הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, כנסת 24, פרוטוקול מספר 16, 2021-12-08 09:15

רם שפע: בוקר טוב לכולם, שלום לכל מי שבזום, שמחים שאתם מתחילים לפתוח מצלמות.

רם שפע: אני אפתח בכמה מלים, ואחרי זה אנחנו נתחיל את הדיון.

רם שפע: קודם כל, לא במקרה בחרנו בעצם לראשונה להגדיר בכנסת ועדה שמייחדת את עצמה לאתגרי הצעירים בישראל.

רם שפע: לצד ההתמכרויות.

רם שפע: ובאמת אני בהקשר הזה שמח על ההזדמנות לאפשר דיון ראשוני, אני מניח שלא היה כזה בכנסת ספציפי, שעוסק בדור הבא של החקלאות בישראל, בצעירים, בצעירות, בלאן אנחנו הולכים בעצם.

רם שפע: אז היום אנחנו נתמקד ממש במישור הזה.

רם שפע: תראו, זה לא סוד, יש חודשים מאתגרים לחקלאות בישראל.

רם שפע: אני יחד עם הרבה חברים שלי, עם נירה, ועוד כמה חברים משאר המפלגות, ועם ידידותינו בישראל ביתנו, אנחנו באתגר.

רם שפע: יש בינינו פערים באיך נכון לדעתנו לנהל את החקלאות בישראל, ואת הרפורמה.

רם שפע: והיו חודשים מאתגרים, וגם צפויים שבועות מאתגרים.

רם שפע: אבל נראה לי שברור לכולם שכשאתה מסתכל על חקלאות אתה לא יכול להסתכל רק בטווח המיידי.

רם שפע: אי אפשר לבחון את זה רק ממה יקרה מחר, בעוד שבוע, בעוד חודש.

רם שפע: יוקר המחיה מטריד מאוד גם אותי.

רם שפע: ואני חושב שהרפורמה באופן שבו הוצגה בהתחלה לא נתנה פתרונות אמיתיים לציבור בישראל, אלא רצתה לעשות משהו מהר מהר, בלי להסתכל על הכל.

רם שפע: ולשמחתי היינו פה מספיק אנשים כדי להבהיר שאנחנו מוכנים ורוצים רפורמה, אבל היא צריכה להיות בהסכמה ובצורה רצינית.

רם שפע: יצא לי לשוחח גם אתמול עם שר האוצר ושר החקלאות, ונראה לי שכולנו מבינים ביחד שצריך לעשות הכל בהסכמות ובצורה רצינית.

רם שפע: ומפה אני אומר, אין מספיק משא ומתן אינטנסיבי כדי להגיע להסכמות.

רם שפע: אז אנחנו צריכים ביחד להגביר באופן דרמטי את השותפות שלנו.

רם שפע: אבל זה אני אומר כאמירה כללית על כל הרפורמה, ולא ספציפית.

רם שפע: כאמור, הדיון היום הוא על הדור הבא.

רם שפע: והדור הבא הוא אותו הקשר של הרפורמה.

רם שפע: כשאתה מסתכל חמישים שנה קדימה, אז אתה צריך לראות מי הולך להמשיך את החקלאות, בכל התחומים שלה, ובכל ההיבטים.

רם שפע: וזה מה שנשמע היום.

רם שפע: אני נותן את רשות הדיבור לנציג משרד החקלאות.

רם שפע: כמובן הזמנו גם את השר וגם את המנכ"לית.

רם שפע: לא יכלו להגיע מהסיבות שלהם.

רם שפע: אבל אנחנו שמחים על מי שאיתנו, ניצן מאיר, יועץ השר לענייני התיישבות.

רם שפע: בבקשה ניצן, רשות הדיבור שלך.

רם שפע: סליחה, אבשלום וילן, גם חבר הכנסת לשעבר, הרבה שנים במשכן, וגם עכשיו מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל.

רם שפע: כובעים רבים וחשובים.

רם שפע: בבקשה.

אבשלום וילן: כשאני הייתי צעיר ועסקתי פיזית בחקלאות, אז שאלו איפה הדור הצעיר.

אבשלום וילן: ואני כבר היום מאוד לא צעיר.

אבשלום וילן: אבל אני באמת חושב שצריך להסתכל בפרספקטיבה של כמה אנשים באמת קשורים לחקלאות בישראל.

אבשלום וילן: ואני מסתכל למשל דרך האקדמיה, הפקולטה.

אבשלום וילן: הייתי לפני חודשיים, היה כנס באונ' בר-אילן שארגנו חברות שלמות של אנשים צעירים מאוניברסיטאות, על נושאים חקלאיים.

אבשלום וילן: זה היה מדהים, קרוב לאלף איש, רובם המכריע צעירים, בוגרי תואר שני ושלישי, עם כמויות אדירות של פרוייקטים חקלאיים מדהימים.

אבשלום וילן: מה שאני רוצה להגיד שדרך הידע, ודרך המחקר, ודרך הסטרטאפים בחקלאות, ישראל היום היא מעצמה, והחקלאות הישראלית, הרבה מאוד אנשים צעירים מגיעים לחקלאות דרך הנושאים הללו.

אבשלום וילן: ולכן אני חושב שזה קודם כל הדבר החשוב.

אבשלום וילן: כי אם תשתית הידע נשמרת, ואם אנשים מתחברים לחקלאות, אז הם גם ימשיכו.

אבשלום וילן: וזה חבר'ה באמת ברמה מאוד מאוד גבוהה.

אבשלום וילן: הדבר השני שאני חושב שבסופו של יום זה עניין של עדיפות של מדינה.

אבשלום וילן: ישראל היא לא מדינה ככל המדינות.

אבשלום וילן: בישראל הישנה עשרים ואחד אלף קילומטר מרובעים.

אבשלום וילן: אין לנו יותר קרקע.

אבשלום וילן: והחקלאות מפוזרת, בניגוד למדינות אחרות.

אבשלום וילן: יש בארץ עשרים וארבעה איזורי אקלים שונים.

אבשלום וילן: ולכן לפי דעתי החיבור חייב להיות אלף ברמת השטח, רמה של מי יעשה את העבודה עצמה.

אבשלום וילן: ובית, בכל המחקר והטכנולוגיה, זה היה תמיד היתרון היחסי שלנו, משחר החקלאות, שאנשים פה הגיעו בלי שום ידע, והוקם מכון וולקני, ואחרי זה, בשנות החמישים, כשהגיעו עולים חדשים, ושמו אותם בכל רחבי הארץ, ולא היה להם מושג איך מעבדים אדמה.

אבשלום וילן: ובאמצעות מערכת הדרכה מאוד מסודרת שהמדינה השקיעה בה, הצלחנו להגיע לתוצאות שהגענו, המאוד יפות.

אבשלום וילן: ולכן אני חושב שזה עניין של עדיפות ממשלתית.

אבשלום וילן: ואני מאוד מקווה שמשרד החקלאות יהיה משרד שבאמת אנשים ירצו בו, ויהיה משמעותי, ויוכל להשיג גם תקציבים.

אבשלום וילן: כי בסך הכל אם נבין, אחרי כל הדיבורים, הרפורמה, זה לא חשוב.

אבשלום וילן: מה שחשוב בסופו של דבר, אם אחרי הקורונה, אם מדינת ישראל תדע לייצר לעצמה את מקסימום המזון שהיא יכולה לייצר בתוכה.

אבשלום וילן: זה צריך להיות היעד והמטרה, זה אתגר מאוד מעניין להרבה אנשים צעירים.

אבשלום וילן: ואני מאמין שאם נכוון את זה נכון, צעירים יעסקו בחקלאות.

אבשלום וילן: ואנחנו כבר ראינו שבמקומות שאף אחד לא מאמין אנחנו מגיעים להישגים מצויינים.

אבשלום וילן: ולכן, אם שואלים אותי למה אני אופטימי, כל זמן שצעירים מוכנים לבוא וללמוד ולעשות, ממשלה באה, ממשלה הולכת, למרות שעכשיו יש ממשלה טובה, ויהיו ממשלות יותר טובות בעתיד, אני אומר את זה כמובן בציניות קצת, זה בסדר, בסופו של יום זה עניין של סדר עדיפות לאומי.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אני רק אתייחס לזה, אני באמת לא התייחסתי למשבר האקלים, ואני חושב ששתי הסוגיות האלה הולכות יחד.

רם שפע: זה לא רק בהקשר של בטחון המזון, זה גם בהקשר של שטחים פתוחים, ושל איך אנחנו מנהלים את החלוקה של השטח במדינה שלנו באופן כללי.

רם שפע: הצטרפה אלינו חברת הכנסת ענבר בזק, שהיא גם יקירת הוועדה.

רם שפע: בוקר טוב.

רם שפע: חברת הכנסת נירה שפק, בבקשה.

נירה שפק: אני אגע בנושא של הצעירים, אני אקרא לזה בהתיישבות, אני אתייחס רגע ספציפית.

נירה שפק: להתיישבות הכפרית, וזה לא רק, כי יש לנו גם יישובים קהילתיים, מושבים, קיבוצים, וגם אני חושבת הרחבה מעבר למעגל רק של התחום הזה.

נירה שפק: ואני אגיד כמה דברים.

נירה שפק: אחד בתחום של החיבור לאדמה.

נירה שפק: אנחנו נמצאים בחברה שחסר לנו את החיבור.

נירה שפק: יש לנו נוער מהמם, שמנסה להתחבר, ואנחנו צריכים לתת לו את הכלים.

נירה שפק: אז החיבור לאדמה.

נירה שפק: בניית דור ההמשך לאותם יישובים.

נירה שפק: בסוף כשאנחנו מסתכלים ענף ענף, אנחנו רואים את כמות העובדים הזרים שהולכת וגדלה, ואי אפשר לוותר עליה.

נירה שפק: מצד שני, אני מדברת עם צעירים בעוטף, אני באה מהעוטף, ואני שואלת למה אתם לא בחקלאות.

נירה שפק: אני הולכת לאור הנר, למה ברפת באור הנר אין דור המשך.

נירה שפק: אז הם אומרים עם מי אני אשאר פה.

נירה שפק: צריך לאור הטכנולוגיה, וכמות העובדים הזרים, עם מי אני אדבר, עם עצמי?

נירה שפק: זה לא כמו בכפר שלכם, אני בת גרעין נח"ל, שכל החבר'ה היו ביחד.

נירה שפק: או מושב.

נירה שפק: אנחנו לא מצליחים לחבר אותם.

נירה שפק: טכנולוגיה ומו"פ לא השקיעו בזה שנים.

נירה שפק: אין לצעירים אתגר לבוא, ודרך הענפים להיכנס.

נירה שפק: והתחום הזה הולך ונעשה בעייתי.

נירה שפק: יושבים כאן שלושה, שמעון, הילה וליאורה.

נירה שפק: שהם דור המשך.

נירה שפק: אני אצל שמעון הייתי במשק, הוא פעיל בכל מקום, ומוביל.

נירה שפק: הוא אומר אני רוצה להמשיך, תנו לי את הכלים להמשיך.

נירה שפק: תנו לי את הכלים להיות הדור הבא.

נירה שפק: תאפשרו לי להחזיק את המשק שלי.

נירה שפק: ואנחנו צריכים להקשיב להם ולתת להם מענה.

רם שפע: רק בסוגריים, הם דור המשך בהקשר הזה, בענף ההטלה, ששם עוד יותר אין דור המשך.

רם שפע: אני אומר את זה כי אנשים חושבים שאין שם דור המשך, הם גם ידברו אחר כך.

נירה שפק: נכון, אני בכוונה לא רוצה לקחת את מקומם, אני רוצה להגיד שכשאני רואה כאלה שרוצים, אני רוצה לראות אותם.

נירה שפק: אנחנו מדברים על בטחון, חקלאות זה בטחון.

נירה שפק: כולנו מצטטים את טרומפלדור, במקום בו תחרוש המחרשה, קו התלם האחרון יקבע את קו הגבול.

נירה שפק: וזה אומר בכל.

נירה שפק: זה אומר מלחרוש, מדרך נוכחות, ויושבים כאן השומר החדש, גם בהקשר של מי על השטחים.

נירה שפק: אני מדברת בנושא של איכות הסביבה, התחלת להזכיר את זה, החקלאות כגורם עוצר, אם קראנו את דו"ח מבקר המדינה על כל הנושא של ההצפות והנגר העילי.

נירה שפק: אגרו-אקולוגיה.

נירה שפק: הדברה.

נירה שפק: אנחנו רואים מלא פיתוחים שמדברים על זה.

נירה שפק: אני רוצה את הצעירים שם.

נירה שפק: אני לא רוצה להביא את זה מחו"ל.

נירה שפק: והשילוב גם בכלכלה, כפורץ דרך.

נירה שפק: אז כל הדברים האלו מביאים אותנו למצב שחייבים להשקיע.

נירה שפק: ואתה יודע מה, רם, לא רק בתוך הארץ.

נירה שפק: אני אתמול קיימתי פגישה עם מנכ"ל הסוכנות.

נירה שפק: הוא אומר חברו את האנשים האלה לקהילות בעולם.

נירה שפק: תשלחו אותם, אפילו בשירות אזרחי, תשלחו אותם ללמוד, להביא, זה אנשים שמושרשים בארץ, תשלחו אותם לחבר אותם לקהילות.

נירה שפק: אז אני מברכת, ואני חושבת שצריך לבוא ולתקוף את זה מכל הכיוונים האלה.

נירה שפק: וזו חובתנו.

רם שפע: אני מתחבר לכל מילה.

רם שפע: בבקשה, חברת הכנסת בזק.

ענבר בזק: קודם כל תודה רבה, זה באמת מאוד חשוב.

ענבר בזק: צריך להבין שחקלאות זה ענף שמחייב תכנון ארוך טווח.

ענבר בזק: יותר מכל תחום אחר.

ענבר בזק: אתה נוטע היום עץ, אתה משקיע בו, ומדשן, ומשקיע בו כוח אדם, ומים, ואתה מקבל במקרה הטוב פרי בעוד חמש-שבע שנים.

ענבר בזק: ובטח ובטח שאם אנחנו רוצים שצעירים ייכנסו לענף אנחנו צריכים ענף שיש בו ודאות לאורך זמן, לאורך שנים רבות.

ענבר בזק: מה שקרה בשנים האחרונות, בגלל חוסר היציבות הפוליטית, בגלל שהתחלפו פה ממשלות, בגלל שהתחלפו פה שרי חקלאות, בגלל שכל פעם המדיניות השתנתה, נוצר מצב של חוסר ודאות ושל קריטריונים שמשתנים בתדירות גבוהה מידיי.

ענבר בזק: אני ביקרתי לפני חודשיים, עשיתי סיור לולים על גדר הגבול, בדלתון ובאביבים.

ענבר בזק: הראו לנו לולים שרק הקימו אותם, הם אפילו עוד לא התחילו לפעול.

ענבר בזק: לולים בהשקעה של מיליונים.

ענבר בזק: לפי תקנים אירופאים, שהממשלה הקודמת, ששר החקלאות הקודם התקין.

ענבר בזק: ופתאום הוחלפה הממשלה, יש שר חקלאות חדש, עם הרבה מוטיבציה ורצון ומחשבות ורפורמות, ופתאום משנים, ואומרים עכשיו תקימו לולים חדשים.

ענבר בזק: הם עוד לא התחילו לגדל תרנגולות, הלולים עוד לא התחילו לעבוד, וכבר אומרים להם תקימו משהו חדש.

ענבר בזק: או שמדברים על ביטול מכסות.

ענבר בזק: שזה משהו שאי אפשר לתכנן ארוך טווח כשאומרים לחבר'ה צעירים תיכנסו לענף, כשהם לא יודעים לאן הענף יילך.

ענבר בזק: אז אני רוצה באמת להדגיש שיש פה, משרד חקלאות, שר חקלאות חדש, רפורמות, חדשנות, זה מאוד מאוד מבורך.

ענבר בזק: אבל צריך לעשות תהליכים ורפורמות בצורה יותר ארוכת טווח, יותר מתוכננת, לתת להם להיערך.

ענבר בזק: לתת להם להתכונן לשינויים.

ענבר בזק: אני באמת נמצאת בפורום החקלאות של שתיל, אני בחודש האחרון, אין יום שאני לא עונה, מתכתבת, מדברת עם חקלאים חרדים לפרנסה שלהם, מהתעסוקה.

ענבר בזק: ומאוד קשה לשכנע צעירים, מאוד קשה להם לשכנע את הבנים והבנות שלהם.

ענבר בזק: נפגשתי לפני שבוע עם צעירים שאומרים באנו הביתה, ההורים קראו לנו תבואו, ואנחנו לא יודעים אם תהיה לנו פרנסה, לאור כל השינויים והדרישות.

ענבר בזק: אז קודם כל באמת אני מקווה שבוועדה הזאת אנחנו נביא, נמצא את הדרך כן לשמר את החקלאות הישראלית, לדאוג לבטחון התזונתי של מדינת ישראל, לעודד צעירים להיכנס, ולצד זה באמת לאפשר את החדשנות, את ההתפתחות, אבל בצורה כזאת שתאפשר לחבר'ה הכל כך טובים שבאו הנה, לדעת שיש להם עתיד כלכלי לשנים רבות.

ענבר בזק: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה ענבר.

רם שפע: בבקשה חברת הכנסת רופא-אופיר.

שרון רופא אופיר: בוקר טוב לאדוני היושב ראש, בוקר טוב לחברתי יושבת ראש השדולה לקידום החקלאות בישראל, יחד עם רם בן ברק.

