ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 132, 2021-10-24 09:35

אלכס קושניר: בוקר טוב לכולם.

אלכס קושניר: היום יום ראשון י"ח בחשון התשפ"ב, ה-24 באוקטובר 2021 ואנחנו ממשיכים בדיונים על סעיפים בחוק ההסדרים.

אלכס קושניר: אנחנו דנים עכשיו על פרק ז' (שכירות מוסדית), למעט סעיף 46 (חוק התכנון והבנייה) מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א-2021.

אלכס קושניר: זה המשך דיון.

אלכס קושניר: התחלנו את הדיון ואם אני לא טועה, זה כבר דיון רביעי בנושא.

אלכס קושניר: אני אזכיר לכם שבדיון הקודם הפסקנו אותו באמצע ההקראה של הנוסח.

אלכס קושניר: אנחנו נסיים את ההקראה עכשיו ואחר כך נשארו לנו כמה פערים, בעיקר במודל עצמו, איך הוא נראה, ואנחנו נדון בזה ואחר כך נעבור להצבעות, גם על ההסתייגויות וגם על החוק עצמו.

אלכס קושניר: אני מקדם בברכה את חבר הכנסת יריב לוין.

אלכס קושניר: תודה רבה שאתה מצטרף אלינו.

שלומית ארליך: בפעם האחרונה עצרנו בעמוד 6, בסעיף קטן (ד).

שלומית ארליך: אפשר לחזור לעמוד 5, לסעיף קטן (ג) שזאת המהות.

ישי פרלמן: (ג) אחרי סעיף קטן (ג) יבוא – "(ג1) מכר בעל בניין לשכירות מוסדית את הדירות לשכירות מוסדית למשכיר ממשיך, יתנה מנהל רשות המיסים את מתן ההטבות כאמור סעיפים 53ג ו-53ד במתן ערובות – מאת המוכר, הרוכש או כל אדם אחר שיקבע – לתשלום המס והפרשי הצמדה וריבית כאמור בסעיף קטן |(ה), ובמתן הודעה מראש על המכירה במעוד שיקבע המנהל".

שלומית ארליך: בדיון הקודם אמרנו שזה יהיה רק הרוכש ולא המוכר ולא כל אדם אחר.

שלומית ארליך: כך סיימנו את הדיון הקודם.

מיכאל אסולין: כן, אבל זה היה כאשר חשבנו שהמתווה יהיה של מס רכישה מוגדל.

מיכאל אסולין: בעקבות הערות הייעוץ המשפטי של הוועדה, מציעים עכשיו מתווה אחר שאומר שאם מישהו יפר, אנחנו נחזור אחד אחורה.

מיכאל אסולין: זו הייתה בקשת הוועדה מראש, לפני שחשבנו על המתווה החדש.

מיכאל אסולין: כלומר, מי שהפר, ייקחו לו את כל ההטבות שהוא קיבל ואם משכיר ממשיך הפר, ייקחו מהמשכיר הממשיך את כל ההטבות וממי שהוא קנה ממנו את כל ההטבות, אבל אם היו שתי העברות, לא ייקחו מהמשכיר הראשון.

מיכאל אסולין: כלומר, ייקחו רק ממי שהפר וממי שהוא קנה ממנו.

מיכאל אסולין: ההנחה היא שבמסגרת החוזה ביניהם יהיה איזשהו סעיף שיגיד שאם האדם הפר, בעצם יהיה איזשהו מנגנון חוזי שיגרום לכך שמי שהפר ישלם.

אופיר כץ: ואם לא יהיה ביניהם את הסעיף הזה?

מיכאל אסולין: ברגע שנותנים את זה עכשיו בחוק, ההנחה היא שיהיה ביניהם את הסעיף הזה.

שלומית ארליך: בוא נבין את תמונת המצב.

אופיר כץ: אתה מסתמך על כך שהם יכניסו את הסעיף הזה אבל אם לא מכניסים אותו?

אופיר כץ: זה שהפר את ההסכם יגרום לזה שהיה בסדר שהוא כן ישלם?

מיכאל אסולין: כן.

מיכאל אסולין: המדינה נתנה הטבה על פעולה שלא התבצעה.

מיכאל אסולין: אנחנו באים מראש ואומרים לשני הצדדים ששניהם אחראיים.

מיכאל אסולין: דרך אגב, זה כמו במנגנון הקיים היום בחוק במקרה של 50 דירות.

מיכאל אסולין: זה קיים היום.

מיכאל אסולין: בסוף של יום זה מועתק משם

אופיר כץ: אבל אם אנחנו לא רוצים לפגוע בזה שעמד בזה?

מיכאל אסולין: המדינה באה ואומרת שהיא נתנה הטבה על משהו שלא התקיים, שני הצדדים אחראיים להתקיימות העסקה הזאת, שהבניין יושכר דה פקטו ל-15 שנים או במקרה של שתי העברות, 10 שנים לכל הפחות.

מיכאל אסולין: אומרים שכל עוד אנחנו בתחילת הפרויקט, ב-10 השנים הראשונות, אני רוצה את כל ההטבות כי לא מגיע לאף אחד.

מיכאל אסולין: ברגע שהמוסר השלישי הפר, היד השלישית הפרה, אמיתית הבניין הושכר לפחות ל-10 שנים ולכן באנו ואמרנו שאנחנו דורשים את ההטבות שניתנו גם לשני וגם לשלישי.

מיכאל אסולין: לראשון אנחנו מוותרים לאור הדרישה של הוועדה, של הייעוץ המשפטי של הוועדה כאן.

מיכאל אסולין: אנחנו תמיד גורמים לשתי ידיים לבוא ולהחזיר את ההטבות.

מיכאל אסולין: זה מועתק מהחוק הקיים היום.

אופיר כץ: מי שלא עמד במטרת החוק הזה, זה בסדר, הוא לא צריך לקבל הטבות.

אופיר כץ: אבל אתה אומר שגם זה שיעמוד ביעדים, הוא ייפגע מההטבות אם הם לא חתמו על זה בחוזה ביניהם.

מיכאל אסולין: הוא לא באמת עמד ביעדים כי מבחינתנו הבניין צריך להיות מושכר 15 שנים אבל הוא לא הושכר ל-15 שנים, אז למה שניתן הטבה לגורם כלשהו?

שלומית ארליך: הוא עמד ביעדים ומי שלא עמד ביעדים זה מי שבא אחריו והפר.

מיכאל אסולין: נכון.

ישי פרלמן: ההנחה היא שהראשון התחייב בפני המדינה שהדירות יושכרו ל-15 שנים והמדינה נתנה לו הטבות על סמך ההתחייבות הזאת.

ישי פרלמן: הוא צריך לוודא שזה אמת קורה.

ישי פרלמן: זה אומר לכתוב בחוזה, אם הוא מוכר, שהדירות יושכרו.

מיכאל אסולין: איך הם מחשבנים ביניהם אחר כך הפגיעה אם השני מוכן לקחת על עצמו את הכול?

מיכאל אסולין: לא מפריע לי כמדינה.

מיכאל אסולין: אני עדיין ביטלתי את ההטבות שנתתי עבור מישהו שלא הגשים את המטרה.

אלכס קושניר: אופיר, זה לא מנגנון חדש.

אלכס קושניר: זה מנגנון שקיים.

אלכס קושניר: מה שהיה בנוסח המקורי, רשות המסים רצתה להטיל אחריות גם בגלגול השלישי.

אלכס קושניר: זאת אומרת, במידה והשלישי מפר, הראשון היה צריך גם להיפגע.

אלכס קושניר: אמרנו לא.

אלכס קושניר: אמרנו שהגלגול הוא רק אחד אחורה.

שלומית ארליך: בעצם היו כאן שני גלגולים בתהליך הזה.

שלומית ארליך: בפעם הראשונה באה רשות המסים ורצתה שזה יחזור עד הראשון.

שלומית ארליך: זאת אומרת, אם השני הפר, גם השני וגם הראשון ישלמו ואם השלישי הפר, גם השני וגם הראשון ישלמו.

שלומית ארליך: זאת אומרת, כל השרשרת לא תהיה זכאית להטבות וייקחו ממנה את ההטבות.

שלומית ארליך: כאן אמרנו שהקשר הוא רחוק מדי כיוון שמדובר בכל זאת בסדר גודל של 15 שנים עם הטבות ששולמו כאשר לראשון לא הייתה יכולת לעקוב.

שלומית ארליך: אז ביקשה רשות המסים לעשות הסדר שהוא דומה ל-ריטים ובעצם למסות ב-15 אחוזים של מס רכישה.

שלומית ארליך: אמרנו שאין באמת זיקה בין ההטבות שניתנות כאן למס הרכישה וזה בעצם משמש כעונש שלוקחים תמורת ההפרה של השלישי בשרשרת.

שלומית ארליך: עכשיו מה שמבקשים לעשות זה ללכת רק אחד אחורה.

שלומית ארליך: בוא נבהיר עוד פעם את נקודת המצב.

שלומית ארליך: אם הראשון הוא זה שבנה והוא הפר, לוקחים ממנו את ההטבות.

שלומית ארליך: הראשון בנה, מכר לשני, לוקחים גם מהשני את הטבות המס וגם מהראשון אם השלישי הפר, לוקחים מהשלישי ומהשני רק את ההטבות שלהן הם היו זכאים.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: ממשיכים.

שלומית ארליך: מבחינת הסעיף הזה, מה אתם רוצים שיהיה עכשיו?

מיכאל אסולין: עכשיו אנחנו רוצים את הערובות מאת המוכר והרוכש.

שלומית ארליך: אבל לא מכל אדם אחר.

מיכאל אסולין: לא.

מיכאל אסולין: לא מכל אדם אחר למרות שזה קבוע בחוק.

אלכס קושניר: זאת אומרת, "מכל אדם אחר" – נמחק.

שלומית ארליך: זה יהיה מאת המוכר או הרוכש.

שלומית ארליך: אחר כך נחזור ונתקן לכל אורך הדרך היכן שצריך לתקן.

קריאה: אפשר להוריד את המוכר.

קריאה: רק הרוכש.

בצלאל סמוטריץ': בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': רק הרוכש.

קריאה: זה היה הסיכום בישיבה הקודמת.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: זה לא היה הסיכום.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו על זה.

בצלאל סמוטריץ': איך אתה רוצה שהמוכר ימכור ואתה חוזר אליו חמש שנים אחר כך?

בצלאל סמוטריץ': הוא מכר, הוא יצא מהעסקה.

נירה שפק: הוא ידאג בחוזה, מכיוון שיש לו את הסעיף הזה.

בצלאל סמוטריץ': הוא ידאג בחוזה אבל ממתי אתה ממשיך לרדוף אחרי המוכר, חמש שנים אחרי שהוא מכר?

אלכס קושניר: קודם כל, יש דברים כאלה.

אלכס קושניר: היום זה קיים.

אלכס קושניר: זה בחוק הקיים של עידוד השקעות הון על מכירה של 50 דירות.

אלכס קושניר: זה קיים היום.

שלומית ארליך: סיגל, את יכולה להסביר בדיוק מה קיים היום לגבי 50 דירות?

יפתח עשהאל: בפרויקט של 50 דירות מחויבים להשכיר חמש שנים.

יפתח עשהאל: ניתן לבצע את המכירה לפני תום חמש השנים והמכירה מותנית בזה ששני הצדדים – גם המוכר וגם הקונה – ימציאו ערובות להנחת דעתו של המנהל, כמו שדיברנו בישיבה הקודמת עם ה-ריטים בזמנו.

יפתח עשהאל: זה מנגנון שקיים היום לשני הצדדים.

יפתח עשהאל: דרך אגב, היום זה קיים כמו שכתוב בנוסח המקורי – המוכר, הרוכש או כל אדם אחר.

בצלאל סמוטריץ': בחוק הקיים אתה בא בטענות גם למוכר ולוקח לו גם את הטבות המס.

בצלאל סמוטריץ': לכן ברור למה אתה צריך להתעסק אתו.

בצלאל סמוטריץ': כאן אנחנו מגלגלים את הכול על הקונה.

קריאה: אנחנו לא מגלגלים.

קריאה: אנחנו מאפשרים גם למוכר וגם לקונה.

קריאה: שוב, היום אנחנו מאפשרים לשלול את ההטבות משני גורמים בעסקה, מוכר וקונה.

קריאה: אם היה גלגול נוסף לעסקה, לגורם שלישי, בחמש השנים האחרונות, אז אנחנו מוותרים למוכר הראשון, ליזם שבנה את הבניין, אבל גם היום בחוק המוצע וגם בחוק הקיים, אנחנו הולכים לשני הגורמים, גם לקונה וגם למוכר.

בצלאל סמוטריץ': המוכר לוקח כאן סיכון אדיר מה קורה אם הקונה לא יעמוד בהתחייבויות שלו, כשאין לו שום יכולת לאכוף את זה על הקונה.

קריאה: היכולת שלו לאכוף את זה היא באמצעות מנגנון חוזי שהוא יבוא ויתמחר את זה.

קריאה: יתמחרו את זה בהתאם כמו שזה קיים היום.

נירה שפק: בצלאל, זה ההפך.

נירה שפק: בעקבות זה שמראש אומרים לו את הדבר הזה, הוא ידאג לעשות חוזה בצורה כזאת שיגבה אותו.

בצלאל סמוטריץ': מה הוא יכתוב בחוזה?

מיכאל אסולין: שיפוי של אחריות.

בצלאל סמוטריץ': אם הקונה יפר, הוא יחזיר לו גם את מה שהוא היה צריך להחזיר למדינה?

מיכאל אסולין: זה ביניהם.

מיכאל אסולין: אני לא נכנס ליחסים המסחריים שלהם.

נירה שפק: לא נכנסים לזה.

מיכאל אסולין: זה בינם לבין עצמם.

מיכאל אסולין: איך שהם רוצים לתמחר.

מיכאל אסולין: אני כמדינה רוצה להבטיח שאני נותן הטבות בתמורה להשכרה של הבניין ל-15 שנים.

סיון סיגטי: משרד הכלכלה.

סיון סיגטי: צריך להבין שהמנגנון הזה הוא בעצם מנגנון שבא להקל.

סיון סיגטי: זאת אומרת, יש כאן שתי חלופות כאשר אחת כבר קיימת היום בחוק, למכור לפחות 50 דירות לרוכש אחד שיתחייב להשכיר אותן, ויש עוד אפשרות – למכור אחרי חמש מתוך שבע שנים השכירות המוסדית.

סיון סיגטי: הרציונל צריך להיות שמי שקנה ישכיר לאורך 15 שנים מתוך 18 שנים.

סיון סיגטי: אין לנו כאן רצון שיהיו מעברים באמצע אבל כן מאפשרים את שתי החלופות כי יש מצבים טבעיים שקורים בשוק של הדירות.

סיון סיגטי: מבחינתנו זה קיים כבר היום שגם מי שמוכר וגם מי שקונה, נותנים את הבטוחות למנהל רשות המסים.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אלא שהיום זה קיים לחמש שנים ואנחנו רוצים שזה יהיה קיים שזה יהיה קיים ל-15 שנים.

סיון סיגטי: נכון.

סיון סיגטי: ברגע שזה כתוב בחוק, גם הצד שמתקשר בחוזה, הרי כשמישהו בא למכור לו, הוא שיווק לו את זה כמשהו שיש בו הטבות מס.

סיון סיגטי: כך ישווקו את המכירה הזאת.

סיון סיגטי: יגידו שיש כאן כתב אישור לבניין, תיהנה מהטבות מס.

סיון סיגטי: חזקה על מי שרוכש שיבדוק רגע מה הוא קונה.

סיון סיגטי: אם יש לזה כתב אישור, אז מה התנאים של החוק אומרים כדי לקבל את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה ברור.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בא בטענות.

בצלאל סמוטריץ': ברור שאנחנו דורשים מכל מי שמחזיק עכשיו את הנכס לעמוד בתנאים.

בצלאל סמוטריץ': כל השאלה שלי היא האם זה בריא ונכון להמשיך את הזיקה שבין הקונה למוכר ולהמשיך להחזיק את המוכר.

בצלאל סמוטריץ': מי שנכנס לעסקה כזאת נכנס אליה לפחות ל-10 שנים.

סיון סיגטי: נכון.

סיון סיגטי: בזה אתה צודק.

נירה שפק: ובסוף זו המטרה שלנו.

נירה שפק: נזכור למה החוק הזה נועד.

בצלאל סמוטריץ': זה לא הדיון.

בצלאל סמוטריץ': השאלה האם הדרך לעשות את זה היא להתעסק כל פעם עם מי שמחזיק בנכס ולאכוף עליו - אפילו בסנקציות דרקוניות, ואני בעד – את קיום ההסכם או לייצר משהו שבעיניי עקום בשוק שבו אנחנו ממשיכים להחזיק אנשים.

בצלאל סמוטריץ': הרי אחד היסודות הכי גדולים של דיני הקניין הוא כשמכרתי נכס, הקניין הוא סופי, או שזה שלי ואם אני מעביר את זה למישהו – אני כמעט לא זוכר תקדימים שמישהו מוכר נכס ועדיין ממשיך להיות קשור אליו.

נירה שפק: בחוק הקודם היה.

נירה שפק: זה היה קיים.

מיכאל אסולין: זה קיים וזה עובד.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': זה קיים לחמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא משהו שלא עובד.

בצלאל סמוטריץ': מה עשינו ב-ריט?

קריאה: גם ב-ריט יש את העניין הזה שאם אתה מוכר ויש לך חצי אחוז מס רכישה, אותו דבר אם אתה מוכר את זה הלאה ויש התחייבות של הקונה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': של הקונה אבל לא של המוכר.

בצלאל סמוטריץ': ב-ריט לא הלכנו אחורה.

קריאה: הלכנו.

קריאה: גם בחוק הזה הלכנו אחורה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא זוכר שב-ריט הלכנו אחורה.

בצלאל סמוטריץ': ב-ריט עשינו מה שאתה תיארת עכשיו.

קריאה: דיברנו על 15 שנים.

קריאה: כאן אנחנו אומרים שחמש שנים הוא צריך לשמור את זה.

בצלאל סמוטריץ': ב-ריט דיברנו על 25 שנים וכשה-ריט הראשון יוצא אחרי 15 שנים, הוא לא ממשיך להיות קשור לעסקה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מדבר עם השני לעשר השנים הנוספות ואם הוא מפר את התנאים – אתה בא אליו בטענות.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא הולך לקרן ה-ריט הראשונה.

אלכס קושניר: אבל גם כאן אתה לא הולך לראשון.

בצלאל סמוטריץ': אתה כן הולך לראשון.

אלכס קושניר: לא.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר בעולמות של דיני קניין בו יש את אחד התנאים הכי בסיסיים ואני אתן דוגמה.