שרון רופא אופיר: בוקר טוב לחברי עוזר שר החקלאות.

שרון רופא אופיר: קודם כל אני מברכת על הדיון החשוב הזה, ותודה רבה שהזמנת אותנו להיות חלק ממנו.

שרון רופא אופיר: ואני מברכת על זה שאנחנו בכלל מדברים חקלאות.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שהרבה מאוד שנים לא דיברו חקלאות במדינת ישראל.

שרון רופא אופיר: אני לא מדברת על אנשים שעוסקים במלאכה, כמו אבשלום וילן, זה משהו שהוא בנפשך.

שרון רופא אופיר: לא דיברו במדינת ישראל חקלאות.

שרון רופא אופיר: ולא לדבר במדינת ישראל חקלאות מבחינתי זה לא לדבר במדינת ישראל ציונות.

שרון רופא אופיר: כי חקלאות זה ציונות.

שרון רופא אופיר: השורשים שלנו נטועים עמוק באדמה.

שרון רופא אופיר: שם זה התחיל.

שרון רופא אופיר: אני, גילוי נאות, מטבעון.

שרון רופא אופיר: מגרש המשחקים שלי היה עמק יזרעאל.

שרון רופא אופיר: מכירה היטב את רגבי האדמה, מכל מקום, גם מתי מדשנים, ומתי יורד גשם, ומה ההבדלים בריחות.

שרון רופא אופיר: והדור שלי, לי ימלאו בעוד עשרה ימים חמישים ואחד, זה בערך הדור האחרון שהיה להם ברור שהם יהיו בנים ממשיכים.

שרון רופא אופיר: שהם יקחו את מה שאבא, סבא, עשה, וימשיכו הלאה.

שרון רופא אופיר: הילדים שלהם היום ממש לא בעניין.

שרון רופא אופיר: ואנחנו רואים איך נמכרים משקים בכפר יהושוע, ובנהלל, ובמושבים נוספים.

שרון רופא אופיר: וזה מבורך, כי מצד אחד הדלתות נפתחות, ובאות עוד אוכלוסיות.

שרון רופא אופיר: אבל מצד שני זה מלמד שמדינת ישראל שבמשך שנים לא חשבה על החקלאות, ולא הכניסה אותה לפריזמה הזאת, היתה בפשיטת רגל.

שרון רופא אופיר: כי שוב, מדינה שלא דואגת לזה, תמצא את עצמה בסוף בלי מדינה.

שרון רופא אופיר: להיות מדינת תל אביב זה לא להיות מדינת ישראל.

שרון רופא אופיר: מדינת ישראל היא סך כל חלקיה.

שרון רופא אופיר: גליל שווה נגב שווה מרכז, זה חלק מהעניין.

שרון רופא אופיר: ואני מברכת את הקואליציה החדשה, כי הקואליציה החדשה הזו, על גווניה השונים.

שרון רופא אופיר: גם אם הקולות שונים היא מדברת חקלאות, ובראשה השר עודד פורר, שמדבר חקלאות גם אם חלק מהדברים כמו שאמרת אתה לא בהכרח מסכים.

שרון רופא אופיר: אבל זה נמצא פה עכשיו בליבת הקונסנזוס.

שרון רופא אופיר: אנחנו רואים היום צעירים רבים, הדור הצעיר, דיברת נירה על א.ד.

שרון רופא אופיר: גורדון הבא.

שרון רופא אופיר: יש הרבה א.ד.

שרון רופא אופיר: גורדונים הבאים, אבל כדי שאנחנו ננגיש את זה לצעירים שלנו, אתם יודעים, אני תמיד אומרת כאמא, אני אמא לשלושה ילדים, שכדי שאני אצליח להגיע לילדים שלי אני צריכה לדבר בשפתם.

שרון רופא אופיר: אז אני מודה שאם לא הם לא הייתי שולטת בסטורי, עדיין לא לגמרי שולטת, אני מודה, ולא הייתי יודעת לחלוטין אולי מה זה תיק-תוק.

שרון רופא אופיר: אבל אין ברירה, אנחנו צריכים לדבר את העולם.

שרון רופא אופיר: ואם אני רוצה שהצעירים ידברו חקלאות אז אני צריכה לדבר בעולם הזה שלהם.

שרון רופא אופיר: וכשבא השר עודד פורר ואומר צריכים לדבר במונחים של מדינת סטרטאפ, של טכנולוגיה, של להעביר תמיכות ישירות למענקי חדשנות, זה ידבר לצעירים.

שרון רופא אופיר: אם אני היום אדבר לאותו צעיר שאבא שלו וסבא שלו וסבא של סבא שלו, שקבע את קו הגבול של מדינת ישראל, יבוא וימשיך לעבד את מטע השזיפים במטולה, או את הפרדס באזור השרון, אני לא בטוחה שזה נורא ידבר אליו.

שרון רופא אופיר: אם אני אדבר אליו במונחים סקסיים יותר, סליחה על הביטוי, סקסיים במובן מונגשים אליו, הוא ירצה להתעסק בזה.

שרון רופא אופיר: מעבר לזה, חייבים לפתוח את השוק לתחרות הוגנת.

שרון רופא אופיר: וגם זה הרבה מאוד שנים לא קרה, וגם על זה צריך לדבר.

שרון רופא אופיר: וגם זה יביא עוד צעירים.

שרון רופא אופיר: כי הם יבינו שיש להם סיכוי להיות שם.

שרון רופא אופיר: שזה חלק מהעניין.

שרון רופא אופיר: כל הנושא של מכסות, שלא נגעו בו הרבה מאוד שנים.

שרון רופא אופיר: אתם יודעים למה, כי פחדנו לגעת בתפוח האדמה הלוהט הזה.

שרון רופא אופיר: אז היום אנחנו מעזים לגעת בו, ושינוי זה דבר מלחיץ, ואנשים מפחדים משינוי.

שרון רופא אופיר: אבל אני אומרת לחקלאים שכבר הצטרפו, וישנם רבים כאלה, שמבינים ורוצים את הרפורמה.

שרון רופא אופיר: לא לפחד משינוי.

שרון רופא אופיר: שינוי זה דבר מבורך.

שרון רופא אופיר: ועוד משהו שאתה אמרת, ואתה מאוד צודק, משבר האקלים זה לא משהו שאנחנו המצאנו.

שרון רופא אופיר: הוא כאן.

שרון רופא אופיר: אנחנו צריכים להילחם בו, אבל זה לדיון אחר.

שרון רופא אופיר: מה שאנחנו צריכים לעשות, ברמת החקלאות, זה לדאוג לטכנולוגיה, לחדשנות, לשיטות מתקדמות.

שרון רופא אופיר: אתם יודעים מה, אולי גם לגידולים מתאימים.

שרון רופא אופיר: שיתאימו לאקלים.

שרון רופא אופיר: אז חדשנות מתקדמת, ארגונים ברוכים, שעושים מלאכה, אני אזכיר את השומר החדש, שאני מלווה מיום הקמתו, אבל לצידו יש עוד ועוד ארגונים נהדרים.

שרון רופא אופיר: אני כן אגיד כאן שבעשרים ואחד לחודש יש יום שלם שהכנסת עוסקת בחקלאות.

שרון רופא אופיר: ואני מאחלת לכולנו להמשיך לעסוק בנושא החשוב הזה, ולהתקדם קדימה.

שרון רופא אופיר: תודה רבה.

נירה שפק: רם, אני מתנצלת, אני צריכה לצאת לדיון בראשותי.

נירה שפק: תעדכן אותי, ובהצלחה.

רם שפע: ככל הנראה אנחנו נדבר על זה עוד לא מעט.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: יש לי הרבה התייחסויות.

רם שפע: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, שרון.

רם שפע: אמנם זה אולי לא נעים, אבל כן צריך להגיד את זה.

רם שפע: אני חושב שאחד הדברים הלא טובים שקורה בחודשיים האחרונים, ויודעים את זה פה הרבה מאוד מהאנשים שנמצאים איתנו בזום ופיזית, זה גם האופן שבו, לצערי, בוחר שר החקלאות הרבה פעמים להתייחס לחקלאים.

רם שפע: אני בטוח, ובאמת אני יודע, דיברנו על זה גם אתמול, אבל לא יכול להיות ששר חקלאות בוחר להשתמש במלים קרטל, ובולשביקים, ועוד הרבה מלים, שפשוט מייצרות קודם כל פגיעה אישית לאנשים שמרגישים שהוא האדם שמייצג אותם.

רם שפע: גם אם הוא רוצה לעשות דברים טובים, האופן שבו הוא בוחר להתייחס עד עכשיו, בעיניי, אני אומר את זה ברמה האישית, כי אני בסך הכל מעריך אותו, הוא נבחר ציבור מעולה כבר המון שנים, הדבר הזה עושה נזק לאופן שבו האנשים מאמינים שהממשלה רוצה לדאוג להם.

רם שפע: אני מאוד עדין, אני בטוח שבשבועות הקרובים ביחד נוכיח שזה לא המצב.

שרון רופא אופיר: תראה, אני לא אענה בשמו של עודד, הוא יודע לדבר מספיק טוב בשם עצמו.

שרון רופא אופיר: אבל אני יודעת ממנו שהיו ביניכם שיחות קרובות, והסכמות.

שרון רופא אופיר: לשים רגע מלים בצד, אני בעד להתחיל להפוך למציאות, לא רק מלים.

רם שפע: אבל המלים האלה פוגעות באנשים שהוא מייצג אותם.

שרון רופא אופיר: אז זה יהיה בינך לבינו.

שרון רופא אופיר: אני בטוחה שהמציאות שתשתנה, לשם כולנו מכוונים.

רם שפע: אני מסכים.

רם שפע: זה לא בינו לביני, זה בינו לבין הציבור.

רם שפע: אלה דברים שהוא אומר בראיונות.

רם שפע: הוא יכל להיות פה.

הילה גורדון גרידיש: נעים מאוד, אני הילה, אני ילידת מושב דלתון בגליל.

הילה גורדון גרידיש: אבא שלי חקלאי, שעוסק בענף ההטלה.

הילה גורדון גרידיש: יש לאבא שלי רק שתי בנות, אני ואחותי.

הילה גורדון גרידיש: זה אומר שאחת מאתנו, או שתינו, נמשיך, בעזרת השם, אם הרפורמה הזאת לא תחסל אותנו, נמשיך את הדרך של אבא במשק.

הילה גורדון גרידיש: אני רוצה רגע לפתוח את הדברים שלי בהתייחסות למה שאמרתם על השר פורר ועל ההתבטאויות שלו בחודשים האחרונים.

הילה גורדון גרידיש: אני מאמינה ששומעים בקול את ההתרגשות.

הילה גורדון גרידיש: אני לא מתרגשת רק מהמעמד, אני מתרגשת גם מהסיטואציה של לדבר על הנושא הזה.

הילה גורדון גרידיש: את דיברת על זה שהשר פורר בעצם רוצה לדבר במונחים, אני אגיד את זה איך שאמרת, במונחים סקסיים לדור הצעיר.

שרון רופא אופיר: קודם כל אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם, אני לא דוברת של השר פורר, אני חברת כנסת, אני מדברת בשם עצמי.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שצריך להנגיש חקלאות לדור הצעיר.

שרון רופא אופיר: אני, שרון, במונחים שהם יותר מתחברים אליהם.

הילה גורדון גרידיש: אז אני חושבת שהשר פורר לא מנגיש.

הילה גורדון גרידיש: אני לא תוקפת אותו אישית עכשיו, זאת לא המטרה שלי.

רם שפע: חברת הכנסת רופא-אופיר, ככה דיונים מתנהלים.

רם שפע: מה לעשות.

רם שפע: גם כשאני מגיע לדיונים אני מתיישב ורואים את מירב מיכאלי.

רם שפע: ככה זה עובד.

רם שפע: אבל אני אומר גם לך הילה, היא נמצאת פה כי זה חשוב לה, וכל מה שקשור בשר פורר זה בסדר גמור, אפשר להתייחס בדיון, אבל תפני אליי.

רם שפע: במובן הזה היא באמת לא מייצגת אותו, אני אומר לזכותה, היא לא צריכה להגיש שהיא מגוננת עליו פה.

רם שפע: אנחנו יכולים להגיד את כל מה שאנחנו חושבים, תרגישי נוח, יש לך הרבה על הלב, שמעתי, אני יודע.

רם שפע: תגידי הכל, רק זה לא קשור אליה.

הילה גורדון גרידיש: מה שרציתי להגיד זה שאנחנו לא מרגישים, אני מדברת בשמי, בשם שמעון ובשם ליאורה, ואני מאמינה שבשם עוד צעירים שחיים בגליל, וההורים שלהם חקלאים, וחלקם גם עובדים היום במשק, אנחנו לא מרגישים שההתבטאויות של השר פורר באים להנגיש את החקלאות לציבור הצעיר.

הילה גורדון גרידיש: כשאנחנו היינו ילדים אנחנו בעצם גדלנו במושב, ואת החינוך שלנו בעצם למדנו בעיר, רובנו למדנו בצפת.

הילה גורדון גרידיש: ותמיד התביישנו שההורים שלנו חקלאים.

הילה גורדון גרידיש: כי יש איזה משהו, העירונים, אבא שלך עורך דין, מורה, עובד עירייה, ובמושב ההורים שלנו היו חקלאים.

הילה גורדון גרידיש: והיה איזה שהוא פדיחה להגיד שאבא שלך חקלאי.

הילה גורדון גרידיש: ובאמת במרוצת השנים דווקא אנחנו הרגשנו שלאט לאט אנחנו גאים בזה שההורים שלנו חקלאים.

הילה גורדון גרידיש: אתה מרים את הראש ואתה אומר אבא שלי חקלאי, ואנחנו מתפתחים, והנה אנחנו בונים לולים חדשים.

הילה גורדון גרידיש: ואנחנו קונים עוד מכסות.

הילה גורדון גרידיש: והמשק גדל.

הילה גורדון גרידיש: ובאמת אנחנו הופכים להיות ממשהו שמרוויח גרוש וחצי, אנחנו מנסים להיות יותר יעילים ולהרוויח יותר.

הילה גורדון גרידיש: ולאט לאט עם השנים התחלנו להיות גאים בזה שההורים שלנו חקלאים ושאנחנו מגיעים מהמושבים.

הילה גורדון גרידיש: והנה, בחודשים האחרונים, פתאום הופכים אותנו שוב, פדיחה, קוראים ללולים שלנו לולי זבל, מאשימים אותנו בסלמונלה, בשפעת העופות.

הילה גורדון גרידיש: מאשימים אותנו בזה שהביצים שאנחנו מספקים למדינת ישראל במשך שבעים שנה הם ביצים לא איכותיות מספיק, לא טובות מספיק.

הילה גורדון גרידיש: אנחנו בעצם, שבעים שנה מדינת ישראל רובה אוכלת ביצים שגודלו ויוצרו במדינת ישראל.

הילה גורדון גרידיש: אף אחד בשבעים שנה האחרונות, אני רוצה שמישהו יביא לי מחקר כמה אנשים מתו מסלמונלה מביצים שגודלו במדינת ישראל.

הילה גורדון גרידיש: אין כאלה, לא קרה, אין מקרים כאלה.

הילה גורדון גרידיש: כי הביצים שאנחנו מביאים הן ביצים איכותיות.

הילה גורדון גרידיש: הלולים שאנחנו מגדלים בהם הם לא לולי זבל.

הילה גורדון גרידיש: כדי להכניס לולים חדשים אנחנו נדרשים לנקות את הלולים שלנו.

הילה גורדון גרידיש: אנחנו נבדקים כל כמה חודשים.

הילה גורדון גרידיש: אתמול אבא שלי דיבר איתי בבוקר, רציתי לדבר איתו על זה שאנחנו מגיעים היום לכנסת, ולשאול אותו כמה דברים.

הילה גורדון גרידיש: הוא אמר לי הילה, אני לא יכול עכשיו, כי הגיעו מהפיקוח הוטרינרי, באים לעשות לי ניטור סלמונלה.

הילה גורדון גרידיש: והעובדה ששר במדינת ישראל, שאמור לייצג אותי, שאמור לייצג את החקלאות, שאמור לעודד אותי הילה להמשיך את הדרך של אבא שלי מתבטא בצורה כזאת פוגענית כלפי חקלאים, שבאמת שבעים שנה.

הילה גורדון גרידיש: אותי אבא שלי חינך שמי שעובד קשה מצליח.

הילה גורדון גרידיש: לימדו אותנו שהזורעים בדמעה ברינה יקצורו.

הילה גורדון גרידיש: ועכשיו, כשאבא שלי בן שישים ושלוש, יהיה בריא וייבדל לחיים ארוכים, הוא נמצא בשלב שכאילו הוא אומר, הגיע הזמן שאני הגעתי לרוויה, אני אנוח, אני אראה את דור ההמשך, ובאמת בשנים האחרונות הוא בנה לול שעוד לא הספיק להאכלס בו עופות, הוא היה צריך לאכלס עופות ממש בחודש-חודשיים הקרובים.

הילה גורדון גרידיש: ואני אומרת, הוא עכשיו היה אמור לנוח, להגיד הנה, דור ההמשך תורו הגיע.

הילה גורדון גרידיש: ובחודשים האחרונים, אני לא יודעת אם ההתבטאויות האלה, עזבו את הסיטואציה הכלכלית, שלא בטוח יהיה משתלם בעוד חודשיים שלושה להמשיך לגדל.

הילה גורדון גרידיש: הסיטואציה של איך יסתכלו עליי, הציבור בישראל, אחרי ארבעה החודשים, המסע הנוראי שאנחנו עוברים בחודשים האחרונים.

הילה גורדון גרידיש: אני לא בטוחה שאני רוצה להיות הפנים של החקלאות בשנים הבאות, כי שונאים אותנו.

הילה גורדון גרידיש: אני עובדת בתל אביב היום, אני עורכת דין במקצוע שלי, ורואת חשבון.

הילה גורדון גרידיש: אני עובדת במשרד גדול בתל אביב.

הילה גורדון גרידיש: אני גרה בצפון היום, אבל אני עושה נסיעות ברכבת לתל אביב.

הילה גורדון גרידיש: ובאמת, אנשים, אני רוצה שהחברים שלי פתאום יסתכלו עלי, יגידו מה, היא רוצה לחזור לחקלאות, תראו איך משמיצים אתכם.

הילה גורדון גרידיש: לפעמים חברים שלי מסתכלים ואומרים על מה את מדברת, איפה את, איפה לחזור לשם.

הילה גורדון גרידיש: תסתכלי איך משמיצים אתכם.

הילה גורדון גרידיש: וגם אם לא, חושבים שאנחנו איזה מליונרים שחיים בעולם אחר.

ענבר בזק: יש גורמים במשך שנים שהכפישו את החקלאים, את הקיבוצים, את התושבים.

ענבר בזק: מציירים אותם כטייקונים, כגוזלי אדמות.

ענבר בזק: ואני כל כך מתחברת למה שאת אומרת.

ענבר בזק: אני כשהייתי ילדה אני זוכרת שזו היתה גאווה ללכת בכל מקום ולהגיד אני קיבוצניקית.

ענבר בזק: והיום זה כאילו נחשב מילת גנאי.

רם שפע: זו גאווה גם היום.

רם שפע: יש כאלה שמנסים לשנות את זה, אבל אנחנו נמשיך להתגאות.

ענבר בזק: אני הייתי בישיבות בכנסת בוועדת כלכלה סביב הרפורמה בייבוא.

ענבר בזק: ואני שמעתי אנשים פה מהמשכן שמתארים במלים האלה, שהחקלאים הם קרטלים, החקלאים אשמים ביוקר המחייה.

ענבר בזק: וכולנו יודעים שזה לא נכון, כולנו יודעים שזה מחיר התיווך.

ענבר בזק: ועדיין יש גורמים פוליטיים שזה משרת אותם לצייר את החקלאים כמי שאשם ביוקר המחייה.

ענבר בזק: מטרת הוועדה הזאת היא לנסות אולי, אני לא יודעת אם לתקן אבל לנסות למצוא פתרונות ולחזק את התהליך הזה.

הילה גורדון גרידיש: ענבר, אני רק אחזק את דבריך שמה לעשות שבסוף הכלכלה והכסף לא יכול לשקר.

הילה גורדון גרידיש: נחלה בגבול הצפון בגליל נמכרת במחירים הרבה יותר נמוכים מנחלה במרכז.

הילה גורדון גרידיש: וגם רוב סכום הנחלה בעצם נובע ממכסת הלולים.

הילה גורדון גרידיש: בלי הלול הבית שווה גרושים.

הילה גורדון גרידיש: והעובדה שכאילו אפשר להוכיח שההתיישבות בגליל היא לא מספיק מושכת את הצעירים זה שהקרקעות, בואו נגיד את האמת, הקרקעות מחולקות בחינם בגליל, רק תבואו ותמשיכו את ההתיישבות.

רם שפע: הילה, אם את יכולה להתייחס בשני משפטים לסיטואציה הספציפית במשפחה שלך.

רם שפע: מתי בניתם את הלול, כמה זמן, אם השקעתם בזה כסף, שנבין רגע מבפנים איך זה קורה.

הילה גורדון גרידיש: בשנת 2018 משרד החקלאות העלה בעצם הצעה של רפורמה שהמטרה של הרפורמה היתה להוציא את הלולים, עד אז מגדלים, עד היום מגדלים מאחורי הבית, והמטרה של הרפורמה היתה להוציא את הלולים לחוות גידול.

הילה גורדון גרידיש: הרפורמה נחתמה על ידי נציגי החקלאות, אבל לא נחתמה על ידי שר החקלאות ועל ידי משרד החקלאות.

הילה גורדון גרידיש: אבל למרות זאת היו חקלאים, כמו במושב דלתון, המושב שממנו אני באה, שהחליטו כן ליישם את ההחלטות שהתקבלו ברפורמה, בליווי מלא של משרד החקלאות.

הילה גורדון גרידיש: בעקבות זה, לפני שנתיים אבא שלי, וחברים שלו, זאת אומרת יש חוות לולים היום, חוות לולים מחודשת בדלתון.

הילה גורדון גרידיש: אבא שלי וחברים שלו התחילו לבנות לולים, בהלוואות ענק, כמעט ללא הון עצמי.

הילה גורדון גרידיש: כל לול כזה עולה משהו כמו חמישה מיליון שקלים.

הילה גורדון גרידיש: בכל לול יש כמה שותפים.

הילה גורדון גרידיש: חקלאי אחד לא יכול לבנות לול כזה לבד.

הילה גורדון גרידיש: אבא שלי בנה את הלול יחד עם עוד שותף, כשהלול הזה רובו ממומן בהלוואות, חלק הלוואות בערבות מדינה.

הילה גורדון גרידיש: מה שקורה זה שהיום, זה לול מעוף, אגב יש להם בחוות לולים בדלתון חמישה לולים, ארבעה מתוכם זה לולי מעוף, ולול אחד זה לול כלובים חדש.

הילה גורדון גרידיש: שאגב בנוי בתנאים של הרפורמה של 2018, זאת אומרת שהוא בהתאם ל-2018 כן מתאים לרווחת העוף, לפחות רווחת העוף ב-2018.

הילה גורדון גרידיש: רווחת העוף היום כנראה השתנתה.

ניצן מאיר: אני רק רוצה להעיר הערה, במסגרת הרפורמה אין שום דרישה לפירוק של הלולים החדשים.

הילה גורדון גרידיש: זה לא מה שאנחנו אומרים, שאתם דורשים לפרק אותם.

הילה גורדון גרידיש: אבל אני אגיד לך שאבא שלי היה צריך לאכלס את הלול הזה בעוד חודש בערך, ואנחנו כרגע לא קונים עופות, מהסיבה המאוד פשוטה שאנחנו לא יודעים מה יהיה העתיד של ענף ההטלה מחר בבוקר.

רם שפע: גם צריך להגיד שיש תקנות שאמורות להשתחרר עד סוף השנה, ובינתיים משרד החקלאות מחזיק אותן ולא משחרר אותן, למרות שזה מנוגד להסכם.

ניצן מאיר: בינתיים יש משא ומתן,

רם שפע: זה לא קשור למשא ומתן.

רם שפע: צריך להגיד את זה.

ניצן מאיר: אדוני היושב ראש, יש מפגשים תכופים בין נציגי המגדלים לבין שר החקלאות ברמה של פעמיים ושלוש בשבוע.

אבשלום וילן: למען הדיוק עד היום היו, השתתפתי בכל המפגשים, היו שלושה, אולי ארבעה מפגשים, אולי בימים הקרובים יהיה עוד מפגש.

ניצן מאיר: אז אדוני לא השתתף בכל הדיונים, אני מצטער.

אבשלום וילן: אני או נציגיי היינו בכל הדיונים.

אבשלום וילן: ניהלתי בעברי עשרות דיונים בנושאים חקלאיים, עם שרי חקלאות מימין ומשמאל.

אבשלום וילן: כל פעם שרצו להתקדם, היו לילות לבנים, עד שגומרים.

אבשלום וילן: פה, מה זה,

ניצן מאיר: אבל את מי אדוני מאשים שאין משא ומתן, אני לא מבין.

אבשלום וילן: אני לא מאשים שום דבר.

אבשלום וילן: אני רק אומר דבר אחד, שרי חקלאות, << יור >>

שרון רופא אופיר: אני רוצה להגיד, זו פעם ראשונה שאני פה אצלך בדיון, ואני מקווה להיות פה פעמים רבות.

שרון רופא אופיר: כמו שאמרתי קודם, נושא החקלאות הוא נושא של כולנו.

שרון רופא אופיר: ולי יש איזו שהיא הרגשה שהנושא הוא לא עתיד הצעירים בחקלאות אלא מה עושה רע השר פורר.

שרון רופא אופיר: אז זה לא נושא הדיון.

שרון רופא אופיר: אם התכנסנו כאן היום כדי שכולם יגידו כמה השר פורר עושה דברים רעים, ואין משאים ומתנים, ולא מדברים עם זה, ולמה הוא אמר ככה, ולמה הוא קרא לזה זה.

שרון רופא אופיר: חברים, ככה לא מתקדמים.

שרון רופא אופיר: זה מה שרציתי להגיד קודם.

שרון רופא אופיר: נכון, אני מהמפלגה שלו.

שרון רופא אופיר: אני מאמינה מאוד בדרך שלו.

שרון רופא אופיר: אבל זה לא קשור.

שרון רופא אופיר: גם אם הייתי חושבת שלא, הייתי אומרת את דעתי.

שרון רופא אופיר: בסוף אני כאן, ואני מקווה שכל אחד מכם כאן, כדי לקדם את עתיד החקלאות בישראל.

רם שפע: על מה את מדברת, אני לא מוכן לזה.

רם שפע: יושבת פה מישהי שהיא עתיד החקלאות, והוא השר שלה, מה לעשות.

רם שפע: ככה זה עובד, זה העולם.

שרון רופא אופיר: סליחה, ממש ככה זה לא עובד.

שרון רופא אופיר: זה עובד איך מתקדמים.

שרון רופא אופיר: אני רוצה לדבר על החקלאות.

שרון רופא אופיר: אני מכבדת שבאת לשתף, זה מרגש אותי, אני כן רוצה שתמשיכי להיות חקלאית.

שרון רופא אופיר: אני כחברת כנסת כן אדאג שזה יקרה.

שרון רופא אופיר: אני כן אדאג שיהיה עתיד לצעירים בחקלאות.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שזה חשוב.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שיש פה כוחות נהדרים בכנסת, ובממשלה.

שרון רופא אופיר: אני אדם שבא מראיית הטוב, מראייה של שותפות, שרוצים לעשות את זה.

שרון רופא אופיר: אני שמחה שסוף סוף מדברים על חקלאות.

שרון רופא אופיר: אני שוב אומרת, שינוי זה דבר מפחיד, אבל כן מתקיימים משאים ומתנים.

שרון רופא אופיר: כן מדברים עם חקלאים.

שרון רופא אופיר: דלתי פתוחה בפניך, את מוזמנת אלי ללשכה אחר כך.

שרון רופא אופיר: תבואי לדבר איתי.

שרון רופא אופיר: תודה רבה לכולכם, וסליחה שאני צריכה לצאת.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: יש לי הרבה מה לומר, מכיוון שאני מכבד אותך נעשה את זה בפעם הבאה כמו שצריך.

ענבר בזק: אני יודעת שיש משא ומתן, ויש כוונות טובות.

ענבר בזק: אבל במהלך משא ומתן, כשמשתחררות הצהרות לתקשורת, שהן סותרות את ההסכמות, זה יוצר תחושה שאין משא ומתן.

ענבר בזק: זו הנקודה.

ענבר בזק: כי כשעושים משא ומתן צריך לשבת בדלתות סגורות, ולא לצאת החוצה ולהצהיר הצהרות ולהפחיד את השטח.

ענבר בזק: התחושה היא כרגע שיש פער מאוד גדול, ואין הסכמות שהיו.

ענבר בזק: יושב הראש ואני חברים בשדולת החקלאות, אנחנו מכירים את ההסכמות.

ענבר בזק: שנינו הצבענו בעד חוק ההסדרים, ובעד התקציב, תחת ההבנה שיש הסכמות עם החקלאים.

ענבר בזק: וכשכל בוקר אנחנו קמים, פותחים את העיתון, ורואים הצהרות ששונות מההסכמות, זה נותן תחושה שאין משא ומתן.

ענבר בזק: אז אם באמת יש משא ומתן בואו נעצור רגע את כל ההצהרות לתקשורת, וניסגר בחדר, כמו שאמר פה אבשלום וילן, ונסגור את הפינה הזאת.

רם שפע: זה היה דגש חשוב.

רם שפע: הילה, תודה רבה.

ניצן מאיר: רק הערה קטנה, כדי לשים את הדברים רגע על דיוקם.

רם שפע: אין בעיה, רק קח בחשבון שאם אתה תדייק אז גם אני אדייק.

רם שפע: ולא בטוח שהאמת נמצאת בצד של משרד החקלאות.

ניצן מאיר: אני רק אגיד איך שאני רואה את הדברים, כיועץ שר החקלאות.

ניצן מאיר: אנחנו נמצאים במשאים ומתנים.

ניצן מאיר: בנושא של ענף ההטלה אנחנו ישבנו כמה פעמים עם הנציגים.

ניצן מאיר: הגענו להסכמות.

ניצן מאיר: השר התחבק, לחץ ידיים וכן הלאה.

ניצן מאיר: יום למחרת קיבלנו מכתב כזה או אחר שמבטל לחלוטין את ההסכמות, שכבר הצלחנו להגיע אליהן יום לפני.

ניצן מאיר: בענף ההטלה, זה המצב.

רם שפע: מתי זה היה שהגעתם להסכמות ולחצתם יד והתחבקתם?

רם שפע: לא היה דבר כזה.

ניצן מאיר: אני הייתי בחדר.

ניצן מאיר: יום למחרת הגיע מכתב.

ניצן מאיר: המכסות.

ניצן מאיר: מעבר לזה, כלום.

ניצן מאיר: יש מדיניות לשר, והשר רוצה לבטל, זו המדיניות שלו.

ניצן מאיר: לבטל את המכסות.

ניצן מאיר: ועדיין לא קיבלנו אפילו פעם אחת איזה שהוא מסמך מה כנגד.

ניצן מאיר: מה רוצים.

רם שפע: אז איך הגעתם להסכמות אם לא היה מסמך כזה?

ניצן מאיר: אז בישיבות כן הגענו לאיזה שהן הסכמות, לפחות להתחיל לדבר.

ניצן מאיר: יום למחרת קיבלנו מכתבים, של בטל ומבוטל, ואפילו לא מתחילים, אלא אם כן נקודת הפתיחה היא אי ביטול המכסה.

רם שפע: תראה, פה אני לוקח את מה שאמרה חברת הכנסת רופא-אופיר.

רם שפע: אנחנו לא נהפוך את כל הדיון רק לדיון על הרפורמה.

רם שפע: נחזור לעניין שלנו.

רם שפע: יש לי המון מה להגיד על מה שאמרת.

רם שפע: חוץ מזה שבעיניי זה לא המצב, ובלשון עדינה – זאת לא האמת.

רם שפע: כי לא היו הסכמות עד עכשיו בשום נושא.

רם שפע: היו דברים עקרוניים, שהסכמנו שאפשר לדבר עליהם.

רם שפע: ניצן, זה לא משא ומתן אינטנסיבי.

רם שפע: תגיד עכשיו פה למיקרופון מתי פעם אחרונה ששר החקלאות ישב עם החקלאים, ואתה תהיה בבעיה.

רם שפע: אז בוא עכשיו תעצור.

רם שפע: זה בסדר גמור, ההצהרות של לפתוח את הדלת זה אחלה.

רם שפע: המציאות היא שאני הייתי חלק, אני פה רק שלוש שנים, כבר כמה משאים ומתנים, ודאי גם בחוק ההסדרים, וכשיש משא ומתן אמיתי אז נכנסים לילה אחרי לילה אחרי לילה, כמו שעשינו בשבוע שלפני חוק ההסדרים, ומדברים.

רם שפע: מאז עברו שלושה חודשים, זה לא משא ומתן אינטנסיבי לסגירה.

רם שפע: חברת הכנסת בזק אמרה את זה, השר בעצמו התבטא בתקשורת ואמר – או שיהיו הסכמות, או שלא יהיו הסכמות.

רם שפע: בניגוד מוחלט לכל הסיכומים, עם כל הנהלת הקואליציה, ועם שר האוצר ועם כולם.

רם שפע: את זה אנחנו לא עשינו.

רם שפע: ואפילו על זה אנחנו כמעט לא הגבנו.

רם שפע: כי אנחנו בוחרים להיות שותפים בקואליציה שבה מתנהלים ביחד מבפנים.

רם שפע: גם הדיון הזה לא אמור להיות ככה.

רם שפע: אבל זה שאתה בחרת לבוא לפה, וגם על חברת הכנסת רופא אופיר להצדיק את זה שיש משא ומתן, בעיניי זו גם טעות טקטית, כי כולם מבינים שזה הרי לא המצב.

רם שפע: המצב הוא שזה מתנהל בעצלתיים.

רם שפע: אני מקווה שזה ישתנה.

רם שפע: נסתכל קדימה.

רם שפע: אבל יש פה המון אנשים שרצו לדבר, והם בחרו לדבר על דברים אחרים.

רם שפע: אם אתה רוצה להגיד משפט להגיב אני נותן לך את הזכות.

ניצן מאיר: משפט קצר להגיד שה...

ניצן מאיר: והשר רואים את הצורך במשא ומתן אינטנסיבי עין בעין.