בצלאל סמוטריץ': יש לא מעט פסקי דין על כך שאם בן אדם מוכר נכס בתנאי, התנאי יכול להתקיים לא יותר מחמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': כאן הוא יכול להתקיים גם עשר שנים.

אלכס קושניר: לא.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': אם אני הראשון ומכרתי אחרי חמש שנים, השני אחרי שמונה שנים לדוגמה מפר את ההסכם, אתה חוזר גם אלי.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שאני כיזם שיצר את הנכס ממשיך להיות קשור אל הנכס כבר שמונה שנים או תשע שנים.

אלכס קושניר: רגע.

אלכס קושניר: מה שצריך לעשות זה בעצם לחלק את זה לשתי אפשרויות.

אלכס קושניר: אפשרות אחת, במידה והוא מוכר בחמש השנים הראשונות, ואני מדבר אתכם על השני, אז קיים התנאי הזה שהראשון מחויב, ואם הוא מוכר אחרי חמש השנים הראשונות - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, נניח שהוא לא מוכר.

בצלאל סמוטריץ': השני ממשיך להחזיק עשר שנים ובשנה התשיעית הוא מפר את ההסכם.

אלכס קושניר: נגיד הוא ממשיך, הוא לא מכר אחרי חמש שנים, הוא מוכר אחרי שמונה שנים, השני.

מיכאל אסולין: פחות מ-15 שנים.

מיכאל אסולין: למי הוא מוכר?

מיכאל אסולין: למישהו שיהיה מחויב להמשיך.

בצלאל סמוטריץ': עזוב.

בצלאל סמוטריץ': הוא מוכר לשוק הפרטי.

אלכס קושניר: נגיד שהוא מפר את התנאי אחרי שמונה שנים.

מיכאל אסולין: מה הוא עושה?

מיכאל אסולין: איך הוא מפר?

אלכס קושניר: מוכר את זה בשוק החופשי.

בצלאל סמוטריץ': מוכר את זה בשוק הפרטי.

מיכאל אסולין: ולא מחייב להמשיך השכרה?

אלכס קושניר: כן.

מיכאל אסולין: אז זה בסדר.

אלכס קושניר: אז כל האחריות עליו.

אלכס קושניר: זאת אומרת, בחמש השנים הראשונות האחריות מתחלקת בין השניים ואחרי חמש השנים זה מתחלק - - -

בצלאל סמוטריץ': זה לפחות עושה שכל עם דיני הקניין.

בצלאל סמוטריץ': דיני הקניין לפעמים מכירים בזיקה של מוכר לנכס עד חמש שנים אחרי המכירה.

בצלאל סמוטריץ': הדוגמה הקלאסית היא מכירה בתנאי.

בצלאל סמוטריץ': התנאי יכול להיות תקף עד חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': דיני הקניין אומרים שאחרי חמש שנים אין חיה כזאת להמשיך לשמור.

מיכאל אסולין: אבל זאת לא רק שאלה של אחריות על ההטבות.

מיכאל אסולין: זאת גם שאלה של איזה הטבות המדינה לוקחת בחזרה כנגד זה שהפרויקט לא התממש.

בצלאל סמוטריץ': אבל שוב, מה אתה רוצה ממני אחרי שמונה שנים?

בצלאל סמוטריץ': אני עזבתי, חס וחלילה.

בצלאל סמוטריץ': הגעתי ל-120, מדובר כבר על היורשים שלי, החברה שלי כבר התפרקה.

בצלאל סמוטריץ': זה נצח.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שתיצמדו כמו שהיושב ראש אומר לפחות לעיקרון שקיים היום בדיני קניין.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש שנים דיני הקניין במדינת ישראל עדיין מכירים בזיקה של מוכר לנכס שלו.

בצלאל סמוטריץ': אחרי חמש שנים, אין בעיה.

מיכאל אסולין: אבל המדינה נתנה הטבות מפליגות.

בצלאל סמוטריץ': קח אותן מהקונה.

אלכס קושניר: חבל על הוויכוח.

אלכס קושניר: הוויכוח מיותר.

מיכאל אסולין: תגדיל לרוכש את הערובה?

בצלאל סמוטריץ': כן.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: במקום הראשון.

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': תיקח גם אתה סיכון.

אלכס קושניר: במקום הראשון.

אלכס קושניר: הראשון מחויב לעסקה במשך חמש השנים הבאות.

אלכס קושניר: עברו חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': שחרר אותו.

אלכס קושניר: הקונה לא הפר את התנאי, הוא ממשיך, נגיד הוא מחליט שהוא ממשיך לעוד חמש שנים, אז האחריות היא כבר עליו.

מיכאל אסולין: ואז צריך לבקש מהרוכש להגדיל את הערובות שהוא נתן.

בצלאל סמוטריץ': או שכן או שלא.

בצלאל סמוטריץ': או שככל שהזמן חולף, גם הסיכון שלך יותר קטן.

בצלאל סמוטריץ': אחרי עשר שנים יש לך עדיין את הבטוחות של הקונה על החלק שלו וגם זה משהו.

בצלאל סמוטריץ': זה גם תמריץ.

בצלאל סמוטריץ': זה לא שאתה אומר אחרי עשר שנים הוא יכול למכור ולא יקרה לו שום דבר, אבל שחרר את הראשון כי אתה לא יכול להשאיר את המשק במבנה מעוות כזה.

ישי פרלמן: אנחנו חושבים שזה מבנה מעוות של המשק להעביר לשני את הרווחיות של הראשון.

ישי פרלמן: אנחנו חושבים שיש כאן בעיה כדי להגיד לשני כמה בדיוק הוא יצטרך להחזיר במצב כזה.

ישי פרלמן: זה אומר הוא צריך לדעת בדיוק את הרווחיות של הראשון לצורכי מס ואנחנו חושבים שיש עם זה בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שוב שאחרי עשר שנים תוותר על החלק של הראשון ותישאר עם השני.

בצלאל סמוטריץ': עדיין יש לך רווחים של עשר שנים שאתה לוקח לו.

ישי פרלמן: במקרה כזה אתה לא תחזור אחורה.

ישי פרלמן: עיקר ההטבה הייתה אצל הרוכש הראשון כי הוא מכר את הדירות וקיבל עליהן את הטבת המס.

אלכס קושניר: כן, אבל הוא עמד בכל התנאים.

אלכס קושניר: יותר מזה, הוא עמד בכל התנאים במשך חמש שנים נוספות שהוא כבר לא בעסקה.

אלכס קושניר: אתה לא יכול לבוא אליו ולהגיד לו בוא תהיה אחראי על העסקה לנצח.

ישי פרלמן: הוא נתן לו את התנאים בהתניה שהבניין יעמוד להשכרה ל-15 שנים.

ישי פרלמן: אפקטיבית מה שאנחנו אומרים זה שאחרי חמש שנים השני יוכל למכור כי רק הראשון קיבל הטבה.

בצלאל סמוטריץ': לא.

ישי פרלמן: אין לו תמריץ להמשיך להחזיק לחמש שנים נוספות כי הוא לא יקבל.

אלכס קושניר: בטח שכן.

אלכס קושניר: הוא מחזיר את הטבות המס שלו.

ישי פרלמן: לא.

ישי פרלמן: הוא לא.

אלכס קושניר: מה לא? אין לו הטבות?

ישי פרלמן: הוא מחזיר אבל במקרה הזה אחרי חמש שנים - - -

סיון סיגטי: המשמעות של ההטבות של השני היא שהן כבר הרבה יותר נמוכות מאשר של הראשון.

ניר ברקת: אבל זה לא מהוון במחיר?

ניר ברקת: מחיר שיש בו פחות הטבות, זה מהוון במחיר.

מיכאל אסולין: לא.

מיכאל אסולין: אחרי חמש שנים הרוכש השני נמצא בסיטואציה לפיה או שהוא משכיר לחמש שנים נוספות ונהנה מהטבות המס, או שהוא מוכר כרגע ולא נהנה מהטבות המס.

מיכאל אסולין: האינטרס שלו בוודאי יהיה לממש באותו רגע כי הוא לא רואה את העלות של זה.

מיכאל אסולין: הוא רואה רק את העלות של להמשיך להשכיר לעוד חמש שנים ואז לקבל את הטבות המס.

מיכאל אסולין: בעצם אם השני מסתכל על המקום הזה, הוא צריך לשלם מעט כסף, ממש מעט כסף למדינה כדי למכור ברגע הנתון אחרי חמש שנים.

מיכאל אסולין: אנחנו יוצרים לו תמריצים להפר את החוזה.

מיכאל אסולין: זאת אומרת, המדינה תיתן את כל תמריצי המס לראשון.

בצלאל סמוטריץ': אז תוסיף לו עוד קנס.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד.

בצלאל סמוטריץ': תגיד שאם הוא מוכר אחרי עשר שנים, תן לו עוד עשרה אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': עזוב את הראשון.

בצלאל סמוטריץ': אתם מעוותים את כל השוק.

אלכס קושניר: יש כאן תמימות דעים אצל חברי הכנסת, גם קואליציה וגם אופוזיציה.

אלכס קושניר: אני מבקש לנסח את זה בנוסחה שעכשיו אמרנו.

מיכאל אסולין: אם כך אדוני היושב ראש, אנחנו רצינו לחזור רק למחזיק האחרון.

מיכאל אסולין: עלתה כאן בעיה משפטית מצד היועצת המשפטית לוועדה וגם מצד משרד המשפטים לתת קנס לאחרון על חשבון ההטבות שהוא קיבל.

בצלאל סמוטריץ': זה לא על חשבון.

בצלאל סמוטריץ': תן לו קנס כדי לקחת את התמריץ להפר את העסקה.

יריב לוין: אם אפשר, אני רוצה להציע הסתכלות אחרת.

יריב לוין: בסוף אני לא בטוח שנקודת המוצא הנכונה היא הסתכלות מראי הרוכשים.

יריב לוין: אני רוצה להסתכל על זה דווקא מראי המדינה.

יריב לוין: המדינה באה ואומרת דבר פשוט.

יריב לוין: היא בסוף רוצה לקבל את השכירות הזאת לפרק הזמן שייקבע וכנגד זה היא מוכנה לתת הטבות.

יריב לוין: אנחנו מבינים שאי אפשר להגיד לבן אדם שאתה לא יכול למכור לשנים ארוכות קדימה את הנכס שלך.

יריב לוין: זה דבר לא הגיוני ולא סביר וגם לא יעמוד במבחן מציאות החיים.

יריב לוין: אבל אני חושב שהמדינה כן צריכה להגן על עצמה כשהיעד שלה אמור להיות בסוף להבטיח את זה שהשכירות תימשך לכל השנים כפי שהיא רצתה מהתחלה ולא משנה תחת איזה רוכש.

יריב לוין: זה צריך להיות היעד.

יריב לוין: עכשיו צריך איך משיגים את היעד הזה כי מה שאנחנו עושים כאן, אם נאמץ את התיקונים האלה, אנחנו בעצם עושים הפוך.

יריב לוין: אנחנו בסוף מייצרים מצב שיכול גם להיות מנוצל לרעה ממש בכוונה.

יריב לוין: זאת אומרת, לעשות מין מכירה פיקטיבית או חצי פיקטיבית כדי להשתחרר מתוך המחויבות הזאת.

יריב לוין: גם אם הדברים הם הכי נקיים, הנכס הזה בסוף הוא נכס שלטוב או לרע הולך עם החובות האלה ועם הנטל הזה.

יריב לוין: אני חושב שצריך לייצר מנגנון שבסוף יביא למצב אחד, שמה שנבנה במסלול הזה ישמש לייעודו לאורך כל התקופה.

אלכס קושניר: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

יריב לוין: איך נאזן אותו, זאת שאלה טובה.

יריב לוין: מה שמוצע כאן, זה בעצם לייצר מסלול עם עלויות מסוימות אולי אבל שמאפשר לצאת מהמהות של כל הדבר הזה.

אלכס קושניר: זה לא מדויק.

אלכס קושניר: אנחנו אחרי שלושה דיונים על הנושא הזה.

יריב לוין: לכן זה טוב שבא מישהו שלא היה.

אלכס קושניר: בסוף אתה צריך לייצר מנגנון, כמו שאתה אמרת.

אלכס קושניר: זה יכול להיות יופי של מודל על הנייר אבל בשטח לא יקרה כלום.

אלכס קושניר: לכן אנחנו צריכים לאזן כאן נכון בין הכלכליות של המודל, הכדאיות הכלכלית שלו, לבין הרצון של המדינה.

אלכס קושניר: לכן מה שאמרנו, אמרנו שהמדינה בעצם כן מבטיחה 15 שנים שכירות, אפילו 20 שנים שכירות כי נתנו עוד אופציה נוספת.

אלכס קושניר: מה שעכשיו אנחנו דנים בו זה מה קורה כשיש הפרות ועל זה הדיון.

אלכס קושניר: לכן אני אומר שאין שום סיבה בעולם "לקנוס" את היזם שבנה את הבניין ומכר אחרי חמש שנים לפי החוק כפי שהוא תכנן ובחמש השנים הבאות הקונה עמד בהתחייבויות אבל בשנה השישית – שזו כבר שנה 11 של הפרויקט - הוא מחליט שהוא מוכר את זה לשוק הפרטי, כל "האשמה" היא על הרוכש ולא על זה שמכר כי זה שמכר עמד בכל ההתחייבויות ויותר מזה, היה מחויב לעסקה לעוד חמש שנים נוספות.

אלכס קושניר: לכן אתם צריכים למצוא מנגנון איך בתווך הזה, בין השנה השישית לצורך העניין - בעצם השנה ה-11 היא החיים של הפרויקט – לשנה ה-15 לחיים של הפרויקט, במידה שהרוכש הראשון שקנה את הבניין לא מוכר אותו ומוכר אותו רק בתקופה השנייה כביכול, אז כל האחריות על ההפרה צריכה להיות עליו.

אלכס קושניר: הרי מה היה קורה אם הוא כן היה מוכר לפי התנאים?

אלכס קושניר: אז האחריות הייתה עליו ועל הבא אחריו.

אלכס קושניר: זאת אומרת, הראשון יוצא מהעסקה.

אלכס קושניר: כאן אתה מייצר איזשהו עיוות שבמידה והרוכש לא מכר אחרי חמש שנים, עדיין הראשון שיזם אחראי.

אלכס קושניר: זה לא הגיוני.

ניר ברקת: אתה צריך לעשות וסטינג להטבה.

ניר ברקת: לטובת העניין, אם הוא רוכש ל-15 שנים את הנכס וקיבל הטבות עבור 15 שנים, תעשה וסטינג על הערך הזה ל-15 שנים.

ניר ברקת: אז אם הוא קיבל את כל ההטבה והשני לא השתמש בה, המדינה הפסידה.

נירה שפק: עשינו את כל הדיון המהותי הזה ועם כל הכבוד אנחנו כבר דנים בנושא עשרות שעות וחלק מהרעיונות שעלו, כאן כבר עלו בדיון הראשון.

קריאה: מותר לחברי הכנסת לשאול שאלות ולהעלות רעיונות.

נירה שפק: אני רוצה לרענן.

נירה שפק: זה בדיוק מה שאני אומרת.

ינון אזולאי: תעשי לנו סיכום קצר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דווקא ינון הכי בסדר כי הוא נוכח בכל הדיונים.

ינון אזולאי: לכן אני אומר שאני רוצה סיכום.

נירה שפק: אי אפשר כל פעם לפתוח את זה מחדש.

שלמה קרעי: כשאנחנו לא כאן, אתם מתלוננים.

שלמה קרעי: כשאנחנו כאן, אתם מתלוננים.

אלכס קושניר: אנחנו מברכים כל אחד שהגיע לכאן.

אלכס קושניר: ברוכים הבאים.

נירה שפק: אני שמחה על כל הפרשנויות ואני אומר עכשיו מה רציתי לומר.

נירה שפק: רציתי לומר שבסוף זה בא לתת מענה לשכירות ארוכת טווח.

נירה שפק: דיברנו על 20 שנים, דיברנו על 15 שנים ודיברנו על המשמעויות של זה לשוק השכירות בכללותו, למתן אפשרות לאנשים שאין להם יכולת לרכוש דירה, ולאו דווקא לצעירים, לשכור דירה.

נירה שפק: אני אומרת שהבן אדם שמתחייב ואומר שהוא יודע לתת את המענה ל-15 שנים, הרי כשהוא בא לעשות את החוזה, הוא לא בא ואומר שאני אעשה את החוזה ואני אקח את זה ל-10 או ל-5 שנים ואחר כך אני אראה מה קורה הלאה.

נירה שפק: לא.

נירה שפק: מי שנכנס לפרויקט הזה, בעיניי הוא בא עם כוונות לפיהן הוא בא ל-15 שנים.

יריב לוין: הוא בא עם כוונות להרוויח כסף.

נירה שפק: בדיוק.

נירה שפק: אם הוא בא עם כוונות להרוויח כסף, אני רוצה שהוא יהיה מחויב עד הסוף.

נירה שפק: לא מדובר כאן שבשנה העשירית או בשנה השישית יעבירו את זה למישהו אחר שמשכיר.

נירה שפק: מדברים כאן על הפרה בוטה שבאה ואומרת שבחמש השנים האחרונות יעבירו את זה לשוק.

נירה שפק: זאת אומרת, נתנו את כל ההטבות האלה כדי לאבד שליש ממה שתכננו ולכן אני כן רוצה לחשק אותו.

שלמה קרעי: אבל זה אחרי 15 שנים.

שלמה קרעי: עברו 10 שנים.

נירה שפק: לא.

נירה שפק: זה בין 10 ל-15 שנים.

שלמה קרעי: אבל רק אחרי 10 שנים מותר למכור למשכיר הבא.

קריאה: לא.

קריאה: אחרי חמש שנים.

נירה שפק: למשכיר וזה אינטרס של כולנו שמי שהתכוונו אליו, יקבל את זה.

נירה שפק: אני כן רוצה לחשק את אותו אחד שאם הוא התחייב, שהוא יהיה עד הסוף.

נירה שפק: אני מזכירה לכם שזה כבר קיים וזה לא משהו שהמצאנו.

נירה שפק: להיפך, רצו להחמיר כאן, לקחת שלושה אחורה ואמרנו שנישאר במצב הקיים של שניים.

נירה שפק: אני אומרת שתזכרו את מי אנחנו מייצגים.

נירה שפק: אני לא מייצגת את הקבלן או את היזם.

נירה שפק: אני מייצגת את עם ישראל שכל המהלך הזה נעשה כדי לתת לו שכירות ארוכת טווח.

ניר ברקת: לכן ההטבה צריכה להיות פרוסה לתקופה של 15 שנים.

נירה שפק: נכון.

ניר ברקת: היא צריכה להיות פרוסה ומי שמפר בסוף, משלם קנס.

אלכס קושניר: על הכול.

ניר ברקת: על החלק שנשאר.

אלכס קושניר: לא על החלק שנשאר.

ניר ברקת: השווי של מה שנשאר.

נירה שפק: יותר מהחלק שנשאר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד קנס לשני אם הוא מפר אבל עזוב את הראשון.

בצלאל סמוטריץ': היושב ראש, אני חושב שמוסכם כאן שאפשר לתת קנס לשני.

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להצמיד את זה לרווח של הראשון כי אז הוא באמת לא יודע וגם אתם לא יודעים לחשב.

בצלאל סמוטריץ': בואו נקבע עכשיו, מעבר לזה שהוא מפסיד את הטבות המס, עוד עשרה אחוזים מס מכירה.

יעל לינדנברג: זה מה שהצענו בדיון הקודם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מסכימים.

שלומית ארליך: זה כבר הוצע.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם הם מסכימים.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין שגם הקבלנים מסכימים.

בצלאל סמוטריץ': להעביר את הכול לשני.

אלכס קושניר: אנחנו נתקדם ובהמשך נחזור לזה.

ישי פרלמן: אנחנו בעמוד 6 למעלה.

ישי פרלמן: (ד) בסעיף קטן (ד), במקום "בסעיף קטן (א) או (ב)" יבוא "בסעיפים קטנים (א), (ב) או (ב1)".

ישי פרלמן: זאת האפשרות של המנהל לבקש להתנות את ההטבות באישור רואה חשבון.

ישי פרלמן: עשינו את התיקון הזה והוספנו את הסעיף הקיים.

ישי פרלמן: (ה) בסעיף קטן (ה) -

ישי פרלמן: סעיף קטן (ה) הוא בעצם הסעיף שמדבר על שלילת ההטבות, בדיוק השיחה שניהלנו עכשיו.

ישי פרלמן: פסקה (1) מדברת על שמי שקיבל הטבות, צריך להחזיר אותן אם הוא לא עומד בתנאים.

אחרי פסקה  יבוא: "(1א) על אף האמור בפסקה (1), מכר בעל בניין לשכירות מוסדית את הדירות לשכירות מוסדית למשכיר ממשיך, ולא התקיים בבניין התנאי האמור בפסקה (2) להגדרת "בניין לשכירות מוסדית", לא יבוטלו למפרע ההטבות שניתנו לו.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול להסביר את (1)?

ישי פרלמן: על זה בדיוק דיברנו והבנתי שמשאירים את זה לדיון נוסף.

אלכס קושניר: כל הסיפור של ההפרות והקנסות, אנחנו נשאיר לדיון מאוחר יותר היום.

ישי פרלמן: סעיף 53ג הוא הסעיף שנותן את ההטבות.

ישי פרלמן: 4.

ישי פרלמן: בסעיף 53ג -

שלומית ארליך: תסביר את סעיף קטן (א).

ישי פרלמן: זאת כותרת השוליים.

ישי פרלמן: הוספנו בניין לשכירות מוסדית ולכן אנחנו גם כותבים בכותרת השוליים שיש פה הטבות מס לבניין לשכירות מוסדית.

שלומית ארליך: זה יישאר בניין חדש להשכרה.

שלומית ארליך: כאן מדובר בשיעורי הפחת כדי שיהיו 20 אחוזים של שיעורי פחת.

שלומית ארליך: נחזיר בחזרה את המילה "חדש".

ישי פרלמן: בסעיף קטן (א), אחרי "ולגבי בניין להשכרה" יבוא "או בניין לשכירות מוסדית".

ישי פרלמן: יש הטבת פחת מואץ למי שבונה בניין או לבעל בניין לשכירות מוסדית.

ישי פרלמן: זה הסעיף שנותן את זה.

ישי פרלמן: זה 20 אחוזים פחת מואץ כל שנה.

קטן יבוא: "(ד1) על הכנסתו החייבת של בעל בניין לשכירות מוסדית ממכירה כהגדרתה בסעיף 88 לפקודה (בסעיף קטן זה – מכירה) או מהשכרה של דירות בבניין לשכירת מוסדית (בסעיף קטן זה – הדירות) יחולו שיעורי המס כמפורט להלן:

שלומית ארליך: בעצם המילה "חברה" ירדה כאן כי אמרנו שזה חל גם לגבי יחידים וגם לגבי חברה.

שלומית ארליך: עכשיו אנחנו מדברים על הטבות המס.

ישי פרלמן: לעניין הכנסה שהופקה ממכירה או מהשכרה של הדירות החל במועד הראשון להשכרה – 11 אחוזים ולגבי הכנסה שחלות לגביה הוראות סעיף 126 לפקודה ו-29 אחוזים לגבי הכנסה שחלות לגביה הוראות סעיף 121 לפקודה, ובלבד שמתקיימים כל אלה: אלה בעצם הבדלי שיעורי ההכנסות בין חברה לבין יחיד.

ישי פרלמן: בגלל שזה צריך לגלם את שיעור המס של יחיד, זה מגלם גם את שיעור המס על הדיבידנד.

ישי פרלמן: זה יצא מקביל.

ישי פרלמן: כלומר, לא יהיה לך אינטרס לעבוד כיחיד או כחברה, 11 אחוזים יהיו מס ברמת החברה ועוד 20 אחוזים על הדיבידנד שזה שווה ערך ל-29 אחוזים אם זה רק שלב אחד.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': 11 ו עוד 20?

אלכס קושניר: לא.

מיכאל אסולין: זה 11 ועוד 20 על ה-89.

ולדימיר בליאק: זה 11 ומ-89 עוד 20.

ולדימיר בליאק: זה יוצא 29.

דב צור: אני רוצה להגיד שהסעיף הזה הוא החמרה לעומת המצב החוקי היום לגבי יחידים.

דב צור: הוא החמרה כפולה ומכופלת גם משום שהיום אלה 20 אחוזים, ואני מבין שרוצים להחמיר כדי להשוות, אבל שיעור מס שבח על יחידים הוא 25 אחוזים.

דב צור: כשאתה מכניס מישהו לתוך תכנית עידוד, אתה מחמיר לו לעומת המצב הרגיל שלו של מכירת מקרקעין?

דב צור: נשגב מבינתי.

ינון אזולאי: מה שהם עשו, הם בעצם הוציאו בהתחלה את היחידים והחזירו את זה במס יותר גבוה.

אלכס קושניר: תסביר את הסיפור של מס שבח.

דב צור: במס שבח אתה חייב ב-25 אחוזים.

אלכס קושניר: והחברה?

דב צור: חברה, שיעור המס של חברה, 23, הרגילים.

דב צור: כאן נתת להם הטבה.

דב צור: אני מבין שכאן רצו להשוות שכאילו המס על דיבידנד פלוס המס מוצע כן יגיע ל-29 אחוזים אבל זה חורג מהמס הרגיל של בן אדם שסתם קונה.

בצלאל סמוטריץ': עדיף לי לא לבוא לעסקה.

דב צור: זה נראה לי קצת לא הגיוני.

קריאה: חשוב לדייק שזאת לא הסיטואציה.

קריאה: כמובן שבמצב הנתון ביחיד שמתעסק בנדל"ן כעסק ולא כדירה אחת או שתיים אלא ממש כעסק כמו שאנחנו מדברים כאן עם כמות של 15 ו-10 דירות – הוא ימוסה ב-50 אחוזים.

קריאה: החוק הזה בא להגן עליו.

מיכאל אסולין: למעשה היום בחוק מיסוי מקרקעין שנותן את ה-25 אחוזי מס שבח יש את סעיף 50 שקובע שאם פרויקט יכול להתמסות לפי החלק הפירותי העסקי של פקודת מס הכנסה, שזה 47 אחוזי מס, או לפי חוק מיסוי מקרקעין, הוא ימוסה לפי 47 אחוזים.

מיכאל אסולין: זאת אומרת, נתתי לו הקלה, במקום 47 אחוזים – 29 אחוזים.

דב צור: אבל הסברנו כבר שאחת הבעיות של החוק הזה, בכלל חוק עידוד השקעות הון, זה הון.

דב צור: צריכים לגייס הון.

דב צור: חלק מההון נמצא אצל הון פסיבי של כאלה שרוצים להשקיע, לא כי עכשיו הם סוחרי מקרקעין אלא רוצים לעשות השקעה ל-15 שנים.

מיכאל אסולין: הוא יכול לבחור.

אלכס קושניר: דב, אתה לא יכול לקחת אופציה שהיא לא קיימת ולהגיד שזו האופציה הטובה.

אלכס קושניר: מה שהסבירו לך מרשות המסים, במידה והפרויקט מתנהל כעסק, הוא ימוסה לפי 47 אחוזים.

שלמה קרעי: אבל לא אותו יחיד שהשקיע.

שלמה קרעי: לא אותו יחיד ששם כסף.

אלכס קושניר: כן, אבל אם הוא השקיע, זה כבר סיפור אחר.

אלכס קושניר: אנחנו מדברים על יזם שבא לעשות עסק.

ולדימיר בליאק: אם זה עסק, זה 47 אחוזים.

אלכס קושניר: זה 47 אחוזים.

אלכס קושניר: אין אופציה אחרת.

ולדימיר בליאק: זה שבפרקטיקה לפעמים זה מתנהל אחרת, אני מבין את זה אבל זה לא המצב החוקי.

בצלאל סמוטריץ': אדם פרטי לא ייכנס לזה.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה צריך להשכיר 15 שנים, אתה משקיע ל-15 שנים, רשות המסים תגיד לך שזה כבר עסק ולא השקעה.

ינון אזולאי: למה בהתחלה זה היה 20 והחזרתם את זה ל-29?

ינון אזולאי: כלומר, בהתחלה באתם וכביכול אמרתם שאתם מוציאים את היחידים ואחר כך החזרתם אותם.

מיכאל אסולין: המצב שקיים היום בחוק הוא מצב מעוות של ה-20 אחוזים כי הוא לא משקלל את העדיפות.

דב צור: כמה יחידים השתמשו בו?

מיכאל אסולין: נמצאת כאן רשות ההשקעות והיא יכולה לענות.

דב צור: בערך אפס?

מיכאל אסולין: המטרה היא לשמור על הגמישות המיסויית בין פעילות כיחיד לבין פעילות כחברה.

מיכאל אסולין: זה עיקרון שקיים ואנחנו שומרים עליו.

אלכס קושניר: אגב, זה קיים בכל הענפים במשק.

דב צור: העיקרון הזה היה קיים בחוק עידוד הקיים.

ינון אזולאי: הוצאת והחזרת.

ינון אזולאי: כלומר, היו 20 אחוזים, הוצאת אותם ואמרת שעכשיו תחזיר לכם.

ינון אזולאי: כלומר, היה פה איזה משחק.

ינון אזולאי: אמרו שאני קודם כל מוציא לך את היחידים.

אלכס קושניר: עזוב.

אלכס קושניר: ינון, אני לא משחק משחקים.

אלכס קושניר: זה שעשו טעות בפעם שעברה, זה לא אומר שצריך לחזור עליה.

אלכס קושניר: בסוף אתה צריך לוודא.

ינון אזולאי: אז תמסה את זה ב-25 אחוזים.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: זה לא עניין של מספר.

אלכס קושניר: זה עניין של שוויון.

אלכס קושניר: אתה לא יכול לקחת שני עוסקים שאחד מאוגד בצורה אחת והשני מאוגד בצורה אחרת ולהטיל עליהם מסים שונים.

אלכס קושניר: זה לא הגיוני.

ולדימיר בליאק: הרי רציתם להחזיר את היחידים.

ולדימיר בליאק: החזרנו אותם אבל זה לא מצב לתת להם עדיפות כאן.

ינון אזולאי: במילה אחרת, אתה אומר לאותו יחיד שכנראה זה לא משתלם לך ואל תיכנס.

אלכס קושניר: לא נכון.

אלכס קושניר: זה עדיין משתלם לו כי אחרת הוא היה משלם 47 אחוזים.

ינון אזולאי: לא, כי אני מסתכל על מה שהיה.

אלכס קושניר: מה שהיה, אמרו לך שבכלל לא היה ניצול של זה.

ינון אזולאי: אבל למה הכנסת את זה?

ינון אזולאי: כדי להגיד להם שבכל מקרה הם במשחק.

אלכס קושניר: בטח.

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: אז תחזיר את זה ל-25 אחוזים.

אלכס קושניר: אבל אין לזה היגיון.

ינון אזולאי: גם אין היגיון ב-29.

נירה שפק: ינון, דיברו עם כולנו.

אלכס קושניר: חשוב לשמור על שוויון בין צורות שונות של התאגדות.

אלכס קושניר: חייב כי אחרת אתה מעוות כאן את הכול.

נירה שפק: אני מזכירה לך שהדיון היה כשבאו ואמרו למה אתם מראש מונעים מאתנו, אני יודע להתחרות כמוהם, כמו חברה, אני עסק שיודע להתחרות, אל תוציאו אותי מהמשחק.

נירה שפק: זה היה הוגן והכנסנו אותם.

נירה שפק: המטרה היא שמי שיודע לעמוד בכללים ייכנס.

נירה שפק: אני גם מזכירה לך שיש את קרנות ה-ריט שבדיוק נועדו לזה ויש אופציות לאנשים שלא יכולים להיכנס דרך הקרנות האלה וגם שם עשינו מהלכים מקלים כדי לאפשר גם השקעה דרך זה.

נירה שפק: בסוף צריך להסתכל על התמונה הכוללת.

שלמה קרעי: אני רוצה להגיש הסתייגות, להוריד את זה ל-25 אחוזים.

אלכס קושניר: בסדר.

יריב לוין: היושב ראש, אני רוצה לשאול שאלה שאולי נגעתם בה קודם בזמן שלא הייתי.

שלמה קרעי: ההסתייגות בשם כל הסיעה.

אלכס קושניר: ברור.

יריב לוין: בסוף יש בפנינו איזשהו דוח או איזושהי הערכה מה החוק הזה ייתן?

יריב לוין: בסוף צריך לקבוע את שיעורי המיסוי על פי מצב שבו אנחנו יודעים מה היעד למספר הדירות שאנחנו רוצים להגיע אליהן אל מול יצירת הטבה מספיק אטרקטיבית כדי לקבל יזמים שייכנסו ויבנו את מספר הדירות הזה.

יריב לוין: הניתוח הזה נעשה?

יריב לוין: כי אם הוא לא נעשה, בעיניי כל הדיון מיותר לחלוטין.

יריב לוין: בסוף נכתוב כאן איזה מספר ויכול להיות שהמספר הזה, יאמרו לך הקבלנים שהוא בכלל לא מספיק אטרקטיבי והוא לא יביא אף אחד או הוא יביא מספר קטן מאוד של אנשים.

יריב לוין: בסוף אנחנו צריכים לשים את המספר שיביא לנו את התוצאה.

יריב לוין: הרי בסוף המטרה היא התוצאה.

יריב לוין: אם אנחנו רוצים רק להגיד שעשינו, הנה, פתחנו איזה מסלול אבל בסוף אם אף אחד לא יבוא ולא ייכנס למסלול הזה – לא עשינו בזה כלום.

אלכס קושניר: בדיוק על זה אנחנו עובדים כבר ארבעה דיונים.

יריב לוין: בסדר אבל אני שואל.

יריב לוין: הרי אנחנו לא נביאים ובסוף צריך אנליסט או מישהו שבא ועשה איזושהי הערכה שגם היא כמובן בעירבון מוגבל.

יעל לינדנברג: עשינו בדיוק את הדבר שאתה מדבר עליו כדי לוודא שהמספרים שאנחנו כותבים בחקיקה יניבו פרי.

יעל לינדנברג: קרי, יהיו פרויקטים.

יעל לינדנברג: כל מה שאנחנו רוצים זה שיהיו פרויקטים לדיור להשכרה ארוכת טווח.

יריב לוין: מה זה יהיו פרויקטים?

יריב לוין: יהיו פרויקטים, זאת אמירה שאני לא מקבל אותה.

יריב לוין: את צריכה לייצר איקס דירות.

יריב לוין: אגב, יכול להיות שלא רק שיש לנו יעד לייצר דירות אלא יש לנו גם יעד לייצר ריכוז מסוים של דירות באזורים מסוימים שיכול להיות שגם זה צריך לבוא לידי ביטוי בהסדרים המיסויים.

יריב לוין: אז את אומרת לי, תשמע, אם אנחנו נשים רף כזה של מיסוי, אנחנו מעריכים שנקבל מספר דירות מסוים, אם אנחנו נוריד את המס הורדה מסוימת, זה כנראה יוסיף לנו תוספת של דירות נוספות.

יריב לוין: זה יש לנו?

יריב לוין: טבלה כזאת יש לנו ואנחנו יכולים לראות?

יעל לינדנברג: כשהצגנו את הנושא דיברנו על הדבר הזה.

יעל לינדנברג: מה שעומד כאן בשורש השאלה זה עניין התשואה.

יעל לינדנברג: צריך לוודא שתהיה כאן תשואה מספקת - היה גם שיח ער עם הקבלנים בדיוק על הנקודה הזאת - תשואה שתגרום לקבלנים להיכנס לתוך הכלי הזה, לממש אותו וליצור דירות לשכירות ארוכת טווח.

יעל לינדנברג: זה מה שעשינו והראינו איך במודלים הכלכליים ובכל הפרמטרים שהנחנו שם - עם עליית מחירים ובלי עליית מחירים, כל המודלים - לאיזה תשואות אנחנו מגיעים.

יעל לינדנברג: לפי זה להבנה אם בעצם יהיה בכלל רצון להיכנס לפרויקטים או לא יהיה רצון להיכנס.

יעל לינדנברג: לכן הצגנו את זה מספר פעמים.

יעל לינדנברג: אם אנחנו מדברים על היחידים, כל מה שעשינו זה לדאוג שזה יהיה אקוויוולנטי למה שעשינו במודל על חברה כדי שלא יהיה כאן איזשהו עיוות במיסוי בין שני השחקנים האלה.

יעל לינדנברג: זה כל מה שנעשה כאן לעניין היחידים.

יריב לוין: כמה דירות רציתם לקבל כתוצאה מכל זה?

יפתח עשהאל: במודל שאנחנו הצגנו מראש, ואנחנו הראינו, כולל הפעולות שהממשלה עושה בקרקעות מדינה כדי להשלים את השוק הפרטי כאן, אנחנו רוצים להגיע ל-10 אחוזים משוק השכירות תוך עשור ואנחנו מעריכים שעם כל ההתאמות שעשינו במסלול, נוכל להגיע ליעד הזה יחסית בוודאות ואפילו לעבור אותו ולהגיע ל-13-12 אחוזים משוק השכירות בישראל.