הילה גורדון גרידיש: אני חושבת שאם השר באמת חושב שצריך לקיים משא ומתן אמיתי אז הוא היה מגיע לשבת לדבר עם החקלאים.

רם שפע: אנחנו עוברים עכשיו לעמית בנצור, מנהל מכון יסודות.

רם שפע: יש גם מצגת, אני אשמח להעלות אותה.

רם שפע: בבקשה עמית.

רם שפע: קצת נתונים ומידע, מעבר לעניינים של הרפורמה.

עמית בנצור: אז קודם כל מה שאני אציג פה זה עבודה שעשינו בשנה האחרונה, שנמצאת ממש בשלבים האחרונים, בהובלתה של ד"ר לירון אמדור, יחד עם לירון ישראלי בנושא הדור החדש בחקלאות.

עמית בנצור: מה צריך, מה הבעיות, איפה החסמים, ומה הפתרונות שיכולים להיות.

עמית בנצור: אנחנו היום נציג לכם בפעם הראשונה את הניתוח של המצב היום.

עמית בנצור: אנחנו ממש בשלבים האחרונים של ניתוח החלופות וההמלצות שלנו.

עמית בנצור: אז קודם כל בואו נדבר על מה הבעיה.

עמית בנצור: אנחנו מכירים את זה – ירידה מתמשכת לאורך השנים במספר החקלאים בישראל.

עמית בנצור: אתם יכולים לראות פה את המגמה, לפי משרד החקלאות אנחנו נמצאים בירידה של משהו כמו חמישים אחוז לעומת איפה שהיינו בשנות השבעים, במגזרים השונים, ובטח בסך הכל.

עמית בנצור: וכשאנחנו מסתכלים על ישראל לעומת העולם, אז אנחנו רואים שמספר המועסקים בישראל בענף החקלאות, מתוך כל המועסקים בשוק העבודה, הוא הנמוך ביותר מבין כל המדינות.

עמית בנצור: הממוצע של ה-OECD הוא ארבעה וחצי אחוזים, ישראל עומדת על פחות מאחוז.

עמית בנצור: גם מדינות שבהן החקלאות מתקדמת מאוד, גם מבחינה טכנולוגית וגם מבחינת הפיריון, יש בהן יותר חקלאים מאשר במדינת ישראל.

עמית בנצור: כשאנחנו מסתכלים על הגילאים של החקלאים אז אנחנו גם מכירים את זה, הגיל של החקלאים דרך אגב זו תופעה כלל עולמית, היא לא מאפיינת רק את ישראל, הגיל הממוצע של החקלאים בישראל הוא כמעט ששים.

עמית בנצור: בחלוקה השונה, אתם רואים פה, לפי קבוצות אוכלוסיה שונות, בין המושבים לבין הקיבוצים, לבין המגזר הערבי, יש שונות, אבל בממוצע החקלאים בישראל הם חקלאים מבוגרים.

עמית בנצור: כשאנחנו באים ושואלים את עצמנו למה בכלל חקלאות.

עמית בנצור: צריך לזכור, חקלאות היא לא ענף כלכלי רגיל.

עמית בנצור: היא לא עוד ענף כלכלי.

עמית בנצור: יש לה מגוון רחב מאוד של תועלות, למדינת ישראל, גם את התרומות הישירות שלה, של אספקת מזון, של בטחון מזון, כמובן של פרנסה.

עמית בנצור: אבל עוד שורה ארוכה של תרומות חיצוניות.

עמית בנצור: בתחומים של כלכלה, של חברה, של סביבה, של היבטים מדיניים ופוליטיים.

עמית בנצור: כל הדברים האלה הן הסיבות שבכל העולם חקלאות נתמכת ומושקעת על ידי מדינות בצורה אינטנסיבית לאורך שנים.

עמית בנצור: למה צריך דור חדש בחקלאות.

עמית בנצור: למה זה חשוב.

עמית בנצור: אז קודם כל נגלה סוד – אין חקלאות בלי חקלאים.

עמית בנצור: אם לא יהיו לנו חקלאים, לא תהיה חקלאות במדינת ישראל.

עמית בנצור: זה דבר ראשון, בסיסי, פשוט, אבל לפעמים גם אותו צריך להזכיר.

עמית בנצור: דבר שני, אם לא יהיה לנו דור חדש של חקלאים שנכנס לתוך החקלאות באופן שגרתי, החקלאות תצטמצם.

עמית בנצור: זה לא יוכל להמשיך לנצח על אדי הדלק של העשורים האחרונים.

עמית בנצור: כשאנחנו מסתכלים על המשקים המשפחתיים, שהם חלק משמעותי מתוך החקלאות בישראל, אנחנו יודעים שלמשקים המשפחתיים יש יתרונות אדירים לחקלאות.

עמית בנצור: אם זה מבחינת הגידולים המיוחדים שהם מגדלים.

עמית בנצור: אם זה מבחינת המגוון של הגידולים שלהם.

עמית בנצור: אם זה השימוש בטכנולוגיות המתקדמות.

עמית בנצור: באגריטק.

עמית בנצור: הכנסת התחרותיות במובן הזה שיש הרבה מאוד משקים חקלאיים.

עמית בנצור: הדבר הזה הוא קריטי מבחינת האינטרס הציבורי.

עמית בנצור: וכמובן הילדים, הבנים, הבנות הממשיכים, אם הם יהיו קיימים, הדור החדש, זה יהווה תמריץ להורים להמשיך ולהשקיע במשק שלהם.

עמית בנצור: מהו דור חדש בחקלאות, ואנחנו לא סתם מדברים על דור חדש, ולא רק על דור צעיר.

עמית בנצור: מדברים פה על בנים ובנות ממשיכים, בנים ממשיכים במשקים המשפחתיים.

עמית בנצור: אנחנו מדברים גם על חקלאים חדשים.

עמית בנצור: או שמקימים משקים חדשים, או שממשיכים משקים קיימים.

עמית בנצור: אבל הם לא כאלה שגדלו בתוך משפחה שיש לה משק משפחתי.

עמית בנצור: אנחנו מדברים על החברים, וגם על התושבים בקיבוצים, שעובדים בחקלאות, או מנהלים את הענפים החקלאיים בקיבוץ.

עמית בנצור: ואנחנו מדברים גם על שכירים מקצועיים בחקלאות.

עמית בנצור: כל המרכיבים האלה מבחינתנו הם הדור החדש.

עמית בנצור: עכשיו, עבודה מאוד מעניינת שעשינו במסגרת המחקר שלנו.

עמית בנצור: בדקנו כמה חקלאים יהיה צריך בישראל בכל אחת מהשנים הבאות.

עמית בנצור: בדקנו את זה במספר דרכים.

עמית בנצור: השווינו את זה קודם כל למקצועות אחרים בישראל, שחשבנו שהם דומים.

עמית בנצור: יש כאן מאפיינים דומים לצורך הציבורי בחקלאים בישראל, השווינו את זה גם לרופאים, גם לאדריכלים, גם למורים.

עמית בנצור: בדקנו מה קצב התחלופה שיש בענפים האלה.

עמית בנצור: הנתונים האלה הביאו אותנו להערכה של מספר החקלאים שיידרש לקלוט חדשים בישראל בכל שנה, הם בין שש מאות לאלף.

עמית בנצור: זו זווית אחת.

עמית בנצור: הזווית השנייה שאותה בדקנו, הסתכלנו מהו אחוז התחלופה שיהיה צריך בחקלאות כדי לשמור על מספר חקלאים דומה, שיהיה גם השנים הבאות.

עמית בנצור: והוזכר פה, אנחנו צריכים להסתכל על 2030, 2040, 2050.

עמית בנצור: הניתוח הזה הוביל אותנו לכארבע מאות עשרים וחמישה חקלאים חדשים שצריכים להיכנס בכל שנה.

עמית בנצור: בדקנו את זה בעוד זווית.

עמית בנצור: הזווית השלישית שבדקנו היא לפי בטחון המזון.

עמית בנצור: בדקנו מהם אתגרי בטחון המזון של ישראל בשלושים השנה הבאות.

עמית בנצור: כמה קרקע חקלאית יהיה צריך לעבד.

עמית בנצור: גם בחקלאות הצמחית וגם בחקלאות בעלי החיים, מבחינת המשקים המשפחתיים.

עמית בנצור: כמה חקלאות גם לפי הערכה שלנו תוכל לפרנס משקים משפחתיים.

עמית בנצור: הניתוח הזה הוביל אותנו לנתונים של בין ארבע מאות שמונים וחמישה לחמש מאות שמונים וחמישה חקלאים חדשים שצריכים להיכנס בכל שנה.

עמית בנצור: וההשוואה האחרונה שעשינו היא מה קורה במדינות האחרות.

עמית בנצור: מהו אחוז החקלאים הצעירים שנמצאים בארצות הברית ובאיחוד האירופי.

עמית בנצור: אנחנו רואים פה שונות גבוהה.

עמית בנצור: כשאנחנו עושים את הממוצע הזה, של השיטות השונות, זה מוביל אותנו, הממוצע צריך להגיד הוא לא מדוייק, זה נותן איזו שהיא הערכה לפי השיטות השונות, כי אין מספר אחד מדוייק.

עמית בנצור: זה מוביל אותנו לכשבע מאות חמישים חקלאים חדשים שצריכים להיכנס בכל שנה.

עמית בנצור: ואם ניקח את המינימום אז אנחנו מדברים על בין ארבע מאות שלושים לשבע מאות חמישים חקלאים חדשים, שאנחנו חושבים, לפי הניתוח שלנו, לפי המחקר שלנו, שצריכים להיכנס בכל שנה.

עמית בנצור: היום במדינת ישראל, אם אנחנו מסתכלים רק על מה שקורה בלימודים, פחות משלוש מאות איש בישראל מסיימים בכל שנה לימודים אקדמיים בחקלאות.

עמית בנצור: וכמובן רובם, או חלק גדול מהם, לא מגיע לעסוק בחקלאות ממש, אלא הולך למקומות אחרים.

עמית בנצור: שכירים בתאגידים, בתחום החקלאות, או האגריטק.

עמית בנצור: אלו הפערים, ואלה פערים משמעותיים, ובטח כשאנחנו מסתכלים על שנה ועוד שנה ועוד שנה.

עמית בנצור: אמר מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל אבשלום וילן דבר נכון.

עמית בנצור: יש ביקוש לחקלאות בישראל.

עמית בנצור: ההנחה שבישראל לא רוצים להיות חקלאים, על פי מיטב הנתונים שאנחנו אספנו, היא לא נכונה.

עמית בנצור: אנחנו רואים רשימות המתנה לנחלות חקלאיות ברחבי ישראל, שלא מצליחות לספק את הביקוש.

עמית בנצור: בחמש שנים האחרונות יש עלייה של שלושים אחוז במספר הסטודנטים לחקלאות בפקולטות ברחובות.

עמית בנצור: אנחנו מכירים את המסלול שהוקם גם במכללת תל-חי, שבכל שנה נקלטים שם כארבעים סטודנטים.

עמית בנצור: אנחנו מכירים את זה שיש מאות צעירים שמשתתפים בהכשרות לחקלאות של הארגונים השונים שפעילים בישראל.

עמית בנצור: יש בשנה משהו כמו אלף שש מאות מתנדבים, שמקדישים לפחות מאתיים שעות בשנה לחקלאות, ואנחנו מכירים גם את התמיכה שמשרד החקלאות נותן להתנדבות בחקלאות.

עמית בנצור: כל המגמות האלה מצביעות על זה שאין בעיה של ביקוש להיות חקלאים, אלא יש בעיות אחרות.

עמית בנצור: דבר נוסף, נעשה סקר, בפברואר 2020 התפרסם בדה-מרקר סקר שבדק מהם המקצועות שהישראלים מעריכים באמת.

עמית בנצור: בדקו עד כמה ישראלים חושבים, לגבי כל אחד מהמקצועות, כמה הוא באמת תורם לחברה, בלי קשר לכמה מתפרנסים בו, או מהו הדימוי הציבורי שלו.

עמית בנצור: החקלאות נמצאת באופן עיקבי, היא זכתה פה במקום החמישי.

עמית בנצור: זאת אומרת הישראלים מעריכים את החקלאים ומבינים את החשיבות בתרומה של החקלאות.

עמית בנצור: וגם כשאנחנו מסתכלים כמה אנשים עם השכלה תיכונית וכמה עם השכלה אקדמית חושבים שהחקלאות היא מקצוע מוערך וחשוב, אנחנו רואים מקום שני ומקום חמישי.

עמית בנצור: כשאנחנו באים ובודקים לפי גברים ונשים – מקום שישי ומקום שלישי.

עמית בנצור: כשאנחנו מסתכלים לפי גילאים אנחנו רואים שבכל הגילאים יש תובנה של הישראלים שחקלאות היא מקצוע חשוב, שתורם לחברה וצריך לטפח אותו.

רם שפע: עמית, אני רגע קוטע אותך.

רם שפע: קודם כל מצגת נפלאה.

רם שפע: יש הבדל בין הדור הצעיר למבוגרים לגבי איך הם תופסים את התרומה לחברה של החקלאות?

עמית בנצור: אנחנו רואים פה לפי קבוצות גילאים, זאת אומרת שגילאי 18 עד 29 החקלאות הגיעה למקום שני בשאלה עד כמה המקצוע לדעתם תורם לחברה.

עמית בנצור: גילאים 30 עד 39 – מקום שלישי.

עמית בנצור: גיל 40-55 מקום שישי, גיל 55-65 למקום שביעי.

עמית בנצור: זאת אומרת אנחנו רואים אנחנו רואים שהדור הצעיר מעדיף את החקלאות יותר מאשר הדור המבוגר.

עמית בנצור: מכאן ברשות

עמית בנצור: כם אני מעביר את רשות הדיבור לד"ר לירון אמדור, שבעצם ערכה את המחקר הזה.

עמית בנצור: לירון בבקשה.

רם שפע: תודה רבה, עמית, יישר כוח.

רם שפע: גם צריך להגיד שמעורב במידה זו או אחרת במשא ומתן עם משרד החקלאות.

לירון אמדור: בעצם כמו שעמית אמר יש ביקוש מאוד גדול, יש הרבה מאוד אנשים שרוצים לעסוק בחקלאות, אבל יש הרבה מאוד חסמים שלא מאפשרים להם לעסוק בחקלאות, ואנחנו זיהינו חמישה חסמים.

לירון אמדור: כל הנושא של הלימודים, כמו שאמר עמית, יש בסך הכל שני מקומות בארץ שאפשר ללמוד חקלאות מבחינה אקדמית.

לירון אמדור: יש גם כמה קורסים שמשרד החקלאות מעביר.

לירון אמדור: אבל זה מעט מאוד אנשים ביחס למה שצריך.

לירון אמדור: כל הנושא של ההון שנדרש להקמה ולחידוש המשק.

לירון אמדור: מדובר בלפחות שני מיליון שקל כדי להתחיל משק של מטעים או של לול וכדומה.

לירון אמדור: ומאיפה מקבלים את הכסף הזה.

לירון אמדור: כל הנושא של גם העברה של המשק בתוך המשפחה, גם אם אנחנו רוצים להגיע למצב שמשק משפחתי עובר לבן או לבת ממשיכים, זה מאוד מאוד מאתגר.

לירון אמדור: לפעמים המשקים לא מצליחים לפרנס גם את הדור הותיק וגם את הדור הצעיר במקביל אחד לשני, ויש את אותה תקופת חפיפה שצריך בשביל ללמוד את המשק.

לירון אמדור: וצריך לעזור שם.

לירון אמדור: למישהו שהוא לא בן ממשיך מאוד מאוד קשה להשיג קרקע לחקלאות.

לירון אמדור: וכמובן מה שדיברו מתחילת הדרך, על החקלאות כמקור פרנסה בר קיימא.

לירון אמדור: אז אני ממש בקצרה מאוד אדבר על כל אחד מהחסמים.

לירון אמדור: אז כמו שאמרתי יש מעט מאוד מסגרות לימודים לחקלאות בישראל בכלל.

לירון אמדור: אין שום מסגרת בנגב, ואנחנו יודעים שזה איזור חקלאי מאוד מאוד מרכזי.

לירון אמדור: אין מסגרות להתמחות מעשית, זאת אומרת בנאדם למד את כל התאוריה אבל עכשיו הוא רוצה להתחיל לעבוד, אז הוא נזרק למים להקים משק משל עצמו בלי שהוא התנסה בכלל.

לירון אמדור: צחוק הגורל זה שיש מסגרות התמחות לסטודנטים ממדינות מתפתחות, אבל לישראלים אין.

לירון אמדור: מהרגע שמישהו מחליט להקים משק, אין שום מסגרות של ליווי בהשמה.

לירון אמדור: איך הוא מזהה קרקע שהיא פנוייה, ושאפשר לקחת ולהקים בה משק.

לירון אמדור: זה מאוד מאתגר.

לירון אמדור: גם אין לו שום ליווי בשנים הראשונות, בדילמות היומיומיות שיש לו.

לירון אמדור: יכול להיות שצריך איזו שהיא תכנית ליווי מטעם המדינה, עם איזה שהן מלגות לחקלאים ותיקים שיעזרו לחדשים.

לירון אמדור: וגם אין שום תהליך מתכלל שלוקח אדם צעיר.

לירון אמדור: משפט לסיום, היו תכניות, ויש תכניות במשרד החקלאות של הלוואות, אבל הן מאוד מאוד קטנות, והתנאים שלהן מאוד קשים ולא מתאימים לחקלאות.

לירון אמדור: בעולם משקיעים המון המון כספים בנוגע לעידוד של הדור הצעיר, גם בהשקעות, גם ברכישת קרקע, וכו'.

רם שפע: זה אגב אחד הנתונים הכי מעניינים, כשמדברים על הרפורמה, בכלל על ההשוואות לעולם, שזה כמעט ולא נעשה בכלל כשהציגו את הרפורמה.

רם שפע: גם את זה צריך להגיד.

לירון אמדור: כל נושא של הנגישות לקרקע, כי אנחנו יודעים שכרגע האופציה כמעט היחידה להשיג קרקע למשק חקלאי זה לקנות נחלה, שהנחלות הכי זולות באיזורים הכי פריפריאליים, לאורך הגבולות, זה שני מיליון שקל, וככל שמתקרבים לאזור המרכז זה גם עשרה ועשרים מיליון שקל.

לירון אמדור: זה פשוט אין אפשרות.

לירון אמדור: מישהו שאין לו אבא שהוא בעל נחלה, לקנות נחלה זה פשוט בלתי אפשרי.

לירון אמדור: וחייבים לחשוב על עוד פתרונות לנושא הזה.

לירון אמדור: זה בעצם כל מה שאמרנו על המצב של החקלאות באופן כללי.

לירון אמדור: תודה רבה.

רם שפע: תודה רבה לך לירון, ותודה לעמית.

רם שפע: זה בהחלט מאיר עיניים.

רם שפע: ונראה לי שיש לכם פה נתונים שלא יודע אם ראינו ואם הם קיימים במקומות אחרים, אז יישר כוח.

רם שפע: אנחנו עוברים לאלעד, ממגן חקלאות.

אלעד אורמיאן: אני רק רציתי להראות לכם שאנחנו בדיוק נמצאים בטקס ההלוויה שמגן חקלאות ביחד עם חקלאי הצפון ומטה המאבק שהקמנו עורכים ליישובים שלהם.

אלעד אורמיאן: בעקבות האמירה של שר החקלאות שהוא הולך לבטל את התכנון ולעשות רפורמה בלי תכנון, ובעצם בהבנה שלהם שאין להם שום יכולת לעמוד בשינויים, אחרי שכבר לפני שלוש שנים הם לקחו הלוואות במליוני שקלים, ועכשיו מבקשים מהם רפורמה חדשה.

אלעד אורמיאן: אז בעצם הם מבינים שהדבר הזה הוא לא פיצול החקלאות, הוא פיצול ההתיישבות, הוא פיצול היישובים.

אלעד אורמיאן: ואנחנו בעצם, זה מה שהם באו להגיד.

רם שפע: אולי תן למישהו להגיד, אני לא הבנתי שזאת הסיטואציה, אבל אם כבר אתה שם, אולי שמישהו יגיד כמה משפטים.

רם שפע: הם באו מרחוק, למדינת תל אביב, אז שיגידו רגע משפט לוועדה.

אלעד אורמיאן: אז אני אנסה פה להציג את יואב, שהוא ראש הוועד של מושב משואה.

אלעד אורמיאן: אוהד, אתה יכול להגיד רגע כמה מלים לוועדה על האירוע הזה?

אלעד אורמיאן: זו ועדה של הכנסת, שמתעסקת בצעירים בחקלאות.

רם שפע: בוקר טוב, תגיד רגע למה באת לשם?

רם שפע: מה מדאיג אותך?

יואב כהן: אני ראש הוועדה של מושב משואה.

יואב כהן: זה מושב שנמצא שלוש מאות, ארבע מאות מטר מגבול הלבנון.

יואב כהן: נמצאים פה הבוקר כדי להשמיע את הצעקה שלנו על זה שרוצים לשנות את התכנון בענף ההטלה.

יואב כהן: מבחינתנו פירוק התכנון בענף ההטלה משוואה ששווה לפירוק ההתיישבות ביישובים שסמוכים לגבול, לגדר הלבנון.

יואב כהן: מהסיבה הפשוטה שמי שמכיר את האזור שלנו, הרבה שטחים אין לנו שם, חלק גדול זה שמורות טבע, אנחנו יישובי ההר, והענף הכלכלי העיקרי שלנו זה ענף ההטלה.

יואב כהן: זה משכנע גם חבר'ה צעירים כמוני לבוא ולבנות בהרחבה של היישוב בית, בידיעה שייצא לי בסיס כלכלי של שמונה, תשע אלף שקל בחודש.

יואב כהן: ברגע שייקחו לנו את התכנון, ולא יהיה לנו את הבסיס הזה, אז גם ההורים שלי, אבא שלי נפטר אבל אמא שלי בגיל שמונים ושלוש, וזאת הפנסיה שלה למעשה, תצטרך לחיות מקצבה עלובה של ביטוח לאומי.

יואב כהן: ואנחנו בתור דור ההמשך אין לנו מה לחפש שם כי אין לנו עתיד כלכלי.

יואב כהן: כי מאוד קשה למצוא פרנסה אצלנו באזור.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אנחנו שומעים אותך חלש, בגלל איפה שאתם נמצאים, לא הבנתי שאתם ממש בתוך האירוע.

רם שפע: קודם כל תודה על ההזדמנות.

רם שפע: תגיד משפט לסיום.

יואב כהן: אני רוצה רק לבקש מכם, אני פשוט רוצה להסתכל לכם בעיניים ולבקש מכם – בבקשה בבקשה בבקשה אל תתנו יד לחיסול ההתיישבות בגבול הלבנון.

יואב כהן: בבקשה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אנחנו על זה, כמו שאתה רואה.

ניצן מאיר: אני רוצה לשאול שאלה את ראש הוועד של מושב משואה.

ניצן מאיר: אני רוצה להפריך את האקסיומה הזאת, ששר החקלאות לא ביקר באזור, ראש הוועד של משואה פגש אותו במועצה האיזורית מעלה יוסף, את שר החקלאות.

ניצן מאיר: זו הזדמנות טובה להבהיר את העניין.

רם שפע: זה בסדר גמור, אבל אנחנו לא נחזור לזה, זה פחות העניין.

רם שפע: אלעד, אתה רוצה משפט לסיום?

רם שפע: יישר כוח על ההתארגנות באופן כללי של מגן חקלאות, שמעלה את הדגל הזה, מעבר להקשר הספציפי של ההפגנה, באופן כללי שזה חשוב לכם.

רם שפע: תגיד משפט, ואנחנו ממשיכים.

אלעד אורמיאן: ברור לכולם שהדיון פה הוא בנושא המצומצם של צעירים בחקלאות, אבל אנחנו מדברים על מצב החקלאות.

אלעד אורמיאן: אף אחד היום לא יילך להתעסק בחקלאות כשהוא יודע שצריך לקחת הלוואות ענק, ולהתמודד עם נזקי טבע, ובעיקר כשההחזר האפשרי של זה הוא מאוד בלי בטחון, של ההשקעות האלה, וכשיש שר חקלאות שמתחייחס ככה אל חקלאים כקרטל, ומדבר עליכם כלולי זבל, ודברים מהסוג הזה.

אלעד אורמיאן: אז זו נקודה אחת, שאני חושב שברור לנו פה שהבעיה היא בחקלאות, ולא בצעירים בחקלאות.

אלעד אורמיאן: אם החקלאות שלנו תהיה יציבה, ותאפשר פרנסה בכבוד, אז יבואו גם הצעירים.

אלעד אורמיאן: הדבר השני, שעמית בנצור התייחס אליו, אפשר לראות איזה שהוא הבדל בין צעירים בחקלאות בענפים המתוכננים, כלומר החלב והביצים, לבין הצעירים בחקלאות בענפי הצומח בעיקר.

אלעד אורמיאן: ואני חושב שאנחנו נראה שבענפים המתוכננים, איפה שיש יציבות, לפחות שהמדינה כן מתכננת וכן משתמשת בכוח שלה בשביל לאפשר חקלאות, יש יותר צעירים.

אלעד אורמיאן: אז אני חושב שאחד הפתרונות שאנחנו צריכים לשים על השולחן זה את הסיפור הזה של לסייע, קודם כל לשמור על התכנון, בטח בחלב, בטח בענף ההטלה, ולראות כמה באמת יבואו צעירים.

אלעד אורמיאן: וככה אנחנו מביאים צעירים לחקלאות, על ידי זה שהמדינה תתערב ותשפיע על האופן שבו החקלאות שלנו מתנהלת.

אלעד אורמיאן: אנחנו מבינים שהבעיה של הצעירים זו הבעיה של ההתיישבות.

אלעד אורמיאן: אם אין צעירים אז גם אין התיישבות.

אלעד אורמיאן: זו המשמעות של זה.

אלעד אורמיאן: אני אשמח להעביר את רשות הדיבור ללוטם מקיבוץ נערן שיגיד קצת איך זה נראה, הניסיון הזה להביא צעירים לעסוק בחקלאות, והקשיים שיש בתהליך הזה וביכולת לקלוט אותם.

לוטם פארן: שלום, ממש בקצרה.

לוטם פארן: קיבוץ נערן מתעסק בעיקר בענף הצומח.

לוטם פארן: אני רואה שיש פה הרבה ארגוני מתנדבים, נעזר הרבה מאוד במתנדבים.

לוטם פארן: אבל בסוף על מתנדבים אי אפשר לבסס חקלאות.

לוטם פארן: אנחנו עשינו פרוייקט עם תנועת הבוגרים, בשביל להביא חמישה אנשים חדשים כדי שיהיו חקלאים, פועלים בחקלאות.

לוטם פארן: לקח לנו בערך חמש שנים לעשות את הפרוייקט הזה.

לוטם פארן: השקענו בו בערך חצי מיליון שקל.

לוטם פארן: זה בערך מה שהיה נדרש.

לוטם פארן: כשאני אומר, בתוך התקופה הזאת, היו תמיכות של המדינה בעבר בחקלאים חדשים כעובדים.

לוטם פארן: הם הופסקו.

לוטם פארן: יצאנו לפרוייקט בהתבסס על תמיכות מדינה.

לוטם פארן: באמצע הפסיקו את התמיכות.

לוטם פארן: אנחנו המשכנו, כי חשוב לנו שישראלים יעבדו בחקלאות, וחשובה לנו הציונות.

לוטם פארן: אבל בסוף היום לאף חקלאי אין אינטרס להעסיק ישראלים בתנאים האלה.

לוטם פארן: כי כי הוא נושא על עצמו עלויות מאוד מאוד גדולות, של הכשרה, של גיוס, של החבר'ה שנשברים, כי מה לעשות, מדובר בעבודה קשה, ולא כולם יודעים את זה מראש.

לוטם פארן: והמציאות היום היא שהחקלאי לבד צריך להתמודד עם כל המכשולים האלה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: מעריך מאוד את הדברים.

רם שפע: בבקשה, אורי ספיר, סמנכ"ל התיישבות ותעסוקה בארגון השומר החדש.

אורי ספיר: קודם כל אני רוצה להודות מאוד על הדיון הזה.

אורי ספיר: העיסוק בתחום של חקלאות הוא לא מובן מאליו, הוא לא היה הרבה שנים, ואני מברך על זה שזה קורה.

אורי ספיר: אני רוצה גם להודות, אני חושב שראינו פה מחקר משובח, עם נתונים, ואמירות שמבוססות נתונים.

אורי ספיר: יצא לנו קצת לסייע לד"ר לירון אמדור במחקר הזה, אני חושב שהוא בהחלט יכול להיות בסיס לפעילות ממשלתית ומדינתית נרחבת, כדי להכניס את הסיפור של צעירים בחקלאות למסלול טוב.

אורי ספיר: החקלאות היא לא רק ענף שבא לשים לנו אוכל בצלחות.

אורי ספיר: יש פה עניינים של בטחון המזון.

אורי ספיר: יש פה עניינים של שמירת אדמות, שמירת קרקעות.

אורי ספיר: המדינה בעצם את השטחים הפתוחים שלה שומרת בעיקר על ידי חקלאות.

אורי ספיר: יש פה האתוס הציוני, שמשם הוא צמח, ואני חושב שאסור לזנוח אותו.

אורי ספיר: האמירה שהחקלאות היא התלם האחרון, היא בעצם אומרת שהחקלאי הוא הלוחם בקו הראשון.

אורי ספיר: ואת הלוחמים שלנו בקו הראשון צריך לטפח ולפתח, ופה יש לנו בעיה.

אורי ספיר: ראינו פה את הממוצע של הגילאים, ושוב, אם הממוצע של החקלאי הוא גיל ששים, ואגב הוא תמיד הולך ועולה, ולא הולך ויורד, זה אומר שאם נסתכל עשר שנים קדימה תהיה לנו בעיה קשה מאוד בדור צעיר של חקלאים.

אורי ספיר: ולכן יש דברים שצריך לעשות.

אורי ספיר: אנחנו מכירים מציאות, כפי שתואר במחקר, שהרבה מאוד צעירים רוצים להצטרף לחקלאות.

אורי ספיר: ולכן אני חושב שמכאן צריכה לצאת קריאה שאותם חסמים שהועלו במחקר של מכון יסודות צריך לטפל בכל אחד ואחד מהם בצורה משותפת על מספר משרדי ממשלה.

אורי ספיר: להקים צוותים של כל המשרדים שנוגעים בדבר, רשות מקרקעי ישראל, משרד הכלכלה ומשרד הרווחה בכל מה שקשור לעובדים, לעשות פעילות משותפת ולפתור את החסמים האלה, כדי שצעירים שרוצים, ויש, לשמחתי, האתוס הציוני ממשיך לחיות ואני שמח על כך.

אורי ספיר: צריך לעזור לאותם אנשים שרוצים להיות חקלאים להיות חקלאים.

אורי ספיר: אנחנו בשביל הדבר הזה הקמנו, ביחד עם הרבה מאוד ארגונים, שחלקם הגדול נמצאים כאן, בזום, איתנו, את מועצת הצעירים לחקלאות.

אורי ספיר: אנחנו נקיים בעוד שבועיים אירוע גדול בכנסת לציין את הדבר הזה.

אורי ספיר: אני רוצה לציין שיש שתי תמיכות, תקפו פה לא מעט את משרד החקלאות, שמשרד החקלאות מקדם אותם.

אורי ספיר: תמיכות של צעירים בחקלאות, תמיכות של מתנדבים בחקלאות.

אורי ספיר: אני חושב שזו הדרך.

אורי ספיר: אם עכשיו מדברים על מאיפה נביא את הדור הבא, בעצם הדיון פה, אם אנחנו צריכים למקד אותו, הוא על איך נדאג שיהיה את הדור הבא של החקלאים בישראל.

אורי ספיר: אני חושב שהכנסת בישראל, ממשלת ישראל וכל הרשויות צריכים להרים ביחד, זה מה שננסה להרים בכנס בעוד שבועיים, פעילות משותפת, כדי לתמוך ולחוקק ולתקצב את הסיפור הזה של צעירים שיצטרפו לחקלאות.

אורי ספיר: אני חושב שאנחנו צריכים, אנחנו ביוזמה גדולה מאוד של הקמת מה שנקרא כפרי צעירים.

אורי ספיר: זה בעצם גם מעודד התיישבות בנגב ובגליל, גם נותן פתרון למשבר, לא אמרו את זה כאן, לחקלאים חסרים בעיקר עובדים, היום יש משבר של למעלה מעשרים אלף עובדים שחסרים בחקלאות.

אורי ספיר: הפתרונות שהיום ניתנים זה להביא עוד מכסות לעובדים זרים מתאילנד, או עוד אשרות לפלשתינאים להיכנס ולעבוד בישראל.

אורי ספיר: כשהפתרון בעצם נמצא פה.

אורי ספיר: אם נדע לתת את האמצעים הנכונים אז יבואו צעירים ישראלים לעסוק בחקלאות, במקום אותן אוכלוסיות שהזכרתי.

אורי ספיר: ובהנחה שצריכים במדינת ישראל בכל שנה, כפי שהוצג כאן, בין שש מאות לשמונה מאות חקלאים חדשים, אז אם אנחנו נצליח להביא אלפי צעירים מדי שנה להיות עובדים, עוסקים בחקלאות בעידוד המדינה, חזקה על המציאות שכעשרה אחוז מתוכם בסוף יבחרו בדרך החיים הזו, ומכאן יגיע הדור החדש של החקלאים.

אורי ספיר: היישוב מודה על הכנס, הוא מודה לכל השותפים שבאו להשתתף בדברים החשובים האלה.

אורי ספיר: ואני מציע כאן שכדי שזה יהיה גם אופרטיבי ולא רק דקלרטיבי, אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו לרכז פעילות של כל הארגונים וכל הצעירים שהגיעו לכאן, ולהגיש המלצות בתוך כחודש לוועדה, כדי שהוועדה תוכל לבוא עם צעדים אופרטיביים שאותם היא תציע למחוקק או מתקצב כדי שנוכל לעשות את הדבר הזה.

רם שפע: צריך להגיד באמת בשבחו של שר החקלאות, התקנה של מתנדבים בחקלאות אכן גדלה, בכסף שהשר התאמץ עליו.

רם שפע: אני הודיתי לו על זה, גם פומבית, והנה אני אומר את זה גם פה.

רם שפע: זה באמת מהלך טוב וחשוב.

רם שפע: צריך בסוגריים לשים לב שאנחנו עדיין משמרים את ההתנדבות בחקלאות גם בתרומה לחקלאות, ולא רק בשמירה על שטחים חקלאיים.