יריב לוין: אם נניח נוריד את המיסוי עוד חמישה אחוזים, מה זה יעשה?

יפתח עשהאל: המודל שאפשרנו את המכירה, היום יש ודאות הרבה יותר גדולה גם לחברות.

יפתח עשהאל: עצם זה שאפשר כל חמש שנים לממש את המכירה למי שהוא משכיר ממשיך.

יריב לוין: שאלתי מה יקרה אם נוריד את המיסוי בעוד חמישה אחוזים.

יעל לינדנברג: התשואה תהיה יותר גבוהה.

יריב לוין: ברור שהיא תהיה יותר גבוהה.

יריב לוין: את זה גם אני יודע.

יריב לוין: השאלה מה זה יעשה.

אלכס קושניר: אתה להוריד מ-7 ל-2 אחוזים?

יריב לוין: אני אגיד לך מה אני מציע.

יריב לוין: אני מציע להבין לכמה דירות אנחנו רוצים להגיע ואל מול זה לראות מה שיעור המס שיביא את האנשים פנימה.

יריב לוין: אני אגיד לכם למה אני שואל את השאלות האלה.

יריב לוין: אני בשעתו עמדתי בדיוק באותה דילמה כשרציתי לייצר מצב שאני אניע את השוק של הקמת בתי מלון.

יריב לוין: היו הטבות להקמת בתי מלון והן היו מאוד טובות אלא שאף אחד לא בנה מלונות.

יריב לוין: הסבירו לי כמה ההטבות האלה הן נהדרות אבל בסוף בשטח לא קרה כלום.

יריב לוין: לכן השאלה היא פשוטה.

יריב לוין: אם רוצים להגיד נתנו הטבות, זה נהדר, אבל אם רוצים שיקרה משהו בשטח, נקודת המוצא צריכה להיות הפוכה.

יריב לוין: אגב, אני גם חושב שצריך לקחת אותה עם הנחת עבודה מחמירה כי בסוף היקפי המס שמדובר בהם הם לא שוליים אבל הם גם לא דבר שהוא סוף העולם.

יריב לוין: יכול להיות שאם אתה תיתן עוד תמריץ קטן, תפסיד משהו אבל בוודאות הרבה יותר גדול התקבל תוצאה.

נעמה לזימי: אבל למה לא לעדכן את אותו חוק?

נעמה לזימי: תמיד קודם כל הולכים על הפטור.

אלכס קושניר: נעשה כאן ניתוח כלכלי ובחנו את המודלים מכל מיני כיוונים.

אלכס קושניר: נכון שיש פערים בניתוח בין אגף התקציבים ורשות המסים אל מול התאחדות הקבלנים ולכן יש עוד כמה דברים קטנים שאנחנו נצטרך לתקן, אבל על פניו המודל הזה אמור להיות מספיק כלכלי כדי לפתוח את השוק כדי שהיזמים ייכנסו.

אלכס קושניר: אם אנחנו נראה שתוך פרק זמן סוים המודל לא עובד, אז נצטרך לתקן אותו.

אלכס קושניר: אני מסכים לזה אבל אני משווה את זה למצב הקיים.

יריב לוין: למה לא לעשות הפוך?

יריב לוין: אם אנחנו נראה שיש נהירה המונית יותר מדי גדולה, אז נעלה קצת.

יריב לוין: מי שנכנס ראשון, הרוויח.

נעמה לזימי: אבל עכשיו יש פרצה מטורפת בחוק עידוד השקעות הון.

אלכס קושניר: אם הקבלנים לא נכנסים לפרויקט הזה, בואו לא נעלה את החוק הזה ונסגור את התוכנית הקודמת וזהו.

אלכס קושניר: גם זאת אפשרות.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: אל תסגור את התוכנית הקודמת.

ינון אזולאי: זה מה שהם אומרים.

אלכס קושניר: אבל התוכנית הקודמת ללא שכירות ארוכת טווח היא לקבל הטבה ולמכור אחרי חמש שנים ולדפוק את השוכר.

אלכס קושניר: אני לא מוכן לזה בחיים.

אלכס קושניר: אצלי זה לא יקרה.

אלכס קושניר: לכן אני לא מחזיר את הדיון אחורה.

אלכס קושניר: אנחנו ממשיכים קדימה.

נעמה לזימי: יותר מזה.

נעמה לזימי: לא יכול להיות שהדיון עכשיו מתבסס על הדוגמה של ענף המלונאות שהוא ענף שונה בתכלית.

ינון אזולאי: יכול להיות שבאמת הם מוכנים למשוך את החוק הזה.

אלכס קושניר: מי?

אלכס קושניר: הקבלנים?

אלכס קושניר: עד כמה שאני יודע הם עוד לא מחוקקים את החוקים.

אלכס קושניר: זה שהם רוצים לשמור על התוכנית הקודמת, זה ברור לי, אבל למדינה יש מטרה אחרת ואנחנו ממשיכים קדימה.

שלמה קרעי: נעמה, המודל הכלכלי שלך הוא להעלות את המסים פי שתיים ושהמדינה תבנה בתים לשכירות.

נעמה לזימי: אתה צודק.

נעמה לזימי: המדינה צריכה לבנות.

נעמה לזימי: אני כל הזמן אומרת את זה.

נעמה לזימי: בהחלט .

ולדימיר בליאק: המטרה של הקבלנים היא לבנות ולקבל הטבות מס וזה בסדר.

ולדימיר בליאק: המטרה שלנו היא להבטיח מלאי של דירות להשכרה ולדאוג לאינטרס הציבורי.

יריב לוין: לכן צריך ששיעור המס יהיה כזה.

אלכס קושניר: איך אתה יודע ששיעור המס עכשיו הוא לא מספיק?

ולדימיר בליאק: לא באנו לכאן פעם ראשונה.

ולדימיר בליאק: כבר קיימנו שלושה דיונים.

ולדימיר בליאק: השקענו בזה.

יריב לוין: אני רק שואל.

ינון אזולאי: דווקא בגלל שהשקעתם בזה שלושה דיונים, אנחנו שמענו את הטענות שלהם.

ולדימיר בליאק: אנחנו מקשיבים להם.

אלכס קושניר: לא רק מקשיבים אלא גם מקבלים חלק מהטענות שלהם ומכניסים אותן לחוק.

ולדימיר בליאק: החוק הזה הגיע כשהיחידים היו בחוץ.

ולדימיר בליאק: לכן אמרנו שלא יכול להיות שאנחנו נחליט כאן לפי צורת ההתאגדות והחזרנו את היחידים אבל אין סיבה לתת עכשיו ליחידים הטבת מס נוספת.

אלכס קושניר: יותר מזה.

אלכס קושניר: אני מזכיר לך שכאשר נכנסנו לדיון הזה, המחויבות הייתה ל-15 שנים בלי אחריות למכור.

אלכס קושניר: התגמשנו ובנינו מודל אחר שמחלק את זה לשלוש תקופות פלוס תקופה רביעית עם הטבה נוספת.

אלכס קושניר: יש כאן עוד רצון לראות איך אנחנו משפרים את המצב של הקונה הראשון, זה שקונה מהיזם, מתוקף הבנה שהוא לא יכול לממש לא בהתחלה ולא בסוף.

אלכס קושניר: יש כאן רצון כן למצוא איזשהו מנגנון לטובתו כדי שיהיה לו כדאי להיכנס.

אלכס קושניר: לכן המודל שאנחנו מציעים היום הוא מודל חי והמודל הזה יעבוד ואני לא מוכן לפתוח את הדיון שוב על המודל.

אלכס קושניר: אנחנו אחרי שלושה דיונים על המודל.

יריב לוין: אף אחד לא ייכנס לזה.

אלכס קושניר: בוא נראה.

אלכס קושניר: בסוף מבחן המציאות יקבע.

נעמה לזימי: בסופו של דבר המודל הזה יימדד בכמה דירות ייבנו והאם זה ילך ולא בכמה חברות קבלניות ייקחו את המודל הזה.

נעמה לזימי: אם יהיו עכשיו עשר חברות בישראל שיתלבשו על הסיפור הזה ויבנו, זה מצב אידיאלי.

יריב לוין: יהיו כאלה.

יריב לוין: תשאלי את הקבלנים.

נעמה לזימי: בעוד שנתיים נבחן את זה ותגיד לי אמרתי לך.

נעמה לזימי: אני בטוחה שזה לא יקרה אבל בוא נעשה את זה כך.

נעמה לזימי: בסופו של דבר לקבלנים יש עוד הרבה דרכים לבנות דירות.

נעמה לזימי: אני רואה את ההסתודדויות כאן.

שלמה קרעי: אלי כהן הוא לא קבלן.

נעמה לזימי: לא, הוא לא קבלן.

נעמה לזימי: בסדר.

נעמה לזימי: הכול טוב.

ינון אזולאי: שמעתי את מה שאתה וולדימיר אמרתם ואתם צודקים.

ינון אזולאי: היינו כאן במספר דיונים ובאמת נעשו שינוים אבל גם הטענה שהייתה מהתחלה עם אלה שמתעסקים עם זה, הקבלנים והיזמים, הם אמרו והם אומרים גם עכשיו שהם לא רואים שמישהו יבוא וייכנס לפרויקט הזה, במיוחד שהם באים ורוצים לבטל את חמש השנים.

ינון אזולאי: אתם אומרים שזאת טעות מה שהיה, הכול בסדר.

ינון אזולאי: גם אם אנחנו עושים דבר כזה, אני אומר שיש תחנת ביניים שנצטרך לעצור בה.

ינון אזולאי: בסמכותנו להחליט אם אנחנו נרצה ולא לעשות את זה כמשהו קבוע ולראות באמת מה המצב של השוק כך שלנו כוועדה תהיה אפשרות לשנות את זה.

ינון אזולאי: מה שקורה עכשיו זה שאנחנו נותנים להם ואנחנו לא בטוחים שבאמת המודל הזה הוא נכון.

ינון אזולאי: נכון שהאוצר בא והציג לנו מודלים, אבל מנגד היזמים והקבלנים הציגו את המודל שלהם.

ינון אזולאי: היו כאן שאלות מכל מי שרק נוגע בנושא הזה ואומרים שבמצב כזה אני לא הולך להרחיב את ההיצע שלי ואני גם לא נכנס לתוכנית החדשה הזאת.

ינון אזולאי: אם כן, אי אפשר להגיד שעשינו וזה נגמר.

ינון אזולאי: הכנסנו את היחידים .

ינון אזולאי: בהתחלה הוצאנו אותם כדי להכניס אותם בחזרה ולתת להם 29 אחוזים.

ינון אזולאי: להעלות את זה.

ינון אזולאי: לכן זה נעשה.

ולדימיר בליאק: לא, לא כדי להעלות את זה.

ולדימיר בליאק: זה פשוט לא נכון.

ולדימיר בליאק: לא להעלות את זה.

ינון אזולאי: להעלות את זה ממה שהיה.

ולדימיר בליאק: אני אסביר לך.

ולדימיר בליאק: אמרו לך מרשות המסים שברגע שזה מגיע לכדי עסק, זה מס שולי, 47 אחוזים.

ולדימיר בליאק: זה שבפרקטיקה זה התנהל אחרת, זה משהו אחר.

ינון אזולאי: בסדר, אבל אנחנו גם רוצים שזה יתנהל באיזושהי צורה שגם ישתלם לשני הצדדים.

ולדימיר בליאק: אין כל בעיה.

ולדימיר בליאק: לכן נטל המס שווה בין חברה ליחיד.

נירה שפק: אני רוצה להתייחס למשהו.

נירה שפק: כולנו נפגשנו עם נציגי ההתאחדות.

נירה שפק: אני מפרסמת כל דבר.

נירה שפק: עם ראול סרוגו יושב ראש התאחדות הקבלנים, עם רונית שבירו המנכ"לית, עם ארז רוזנבוך ממגורית, עם דורון לוי ושמענו את הדברים.

יריב לוין: אני עוד לא הספקתי להיפגש אתם.

נירה שפק: אנחנו הספקנו.

נירה שפק: יש לנו הרבה זמן.

ינון אזולאי: אנחנו שלחנו את נירה שתיפגש בשבילנו.

נירה שפק: נפגשנו כי אנחנו רוצים באמת לשמוע את כולם.

נירה שפק: הבאנו אותם לכאן והם עלו ב-זום.

נירה שפק: אני מרגישה – סליחה שאני אומרת את זה – שעובדים אתי בשיטת הסלאמי.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: נירה, לא.

נירה שפק: אני אסביר למה.

נירה שפק: דיברו אתנו על כמה דברים.

נירה שפק: דיברו אתנו על זה שעלינו מ-5 ל-15 בלי לתת מדרגות - באנו ופתחנו את זה.

נירה שפק: אמרו תנו לנו אופציות להעביר הלאה ואל תחשקו אותנו - גם את זה עשינו.

נירה שפק: דיברו אתנו על הקטע הזה שלוקח בוועדות התכנון הרבה זמן ושנחשב את זה בהתאם – נכנסנו לזה.

נירה שפק: אני אראה לכם 15 נושאים שעברנו כאן אחד אחד והגענו להסכמות.

נירה שפק: אני מסכימה, והייתי הראשונה לבוא ולהגיד, שאי אפשר לעשות איפה ואיפה.

נירה שפק: אם יבוא קבלן ויאמר רוצה אני, יכול אני – שייכנס אבל שייכנס באותם תנאים.

יריב לוין: בואי, אני אגיד לך.

אלכס קושניר: לא, אני לא מוכן.

אלכס קושניר: סליחה יריב.

אלכס קושניר: אני לא מחזיר את הדיון אחורה.

יריב לוין: לא, אבל לפחות את נקודת המוצא.

אלכס קושניר: על נקודת המוצא דיברנו במוצא.

אלכס קושניר: אני לא מוכן.

אלכס קושניר: רשות המסים, אנחנו ממשיכים את ההקראה.

יריב לוין: זאת נקודת מוצא לא נכונה.

קריאה: אלכס, מה זה הדבר הזה?

אלכס קושניר: אני אגיד לך מה זה הדבר הזה.

אלכס קושניר: יש כאן היום שבעה חברי כנסת מהליכוד, אחרי הביקורת שחטפתם בסוף השבוע.

אלכס קושניר: אני רק אגיד לכם שתוך כדי דיונים, והיו כאן דיונים מאוד קשים ומאוד משמעותיים, היו כאן רק חבר כנסת אחד או שניים מהליכוד.

אלכס קושניר: היה כאן דיון מקצועי ואמיתי.

אלכס קושניר: באתם להחזיר את זה אחורה – לא יהיה.

יריב לוין: ממש לא.

אלכס קושניר: מי שרוצה להשתתף בדיונים, תמשיכו קדימה אתנו.

אלכס קושניר: מי שלא, בבקשה, הדלת פתוחה.

אלכס קושניר: אני ממשיך בהקראה.

יריב לוין: עם כל הכבוד היושב ראש, לא מספיק שאנחנו לא יכולים להצביע - - -

אלכס קושניר: חבר הכנסת יריב לוין, אני מבקש.

אלכס קושניר: לא נתתי לך זכות דיבור.

נעמה לזימי: יריב לוין, אתה בחרת להיעדר מהדיונים.

אלכס קושניר: לא נתתי לך זכות דיבור.

אלכס קושניר: גם לך לא.

אלכס קושניר: אתה היית כאן ארבע וחצי דקות והלכת.

אלכס קושניר: עוד לא דיברת על חיילים.

אלכס קושניר: תגיד משהו על חיילים ואתה יכול לצאת.

יריב לוין: מה לעשות, כשחושבים שהכול ריק מתוכן - - -

אלכס קושניר: אני אתחיל להעיף אתכם מהחדר.

יריב לוין: תעיף.

אלכס קושניר: אתה בקריאה ראשונה.

שלמה קרעי: זאת השיטה שלך.

אלכס קושניר: גם אתה בקריאה ראשונה.

יואב קיש: אף פעם לא ראיתי יושב ראש כזה חלש.

אלכס קושניר: גם אתה בקריאה ראשונה.

יואב קיש: במקום לשמוע תגובות ענייניות.

ולדימיר בליאק: אתה פעם ראשונה כאן.

ולדימיר בליאק: אתה לא היית כאן ארבעה חודשים.

אלכס קושניר: חבר הכנסת יואב קיש, אתה בקריאה שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קרעי, אתה הגעת לכל הדיונים.

יואב קיש: מה זה קשור?

ולדימיר בליאק: זה קשור כי באתם לפוצץ את הדיון.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: לא באנו לזה.

אלכס קושניר: עניינית הסבירו לכם ואתם ממשיכים הלאה.

שלמה קרעי: אני שאלתי על המודל הדיפרנציאלי.

שלמה קרעי: ביקשנו ניתוח רגישות ועדיין לא קיבלנו.

אלכס קושניר: נכון.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: מה זה קשור?

אלכס קושניר: ממשיכים בהקראה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה לא מכבד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יכולתם להשתתף בדיונים.

אלכס קושניר: יריב, אני מבקש ממך.

יואב קיש: אני לא חייב להשתתף בכל הדיונים.

יואב קיש: אני לא מבין את ההמצאה הזאת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אתה סתם בא להפריע.

יואב קיש: הייתי יושב ראש ועדת הפנים, ניהלתי ועדה, הגיע חבר כנסת שרצה לדבר, נתתי לו לדבר.

אלכס קושניר: חבר הכנסת יואב קיש, אני מבקש להפסיק.

נעמה לזימי: אם זה היה חשוב לך, היית מגיע לדיונים הקודמים.

אלכס קושניר: אני מבקש לא להיגרר לזה.

אלכס קושניר: אני מבקש הקראה.

ישי פרלמן: הדירות הושכרו בהשכרה לטווח ארוך לתקופה של חמש שנים לפחות בממוצע מתוך שש השנים שלאחר המועד הראשון להשכרה (בסעיף קטן זה – תקופת השכירות הראשונה).

בצלאל סמוטריץ': איך אפשר למדוד חמש מתוך שש אם הוא מוכר אחרי חמש שנים?

בצלאל סמוטריץ': נניח שהוא מכר חמש שנים והשכיר ארבע וחצי שנים.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן סתירה בין שני הסעיפים.

בצלאל סמוטריץ': אם תקופת הבסיס שלנו היא חמש שנים - - -

יואב קיש: בצלאל, אתה מפריע.

יואב קיש: מה אתה מדבר?

יואב קיש: אין לך זכות.

אלכס קושניר: חבר הכנסת יואב קיש, אתה בקריאה שלישית.

אלכס קושניר: צא החוצה.

אלכס קושניר: חבר כנסת יואב קיש, החוצה.

יואב קיש: אין לך זכות לדבר.

נעמה לזימי: הוא דווקא היה כאן.

יואב קיש: רק אחד שהיה כאן קודם יכול לדבר.

יואב קיש: פשוט בושה.

יואב קיש: אנשים רוצים להתבטא.

אלכס קושניר: אתה יודע מה הבושה?

אלכס קושניר: בושה שדווקא בצלאל נמצא בכל הדיונים ומתעסק בזה בצורה עניינית אבל אתה מגיע לכאן.

אלכס קושניר: לא דיברת על חיילים.

אלכס קושניר: תגיד משהו על חיילים והחוצה.

יואב קיש: כל כך כואב לכם, אפילו לחיילים לא נתתם.

יואב קיש: הנה, אמרתי.

אלכס קושניר: יופי.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: תוציאו אותו החוצה בבקשה.

יואב קיש: פשוט בושה שכך מתנהג יושב ראש ועדה שאפילו לא נותן זכות דיבור לחברי כנסת וזכותם לא להיות כאן כל הזמן.

אלכס קושניר: תוציאו אותו החוצה.

יואב קיש: הם באים – תן להם לדבר.

יואב קיש: פשוט בושה.

אלכס קושניר: אני אמרתי בהתחלה שמי שבא לכאן לנהל דיון ענייני, ברוך הבא.

אלכס קושניר: מי שבא לכאן לעשות פרובוקציות – יש לי אפס סובלנות והוא יצא החוצה.

אלכס קושניר: לגבי ההערות שלך יריב.

אלכס קושניר: אנחנו דיברנו על זה כבר ואני לא מוכן להחזיר את כל הדיון לאחור.

אלכס קושניר: אנחנו התקדמנו.

יריב לוין: אני לא מחזיר.

יריב לוין: נירה אומרת, אם אני אתרגם את מה שהיא אמרה, שאנחנו באים ומנסים עכשיו כל הזמן לשפר לטובת הקבלנים.

אלכס קושניר: נכון.

יריב לוין: אז הנה, אני אומר לך לא.

יריב לוין: אני אומר יותר מזה.

יריב לוין: כמו שאמרתי קודם, אני רוצה שיהיה לי מקסימום דירות לכל התקופה שנקבעה.

יריב לוין: לכן כשדובר קודם על לתת כל מיני הקלות שמאפשרות לצאת, אני אמרתי שלא יכול להיות, צריך להבטיח את זה ש-15 שנים זה יקרה בניגוד למה שאמרת ולמה שרמזת כאן.

יריב לוין: לעומת זאת עכשיו אני אומר שאני צריך לייצר תנאים לא כדי שהם ירוויחו יותר אלא לייצר בדיוק את הסף של התנאי שיגרום להם להיכנס.

יריב לוין: אני אעיר עוד הערה כדי שאני לא אצטרך לדבר עוד פעם, וזאת הערה שגם היא חשובה.

יריב לוין: אני חושב שגם צריך למצוא מנגנון לא רק לבנייה חדשה בכלל.

יריב לוין: כל ההנחה שמדובר רק על בנייה חדשה, בעיניי היא שגיאה יסודית כי אם אתה תייצר מנגנון שנותן הטבה למי שיש לו כבר בניין קיים או דירות קיימות - -

אלכס קושניר: דווקא לזה יש לך פתרון.

אלכס קושניר: יש לך קרנות ריט.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני לא רוצה קרנות ריט.

אלכס קושניר: למה אתה לא רוצה קרנות ריט?

אלכס קושניר: זה הכי בטוח שאפשר.

יריב לוין: אני לא רוצה רק אותן.

ינון אזולאי: בקרנות ריט המדינה לא נתנה מספיק ערבויות.

ינון אזולאי: אתה זוכר שהמדינה לא נתנה ערבויות בקרנות ריט.

אלכס קושניר: אז היא תיתן.

יריב לוין: צריך להבין לבניין קיים יש יתרון ענק.

יריב לוין: הדירות עכשיו מוכנות והן כבר מושכרות.

אלכס קושניר: אבל בבניין קיים חבר הכנסת יריב לוין אתה לא מייצר מלאי חדש.

אלכס קושניר: חוק עידוד השקעות הון בא לייצר מלאי חדש.

אלכס קושניר: ברגע שאתה לוקח בניין קיים, אין לך שום היגיון לתת תמריץ.

אלכס קושניר: תבינו באיזה מצב אנחנו נמצאים.

אלכס קושניר: אנחנו ממשיכים את ההקראה.

קריאה: שתי הסתייגויות ל-(ב).

קריאה: ארבע שנים ושש שנים במקום חמש.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוד לא בהסתייגויות.

קריאה: אנחנו בהקראה.

קריאה: אפשר.

ניר ברקת: הערה קטנה.

ניר ברקת: מה שיריב אומר זה לראות מבחן רגישות לרמת המיסוי.

ניר ברקת: אנחנו סתם מנחשים.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אנחנו לא מנחשים.

אלכס קושניר: נבנה כאן מודל כלכלי.

ניר ברקת: אבל אפשר לראות את מבחן הרגישות שלו?

אלכס קושניר: מודל אחד על ידי BDO והשני על ידי - - -

ניר ברקת: אני לא מתווכח אבל אפשר לראות את המודל של מבחן הרגישות?

אלכס קושניר: הציגו אותו.

ניר ברקת: אני אשמח לראות אותו.

יעל לינדנברג: הצגנו מצגת שהיא גם נשלחה לחברי הכנסת.

אלכס קושניר: נכון.

אלכס קושניר: היא נשלחה לחברי הכנסת.

אלכס קושניר: אני מבקש הסבר לסעיף שהוקרא.

ישי פרלמן: מה שהולך להיות בסעיף הזה, אנחנו בונים איזשהו מתווה מדורג כאשר לחמש שנות השכרה ראשונות שיעור המס יהיה 11 אחוזים, זה מתווה לשיעורי מס של חברה.

ישי פרלמן: בחמש שנות השכרה לאחר מכן, 9 אחוזים ואז 7 אחוזים ו-6.5 אחוזים.

ישי פרלמן: מה שהקראתי עכשיו זה לגבי התקופה הראשונה, לגבי חמש השנים הראשונות.

ישי פרלמן: כלומר, אם מי שבנה את הבניין מוכר את הדירה אחרי חמש שנים אבל אחרי פחות מעשר שנים, הוא בעצם מקבל 11 אחוזים על המכירות ועל ההשכרה.

ישי פרלמן: זה בעצם מה שכתוב כאן כאשר יש שני תנאים מצטברים, האחד, צריך שהדירות יושכרו לפחות לחמש שנים מתוך שש שנים לאחר המועד הראשון להשכרה, והשני, שהדירות לא יימכרו לפני שחלפו חמש שנים מהמועד הראשון להשכרה.

ישי פרלמן: אלה תנאים מצטברים.

בצלאל סמוטריץ': היושב ראש, המשמעות היא שאי אפשר למכור אחרי חמש שנים אלא רק אחרי שש שנים אלא אם כן במשך חמש שנים הדירה הושכרה 365 ימים בשנה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא עובד.

בצלאל סמוטריץ': הרי דיברנו על זה גם בקרנות ה-ריט.

אלכס קושניר: זאת לא הייתה הכוונה.

בצלאל סמוטריץ': בדיון הקודם אני דיברתי על הפער בין הנוסח כאן לנוסח של ה-ריט ושכנעתם אותי.

בצלאל סמוטריץ': בכל זאת אני חושב שאם אנחנו מדברים על תקופות של חמש שנים, בואו נגיד שהדירה הושכרה לפחות 4.5 שנים מתוך חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': הרי אתה עכשיו נותן לי למכור אחרי חמש שנים, מה אתה נותן לי מכנה של שש שנים?

נירה שפק: אבל זה גם לא מה שאמרנו.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: אנחנו דיברנו על חמש שנים ולא על שש שנים.

ישי פרלמן: אנחנו מדברים על חמש שנות השכרה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שוב שאם אתה לוקח כנתון כמו ב-ריט שאני יכול לפעמים לשפץ, יכול להיות שמתוך חמש השנים לא יהיה לי שוכר שלושה חודשים.

בצלאל סמוטריץ': במקום להגיד לי חמש מתוך שש, תגיד לי ארבע וחצי מתוך חמש ותשמור עלי בחמש השנים.

נעמה לזימי: מה שבצלאל אומר זה נכון אבל צרך לעשות את זה בהנחה וזה כן רצוף, שתהיה הטענה של חמש שנים.

נעמה לזימי: בהנחה שיש פער ותחלופת שוכרים, שזה דבר שקל לוודא אותו, אתה צודק.

נעמה לזימי: יכול להיות פער.

ינון אזולאי: אבל את מכניסה אותם לארבע וחצי מתוך חמש.

ינון אזולאי: למה להכניס אותם אחר כך לעוד פול?

נעמה לזימי: אם יש השכרה לחמש שנים, אז מה הבעיה?

נעמה לזימי: אם יש לו רצף, למה שיהיה את הדבר הזה?

אלכס קושניר: אנחנו צריכים להבין שאנחנו מדברים על בניין שלם.

אלכס קושניר: על כל הדירות.

אלכס קושניר: אנחנו לא מדברים רק על דירה אחת.

בצלאל סמוטריץ': אבל כשאתה רוצה חמש מתוך שש, אתה אומר שאם אני רוצה למכור אחרי חמש שנים, אני צריך להראות מאה אחוזי השכרה של מאה אחוזים מהדירות.

בצלאל סמוטריץ': אין לי בעיה, תגיד לי ארבע ושני שליש, לא אכפת לי כמה אבל בוא נתייחס לחמש שנים.

אלכס קושניר: בוא נדבר בתפוסה.

אלכס קושניר: לא בזמן.

ישי פרלמן: היום אנחנו רוצים 15 שנות השכרה.

בצלאל סמוטריץ': מה ההבדל בין חמש מתוך שש לארבע ושלושת רבעי מתוך חמש?

ישי פרלמן: אמרנו 15 שנות השכרה מתוך 18 על הבניין.

ינון אזולאי: בסופו של דבר יוצא לך 15 מתוך 18.

בצלאל סמוטריץ': תסביר לי מה ההבדל בין 15 מתוך 18 ל-13.5 מתוך 15?

בצלאל סמוטריץ': אלה אותם אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': אם החלטת שאתה מאפשר למכור אחרי חמש שנים, תן לי להגיע לחמש השנים האלה.

בצלאל סמוטריץ': דרשת ממני 90 אחוזי השכרה, תדרוש ממני 90 אחוזים לחמש שנים.

ישי פרלמן: אנחנו הבנו שאלה חמש שנות שכירות.

ינון אזולאי: אין בעיה, אבל גם חמש שנות שכירות יכולות להיות בברוטו.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': נתקעתי חודשיים בלי שוכר לאחת הדירות, שיפצתי את אחת הדירות במשך שלושה חודשים.

אלכס קושניר: גם המוכר נקנס במקרה כזה.

יפתח עשהאל: חשוב להבהיר, היום בחוק הקיים ההתנהלות היא כזו שכאשר אנחנו מדברים על חמש שנות השכרה, זה חמש שנות השכרה ומאפשרים את התקופה גרייס אם לדוגמה אחרי תקופת הבנייה הוא לא הספיק לאכלס.

יפתח עשהאל: בסוף אנחנו מדברים כאן על שנות השכרה.

יפתח עשהאל: חשוב לנו להביא לציבור בניין שעומד לכל הפחות 15 שנים.

אלכס קושניר: בצלאל, תזכור שאנחנו מכניסים כאן את התוספת השישית שמחייבת לחמש שנים השכרה מבחינת המשכיר אל השוכר.

ינון אזולאי: זה לא אמור לפגוע בו .

בצלאל סמוטריץ': אני לא נגד שתקבע איזה אחוז מוסה והזמן.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד בעד.

בצלאל סמוטריץ': אני רק טוען שיש כאן סתירה מיני וביי.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לייצר מנגנון שמסתכל על כל אחד מהמחזיקים במשך חמש שנים ומטיל עליו מכנה שבודק אותו לאורך שש שנים.

בצלאל סמוטריץ': אין בזה היגיון.

בצלאל סמוטריץ': תגיד ארבע שנים ועשרה חודשים מתוך חמש.

בצלאל סמוטריץ': תגיד מה שאתה רוצה אבל תסתכל על חמש השנים כי אחרת אתה לא באמת נותן לי למכור אחרי חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבקש לשנות את היחס.

בצלאל סמוטריץ': הדירה צריכה להיות מושכרת.

בצלאל סמוטריץ': תעשה חשבון כמה זה חמש מתוך שש ותוריד את זה לאיקס מתוך חמש.

אלכס קושניר: אבל תראה את סעיף (ב).

בצלאל סמוטריץ': אותו דבר זה חוזר הלאה בכל הסעיפים.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: סעיף קטן (ב).

אלכס קושניר: הדירות לא נמכרו לפני שחלפו חמש שנים ממועד ההשכרה הראשון.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאני טוען, שסעיף (ב) סותר.

בצלאל סמוטריץ': השכרתי, עזב שוכר וחודשיים לא מצאתי שוכר לאחת הדירות.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו את כל הבניין זה תוקע לי כי אין לי מאה אחוזי השכרה.

אלכס קושניר: אני מבין את חמש שנות השכרה.

אלכס קושניר: זה הגיוני כי בסוף אנחנו רוצים השכרה.

אלכס קושניר: אבל אנחנו כן צריכים להכניס – היות ואנחנו מדברים על בניין שלם ולא על דירה אחת בודדת – אחוזי תפוסה או משהו כזה.

אלכס קושניר: לחשוב על משהו שמאפשר גמישות.

בצלאל סמוטריץ': הם עובדים על ממוצע.

בצלאל סמוטריץ': היה על זה דיון ארוך בפעם הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': הם עובדים על ממוצע ואת זה קיבלנו אלא שהממוצע צריך להתכנס לתוך חמש השנים ולא לעבור אותן, אם אתה נותן לי תחנת יציאה אחרי חמש שנים.

ישי פרלמן: דיברנו על חמש שנים.

ישי פרלמן: היום זה המצב בחוק.

ישי פרלמן: חמש שנות השכרה בממוצע לדירות.

ישי פרלמן: אני חושב שחברי הוועדה לא יקבלו בהכרח לאפשר חמש שנים בדיוק את המועד של המכירה.

ישי פרלמן: כאן אנחנו אומרים שימכור אחרי חמש וחצי שנים.

יעל לינדנברג: אפשר להבהיר שאפשרות המכירה מתבצעת אחרי חמש שנים של השכרה.

ישי פרלמן: לעניין הכנסה שהופקה ממכירה או מהשכרה של הדירות החל בשנת המס שלאחר תום תקופת השכירות הראשונה – 9 אחוזים לגבי הכנסה שחלות לגביה הוראות סעיף 126 לפקודה, ו-27.5 אחוזים לגבי הכנסה שחלות לגביה הוראות סעיף 121 לפקודה, ובלבד שמתקיימים כל אלה:

ישי פרלמן: הדירות לא נמכרו לפני שחלפו חמש שנים מתחום תקופת השכירות הראשונה.

ישי פרלמן: הדירות הושכרו בהשכרה לטווח ארוך תקופה של חמש שנים לפחות בממוצע מתוך שש השנים לאחר תום תקופת השכירות השנייה (סעיף קטן זה – תקופת השכירות השלישית).

בצלאל סמוטריץ': למה אתם מייצרים בשכירות השנייה והשלישית פער של חצי אחוז בין פרטי לחברות?

בצלאל סמוטריץ': בפעם הראשונה אמרתם שאתם רוצים אחידות, 11 ו-29 אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': למה אחר כך זה לא 9 ו-27 אלא 27.5 ו-7, ו-25.5 ולא 7 אחוזים?

ישי פרלמן: העניין הוא לא הפער.

ישי פרלמן: העניין הוא החישוב המשוקלל.

ישי פרלמן: החישוב המשוקלל של שני השלבים צריך להיות שווה למס בשלב אחד.

קריאה: לשמור על ניטרליות.

קריאה: אדישות.

קריאה: זה אותו דבר.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל מאיפה לקחת את החצי אחוז?

יפתח עשהאל: בגלל תוצאת החישוב.

קריאה: תוצאת החישוב של ה-20 אחוזים דיבידנד על 93 אחוזים רווח אחרי השבעה אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': איך יכול להיות שאותו יחס נשמר גם בסעיף 3?

בצלאל סמוטריץ': בסעיף 3 אתה צריך להיות עם 25 אחוזים ולא 25.5 אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': לא יכול להיות שכשהורדת שני אחוזים ליחיד, זה שווה אחוז וחצי בחברה אצל השוכר השני, וכשהורדת עוד שני אחוזים, זה עדיין שווה.

אלכס קושניר: זה 93 אחוזים בצלאל.

אלכס קושניר: זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הבנתי.

ולדימיר בליאק: בעיקרון זה צריך להיות 25.6.

ולדימיר בליאק: אם נדייק.

ישי פרלמן: לעניין הכניסה שהופקה ממכירה או מהשכרה של הדירות החל בשנת המס שלאחר תום תקופת השכירות השלישית – 6.5 אחוזים לגבי הכנסה שחלות לגביה הוראות סעיף 126 לפקודה ו-25 אחוזים לגבי הכנסה שחלות לגביה הוראות סעיף 121 לפקודה, ובלבד שמתקיימים כל אלה:

ישי פרלמן: הדירות לא נמכרו לפני שחלפו חמש שנים מתום תקופת השכירות השלישי

בצלאל סמוטריץ': כאן אני לא מצליח להבין את ההיגיון.

בצלאל סמוטריץ': בתקופה שבה על פי החוק המחזיקים בנכס לכל אורך 15 השנים מחויבים להמשיך להחזיק אותו, אתה נותן להם כל שנה שני אחוזים במדרגה.

בצלאל סמוטריץ': כל חמש שנים מוריד להם בשני אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': בתקופה שהם כבר יכולים למכור ואין להם שום סנקציה ושום הפסד ושום כלום, זה הזמן שאני הכי הרבה רוצה לתמרץ אותם, כאן אתה נותן להם רק חצי אחוז.

בצלאל סמוטריץ': גמרת 15 שנים.

בצלאל סמוטריץ': למשק יש אינטרס שהדירות האלה יישארו עוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': כאן לא רק שלא הייתי נותן לו פחות אלא הייתי נותן לו שלושה אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': אתם נותנים חצי אחוז – אף אחד לא יחזיק את הדירה.

בצלאל סמוטריץ': הרי ברור לך שאחרי 15 שנים התמריץ שלי להמשיך להחזיק את הדירה בשכירות ולא למכור אותה הוא הרבה יותר קטן כי את כל הרווחים של המס עשיתי ואם עכשיו אני מוכר, לא קונסים אותי.