רם שפע: כי אנחנו לאט לאט עוברים לשם, וצריך כל הזמן לשים לב.

רם שפע: אני יודע שאתם כמובן מודעים לזה.

ענבר בזק: אני רוצה לחזור ולחדד, הדיון הוא כל הזמן סביב שר החקלאות, וזה לא הנושא.

ענבר בזק: אני כמו שאמרתי בדיונים בנושאים אחרים, כשלא מדברים על חקלאות, כמו יוקר המחייה, ועדיין כל פעם החקלאים עולים כאיזה שהוא, הגורם, באמת זה הרבה מעבר לזה.

ענבר בזק: הגישה כלפי החקלאים, להיפך, אני חושבת שהרפורמות ששר החקלאות מוביל הן רפורמות טובות ונכונות ולמען הענף.

ענבר בזק: יש פה איזה עליהום ציבורי תקשורתי על חקלאים, שאותו אנחנו צריכים לעצור.

רם שפע: אני מסכים, זה הרבה יותר רחב.

אורי ספיר: אני אתמול יצא לי לעבוד בבוקר עם חקלאי שקוטף לימונים בגליל.

אורי ספיר: שאלתי אותו כמה הוא מקבל על קילו לימון.

אורי ספיר: התשובה היא על הסחורה המשובחת שקל שלושים, ועל הפחות טובה תשעים אגורות.

אורי ספיר: זה לימונים שנמכרים בסופר בבבין שישה לתשעה שקלים.

אורי ספיר: רק להבין, בטוח לא החקלאי,

רם שפע: חד משמעי.

רם שפע: אנחנו טוענים את זה כל הזמן.

רם שפע: הוקמה ועדה עכשיו, כחלק מההתעקשות על רפורמה.

רם שפע: אני מקווה שהיא תביא תוצרים משמעותיים, ולא תחשוש.

ליאורה ששון: אני ליאורה ששון, ממושב דלתון.

ליאורה ששון: בת לחקלאי מדלתון.

ליאורה ששון: אבא שלי גם חלק מהלולים החדשים של הרפורמה.

ליאורה ששון: כמו שהילה אמרה, אבא שלי הוא היחיד שעשה לול חדש, כמובן לרווחת העוף.

ליאורה ששון: ב-2019 רות פרום ורם כץ היו בהרמת כוסית אצלנו, ואבא שלי אמר שהכל לפי התכנון, והם אמרו הכל בסדר, אתה יכול להמשיך לגדל שם.

ליאורה ששון: כי תמיד יש לחץ, בחקלאות.

ליאורה ששון: נאמר שהכל בסדר כמו שאומרים.

ליאורה ששון: ועכשיו שום דבר הוא לא בטוח.

ליאורה ששון: ואני רוצה לומר עוד משהו בקשר לגילאים.

ליאורה ששון: אמרו שהגיל הממוצע זה חמישים-שישים.

ליאורה ששון: זה נכון שזה חמישים שישים כי בעל המכסות הוא בן חמישים או בן שישים.

ליאורה ששון: אבל באמת מי שעובד במשק, נכון שזה ההורים שלנו, אבל בתכל'ס מי שמגיע ללול, ומי שעוזר ועושה זה אנחנו.

ליאורה ששון: אני אמנם לא כתובה על המשק, אבל אני זאת שעובדת בחקלאות, אני והאחים שלי כמובן.

ליאורה ששון: יש בן ממשיך אחד, וזה בגיל מאה ועשרים של ההורים שלי, שיזכו לחיות עד מאה ועשרים בבריאות.

ליאורה ששון: אנחנו לא לוקחים להם את זה, מה ששלהם שלהם.

ליאורה ששון: אבל זה לא נכון לומר שהגיל הוא חמישים ושישים.

ליאורה ששון: זה נכון שהמשק כתוב על בנאדם בן חמישים שישים.

רם שפע: תודה רבה, אני רק מדגיש את מה שאת אומרת, אנחנו כל הזמן מדברים על נתונים של חקלאים מבוגרים, כי הצעירים פשוט לא רשומים כעובדים בחקלאות, המשק רשום על האבא או האמא שלהם, וזה פשוט מעוות את הנתונים.

ליאורה ששון: ואם ההורים שלנו לא היו רואים אותנו כאלה שממשיכים, גם ככה השקו עליהם כל הזמן, עם הלול הזה.

ליאורה ששון: אז הוא אמר יאללה, אני אצא ללול רפורמה, הילדים שלי עצמאים, אני לא אשקיע חמש וחצי מליון שקל ושזה יילך לפח.

ליאורה ששון: הוא היה קונה לנו בית.

ליאורה ששון: ובלי התכנון אף אחד לא ירצה להמשיך לעבוד במשק, כי זה לא ישתלם לאף אחד.

רם שפע: תודה רבה ליאורה.

רם שפע: אני מתחבר לכל מילה.

רם שפע: מירב בן דוד, מרכזת פורום עמלי, שגם עושים דברים חשובים מאוד לחקלאות ולצעירים, בבקשה.

מירב בן דוד: בוקר טוב לכולם, מקווה שאתם שומעים אותי טוב.

מירב בן דוד: אני נמצאת כרגע בגולן, הייתי מאוד שמחה להגיע לכנסת, אבל בגלל ההתרעה הקצרה אז אני מכאן.

מירב בן דוד: קודם כל באמת רם להודות מאוד מאוד על הדיון המאוד משמעותי וחשוב הזה, שעוסק בצעירים בחקלאות.

מירב בן דוד: אני מרכזת פורום שנקרא עמלי.

מירב בן דוד: פורום עמלי זה בעצם ארגון הגג לתכניות חינוכיות חקלאיות לבוגרי צבא וסטודנטים, שמגיעים לעבוד עבודה מועדפת בחקלאות, ולתת מענה לטווח קצר בפריפריה.

מירב בן דוד: יש תכניות, באמת היה חשוב לי, דיברתם הרבה על צעירים, יש צעירים, אין צעירים.

מירב בן דוד: יש ביקוש לחקלאות, חשוב לי באמת שתדעו שיש משנת 2011, שהתכניות פועלות, יש בערך אלף צעירים בשנה שמגיעים לעבוד בחקלאות.

מירב בן דוד: רובם לעבודה מועדפת, שזה אומר שהם מגיעים לתקופה של טווח ארוך, של בין שישה לשמונה חודשים.

מירב בן דוד: הם חיים בפריפריה, הם נחשפים לפריפריה, מתיישבים ביישובים.

מירב בן דוד: הזכירו פה באמת את הגליל העליון ורמת הגולן והערבה, עמק המעיינות, בקעת הירדן.

מירב בן דוד: כל הקווים.

מירב בן דוד: הצעירים מגיעים, עובדים בחקלאות, נותנים בעצם מענה גם לחקלאים של ידיים ישראליות איכותיות בחקלאות.

מירב בן דוד: יש כאן ככה במשתתפים, לפחות מי שאני ראיתי בזום, חלק מהחקלאים שהצעירים שלנו באמת נותנים להם מענה.

מירב בן דוד: הצעירים נחשפים לפריפריה.

מירב בן דוד: אנחנו לגמרי מנסים להשפיע על זה שחלקם יישארו לגור בפריפריה.

מירב בן דוד: רוב הצעירים שמגיעים לתכניות הם לא בהכרח בני משק, או בני קיבוצים, הרבה מהם זה באמת ממגוון החברה הישראלית, שזה המפגש הראשון או אולי השני, אחרי התנדבות בגיל שש עשרה, עם העולם הזה של פריפריה וחקלאות.

מירב בן דוד: רציתי להגיד שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות, באמת בתקופה האחרונה, הזכירו את יום ההצדעה לצעירים ומתנדבים בחקלאות, אנחנו מאוד מאוד היינו שמחים, כמו שאורי ספיר הזכיר, לכנס דיון שמתעסק בחסמים, באתגרים של הצעירים.

מירב בן דוד: אנחנו חושבים שזה דברים שהם לגמרי פתירים.

מירב בן דוד: אפשר לבנות מנגנונים של באמת מהחשיפה של הצעיר, ועד זה שהוא הופך להיות חקלאי העתיד, בכל המובנים.

מירב בן דוד: ואני כן מציעה לך רם שנייחד איזה שהוא דיון ספציפי של הוועדה בנושא הזה.

מירב בן דוד: ואני כמובן ככה מזמינה את כולכם להגיע ליום ההצדעה, הצדעה לצעירים בחקלאות.

רם שפע: תודה רבה מירב.

ענבר בזק: אני מתנצלת, אני חייבת ללכת, אני ממש מודה על הדיון, ואני אשמח שיהיה דיון המשך.

רם שפע: הנה, תוך כדי, מירב, אני נותן לך את הקרדיט, שתדעי, ממש עכשיו כתבתי פה לצוות שלי שאנחנו צריכים להגביר את ההתכוננות שלנו ליום הזה בעשרים ואחד.

רם שפע: אני אמרתי את זה בדיונים הקודמים, ולא אמרתי את זה פה, הזכרת עבודה מועדפת וכו', אני עשיתי את העבודה המועדפת שלי בעין יהב, בחקלאות.

רם שפע: אבל הדבר היותר חשוב זה שפגשתי שם את אשתי, שעשתה את העבודה המועדפת שלה בצופר.

רם שפע: אז נראה לי שבהקשר הזה זה שווה איזכור פה בפגישה הזאת.

רם שפע: ד"ר דורית אדלר, נשיאת הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, אני מאוד מקווה שתצליחי להרחיב לנו קצת את היריעה בנושא קצת אחר, אבל שהוא חלק מהדיון.

רם שפע: בבקשה.

דורית אדלר: אז קודם כל תודה רבה, על הדיון, על העיסוק.

דורית אדלר: יש לי הכבוד לעמוד כנשיאה של הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא.

דורית אדלר: מילה על הפורום, אנחנו למעשה גוף אזרחי, מבוסס אנשי מקצוע, סביב מערכת המזון.

דורית אדלר: רובנו בעלי תארים מתקדמים, מגנטיקה של זרעים, אגרו-אקולוגיה, בריאות וסביבה, גידול מזון, תזונה, משפטים וכו'.

דורית אדלר: אתמול היינו בדיון על מיסוי משקאות ממותקים, מחר אנחנו בפיקוח על הלחם, היום על החקלאים.

דורית אדלר: ולמעשה אנחנו גוף, להבדיל ממה שראיתם אתמול, ממה שיצא מהוועדה על בעלי אינטרסים שבאים ללחוץ, אנחנו גוף שלא נטלנו כסף מאף גוף, בגלל זה אנחנו שש שבע שנים עובדים בהתנדבות.

דורית אדלר: אבל בכל זאת השפעתנו רבה, ואנחנו רואים את הנבטים נובטים.

דורית אדלר: אני רוצה באמת להרחיב את היריעה.

דורית אדלר: אנחנו נמצאים בעיצומה של סינדמיה.

דורית אדלר: זה שילוב של סינרגיזם ופנדמיות, מגיפות ההשמנה, סכרת, מגיפות התת-תזונה, ואי בטחון תזונתי, ומשברי האקלים.

דורית אדלר: כולם נובעים מגורמים משותפים, ומאיצים אלה את אלה.

דורית אדלר: המחשבה שבישראל תמיד יהיה מזון, בעוד חמש ועשר שנים, היא מחשבה שלא עולה בקנה אחד עם המשברים שלפנינו.

דורית אדלר: אנחנו ראינו, אנחנו נמצאים כרגע בעיצומה של מגיפה בריאותית, שיכול להיות שהיא שבר של מערכת המזון גם כן.

דורית אדלר: כל העניין הזה של אכילה של מזון, בטח מהבר, ואנחנו יודעים שכמעט כל המגיפות במאה שנים האחרונות צמחו מתעשיית המזון מהחי.

דורית אדלר: מהשפעת הספרדית, העופות, סארס, מארס וכו'.

דורית אדלר: ואנחנו צפויים לעוד כאלה.

דורית אדלר: אנחנו יודעים שכל הנושא של עמידות לאנטיביוטיקה, חלק גדול ממנו נובע משימוש מאסיבי של אנטיביוטיקה בחקלאות, וכו' וכו'.

דורית אדלר: אבל הדבר המרכזי הוא שמדינת ישראל חייבת להבין שהחקלאות והחקלאים זה בסיס הבטחון התזונתי שלה.

דורית אדלר: היום, ובעתיד.

דורית אדלר: היו מנכ"לים של משרדי החקלאות, היה מנכ"ל נדמה לי לפני שתי קדנציות שבסיומה הוציא מכתב שבעצם מדינת ישראל היא מדינה מייבאת מזון, ולמעשה לא צריך פה מי יודע מה להשקיע בחקלאות.

דורית אדלר: עכשיו חלק גדול מהדבר הזה נובע מחוסר הבנה מקצועית של מכלול הנושאים שנקראים מערכות מזון.

דורית אדלר: מדינת ישראל מייבאת כשמונים אחוז מהקלוריות שלה.

דורית אדלר: אבל מייצרת כמעט את כל המזון הטרי.

דורית אדלר: זאת אומרת יש פה דיסוננס מאוד רציני.

דורית אדלר: ומי שלא אנשי מקצוע, קשה להם להבין את הדבר הזה.

דורית אדלר: אנחנו מייבאים בעיקר את כל הסוכר, את השמנים ואת הדגנים, שחמישים אחוז הולך להזנת בעלי חיים, וחמישים אחוז אחרים הולך קצת ללחם, וכל השאר למזון אולטרא-מעובד, שהוא ממילא מיותר, וגורם לנו לחלק מהמחלות האלה, בעיקר לאנשים העניים.

דורית אדלר: זאת אומרת הנקודה המרכזית, חקלאות וחקלאים הם יסוד לבטחון התזונתי העתידי של מדינת ישראל.

דורית אדלר: הלאומי.

דורית אדלר: עד לאחרונה מדינת ישראל לא עסקה בכלל בבטחון תזונתי לאומי.

דורית אדלר: אנחנו היינו הראשונים ששמנו את זה על המפה.

דורית אדלר: יש גם פרק שכתבנו בשיתוף ה-INSS על בטחון תזונתי, משבר האקלים ובטחון לאומי.

דורית אדלר: אני אשמח להעביר לכם את זה.

דורית אדלר: אבל אנחנו רק בתחילתה של ההבנה המתכללת של הדבר הזה.

דורית אדלר: למדינת ישראל אין תכנית אב למזון.

דורית אדלר: אנחנו חייבים שתהיה לנו תכנית אב למזון.

דורית אדלר: אני רק אתן לכם דוגמאות קטנות, על חלק מהדברים שאמרתם.

דורית אדלר: והפתרונות הם מורכבים.

דורית אדלר: הם לא מאוד מאוד פשוטים.

דורית אדלר: חלק מהביצים שלנו כן נושאות סלמונלה.

דורית אדלר: אנחנו יודעים את זה.

דורית אדלר: וזה סכנה לבריאות הציבור.

דורית אדלר: אז צריך לראות איך אנחנו מרווחים את הגידול, ומבטיחים את הדברים האלה.

דורית אדלר: שימוש באנטיביוטיקה, מיותרת, חייבים לטפל בזה.

דורית אדלר: זאת אומרת חייבים תכנית אב.

דורית אדלר: החקלאים הם הבסיס.

דורית אדלר: אנחנו חושבים שהם גם לוחמי אקלים, לא רק לוחמי מזון.

דורית אדלר: באופן עקרוני, אני יכולה להגיד לכם מההיבטים שלנו.

דורית אדלר: בזבוז מזון, זה דבר שכולם אומרים בואו נציל את המזון.

דורית אדלר: ויש ארגון שמציל הרבה מזון מהחקלאים.

דורית אדלר: אבל זה ברור שככל שהארגון הזה מציל יותר מזון מהחקלאים, החקלאים פחות מתפרנסים.

דורית אדלר: אנחנו חושבים שמדינת ישראל צריכה להתייחס לכל המזון המגודל פה כמשאב לאומי.

דורית אדלר: זאת אומרת כל מה שנשאר, והחקלאי לא יכול לקטוף אותו, מדינת ישראל צריכה לרכוש אותו.

דורית אדלר: ונניח להעביר אותו, לא בהכרח לעניים, היא צריכה להעביר אותו למשל לבתי חולים, שממילא היא מתקצבת אותם.

דורית אדלר: מה שאנחנו באים ואומרים, חייבים לבנות תכנית אב.

דורית אדלר: החקלאים חייבים שיהיה להם רשת בטחון כלכלי, כי ברור שככל שמשברי האקלים מתגברים, זה סוג של רולטה רוסית.

דורית אדלר: צריך לחשוב על החקלאי.

דורית אדלר: מחר יהיה שרב באמצע החורף, מחרתיים יהיה ברד.

דורית אדלר: קשה להתנהל בצורה הזאת.

דורית אדלר: אז אנחנו באים ואומרים, צריך להשקיע משאבים ולבנות תכנית אב למזון.

דורית אדלר: כאשר אני אגיד לכם עוד דבר, למשל מכסות הביצים, נניח מסירים את המכסות, ונניח שייצרו פה מיליוני ביצים מיותרות.

דורית אדלר: זה הופך להיות בזבוז מזון.

דורית אדלר: וזה הולך לפליטת המיתן אחר כך, שמדינת ישראל התחייבה עכשיו להפחית בשיעורי פליטת המיתן.