בצלאל סמוטריץ': אתה נותן לי חצי אחוז?

בצלאל סמוטריץ': תן לי עכשיו שלושה אחוזים ואני אמשיך להחזיק את הדירה עוד עשר שנים.

אלכס קושניר: אני מבין שהמגבלה נובעת מזה שבחוק עידוד השקעות הון כולו אין הטבה שהיא פחות מזה.

אלכס קושניר: אני מסכים עם ההיגיון הזה.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש צחוק.

אלכס קושניר: מה אתם אומרים?

נירה שפק: יש בזה היגיון.

בצלאל סמוטריץ': תן לו לשלם כאן

בצלאל סמוטריץ': ארבעה אחוזים מס במקום שבעה, אז הוא ימשיך להחזיק את הדירה.

אלכס קושניר: זאת הייתה הכוונה אבל שמו לי מגבלה.

בצלאל סמוטריץ': ברור לך שחצי אחוז לא יעשה את זה.

אלכס קושניר: רשות המסים, בבקשה.

ישי פרלמן: אני חושב שהקושי להחזיק את זה יותר שנים, דירה שכבר הוחזקה 15 שנים, אנחנו מסכימים שכאן בתקופה האחרונה הטבת המס היא הרבה יותר גדולה ושנקודה חמישה אחוזים על המכירה של כל הדירות, אם הוא רוצה.

ישי פרלמן: כלומר, זה לא רק על תקופת ההשכרה אלא זה על המכירה.

ישי פרלמן: זאת גם לא חייבת להיות התקופה האחרונה.

ישי פרלמן: אם יש מכירה באמצע, הוא יכול למכור כביכול בתקופה הראשונה.

נירה שפק: זה לא מה שבצלאל אומר.

נירה שפק: הוא אומר משהו שהוא הגיוני.

נירה שפק: ברגע שיש לנו שוק שכירות ואנחנו יכולים לא לאבד את הבניין הזה לטובת המכירה, בוא ניתן לו תמריץ כדי שזה יהיה.

בצלאל סמוטריץ': בוא נייצר כאן דיפרנציאציה.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא ימכור, תן לו 6.5 אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': אין לי עניין לתת לו יותר הנחה במכירה כי אני לא רוצה שהוא ימכור.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם הוא ישכיר עד 25 שנים כמו ב-ריט, תן לו ארבעה אחוזים.

אלכס קושניר: עד 20.

בצלאל סמוטריץ': אפילו עד 25.

בצלאל סמוטריץ': זה לא משנה.

בצלאל סמוטריץ': כל שנה נוספת.

אלכס קושניר: אם הוא ממשיך, בסדר.

בצלאל סמוטריץ': לפחות בשכירות תוריד לו עוד אחוזים כדי לתמרץ אותו להמשיך להשכיר.

אלכס קושניר: רשות המסים, אגף התקציבים.

יפתח עשהאל: השלכות הרוחב כאן הן השלכות רוחב שאנחנו לא רוצים.

יפתח עשהאל: אתם מתמקדים בחוק עידוד שלא קיים כי אנחנו לא רוצים ליצור את ההשלכות האלה גם לשאר.

יפתח עשהאל: יש הרבה מסלולים בחוק עידוד ואנחנו לא רוצים ליצור כאן איזשהו תקדים שישליך על שאר המסלולים בחוק עידוד.

נעמה לזימי: אתם רוצים 6.5 אחוזים.

יפתח עשהאל: כן.

בצלאל סמוטריץ': איפה יש לך בחוק עידוד מצב שאתה מסתכל שנים קדימה ואתה מפחד מתקדים?

יפתח עשהאל: זה מסלול ייחודי בחוק עידוד, זה נכון.

בצלאל סמוטריץ': לכן זה לא תקדים לשום דבר.

בצלאל סמוטריץ': אין היגיון.

בצלאל סמוטריץ': תמחק את הסעיף הזה.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יחזיק את הדירות עוד חמש שנים או עוד שש שנים - כי חמש מתוך שש הוא צריך להשכיר - כדי לקבל אחר כך חצי אחוז הנחה במס שבח שלו.

יפתח עשהאל: אני מזכיר שההפחתה נבעה מבקשה של הוועדה לתת סכומים נמוכים יותר כבר בשנים הראשונות.

יפתח עשהאל: בהצעה הראשונית כן היה תמרוץ יותר גדול.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מתווכח אתך.

בצלאל סמוטריץ': רצינו להגיע לאופטימום שיגרום ליזמים להיכנס.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר שבסוף המשמעות היא שאחרי 15 שנים אנשים ימכרו.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יחזיק את הדירה עוד חמש שנים בשביל לקבל אחר כך חצי אחוז הנחה במס שבח שלו.

אלכס קושניר: נכון.

אלכס קושניר: בצלאל צודק.

בצלאל סמוטריץ': אם רוצים לייצר איזשהו אינסנטיב.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שב-ריט הסתכלנו על 25 שנים, זאת אומרת שאורך החיים של דירה להשכרה אמור להיות 25 שנים, אז בואו ניתן ל-25 שנים מוטיבציה כי אחרת חבל על הזמן.

אלי כהן: אני רוצה קודם כל התייחסות כללית אחת.

אלי כהן: היום המצב של דירות להשכרה במדינת ישראל הוא בעייתי.

אלי כהן: הבעיה בחוק הזה שבו אנחנו למעשה מקשיחים ומחריפים חלק מהתנאים באופן שהכדאיות לבנות דירות להשכרה יורדת.

אלי כהן: לכן כל הקשחה שקיימת כאן, היא לא סבירה ואני רוצה להתייחס לשני דברים עיקריים.

אלי כהן: קודם כל, הדרישה להעלות את זה מ-50 ל-66 אחוזים.

אלי כהן: אם זה כל כך טוב, שיעשו גם 100 אחוזים.

אלי כהן: למעשה ההקשחה הזאת כמובן שתוריד את המוטיבציה ותקטין את היקף הדירות.

אלי כהן: הדבר השני, העלאת המס על יחידים.

אלי כהן: אנחנו צריכים ללכת בדיוק הפוך, להפחתת מסים גם ליחידים וגם לחברות.

אלי כהן: בטוח לא ללכת להעלאת מסים.

אלי כהן: בעניין היחיד, אל תשכחו שהיחיד נפגש עם כסף אחרי שהוא ישלם או מס הכנסה או שהוא שילם דיבידנד ולכן ההשוואה לא תמיד במקומה.

אלי כהן: יתרה מזאת, יש כל כך הרבה מקומות שבהם אין תאימות ואין שוויון בין המס ליחיד לבין המס לחברה.

אלי כהן: לדוגמה מיסוי על הכנסות משכר דירה.

אלי כהן: האם זה אותו דבר?

אלי כהן: ממש לא.

אלי כהן: יש מסלולים שונים, יש דברים שונים.

אלי כהן: לכן העלאת המסים כאן היא פסולה והיא לא תשיג את המטרה.

אלי כהן: אם מטרת החוק הזה היא לבנות יותר דירות להשכרה – ואני חושב שיש כאן תמימות דעים שזה מה שצריך – תבטלו את ה-66 אחוזים ותבטלו את העלאת המס.

אלי כהן: מה שאתם אומרים שיקרה, שיבנו יותר יחידים, מצוין.

אלי כהן: תקבעו את זה כהוראה לשלוש שנים ואחרי שלוש שנים יגיעו לוועדת כספים.

אלי כהן: אם נראה שבנו כל כך הרבה דירות במסלול האישי, אפשר לשנות את זה.

אלי כהן: אבל דבר אחד צריך להיות - בטח שלא להעלות מסים.

אלי כהן: העלאת מסים תקטין את מספר הדירות להשכרה.

אלי כהן: ההקשחה של ה-66 אחוזים היא טעות.

אלי כהן: אלה שני הדברים, וכל הקשחה אחרת, שבעיניי צריך לתקן.

אלי כהן: תודה.

אלכס קושניר: אני רוצה לחזור להערה של חבר הכנסת סמוטריץ'.

אלכס קושניר: אתם אמרתם לי שיש איזושהי מגבלה בחוק עידוד השקעות הון עצמו.

אלכס קושניר: מלכתחילה הכוונה הייתה כן להוריד את זה ואני מבקש מכם שוב לחשוב על זה ובשנה ה-15 ואילך להעמיד את ההטבה על ארבעה אחוזים.

שלמה קרעי: לא ההטבה של המכירה.

שלמה קרעי: אתה לא רוצה לעודד אותו למכור.

אלכס קושניר: לא.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא ימשיך להשכיר עוד חמש שנים, בסוף חמש השנים הוא יקבל את ההטבה במכירה.

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה לייצר לו אינסנטיב לעוד חמש שנים.

שלמה קרעי: תשנו את הנוסח.

בצלאל סמוטריץ': לא, זה לא לשנות את הנוסח.

אלכס קושניר: זה רק לכתוב 4 במקום 6.5.

בצלאל סמוטריץ': וגם בחברות.

שלמה קרעי: מדובר כאן על אחרי 15 שנים.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אחרי 20.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אחרי 15 שנים.

בצלאל סמוטריץ': אחרי 20.

בצלאל סמוטריץ': אם הוא סיים את חמש השנים שאחרי ה-15, הוא מקבל את ההטבה.

שלמה קרעי: זה לא מה שכתוב כאן.

קריאה: ההטבה היא כל חמש שנים.

אלכס קושניר: כתוב כאן שזה אחרי 15 שנים.

בצלאל סמוטריץ': לא.

אלכס קושניר: תסבירו.

יפתח עשהאל: האמירה כאן אומרת שהדירות לא נמכרו מתום תקופת השכירות השלישית.

יפתח עשהאל: תום תקופת השכירות השלישית זה אחרי 20 שנים, אז אנחנו נותנים אקסטרה הטבה.

יפתח עשהאל: זה גם מה שסוכם.

בצלאל סמוטריץ': כתוב כאן.

אלכס קושניר: תום השכירות השלישית זה 15 שנים.

בצלאל סמוטריץ': עוד חמש שנים מתום תקופת השכירות, זה עשרים.

אלכס קושניר: זה לא המודל שדיברנו עליו.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אבל זה מה שכתוב כאן.

אלכס קושניר: אנחנו דיברנו על 11 אחוזים בחמש השנים הראשונות, 9 אחוזים בחמש השנים השניות.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': בסוף.

אלכס קושניר: 7 אחוזים בחמש שנים השלישיות ו-6.5 אחוזים בחמש השנים הרביעיות שזה מ-15 עד 20.

ישי פרלמן: זה נכון לגבי שיעורי המס.

ישי פרלמן: שיעורי המס, מ-15 עד 20 יהיו שיעורי המס המוטבים.

אלכס קושניר: 6.5.

ישי פרלמן: 6.5.

ישי פרלמן: נכון.

ישי פרלמן: כדי לקבל בשנה ה-16 הכנסות משכירות של 6.5 אחוזים, צריך להחזיק את זה עד השנה ה-20.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת שאם הוא ימכור, הוא יקבל ארבעה אחוזים, אם יקבלו את מה שאנחנו מבקשים, אחורי 20 שנים.

ולדימיר בליאק: זה צריך להיות ארבעה אחוזים לחברות ו-23 אחוזים ליחידים.

יריב לוין: מי יודע מה יהיו שיעורי המס באותה תקופה?

אלכס קושניר: זה המס.

אלכס קושניר: זאת לא הטבה.

אלכס קושניר: זה המס עצמו.

יריב לוין: ואם שיעור המס בעוד 20 שנים יהיה יותר נמוך?

נירה שפק: נדייק את זה.

נעמה לזימי: ואם המדינה תבנה דירות ולכולנו יהיה?

יריב לוין: למה אתה מחייך?

יריב לוין: אתה לא יודע מה יהיה.

בצלאל סמוטריץ': יריב, סביר להניח שאם שיעורי המס ירדו, באותו חוק שיורידו את המס יתקנו גם את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אתה תמיד בונה מס על סמך מדרגת המס הקיימת.

אלכס קושניר: צריך לעשות כמובן התאמה ל-25.

יעל לינדנברג: דיברנו על הסוגיה התקדימית והיא חשובה לנו.

יעל לינדנברג: לכן ארבעה אחוזים זה משהו שלא קיים במסגרת החקיקה הרלוונטית.

יריב לוין: יופי.

יריב לוין: זה יביא כניסה מסיבית של אנשים לתוך העניין הזה.

שלומית ארליך: מדובר במסלול ייחודי שגם ככה לא קיים.

אלכס קושניר: יעל, תחשבי מה זה יכול לעשות.

אלכס קושניר: את נותנת אינסנטיב.

אלכס קושניר: זה יכול להתגלגל מבחינת הכדאיות אפילו לשני.

בצלאל סמוטריץ': לראשון.

בצלאל סמוטריץ': היזם שייכנס יודע שיש לו אופק.

בצלאל סמוטריץ': הוא יודע למי למכור.

יעל לינדנברג: אנחנו נדבר על זה בנפרד ונראה.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: כדי לדייק.

אלכס קושניר: היזם שבנה את הבניין, בחמש השנים הראשונות מקבל 11 אחוזים?

אלכס קושניר: אם הוא ממשיך, הוא מקבל 9 אחוזים.

אלכס קושניר: נכון?

יפתח עשהאל: נכון.

אלכס קושניר: אם אותו יזם ממשיך.

יפתח עשהאל: אם הוא מסיים את עשר השנים.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: כמובן.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: ממשיכים.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': עוד שאלה שהתעוררה סביב השאלה שלך.

בצלאל סמוטריץ': שאלה שהתחדדה אצלי דרך השאלה שלך.

בצלאל סמוטריץ': אם הראשון מוכר אחרי שמונה שנים, כמה זמן השני צריך להחזיק?

בצלאל סמוטריץ': הוא בכל מקרה צריך עוד שבע שנים כדי להשלים ל-15 שנים.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול למכור אחרי שנתיים אלא הוא צריך מינימום חמש שנים.

אלכס קושניר: נכון.

בצלאל סמוטריץ': כשהמוכר הראשון ימכור אחרי שמונה שנים, הוא ישלם על חלק 11 ועל חלק 9?

יפתח עשהאל: לא.

יפתח עשהאל: רק 11.

אלכס קושניר: למה?

בצלאל סמוטריץ': אתה מתמרץ אותו למכור אחרי חמש שנים ולא להחזיק שמונה שנים.

יפתח עשהאל: לא.

אלכס קושניר: זאת לא הייתה המטרה.

בצלאל סמוטריץ': למה לא תיתן דיפרנציאציה בתוך השנים?

אלכס קושניר: בצלאל, אנחנו עמדנו אצלי בחדר – עם הרבה אנשים - עם הלוח וציירנו את המדרגות בצורה מפורשת.

אלכס קושניר: תיכנס רגע לראש של הקבלן.

אלכס קושניר: אם אתה לא מתמרץ אותו להמשיך, הוא לא ימשיך.

אלכס קושניר: לא משנה מי מחזיק בבניין, זה משנה כמה זמן הבניין באוויר.

אלכס קושניר: לכן בשנה השישית אותו קבלן שבנה ומחזיק את זה צריך לקבל את ההטבה כי אחרת לא עשינו כלום.

מיכאל אסולין: אדוני היושב ראש הציע בגרף ונאמר שמי שמתחייב להשכיר לחמש שנים ומוכר אחרי חמש שנים, מקבל 11 אחוזים.

מיכאל אסולין: מי שמוכר אחרי עשר שנים, יקבל 9 אחוזים במכירה ולאורך השנים בין ה-5 ל-10 יקבל 9 אחוזים על המס.

מיכאל אסולין: זאת הכוונה.

מיכאל אסולין: נדרש להשלים את 10 השנים כדי לקבל.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך אם הוא מוכר אחרי 8 שנים?

מיכאל אסולין: אין לי בעיה.

בצלאל סמוטריץ': למישהו שיתחייב לשבע שנים?

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: לשנתיים.

אלכס קושניר: המדרגה שלך היא ב-10.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': זה שיקנה אחרי 8 שנים חייב להתחייב לפחות ל-5 שנים.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול למכור אחרי שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': זה קבענו כדי שלא תהיה תחלופה והשוכרים לא יידפקו ויחליפו להם בעלים.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה שאתה מחזיק פחות מ-5 שנים.

בצלאל סמוטריץ': אם אני אחרי 5 שנים יכול למכור ובין 5 ל-10 לא הרווחתי כלום, אז אני אמכור בהזדמנות הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך להגיד שעושים את זה דיפרנציאלי?

אלכס קושניר: אבל אתה כן הרווחת.

אלכס קושניר: במודל הזה אתה כן מרוויח.

בצלאל סמוטריץ': לא.

אלכס קושניר: אם אתה מחזיק 10 שנים.

בצלאל סמוטריץ': ואם אני מחזיק 8 שנים?

בצלאל סמוטריץ': תן לי על 5 השנים הראשונות את ה-11 ועל ה-3 השנים הנוספות תן לי את ה-9 כי ההוא שיבוא בנעליי גם ימשיך ב-9.

בצלאל סמוטריץ': הוא יהיה 5 שנים ב-9 ואחרי 5 שנים יעבור ל-7.

בצלאל סמוטריץ': אתה רק מרוויח מזה.

מיכאל אסולין: הוא מתחיל מ-11.

מיכאל אסולין: 5 שנים ראשונות זה 11 גם לשני.

מיכאל אסולין: השני לא יורד ל-9.

בצלאל סמוטריץ': מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': ודאי שהשני יורד ל-9.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שכתבת.

בצלאל סמוטריץ': כתבת על המחזיק השני.

בצלאל סמוטריץ': תקופת השכירות השנייה.

מיכאל אסולין: כל פעם שנכנסת יד נוספת, היא מתחילה מחדש את ה-11.

בצלאל סמוטריץ': אז למה שמישהו ימכור?

בצלאל סמוטריץ': אתם השתגעתם?

בצלאל סמוטריץ': זה לא מה שכתוב בחוק.

בצלאל סמוטריץ': בחוק אתם מתייחסים לתקופת שכירות ראשונה, תקופת שכירות שנייה, תקופת שכירות שלישית.

בצלאל סמוטריץ': בשום מקום לא כתוב שאם הקונה שנכנס לתקופת השכירות השנייה יוצא אחרי 5 שנים, הוא משלם 11.

בצלאל סמוטריץ': בתקופת השכירות הראשונה, יש 11.

בצלאל סמוטריץ': בשנייה יש 9 ובשלישית 7.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שכתוב.

יפתח עשהאל: אנחנו צריכים להפריד.

יפתח עשהאל: ההצעה של היושב ראש הועלתה לפני שתי ישיבות.

יפתח עשהאל: אנחנו מסתכלים על הבניין עצמו שעומד כולו ל-15 שנים בכל מקרה.