דורית אדלר: אז כל מה שאנחנו אומרים, חייבים לבנות פה תכנית, מאוד עם הסתכלות, ארוכת טווח, אבל שמתכללת את כל הדברים.

דורית אדלר: גם את גודל האוכלוסיה בישראל.

דורית אדלר: היא צריכה להתבסס על אינסנטיב לחקלאים לגדל בראש ובראשונה את ליבת התזונה הבריאה, המגינה.

דורית אדלר: שרובה היא תזונה מהצומח.

דורית אדלר: אנחנו נשמח להיות שותפים שלכם לכל מהלך כזה.

דורית אדלר: אני חושבת שההשפעה שלנו בכל פן של מערכת המזון היא משמעותית.

דורית אדלר: ואנחנו שותפים נטולי אינטרסים.

דורית אדלר: תודה רבה.

רם שפע: אתם לא נטולי אינטרסים.

רם שפע: להיפך, יש לכם אינטרס חיובי שצריך לקדם.

רם שפע: תודה רבה דורית.

רם שפע: בבקשה, שמעון גואטה, תמשיך פה את הרצף של החקלאים הצעירים שהגיעו מרחוק, וכנראה קמו די מוקדם כדי להצליח להגיע בזמן.

שמעון גואטה: אני שמעון גואטה ממושב עלמה בגליל העליון.

שמעון גואטה: קודם כל תודה רבה על הוועדה.

שמעון גואטה: זה חשוב לפי דעתי.

שמעון גואטה: אני רוצה להגיד תודה למדריכים, לאנשי השטח של משרד החקלאות, שהם באמת עושים את העבודה שלהם, בניגוד אולי, אולי לא הבנתי נכון, אבל הם כן עשו.

שמעון גואטה: אני רוצה לציין שאין מדינה בעולם שלא משקיעה בחקלאות, ונותנת מעצמה כסף ומשקיעה בחקלאים.

שמעון גואטה: אני רוצה גם לצטט את השר שאמר, בזמנו, זה לא ציטוט מדוייק – ענף בלי תכנון, יש פחות צעירים.

שמעון גואטה: על דוכן הכנסת הוא אמר את זה.

שמעון גואטה: אני רוצה עכשיו לספר קצת על עצמי.

שמעון גואטה: אנחנו במשק לא מגדלים רק מטילות.

שמעון גואטה: מגדלים נשירים, מגדלים בקר, בשטח, במרעה.

שמעון גואטה: הבקר בעקבות הייבוא לא משתלם.

שמעון גואטה: כל הרווח שאיך שהוא עוד נשאר לנו מהמטעים, ומהלול, שזה בעצם ההכנסה היציבה, הבטוחה, שסוף חודש אני יודע לתת על זה את המפרעות הבאות, הולך לשם.

רם שפע: אתה יודע להגיד מה קרה למחיר הבקר מאז הרפורמה?

שמעון גואטה: היה תכנון מסודר של ייבוא, לפי קריטריונים מסויימים.

שמעון גואטה: ובמהלך השנים זה נפרץ.

שמעון גואטה: יש יותר ייבוא של עגלים, והמחיר בסוף, כשאתה הולך לקנות בסופר, המחיר לא יורד.

שמעון גואטה: וזה לא משנה איך תגלגל את זה.

שמעון גואטה: הרווח, אני בחודש האחרון מכרתי עגלים בשלוש עשרה וחצי ₪ לקילו כולל מע"מ.

שמעון גואטה: זה סוג של הפסד.

שמעון גואטה: אני מפצה אותו מענף הלול, שאם ייפרץ התכנון, אז גם זה לא יהיה.

שמעון גואטה: זה מה שקרה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אורי, אתה יכול לומר מה היה עם ענף הבקר מאז הרפורמה?

רם שפע: סתם, נראה לי שווה שיידעו.

אורי ספיר: זה לא רפורמה חדשה.

אורי ספיר: יש תמיכה של משרד החקלאות במגדלי הבקר, ואני יודע להגיד, זה תחום שמתעסקים בו המון, בלי התמיכה הזאת אי אפשר לגדל בקר במדינת ישראל.

אורי ספיר: מה שקרה זה שמדינת ישראל היא טובה אולי בלתכנן רפורמות, פחות בלהיות רגולטור.

אורי ספיר: ייבוא של בשר טרי לישראל, כדי להגביל את התחרות, הפיקוח על הדבר הזה קורה בצורה מאוד לא טובה, כך שמספר יבואני הבשר, מה שאמור להגדיל את התחרות, קטן משבעה עשר לשמונה.

אורי ספיר: מה שברור זה שכשהתחרות קטנה המחירים עולים.

אורי ספיר: מתוך השמונה האלה יש שלושה שחקנים מרכזיים, שמייבאים כמעט שמונים אחוז מהבשר.

אורי ספיר: בסופו של דבר רפורמה שהיתה צריכה להיטיב עם הצרכן ולהוריד את המחירים, לא זו בלבד שלא הורידה את המחירים לצרכן אלא העלתה אותם, גם בסוף מסכנת את הענף.

אורי ספיר: זה צורה לאיך לא עושים רפורמה.

אורי ספיר: אני לא אומר שלא צריך לעשות רפורמות, אבל הצורה שבה בוצעה הרגולציה גרמה לזה שהיבואנים של הבשר לא עומדים בדרישות מהם, ואז הם כן קיבלו אישור להביא בשר.

אורי ספיר: נוצר מונופול.

אורי ספיר: בשביל לפתוח תחרות יצרו מונופול במקום לבטל את המונופול, ומי שסובל מזה בסוף זה הצרכנים, ומגדלים ישראלים.

רם שפע: אני אתייחס לזה בסיכום שלי.

רם שפע: אני לא סתם שאלתי.

ניצן מאיר: אני רוצה להוסיף עוד מילה, ברשותך אדוני היושב ראש, שמעבר לנושא הזה של גידול הבקר כאן בארץ, כל הנושא של המשלוחים דרך הים גורם לנזק ולסבל אדיר לבעלי החיים שמגיעים לכאן, בייסורים קשים מאוד.

ניצן מאיר: ואנחנו במשרד החקלאות בודקים עכשיו את העניין הזה, ואני מזמין את אדוני היושב ראש, וגם את הנוכחים להיכנס בחמש עשרה לשתים עשרה בשעה שש לזום עם ארגוני צב"ח, ועם אמב"ל שיישבו ביחד על הנושא הזה כדי לשמוע ולהשמיע, ונשמח לראות אתכם שם.

רם שפע: אני לא יודע אם אני אהיה שם, אני רק יודע שהנושא של המשלוחים הוא בדיון פה, כולנו עסוקים בו בשבועות האחרונים.

רם שפע: אני לא אעשה ספויילר, אבל כולנו מבינים שמצד אחד, יש שיח רציני על זה, ודיברתי על זה גם עם השר אתמול.

דורית אדלר: הערה קטנה, כשמסתכלים קדימה, לא בטוח שכל הענפים יצטרכו להישאר כמו שהם.

דורית אדלר: יכול להיות שצריך לתת אינסנטיב לחלק מהחקלאים, לעבור לגידולים שתומכים באותו סל מזון בריא בסיסי.

דורית אדלר: ובסופו של דבר יעלו בקנה אחד עם בריאות וקיימות.

שמעון גואטה: הפיקוח על הייבוא, שנכנס, זה דבר חשוב.

שמעון גואטה: במיוחד בדברים החקלאיים.

שמעון גואטה: בבקר אנחנו סבלנו לפני שלוש או ארבע שנים, אני לא זוכר במדוייק, מהפלות.

שמעון גואטה: הפלות שלא היו שנים, או שלא היו בכלל במדינת ישראל.

שמעון גואטה: שמונים אחוז מהעדר מפילים.

שמעון גואטה: שזה הפסד עצום.

שמעון גואטה: וזה הגיע בגלל הייבוא.

שמעון גואטה: הקרנטינות שנמצאות, פרוסות ברחבי מדינת ישראל, זה תחנות הסגר.

שמעון גואטה: צריכות להיות סגורות, לבדוק שאין באמת מחלות.

שמעון גואטה: הן נמצאות ליד שטחי מרעה, של כבשים, של בקר.

שמעון גואטה: והקירבה היא מסוכנת.

שמעון גואטה: אותו הדבר בענף הפירות, בענף הצומח.

שמעון גואטה: יש דברים שמסוכנים לייבוא.

שמעון גואטה: ואפשר לייבא אותם בתנאים מסויימים.

שמעון גואטה: כמו אננס בלי החלק הירוק, עגבניה בלי הפיטם שלה, ועוד דברים כאלה.

שמעון גואטה: אלה דברים שאם מאשרים את הייבוא כייבוא חופשי,

רם שפע: כולם מבינים שהגנת הצומח זה חלק דרמטי באיך שהרפורמה הזאת צריכה לעבור.

רם שפע: גם על זה יש ויכוחים, אבל זה חלק משמעותי ממנה.

שמעון גואטה: ודבר אחרון שאמרה לי מדריכה במשרד החקלאות, שחינוך זה הפתרון.

רם שפע: זה תמיד נכון, אבל אני מסכים גם בהקשר הזה.

שמעון גואטה: היא הציעה להקים ועדה שיתופית לחקלאות, כמו שיש הרבה ועדות בכנסת, שתהיה ועדה,

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: הילה בבקשה.

הילה גורדון גרידיש: עני רק רוצה להגיד, אני לא יודעת אם זה היה ברור, אבל החקלאים ואנחנו גם בתור הצעירים שרוצים להמשיך את ההורים שלנו, אנחנו לא מתנגדים לרפורמות.

הילה גורדון גרידיש: ההיפך, אנחנו חושבים שרפורמה יכולה להועיל לנו.

הילה גורדון גרידיש: ההורים של שלושתנו עשו השקעות של מיליונים, בלי לקבל כרגע שום כסף מהמדינה.

הילה גורדון גרידיש: ורואים בכל העולם שממשלות מממנות את החקלאים.

הילה גורדון גרידיש: מה זה מממנות, עוזרות, נותנות סיוע, מסבסדות את החקלאים, נותנות סיוע לחקלאים כשהם רוצים לעשות השקעות.

הילה גורדון גרידיש: וכרגע כל הכסף יוצא מהכיס של ההורים שלנו, או ליתר דיוק מהכיס של הבנק, שגם כן לא מוכן כרגע לתת הלוואות בגלל הסיטואציה הבעייתית.

הילה גורדון גרידיש: וגם אני רציתי להדגיש שאולי בגלל כל העניין של ההתחממות הגלובלית אולי שווה לחשוב על זה שייבוא, כל ההובלה הימית זה גם משהו שמאוד מזהם את כדור הארץ.

הילה גורדון גרידיש: ואם אנחנו יכולים במדינת ישראל לספק את הביצים של עצמנו, כמו שעשינו עד עכשיו, אני לא רואה סיבה למה לייבא את זה מבחוץ.

רם שפע: נמצא אתנו גם אור שפירר.

רם שפע: בבקשה, תציג את עצמך לפרוטוקול, היישר מקיבוץ ארז.

אור שפירר: אהלן, אני מקווה ששומעים אותי טוב.

אור שפירר: אני אור שפירר, מרכז משק בקיבוץ ארז.

אור שפירר: גדלתי בקיבוץ ניצנים, צמחתי בענף ההדרים, ואני הייתי צעיר בחקלאות, לא יודע מה זה צעיר, אני בן שלושים ושבע.

אור שפירר: אבל אם אני מסתכל על החבר'ה הבאים שאני רוצה לקלוט לענפים, אני לא מוצא חבר'ה בגילאים עשרים ואחד נגיד, חיילים משוחררים, עד שלושים, שמתדפקים על הדלתות שלנו.

אור שפירר: ודיברו על הרבה מאוד סיבות, איך, למה כן ולמה לא.

אור שפירר: אני אנסה לקצר.

אור שפירר: בגדול, אנחנו חושבים שכדי שיבואו צעירים חייב שיהיה עתיד.

אור שפירר: ועתיד זה אומר ודאות.

אור שפירר: כשהמדיניות היא לא עקבית זה מייצר חוסר ודאות, וחוסר יכולת להשקיע בשום ענף בחקלאות.

אור שפירר: וזה מרחיק את הצעירים.

אור שפירר: הדבר השני, אפשר לראות, ודיברו פה נציגי ארגוני מתנדבים, הכמיהה והרצון להתחבר לשטח ולאדמה ולערכים של חקלאות מייצגת הם קיימים.

אור שפירר: וזה גורם מושך מאוד חזק.

אור שפירר: הבעיה היא שלצד זה השכר הוא מאוד נמוך.

אור שפירר: אז להתנדב באמת באים הרבה.

אור שפירר: אבל בסופו של דבר, בגלל הרווחיות הנמוכה בענפי החקלאות ברובם, אז היכולת לשלם שכר, נגיד לעומת השכר האלטרנטיבי שיכלו אנשים צעירים ואיכותיים להרוויח בענפים אחרים, הוא נמוך.

אור שפירר: הרבה חקלאים, וגם אני בתור חקלאי, הסתפקתי בפחות, כי קיבלתי מזה הרבה דברים אחרים.

אור שפירר: אבל זה לא מחזיק לאורך זמן.

אור שפירר: הדרך בעצם לאפשר לענפי החקלאות לשלם שכר גבוה יותר היא להפוך אותם לרווחיים יותר.

אור שפירר: כשאני עשיתי סיור בספרד, בענף ההדרים, ניסיתי להבין איך זה שיש שם הרבה צעירים, ושהם מרוויחים כל כך הרבה יותר טוב מאתנו.

אור שפירר: ניסית להגיד, תגידו, אתם מקבלים מימון ישיר, לא, לא מקבלים כסף.

אור שפירר: משלמים פחות משכר מינימום, לא, משלמים שכר מינימום, הכל הם משלמים.

אור שפירר: הפער הגדול לעומת מה שקורה בישראל הוא בעצם פערי התיווך.

אור שפירר: מה שהאיחוד האירופי עשה, הוא השקיע המון המון כסף בצמצום טכנולוגי של העלות בפערי התיווך.

אור שפירר: כי מרגע שאנחנו החקלאים קוטפים את הפרי, ועד שהוא מגיע למדף, יש שרשרת.

אור שפירר: ולשרשרת הזאת יש ערך, והוא ערך אמיתי.

אור שפירר: אבל אם משגיעים בעוד מיכון בדפי אריזה, ושיפור של התשתיות כדי שהתובלה תהיה יותר יעילה, וכל הדברים האלה, צמצום בהשקעה, בפער התיוך, יגדיל משמעותית את הרווחיות של ענף החקלאות.

אור שפירר: זה משהו שלא עלה פה בדיון, ואני חושב שזו הדרך בסופו של דבר להביא את הצעירים לענף.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: שוב, הזווית של מה קורה בעולם מעסיקה אותי מאוד.

רם שפע: אני רוצה לקיים גם על זה דיון, על השוואות למודלים, ואיך מצליחים לקיים חקלאות בת קיימא בעולם, ועושים את זה לצערי יותר טוב מאתנו.

חיים ביטון: חיים חבלין, חבר קיבוץ הגושרים, מרכז תחום החקלאות בתנועה הקיבוצית.

חיים ביטון: קודם כל באמת רם המון תודה על כל מה שאתה עושה בשבילנו, החקלאים, כל המאבקים שאתה מנהל בשבילנו, ובשונה מכל השנים הקודמות שעשית את זה, היום אתה עושה את זה מעמדה של קואליציה, ואני חושב שיש בזה יתרונות, ואני חושב שגם מקשיבים לנו יותר.

חיים ביטון: והדיון הזה הוא דיון מאוד מאוד חשוב.

חיים ביטון: גם אנחנו בתנועה הקיבוצית עוסקים בדבר הזה של החזרת הצעירים לחקלאות.

חיים ביטון: אני חושב, כמי שניהל ועדה חקלאית בערבה התיכונה במשך שמונה שנים, אני מכיר היטב את הבעיות של המושבניקים, ומאז ומתמיד אני מכיר את הבעיות של הקיבוצניקים.

חיים ביטון: קודם כל צריך לעשות איזו שהיא הפרדה בין הדברים.

חיים ביטון: אנחנו לא ניכנס לעומק של הדבר הזה, אבל אני חושב שהסכנה היום, אם אני מנתח את המצב של הקיבוצים לעומת המושבים אפשר לומר שבקיבוצים אנחנו מעבדים מאה אחוז מכל הקרקעות של הקיבוצים.

חיים ביטון: נכון, יש זליגות ויש תקלות, אבל אנחנו עדיין שם.

חיים ביטון: אני חושב שבמושבים הבעיה היא חמורה בהרבה.

חיים ביטון: עניין אי חזרת הבנים, כל משק שבן לא חוזר אז במקרה הטוב המשק, הקרקע, מושכרת לקבלן כזה או קבלן אחר.

חיים ביטון: במקרה הרע הקרקע נזנחת, ומשם הדרך מאוד מאוד קצרה להשתלטות של גורמים זרים.

חיים ביטון: ואנחנו רואים בדיוק מה שקורה בנגב.

חיים ביטון: בנגב המדינה כבר לא שלנו.

חיים ביטון: והדברים האלה יכולים לקרות בכל אזור אחר בארץ, כולל במרכז.

חיים ביטון: המדינה צריכה לשאול את עצמה מה היא רוצה מהחקלאות.

חיים ביטון: מה היא באמת רוצה מהחקלאים.

חיים ביטון: ואת זה אני חושב לא עשו.

חיים ביטון: לקחו ישר כלי.

חיים ביטון: בנו רפורמה, ואמרו עם הרפורמה הזאת נשנה את הכל.

חיים ביטון: אני יודע שלשר יש כוונות טובות.

חיים ביטון: הוא רוצה להכניס טכנולוגיות גבוהות.

חיים ביטון: הוא רוצה למשוך צעירים.

חיים ביטון: אבל אמר אור שפירר, בצורה מאוד נכונה.

חיים ביטון: הוא אמר, אני חקלאי כי זה נותן לי עוד ערכים מעבר לשכר.

חיים ביטון: אבל לאורך זמן את הצעירים זה לא יחזיק.

חיים ביטון: ואני מאוד מאוד מתחבר לדבר הזה.

חיים ביטון: ואני חושב שהמדינה צריכה, בעזרתנו כמובן, אבל קודם כל צריכה להחליט שהיא דואגת, שהיא הופכת את החקלאות למשהו שהוא ודאי, לענף שהוא ודאי, ואז לייצר את הכלים.

חיים ביטון: וחלק מהכלים האלה זה להפוך את החקלאות ליותר רווחית.

חיים ביטון: יש המון דרכים לעשות את זה, ובמשרד יודעים היטב לעשות את זה.

חיים ביטון: להפוך אותה ליותר רווחית, ואז יהיה אפשר גם להתחרות עם ענפים אחרים.

חיים ביטון: כי לחקלאות יש ערכים נפלאים שהיא נותנת לצעירים, הרבה מעבר לשכר.

חיים ביטון: ואז גם אם השכר ישתפר, אין לי ספק שתהיה חזרה מאוד טובה של בנים.

חיים ביטון: אבל שוב אני אומר, את הנושא של המושבים צריך פה טיפול שורש עמוק ויסודי.

חיים ביטון: אני חושב שאנחנו שם ממש נמצאים בקו אדום.

חיים ביטון: תודה.

רם שפע: תודה רבה חיים.

רם שפע: נמצא אתנו גם עמרי בראל.

רם שפע: אנחנו עוברים לעוד זווית אחרת, מעניינת.

רם שפע: בבקשה עמרי.

עמר בר-לב: שלום, אני עמרי, אני חי במדינת תל אביב, כמו שמישהי אמרה קודם.

עמר בר-לב: אבל אני חושב שדווקא פה הפוטנציאל טמון, ביוזמה שיש לנו להביא.

עמר בר-לב: אני אספר בקצרה על עצמי.

עמר בר-לב: יש לנו שתי מסעדות בתל אביב, ואנחנו נמצאים באיזה שהוא איזור תעשיה בדרום העיר, ויש לנו איזה שהוא חזון לפתח את הגגות של האיזור הזה, יש פה גגות מאוד גדולים ולא מנוצלים, איזה שהוא מודל חדש בעצם שאני רוצה להביא לדיון הזה.

עמר בר-לב: כי אני שומע הרבה על החוסר בקרקעות, ועל סטרטאפ ניישן, ובעצם תוך כדי הדיון אני מבין שמה שאנחנו מביאים זו איזו שהיא בשורה.

עמר בר-לב: הבשורה הזו קיימת בעולם, בקנדה, בארצות הברית, בסינגפור, בצרפת, במקומות שהוכיחו את עצמם, ופה זה משום מה לא מטופל.

עמר בר-לב: אנחנו מדברים על גגות ירוקים.

עמר בר-לב: על גידול חקלאי, בתוך העיר.

עמר בר-לב: למטרות מסחריות, למטרות פרטיות.

עמר בר-לב: משהו שהוא מאוד מאוד לא מפותח בישראל, וחבל שכך, כי יש לנו המון גגות, המון שמש, המון שטח שהוא לא מנוצל, לא מטופל, ואנחנו רוצים להעזר בכל, יותר אני שולח אתכם לשיעורי בית בעצם, כי אנחנו נתקלים בחסמים רבים בסיפור הזה.

עמר בר-לב: לא צריך יותר מידיי להסביר על היתרונות של הגג הירוק, על היתרונות הסביבתיים העצומים, אנחנו חותכים את השינוע, חותכים בפלטות, אנחנו מפחיתים באיי חום.

עמר בר-לב: ממש יתרונות סביבתיים עצומים לדבר הזה.

עמר בר-לב: ואנחנו נתקלים בהרבה חסמים, שבעצם לא מכירים בדבר הזה בתור חקלאות.

עמר בר-לב: אם אנחנו מדברים על להכניס אנשים צעירים לתוך התחום הזה, אז בתל אביב רק מהסביבה שלי מהתחום שלי אני שומע על המון מסעדנים שרוצים להיכנס לתחום הזה.

עמר בר-לב: אנשים פרטיים, יוזמות פרטיות.

עמר בר-לב: גגות באיזור.

עמר בר-לב: שכונות, קהילות.

רם שפע: קודם כל תודה רבה, כי בכוונה רצינו שתדבר, כי באמת אתם מדברים על מהלך חדש.

רם שפע: אני רוצה אבל להבין, קיים משהו, כלומר ניסיתם כבר לעשות משהו?

עמר בר-לב: היוזמה שלנו היא בחיתוליה, ואנחנו בינתיים מתבססים על כשלונות קודמים.

עמר בר-לב: זאת אומרת היה את הגג בדיזנגוף סנטר, היה במעלה אדומים פרוייקט, היו מעט מאוד פרוייקטים בישראל, שהם פשוט נכשלו בגלל חסמים בירוקרטיים.

עמר בר-לב: נניח לצורך העניין אני אסביר, החסם הבסיסי הגדול שבעצם הפיל את רוב הדברים זה עניין של ארנונה.

עמר בר-לב: ארנונה בתוך העיר, או על גג, היא נחשבת ארנונה מסחרית.

עמר בר-לב: עכשיו לארנונה חקלאית יש סיבה שהיא על שטח פתוח.

עמר בר-לב: במסעדה אני משלם ארנונה מסחרית, יש לי שטח קטן, אני מנצל אותו, אני משלם, סוג של באהבה, ואני משלם את המחיר ומקבל שירותים.

עמר בר-לב: כשאני מדבר על דונם שטח, אני לא יכול לשלם ארנונה מסחרית.

עמר בר-לב: זה מייתר את הפרוייקט.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: אותי זה מאוד מעניין.

רם שפע: אני חושב שזו זווית מרתקת, ואני מתחייב שאנחנו מייצרים איתך המשך של שיח.

רם שפע: אביגיל פה מהצוות שלי שומעת את זה, ואתם תיצרו קשר.

רם שפע: אולי לנציג שר החקלאות יש התייחסות.

ניצן מאיר: במשרד החקלאות אנחנו על העניין הזה של גגות ירוקים.

ניצן מאיר: אנחנו עובדים, בודקים את הייתכנות של העניין הזה, ואנחנו במידה והשר יקבל החלטה בעניין, בשיתוף משרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, אנחנו כנראה נוציא איזה שהוא קול קורא בעניין הזה, ונראה לאן זה יתקדם.

רם שפע: מעולה.

רם שפע: אנחנו נעקוב.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: גם במדינת תל אביב יש אחלה פרוייקטים.

עמר בר-לב: ורק אני אגיד בתגובה למשרד החקלאות זה שזה בוער לנו, אנחנו רוצים כבר לעשות.

עמר בר-לב: אז תעזרו לנו להזיז את זה.

עמר בר-לב: אל תעצרו אותנו.

רם שפע: לביא רפאל, בבקשה.

לביא רפאל: בוקר טוב, נעים מאוד, תודה רבה שהזמנתם אותי לוועדה, ולדיון הכל כך חשוב.

לביא רפאל: שמי לביא רפאל, אני מנכ"ל החברה לחקלאות עירונית.

לביא רפאל: ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לקדם את תחום החקלאות העירונית בישראל.

לביא רפאל: אנחנו עושים זאת באמצעות פיתוח של מערך מזון עירוני, המקרב את גידול המזון לצלחת, תוך שימוש בטכנולוגיות יעילות במשאבים, שהמערך הזה יאפשר בסופו של דבר לכלל הציבור ליהנות מתוצרת חקלאית איכותית, במחיר ששווה לכל כיס.

לביא רפאל: והדברים שנאמרו פה קודם, אני ארחיב עליהם כמובן.

לביא רפאל: מה זאת התעשייה שעכשיו עמרי דיבר עליה, למשל אחת הדוגמאות.

לביא רפאל: אז כמובן שחלק ממערך המזון שאנחנו מקדמים מורכב מתעשייה ירוקה לייצור תוצרת חקלאית בטכנולוגיות שיעילות במשאבים.

לביא רפאל: כמו למשל גידול בתוך מבנים, גידול לגובה, ובשימוש במעט מאוד משאבים, כמו למשל מעט מאוד שטחים, מים, אנרגיה, חומרים, ביניהם גם החומרים שלא טובים לא לאדם ולא לסביבה.

לביא רפאל: מדינות מסויימות כבר מקדמות תעשייה מהסוג הזה, פרוייקטים שמסוגלים לייצר כמויות גדולות מאוד של תוצרת חקלאית איכותית באיזורים מיושבים, יחד עם החוסן לעמוד בשינויי האקלים ובמשברים נוספים.

לביא רפאל: הפירות והירקות מופקים ללא שימוש בחומרים רעילים, לא לאדם ולא לסביבה, והם עשירים בערכים תזונתיים.

לביא רפאל: אנחנו מדברים על תוצרת חקלאית מאוד מאוד איכותית.

לביא רפאל: ודרך אגב רוב החקלאים בפרוייקטים מהסוג הזה הם חבר'ה צעירים.

לביא רפאל: הם סיימו ללמוד וישר התחילו לעבוד בתעשייה של החקלאות שעליה אנחנו מדברים.

לביא רפאל: אלה פרוייקטים כמובן מהעולם.

לביא רפאל: אנחנו פועלים לקידום המעבר של מדינות, בעיקר מדינת ישראל, דרך שש מחלקות עיקריות.

לביא רפאל: אנחנו עובדים על העלאת מודעות הציבור, קידום מדיניות, חינוך, אנחנו נמצאים במוסדות חינוך מהגיל הרך ועד לאקדמיה.

לביא רפאל: פיתוח של קהילות יצרניות, אנחנו עוסקים גם במחקר ופיתוח ומנגישים מוצרים ושירותים לציבור, בשביל להעלות את המודעות שלהם.

לביא רפאל: למה אני מציין את דרכי הפעולה שלנו לקידום התחום, מפני שרוב העבודה שלנו היא שינוי המודעות של הציבור.

לביא רפאל: אנחנו פועלים בקרב קהילות שונות ומגוונות, וכשאנחנו פונים לראשונה לדור הצעיר, בשאלה למה אתם לא בוחרים לעבוד בחקלאות, אז הם אומרים שהסיבה הראשונה היא אין בזה כסף, אין בזה עתיד.

לביא רפאל: אין בזה ודאות.

לביא רפאל: זה לא הייטק.

לביא רפאל: בנוסף מילא היה בזה כסף, אבל זו עבודה קשה, לקום בבוקר, לפנות בוקר, לעבוד בשמש, בגשם.

לביא רפאל: אין להם הרבה חשק לדבר כל היום תאילנדית, והם פחות רוצים לגור ביישוב שקרוב לגדר הגבול, רחוק מהחברים שלהם בעיר הגדולה.

לביא רפאל: מהניסיון שלנו, לדור הצעיר אין בעיה לעבוד קשה.

לביא רפאל: הם מוכנים לעבוד קשה מאוד, כשהם יראו שהם מקבלים תמורה מהעבודה שלהם.

לביא רפאל: (היו"ר ענבר בזק)

ענבר בזק: אתה יכול בבקשה להתחיל לשאוף לסיום, אנחנו צריכים לסיים את הדיון עוד שלוש דקות.

ענבר בזק: משפט אחרון לסיום.

לביא רפאל: הם רוצים לראות את החשיבות של התוצרים שלהם לקהילה.

לביא רפאל: וכאן מגיע החלק המעניין.

לביא רפאל: כשאנחנו מציגים להם את האפשרות לעסוק בתעשייה של חקלאות מודרנית, שמתבססת על פתרונות טכנולוגיים, שתורמים גם לאדם וגם לכדור הארץ, הצעירים שמבינים שפה הם יכולים לעבוד גם בהייטק, גם להשתכר בכבוד, גם לגור בעיר הגדולה, ובסופו של דבר לתת ערך לקהילה שלהם, ולקבל את הכבוד שהם מייחלים לו.

לביא רפאל: ולסיכום, בשביל לתמרץ את הדור הצעיר לקחת חלק בתעשייה החקלאית שעליה אנחנו מדברים, צריך לא רק לשווק נכון את התחום, אלא גם להעלות את המודעות שלהם לפוטנציאל הגלום שבחקלאות העירונית.

לביא רפאל: מניסיון, לא צריך להשקיע הרבה בשביל לשכנע אותם לנסות.

לביא רפאל: כמובן שבישראל אנחנו לא נמצאים במקום כזה טוב ביחס למדינות המערב.

לביא רפאל: התעשייה הזו שאנחנו מקדמים עוד רחוקה מלהתקיים, בשל סיבות רבות שקצר הזום מלפרט.

ענבר בזק: תודה רבה.

ענבר בזק: הדברים ברורים ומרתקים.

ענבר בזק: אני רוצה שרם יסגור את הדיון, אבל להגיד, לאור הדברים שאמרת, זה רק מחבר ומחזק דברים שנאמרו פה בדיון, גם על זה שהחדשנות היא מילת מפתח גם בנושא החקלאות, וכדי להכניס צעירים לחקלאות אנחנו זקוקים באמת לטכנולוגיות חדשניות, ולא להישאר מאחור.

ענבר בזק: אבל גם הנושא של ודאות.

ענבר בזק: ודאות ותכנון.

ענבר בזק: החקלאות העירונית היא מצויינת להעלאת המודעות לחקלאות, אבל בסופו של דבר אנחנו זקוקים גם לחקלאות ליד הגבולות, אנחנו זקוקים לוודאות לאורך זמן, כמו שדיברנו קודם, שהחקלאי צריך לדעת שהוא נוטע היום ומשקיע היום והוא יכול לבנות על הפרנסה שלו לשנים רבות.

ענבר בזק: אני אתן לסגור את הדיון ליו"ר הוועדה.

ענבר בזק: (היו"ר רם שפע)

רם שפע: תודה רבה לענבר, שהחליפה אותי לרגע, אבל בעיקר גם נמצאת פה הרבה, גם הנושאים חשובים לה.

רם שפע: אין מליאה שאנחנו לא עסוקים בה או בחקלאות, או בקרקעות באופן כללי, סוגיות ההתיישבות משותפות לנו מאוד.

רם שפע: קודם כל תודה גדולה לכל מי שהשתתף פה בדיון.

רם שפע: אני חושב שגם הצלחנו להביא כמה זוויות חשובות מאוד, שלא תמיד מחברים מייד את הקשר שלהן.

רם שפע: דורית, את הצגת, בראיה הרבה יותר הוליסטית, את ההקשר של תזונה, והמשמעות של מה קורה מחר בבוקר אם אנחנו משפיעים על החקלאות בישראל.

רם שפע: גם שתי היוזמות האחרונות היו מאוד חשובות, לעוד הזדמנויות להתחדשות, לכיוונים אחרים שהעולם יכול להתפתח אליהם.

רם שפע: אני חושב שיסודות הצליחו להציג פה תמונה מעמיקה, כזו שלא כל יום אנחנו רואים, חלק מהנתונים באמת גם לא הוצגו לפני.

רם שפע: אבל בעיקר, למרות שחלק מהנתונים עגומים, אני חושב שהם מייצגים תמונה שיש עתיד, יש לאן להתפתח.

רם שפע: אבל באמת אני חושב שהצלחנו באמת לשים זרקור.

רם שפע: אז בסדר, זלגנו לעניין הרפורמה בחקלאות, מה לעשות, אותו עתיד של הצעירים והצעירות בחקלאות תלוי גם באיך תנוהל הרפורמה, ולכן זה אך טבעי שהלכנו לשם, וכן גם שמו של שר החקלאות ואמירותיו הוזכרו פה.

רם שפע: גם זה דבר טבעי, מה לעשות והוא השר שאחראי על החקלאות בישראל.

רם שפע: אני שוב אמרתי, אני יודע שכוונותיו טובות.

רם שפע: אנחנו מדברים על זה הרבה.

רם שפע: אני מקווה שביחד נצליח, אני מסתכל עכשיו קדימה, ביחד נצליח למצוא את האיזון בין כל מרכיבי הקואליציה, עם ארגוני השטח, לעשות רפורמה שבאמת תיטיב.

רם שפע: אני ממש מודה לכל מי שהגיע לפה, במיוחד לכם, ליאורה והילה ושמעון, שהגעתם מהצפון.

רם שפע: נתתם לכולנו לראות שבאמת אתם פה, אתם רוצים לקדם את החקלאות.

רם שפע: תודה גם לצוות הוועדה שעומל בשעתיים האחרונות.

רם שפע: יש לי המון מה להגיד ברמה המהותית, אני אומר את זה הרבה ולכן לא אעשה את זה עכשיו.

רם שפע: אני רק אגיד, גם בנושא של חקלאות צעירה אנחנו ממשיכים לעקוב, וכמובן גם בנושא של הרפורמה בכללותה.

רם שפע: אנחנו פה ומחוייבים לחקלאות, במובן הכי עמוק של המילה.

רם שפע: תודה גדולה, ויום טוב לכולם.