יפתח עשהאל: מבחינת הבעלים, כל בעלי הבניין, כל עוד הוא משכיר יותר שנים, הוא נהנה מיותר זכויות.

יפתח עשהאל: נתנו דוגמה שזה יכול להיות 11 אחוזים, 11 אחוזים, 11 אחוזים אם מוכרים כל פעם אחרי 5 שנים.

יפתח עשהאל: אם אותו יזם מחזיק בבניין לתקופה של 10 שנים, הוא ייהנה מ-9 אחוזי מס בסוף התקופה.

אלכס קושניר: אבל זה מה שכתוב לכם כאן?

יפתח עשהאל: זה מה שכתוב.

מיכאל אסולין: זה מופיע בחלופה הראשונה שמדברת על תקופת השכירות הראשונה שנמדדת מהמועד הראשון להשכרה.

מיכאל אסולין: המועד הראשון להשכרה מוגדר לגבי יזם תום תקופת הבנייה ולגבי משכיר ממשיך, מיום הרכישה.

מיכאל אסולין: לכן זה מסדר את זה שכל 5 שנים אני מתחיל תקופת שכירות חדשה.

אופיר כץ: אחרי 9 שנים הוא משלם 11?

מיכאל אסולין: כן.

יפתח עשהאל: היזם היום, כבר בתום 5 שנים, יצהיר והוא אומר שאני הולך להשכיר לעוד 5 שנים, אני הולך להשכיר ל-10 שנים, וכבר אוטומטית מהשנה החמישית הוא יקבל הטבה של 9 אחוזים בידיעה שהוא צריך להתחייב לכל 10 השנים.

יפתח עשהאל: בתום 10 שנים הוא יוכל למכור ולקבל 9 אחוזים.

יפתח עשהאל: במידה והוא מוכר לפני, הוא ייהנה רק מ-11 אחוזים ולא 9 אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': וגם זה שיבוא בנעליו יתחיל מחדש את ה-11.

יפתח עשהאל: נכון.

ישי פרלמן: (ד2) על אף האמור בסעיף 125ב לפקודה, על דיבידנד ששולם שמקורו בהכנסה חייבת שהופקה ממכירה או מהשכרה של דירות בבניין לשכירות מוסדית בניכוי המס החל עליה, יחול מס בשיעור של 20 אחוזים.

ישי פרלמן: כאן יש הטבה על המס של הדיבידנד שמוריד את זה ל-20 אחוזים בשיעור מס של 25 אחוזים או 30 אחוזים.

אלכס קושניר: למודל יש שתי הערות.

אלכס קושניר: האחת, הנושא של 4 אחוזים, מה שדיברנו עליו, והנושא השני עליו דיברנו בדיון הקודם הוא לגבי הרוכש השני, להכניס אופציה של הנחה במס רכישה.

אלכס קושניר: אני מבקש את תשובתכם.

בצלאל סמוטריץ': לסעיף שהקריאו עכשיו, יש לי עוד שאלה, לסעיף (ד2).

בצלאל סמוטריץ': איך אתם תחשבו בדיבידנד?

בצלאל סמוטריץ': בסוף יש לכם רק נדל"ן, חברת ניהול נכסים גדולה, יש לה המון נכסים.

בצלאל סמוטריץ': בסוף יש לה איקס רווח בסוף השנה והיא מחלקת דיבידנד לבעלים.

בצלאל סמוטריץ': איך תדע לבודד את רכיב הדיבידנד?

בצלאל סמוטריץ': אתה מייצר כאן דיבידנד רגיל, 25 אחוזים, 30 אחוזים, דיבידנד שמקורו בהכנסות כאלה – 20 אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': איך תדע לבודד?

אלכס קושניר: זה קורה הרבה.

מיכאל אסולין: זה מנגנון שקיים היום באופן כללי בחוק עידוד השקעות הון.

מיכאל אסולין: מפעלי תעשייה שיש להם את ההקלה על הדיבידנד רק על ההכנסה המוטבת או המועדפת.

מיכאל אסולין: מנהלים מעקב עודפים.

קריאה: באישור רואה חשבון.

בצלאל סמוטריץ': אז אם יש להם שכל, הם יחלקו תמיד את כל הדיבידנד מהסעיף הזה וישאירו את ההון בחברה ממקומות אחרים.

מיכאל אסולין: זה מה שהחברות עושות.

מיכאל אסולין: טיפלנו בזה בפרק של.

מיכאל אסולין: ..

מיכאל אסולין: אתה אומר שלא יעשו את זה.

ישי פרלמן: (ד) בסעיף קטן (ה), אחרי "ההכנסה החייבת מבניין להשכרה" יבוא "או מבניין לשכירות מוסדית", במקום "סעיף קטן (ב)" יבוא "סעיף קטן (ב) – לגבי בניין להשכרה, או רק כנגד הכנסת בעל הבניין לשכירות מוסדית – לגבי בניין לשכירות מוסדית", אחרי "מעלות הבניין להשכרה" יבוא "או מעלות הבניין לשכירות מוסדית" ואחרי "בעת המכירה" יבוא "לפי העניין".

ישי פרלמן: זה סעיף שאומר שאת הפחת המואץ שמקבלים, אפשר לנכות רק כנגד הכנסות מאותו סוג של בניין.

ישי פרלמן: (5) בסעיף 53ג1(א)(2), בפסקת משנה (ג)(1), במקום "כמשמעותה בהגדרה "סיום בנייה" שבסעיף 19(4)(ב)(2) לחוק מיסוי מקרקעין" יבוא "כמשמעותה בהגדרה "תום הבנייה"".

ישי פרלמן: זה סעיף שהוא רק תיקון נוסח בעקבות הוספת הגדרת תום בנייה בסעיף ההגדרות.

ישי פרלמן: (6) בסעיף 53ד, בסעיף קטן (ב), אחרי "בניין להשכרה" יבוא "או בניין לשכירות מוסדית".

ישי פרלמן: סעיף 53ד נותן הטבות נוספות.

ישי פרלמן: ההטבה הרלוונטית היא ששר הפנים יהיה רשאי, בהתייעצות עם שר האוצר, לתת פטור מאגרת היתר לבנייה גם לבניין לשכירות מוסדות, לפי החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': בפועל היום השרים נותנים?

סיון סיגטי: כן.

סיון סיגטי: יש תקנות ייעודיות לעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': שיחולו אוטומטית גם על זה?

בצלאל סמוטריץ': או שאתם צריכים לתקן עכשיו את התקנות?

סיון סיגטי: אני חושבת שצריך יהיה לתקן את התקנות.

סיון סיגטי: כן.

סיון סיגטי: בהתאם לחוק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים.

אלכס קושניר: רגע.

אלכס קושניר: פשוט הסבו את תשומת לבי למשהו אחר.

אלכס קושניר: אפשר לחזור אחורה?

אלכס קושניר: מה נאמר?

בצלאל סמוטריץ': הסעיף הזה, סעיף (6), הוא סמכות של שר האוצר ושר הפנים לתת פטור מאגרות בנייה למבנים לשכירות.

בצלאל סמוטריץ': שאלתי איך זה ניתן והיא אומרת שזה בתקנות.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שיצטרכו לתקן את התקנות לפי החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע לא להכניס את זה בחוק אבל שהוועדה כן תבקש לפרוטוקול לוחות זמנים לתיקון התקנות.

בצלאל סמוטריץ': זה תיקון פשוט, רק להוסיף את המושג הזה.

אלכס קושניר: מתי אתם יודעים להביא את התקנות?

סיון סיגטי: אני לא יודעת.

סיון סיגטי: משרד הפנים לא נמצא כאן.

סיון סיגטי: אנחנו יכולים לבדוק.

אלכס קושניר: אפשר להביא אותם להמשך הדיון ב-זום?

אלכס קושניר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': שלא יהיה מצב של א-סימטריה בין ההסדר הקודם להסדר הזה.

שלמה קרעי: אני רוצה לומר משהו.

שלמה קרעי: אני רוצה לחזור לגבי הסעיף הקודם בו דנו.

שלמה קרעי: זה מתקשר למה שביקשנו בדיונים הראשונים, שיהיה מודל דיפרנציאלי שייקח בחשבון גם יותר מ-20-15 שנים.

שלמה קרעי: נכנס כאן מוטיב דיפרנציאלי במודל החדש שקיבלנו אבל מכיוון שהוא עדיין לא מספק, אני כן חושב שצריך להפחית משמעותית יותר את סעיף 4 כי זה לא רק ל-5 שנים.

שלמה קרעי: אמנם התנאי הוא שלא חלפו 5 שנים מתום תקופת השכירות השלישית, אבל זה יכול להיות בתוקף לעוד 10 שנים ולעוד 20 שנים אחר כך.

אלכס קושניר: אתה מדבר על 4 אחוזים במקום 6.5.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: מכיוון שהסעיף הזה לא מדבר רק על 5 שנים.

שלמה קרעי: הוא מדבר גם על 20 שנים.

שלמה קרעי: יכול להיות שהבניין יהיה מושכר שכירות ארוכת טווח ל-30 ו-40 שנים.

שלמה קרעי: אף אחד לא מגביל אותנו.

שלמה קרעי: סעיף 4 מדבר על תקופת שכירות, לא רק על ה-5 שנים שבין 15 ל-20 אלא הוא מדבר על כל השנים שאחרי 15 שנים.

יעל לינדנברג: נכון.

שלמה קרעי: זה יכול להיות גם עד 25 שנים או 30 שנים.

שלמה קרעי: לכן כאן ההטבה צריכה להיות יותר משמעותית מכיוון שלא עשינו כאן דיפרנציאציה של 20, של 25 ושל 30 שנים כמו שדיברנו בתחילת הדרך שאולי נעשה.

שלמה קרעי: כאן אולי כן לתת הטבה משמעותית.

שלמה קרעי: למשל, 5 אחוזים במקום 6.5 אחוזים ו-20 אחוזים במקום 25 אחוזים, כדי לתת מוטיבציה מספיק טובה להמשיך.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: אני ביקשתי 4 אחוזים.

אלכס קושניר: בוא נראה מה הם יגידו.

שלמה קרעי: בסדר אני אומר שגם היחיד, שירד לו ל-20 אחוזים, מדרגה משמעותית, כדי שירצה להשכיר להרבה יותר שנים.

אלכס קושניר: כן.

אלכס קושניר: כאן מה שחשוב זה לשמור על השוויון, שזה יהיה אותו הדבר.

שלמה קרעי: אל תשכח שזאת הטבת מס מצטברת.

אלכס קושניר: ברור.

אלכס קושניר: עדיין, אבל לא משנה.

שלמה קרעי: כן צריך שהיא תהיה משמעותית כי לא מדובר רק על 5 שנים.

שלמה קרעי: אם היא תהיה מספיק אטרקטיבית, תהיה לעוד 20 שנים.

אלכס קושניר: זה יכול להשפיע על הראשון.

אלכס קושניר: חד משמעית.

אלכס קושניר: אני מסכים אתך.

ישי פרלמן: סעיף 48 הוא בעצם הוראת מעבר.

ישי פרלמן: הוא סעיף מסובך ולכן אני אסביר.

ישי פרלמן: יש חברות שרכשו כבר דירות במטרה להיכנס לחוק לעידוד השקעות הון בנוסחו הקיים והן בעצם עשו תחשיב כלכלי ורכשו את הדירות במסגרת מכרז שבו לפי תנאי המכרז הם חייבים להשכיר למשך 15 שנים לפחות ואנחנו לא רואים צורך להעמיק את ההטבות שלהם ביחס למה שהם חשבו בהתחלה כי כל מה שזה יעשה, כי הם כבר התחייבו להשכיר את כל תקופת ההשכרה, זה לא ייתן לנו שום דבר תמורת ההטבות.

ישי פרלמן: אנחנו בעצם רוצים להשאיר אותם במצב הקודם.

ישי פרלמן: אנחנו קובעים שלגבי חברות כאלה, הן יקבלו 11 אחוזים לכל אורך התקופה.

ינון אזולאי: כמה כאלה יש היום שכבר רכשו את הדירות בצורה הזאת?

ינון אזולאי: אתה מדבר על סעיף שכבר ניגשו למכרז.

יעל לינדנברג: אנחנו מדברים על מכרזים של קרקע מדינה שדירה להשכיר עושה.

יעל לינדנברג: הרי כל המנגנון כאן הוא מנגנון של תמריצים.

יעל לינדנברג: אם אנחנו לא צריכים לתמרץ והם כבר בנו על שיעור מס אחר שהיה בחקיקה הקודמת והם הגישו בהתאם למה שהם שיערו אז את ההצעה שלהם במכרז וזכו על פיה – אין צורך לשנות שם את החוזה.

ינון אזולאי: הם כבר אכלסו את הדיירים?

ינון אזולאי: סיימו את הבנייה?

ינון אזולאי: מה המצב?

יעל לינדנברג: אפשר לשאול את אוראל מדירה להשכיר.

אוראל יפרח: מה שקורה במכרזים שכבר יצאו וזכו בהם יזמים, מכיוון שכאשר המודל העסקי של הפרויקט הזה נשען על כך שאין מחיר מינימום לקרקע, היזם מכניס את כל ההוצאות שלו, את כל ההכנסות שצפויות, את החזר המס הקיים ונותן הצעה על הקרקע.

אוראל יפרח: מכיוון שהוא כבר התבסס על הסדר המס הקיים, אנחנו לא חושבים שצריך לתת לו הטבה נוספת בהסדר המס הזה כי זה כבר נכנס במה שהוא שם על הקרקע.

ינון אזולאי: כמה כאלה יש לכם היום שעברו את המכרז ומה המצב שלהם?

אוראל יפרח: כמו שאמרתי בפעם הקודמת יש לנו סך הכול כ-14 אלף יחידות דיור מתוכן כ-7,000 בהקמה עכשיו, פרויקטים שהם כבר בתהליך בנייה, ועוד כ-4,000-3,000 בתהליכי מכרז.

אוראל יפרח: המכרזים שכבר באוויר, חלק ייסגרו לפני המועד הקובע וחלק ייסגרו לאחר המועד הקובע.

ינון אזולאי: למה לא לגרוע את אלה שבתהליך המכרז?

ינון אזולאי: אם הם יראו את זה עכשיו יוצא, זה בעצם פוגע בהם.

אוראל יפרח: זה מאוד תלוי בהוראת השעה.

אוראל יפרח: אפשר לשאול את רשות המסים.

ינון אזולאי: רשות המסים, תכף אני אדבר על הקיימים אבל על ה-4,000-3,000 שהוא מדבר עליהן, הם עדיין בהליך מכרז.

ינון אזולאי: עדיין לא נסגר המכרז שלהם.

ינון אזולאי: אנחנו בעצם יוצרים כאן איזושהי עוולה.

ינון אזולאי: מצד אחד אנחנו מעבירים כאן חוק שהוא מיטיב יותר, מצד שני הם נמצאים בתוך הליך מכרז שהם נכנסו אליו אבל עדיין לא סגרו אתו.

יפתח עשהאל: אני אתן תשובה לחבר הכנסת אזולאי.

יפתח עשהאל: התשובה היא שהוראת המעבר חלה על מכרזים שמועד הסגירה שלהם, מועד סוף המכרז, שאי אפשר להציע יותר, הוא לפני יום תיקון החוק.

יפתח עשהאל: ברגע שיעבור במליאה חוק - - -

ינון אזולאי: עכשיו אתה אומר להם שיום אחרי שזה ייסגר, אתה מעביר במליאה.

ינון אזולאי: גם משפטית אני לא יודע אם זה יעבור.

בצלאל סמוטריץ': יכולנו לאחד את מועדי סגירת המכרזים שפתוחים עכשיו כדי שאפשר יהיה להתנהל.

יפתח עשהאל: זאת גם אפשרות.

יפתח עשהאל: אני אומר למה יש כאן אדישות מבחינת היזם.

יפתח עשהאל: בסוף היזם כאן הוא במכרז שוק חופשי על הקרקע.

יפתח עשהאל: הוא בסוף אומר שיש לי כך וכך אחוזי מס.

ינון אזולאי: אתה לא חושש מזה שהוא יגיד שאני אחכה, אני עכשיו לא ניגש, כי מצד אחד אתם אומרים שהוא מקבל כאן הטבה יותר גדולה.

קריאה: הוא משלם יותר על הקרקע.

בצלאל סמוטריץ': הוא משלם יותר על הקרקע.

ינון אזולאי: בסדר, אבל הוא יהיה במצב שהוא לא יודע.

יפתח עשהאל: יצרנו לו ודאות.

ינון אזולאי: התנאים האלה יותר טובים, נכון?

יעל לינדנברג: כן.

ינון אזולאי: יכול להיות שיותר ישתלם לו להיות במקום הזה.

יפתח עשהאל: מה שאנחנו יוצרים כאן, זה את הוודאות.

ינון אזולאי: אתה מכניס אותו לאי ודאות כי אתה לוחץ אותו.

יפתח עשהאל: לא, דווקא אנחנו יוצרים לו כאן את הוודאות בגלל שהוא יודע בדיוק לאיזה מכרז הוא ניגש והוא שואל את עצמו מה המצב החוקתי במכרז הזה.

ינון אזולאי: מבחינה משפטית אין עם זה בעיה?

יפתח עשהאל: זה ליצור ודאות, כדי שהיזם יכיר בדיוק מה אחוזי המס שחלים עליו כשהוא ניגש למכרז ו הוא לא יצטרך למהר להגיש בהוראת מעבר.

יפתח עשהאל: אנחנו יוצרים לו ודאות.

יפתח עשהאל: אנחנו אומרים לו שעד התאריך הזה, זה המס שיחול עליך, ומהתאריך הזה ואילך, זה המס.

אלכס קושניר: אבל מה התאריך הקובע?

יפתח עשהאל: התאריך הקובע הוא יום מעבר החוק.

אלכס קושניר: עוד יומיים.

יפתח עשהאל: לא.

יפתח עשהאל: מכרזים שכבר נסגרו, יהיו לו את שיעורי המס הקודמים.

יפתח עשהאל: מכרזים שעתידים להיסגר לאחר העברת החוק, הם כבר יוכלו לקבל את ההטבות הגבוהות יותר.

יפתח עשהאל: זאת אומרת, מי שהמכרז שלו נסגר אחרי, אנחנו יודעים שהוא כבר יילקח בחשבון.

אוראל יפרח: אנחנו נוציא הודעת הבהרה ליזמים לקראת המכרזים שיהיו לאחר תיקון החוק כדי שיכירו שיש את הסדר המס החדש והם ייקחו את זה בחשבון בהצעות שלהם.

קריאה: תיקון החקיקה פוגע לכם בפרויקט?

אוראל יפרח: כמו שהסברתי לחבר הכנסת אזולאי, זה לא באמת משנה.

אוראל יפרח: בסופו של דבר מה שהיזם רואה לנגד עיניו זאת תשואת מטרה.

אוראל יפרח: הוא רוצה להגיע לתשואה ספציפית מסוימת.

אוראל יפרח: דיברנו על זה.

אוראל יפרח: זה בין 9 ל-12 אחוזים.

אוראל יפרח: זאת התשואה שהוא מבקש.

אוראל יפרח: אם הוא מקבל את זה באמצעות הטבת המס, הוא מקבל את זה באמצעות ערך הקרקע, הוא אדיש לזה.

קריאה: זה לא משנה לו.

ישי פרלמן: 48.

ישי פרלמן: תיקון חוק לעידוד השקעות הון – הוראת מעבר

בצלאל סמוטריץ': מה זה סעיף 53ב(ב1)(1)?

ישי פרלמן: אלה סעיפים שקובעים את הזכאות להטבה.

ישי פרלמן: צריכה להתקיים בו הזכאות להטבה.

יעל לינדנברג: אם יורשה לי חבר הכנסת סמוטריץ', בישיבה הקודמת דיברנו על התנאים, על זה שצריך להשכיר חמש מתוך שש ועל זה שבעצם צריך להשכיר כל בניין לשכירות מוסדית.

יעל לינדנברג: אתה ביקשת שבהתאם לחוק ה-ריטים דירה להשכיר, החברה הממשלתית, תיתן אישורים.

יעל לינדנברג: היא תפקח על השכרה של חמש פלוס חמש לפי ההגדרה של טווח ארוך.

בצלאל סמוטריץ': ביקשתי שמי שאליו אפשר יהיה לפנות לגבי ייקור מחירים וכולי.

יעל לינדנברג: כן.

יעל לינדנברג: רק לציין שלעניין הזה חשוב לי להבהיר כאן

יעל לינדנברג: בפורום הזה שאם חברת דירה להשכיר כחברה ממשלתית תיגש למסלול החדש, היא לא תהיה זכאית להטבות מס משום שגורם שמפקח לא יכול גם לקבל הטבת מס.

יעל לינדנברג: יש כאן איזושהי אנומליה.

יעל לינדנברג: יחד עם זאת, היא כן תוכל לקבל כתב אישור לבניין ואם היא תמכור את זה למשכיר ממשיך או בחלופה של לפחות 50 דירות לרוכש שהתחייב להיכנס בנעליה, זה כן יתאפשר ובכפוף לעמידתו בתנאים, הוא יוכל לקבל כתב אישור.

יעל לינדנברג: הוא יוכל לקבל הטבות.

קריאה: בדירה להשכיר הוא ייחשב כאילו הוא הרוכש הראשון ובאותם תנאים כאילו הוא היה הרוכש הראשון כמו חברה אחרת.

יעל לינדנברג: הוא לא יקבל הטבות מס.

קריאה: זה יימנע ממנו.

קריאה: דירה להשכיר כביכול קיבלה את התנאים

ינון אזולאי: תגיד גם את המחויבות שלכם.

אוראל יפרח: אני אחדד את זה.

אוראל יפרח: בסוף מדברים כאן על מסלול נוסף שיש לדירה להשכיר, זה נקרא פרויקט להשכיר ומהר, שבו אנחנו רוכשים פרויקטים, מאכלסים אותם והשאיפה היא למכור את זה כנכס מניב למוסדיים או ליזמים אחרים.

אוראל יפרח: כלומר, להגדיל את היכולות של דירה להשכיר להוסיף עוד פרויקטים לשוק.

אוראל יפרח: מה שיקרה כאן במסלול הזה, מכיוון שאנחנו מעין גורם מחולל האירוע, אני לא רוצה ליהנות מהטבות המס אלא אני מעדיף שמי שאני קונה ממנו ייהנה, מי שקונה ממני ייהנה ובסוף לא אכפת לי לשלם את המס כי בסופו של דבר זה עוד פרויקטים לדיור להשכרה.

אוראל יפרח: כל עוד ההסדר הזה יימשך, אין לנו בעיה לוותר על תקופת הביניים בה אנחנו כחברה ממשלתית לא נקבל את הטבות המס.

בצלאל סמוטריץ': סעיף 53ב(ב1)(1) זה הסעיף שמחריג אותם מלקבל את ההטבות?

ישי פרלמן: כרגע זה לא בנוסח.

ישי פרלמן: נבקש להכניס את זה לנוסח.

יפתח עשהאל: העלו כאן סוגיה שהיא נפרדת לסעיף בו דובר.

יפתח עשהאל: הסעיף בו דובר – יתקנו אותי מרשות המסים אם אני טועה – הכוונה היא לתנאים שצריך לעמוד בהם כדי לקבל את ההטבות בחוק החדש, על מנת לעמוד בתנאים של בניין להשכרה בשכירות מוסדית.

יפתח עשהאל: לזה הכוונה.

ינון אזולאי: אבל אתם אומרים שהם נקראים בכל מקרה הראשונים, לגבי הבא אחריו לאחר חמש שנים, השני והשלישי.

ינון אזולאי: אם אתם לא מקבלים את ההטבה, זה לא אומר שאתם לא נמצאים.

ינון אזולאי: הקונה ממך לא יהיה הראשון אלא הוא יהיה השני.

אוראל יפרח: כן.

אוראל יפרח: הקונה ממני יוכל ליהנות.

ינון אזולאי: אחרי כמה שנים אתה יכול למכור?

אוראל יפרח: אנחנו, השאיפה שלנו היא להשלים את הקמת הבניין, לאכלס אותו ולמכור אותו במהירות האפשרית.

יפתח עשהאל: זה משהו מאוד מאוד שולי.

יפתח עשהאל: אלה מקרים בודדים שקרו.

אוראל יפרח: מה שהם אומרים זה שעלי לא יחולו בכלל הטבות המס מכיוון שאני מפקח.

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: השאלה מה קורה אחרי שנתיים בן אדם בא וקנה את הדירה ממך, נשארות לו שלוש שנים או שמונה שנים?

אוראל יפרח: זאת שאלה.

בצלאל סמוטריץ': למה המפקח מונע ממנו לקבל את ההטבות?

סיון סיגטי: יש עם זה בעיה.

סיון סיגטי: הוא מפקח.

יעל לינדנברג: צריך להבהיר לחברי הכנסת שזה אירוע מאוד מאוד נישתי.

יעל לינדנברג: לא מדובר על פרויקטים בקרקע מדינה שדירה להשכיר משווקת ואז יש זוכה.

יעל לינדנברג: אלה לא המקרים האלה.

יעל לינדנברג: שם זה ייכנס למודל החדש בדיוק כמו שדיברנו.

יעל לינדנברג: צוין כאן על ידי משרד הכלכלה שיש מקרים מאוד מאוד נישתיים, אולי יש שניים כאלה, שדירה להשכיר נכנסה כיזם, זה דבר ניסיוני, זה פיילוט שהיא מבצעת בעצמה.

יעל לינדנברג: לעניין המקרים האלה, רק רצו לחדד שזה במידה ודירה להשכיר היא היזם.

יעל לינדנברג: שוב, זה כמעט ולא קורה.

ינון אזולאי: אבל יכול להיות שזה יקרה, אם תתנו להם את ההטבה.

אלכס קושניר: אם היא היזם, מה קורה?

יעל לינדנברג: ההעברה כאן היא בגלל שהיא היזם והיא גם הגורם המפקח ואז היא לא תוכל ליהנות מההטבות האלה.

אלכס קושניר: איך זה משליך על מי שקונה ממנה?

ינון אזולאי: אחרי שלוש שנים הוא קנה ממנה את הפרויקט, מה קורה לגביו, לגבי הספירה של השנים?

יפתח עשהאל: אני אבהיר.

יפתח עשהאל: כיוון שמדובר במקרים מאוד מאוד נישתיים וקטנים, ובגלל שהחברה לא תהיה זכאית להטבות - - -

מירי רגב: צריך להבהיר את החריגים בחוק, בגלל שהוא הזה נישתי.

אלכס קושניר: רגע.

אלכס קושניר: אני רוצה לקבל תשובה.

קריאה: זה כתוב בחוק.

שלמה קרעי: זה עוד לא כתוב.

מירי רגב: תמיד התנגדו לזה.

מירי רגב: אתם צריכים להגדיר מה קורה.

יפתח עשהאל: לא הייתה התנגדות של דירה להשכיר.

יפתח עשהאל: מדובר בהתנהלות פנימית.

אלכס קושניר: תגיד מה אתם רוצים.

יפתח עשהאל: אני אבהיר.

יפתח עשהאל: עד היום זה עסק שהתנהל בתוך הממשלה, עם הסכמה בתוך הממשלה, שהחברה לא קיבלה את ההטבות אלא היא הייתה סוג של מגשר.

יפתח עשהאל: הייתה לזה איזושהי פרוצדורה שבוצעה.

יפתח עשהאל: גם זה מה שיקרה בחוק הבא.

יפתח עשהאל: זאת אומרת, החברה כאן אדישה לנושא הזה.

אלכס קושניר: לגבי החברה אני מבין.

אלכס קושניר: מה קורה בהמשך?

יפתח עשהאל: למשרד הכלכלה היה חשוב להבהיר ולהגיד שבגלל שדירה להשכיר היא המפקחת, לא יחול עליה החוק.

יפתח עשהאל: במקרים כאלה יש כאן פתרון שנתנה רשות המסים.

יפתח עשהאל: זה לא יפגע לא בבונה הבניין ולא ברוכש הבניין.

יפתח עשהאל: כל אחד מהם ייכנס לחוק עידוד השקעות הון ויוכל לבקש להיכנס לחוק עידוד השקעות הון.

יפתח עשהאל: זה לא סעיף שכתוב אבל היה חשוב למשרד הכלכלה להבהיר לפרוטוקול שזה לא יחול על דירה להשכיר.

שלומית ארליך: אם כן, מה אתם מבקשים להוסיף?

אלכס קושניר: אני עוד לא מבין את העיקרון ומה קורה.

יפתח עשהאל: הסעיף הזה ידבר על מקרה אחד ספציפי ורלוונטי בו דירה להשכיר בעצמה תיגש למשרד הכלכלה ותבקש לקבל את ההטבות לפרויקט.

יפתח עשהאל: במקרה כזה מה שמשרד הכלכלה מבקש להבהיר הוא שחברה להשכיר תיכנס בתור המשכיר הראשון, בתור בונה הבניין, אך היא לא תהיה זכאית להטבות אבל היא תוכל למכור.

יפתח עשהאל: מי שקונה יהיה זכאי להטבות.

ינון אזולאי: למה היא לא תהיה זכאית להטבות?

ינון אזולאי: בגלל שהיא המפקחת?

יפתח עשהאל: כן.

ינון אזולאי: תביא גוף אחר.

אלכס קושניר: ינון, למה אתה צריך שחברה ממשלתית תהיה זכאית להטבות?

ינון אזולאי: כדי להגדיל את ההיצע.

ינון אזולאי: יש להם את היכולות, דבר שאין לאחרים.

ינון אזולאי: את המגדיל את ההיצע.

ולדימיר בליאק: לא במקרה הזה.

אלכס קושניר: אני רוצה להבין מה קורה לרוכש שקונה מדירה להשכיר אחרי תקופה של שלוש שנים.

יעל לינדנברג: בפרויקט הבודד הזה שעליו כולנו מדברים עכשיו - - -

אלכס קושניר: יהיו עוד כאלה?

יעל לינדנברג: זה עכשיו פיילוט מאוד ניסיוני אבל ההבנה שלנו וגם של דירה להשכיר היא שבסוף אנחנו כן מצפים.

יעל לינדנברג: יש חברות יזמיות, יש חברות קבלניות.

יעל לינדנברג: הכי נכון שהשוק יעשה את הדברים האלה ואם נצליח ואם התשואות יראו כמו שהראינו במודל, אנחנו לא צריכים שדירה להשכיר בעצמה תיכנס כגורם יזמי.

יעל לינדנברג: כי זה לא נכון וזה פחות נכון.

אלכס קושניר: יעל, את לא עונה לשאלה שאני שאלתי.

אלכס קושניר: לא צריך מקדמות.

אלכס קושניר: תעני לשאלה.

יעל לינדנברג: אני אגיד.

יעל לינדנברג: ברגע שהשני שירכוש ממנה יקבל את ההטבות, זה רק לעניין הזה שהיא כחברה ראשונה.

אלכס קושניר: כמה זמן היא תחזיק את הבניין?

יפתח עשהאל: מכיוון שמדובר ב-50 דירות, יש לה גם פרוצדורה, יש סעיף בחוק שדיברנו עליו בפעם הקודמת והוא הוקרא, בגלל שאלה פרויקטים גדולים של יותר מ-50 דירות.

יפתח עשהאל: היא תוכל למכור את זה גם לפני תום חמש שנים.

אלכס קושניר: אבל אם אלה פרויקטים נמוכים מ-50 דירות?

יפתח עשהאל: היא לא תיכנס.

אלכס קושניר: איך אני יודע שהיא לא תיכנס?

יפתח עשהאל: אם היא תרצה להיכנס, היא לא תהיה זכאית להטבות.

אלכס קושניר: מה שמעניין אותי זה מי ייכנס אחריה.

מירי רגב: היא גם זוכה בהטבות וגם מוכרת את הדירות.

אלכס קושניר: חברת הכנסת מירי רגב, שנייה.

מירי רגב: זה סתם לעשות סיבוב.

יעל לינדנברג: לא.

יעל לינדנברג: זה ממש לא לעשות סיבוב.

אלכס קושניר: אני רוצה להבין.

אלכס קושניר: דירה להשכיר קנתה פרויקט.

אלכס קושניר: עוברות שלוש שנים, היא מוכרת.

אלכס קושניר: היזם שנכנס וקונה, באיזה סטטוס הוא?

יפתח עשהאל: אם מדובר ביותר מ-50 דירות, שאלה הפרויקטים היחידים - - -

אלכס קושניר: פחות מ-50 דירות.

יפתח עשהאל: 50 דירות.

יפתח עשהאל: חברה להשכיר תצטרך להחזיק חמש שנים בפרויקט ורק לאחר מכן למכור.

אלכס קושניר: תביאו את הנוסח.

מירי רגב: בנוסח צריך להיות כתוב שהיא לא יכולה למכור לפני חמש שנים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לגבי הפרויקט הנישתי הזה, האם אתם מתכננים להגדיל את מספר הפרויקטים האלה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: אם כן, צריך להסדיר את זה.

יעל לינדנברג: אמרתי שכרגע התפיסה היא שאנחנו חושבים שנכון יותר שהשוק יעשה את הדברים האלה.

יעל לינדנברג: הרבה יותר נכון שדירה ממשלתית תהיה בצד המפקח.

יעל לינדנברג: אם נראה שהפיילוטים מצליחים באופן שיפתיע אותנו או נראה שיש בעיה בשוק, כמובן שנוכל לחזק ולהשתמש בכלי הזה.

יעל לינדנברג: כרגע הצפי הוא שזה ממש לא הכלי ולא עליו מתבסס כל המודל.

יעל לינדנברג: אני אזכיר שמדובר בשני פרויקטים מאוד ראשוניים.

יעל לינדנברג: כרגע אין כוונה להרחיב אותם.

יעל לינדנברג: כרגע הכוונה היא שמה שיורחב זה השוק - השוק הפרטי, היזמים, הקבלנים.

מירי רגב: אני רוצה לשאול שאלה.

אלכס קושניר: בבקשה, חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: איזה סיבה יש ליזמים לקנות דירות להשכרה בפריפריה אם זה לא ליד אוניברסיטאות?

מירי רגב: שנית, איך את מוודאת שאנחנו לא עוד פעם מחזקים את החזקים כך שרק באזור המרכז יהיו דירות להשכרה?

מירי רגב: אגב, אני בעד דירות להשכרה.

מירי רגב: אני חושבת שזה פרויקט נכון.

מירי רגב: דיברנו על זה בעבר וזה לא יצא לפועל ובעיקר בהתנגדות משרד האוצר והמיסוי.

מירי רגב: ברור לחלוטין שהדירות להשכרה יהיו רק במקומות שהם באזורים חזקים, באזור המרכז.

מירי רגב: אין שום הטבה באמת שהן יהיו בפריפריה ואני שואלת איך תימנעי מזה שדירות להשכרה יהיו חלקן דירות להשכרה בבניין וחלקן דירות למכירה בבניין ובעצם מי מפקח על זה?

מירי רגב: באמת הרגולטור שנותן תמריץ כמו משרד הכלכלה במקרה הזה, לא יכול באמת לפקח על העניין הזה, ודאי לא משרד השיכון.

מירי רגב: אם כן, מי מפקח על זה ומוודא שהתמריצים לא הולכים לחזקים ואיך אנחנו מוודאים שדירות להשכרה יהיו גם באזור הפריפריה והאם בכלל יש ביקוש לכך?

יעל לינדנברג: אני אתייחס.

יעל לינדנברג: ציינו את זה גם בישיבות הקודמות.

יעל לינדנברג: יש כאן שני מסלולים.

יעל לינדנברג: יש מסלול ייעודי לפריפריה.

יעל לינדנברג: במסלול הפריפריה, בגלל שההבנה היא שערכי הקרקע שנמוכים יותר, הבנו שצריך מסלול קצת שונה.

יעל לינדנברג: לכן שיעורי ההשכרה שם וההטבה משתנים באופן שייתן שם את התשואה ואת הכדאיות הכלכלית.

יעל לינדנברג: זה לעניין קרקע פרטית.

מירי רגב: עשיתם מודל כזה?

מירי רגב: בדקתם את זה עם מודל כלכלי?

יעל לינדנברג: כן.

יעל לינדנברג: יש כאן מודל.

יעל לינדנברג: בנוסף, וזה נראה לי שאת מכירה, בקרקע מדינה, חלק מהשיווקים הם בהתאם למה שסוכם בוותמ"ל ושם יש פרויקטים ייעודיים שהשיווקים בפריפריה מחויב המציאות שהם יהיו לצורך שכירות.

מירי רגב: אבל בוותמ"ל כמו שאת יודעת יש גם חריג שהכנסנו אז, אני לא יודעת אם הוא קיים היום, שבעצם מאפשר גם דירות קטנות.

מירי רגב: תמהיל של דירות קטנות ודירות גדולות.

מירי רגב: ראשי הערים הגדולות לא רוצים דירות קטנות כי מבחינתם דירה קטנה היא לאוכלוסייה חלשה.

מירי רגב: הם רוצים רק דירות גדולות ואז זוגות צעירים שאין להם מקומות עבודה בפריפריה ולא יכולים להגיע למרכז, נוצר מצב שאין להם גם יכולת לשכור דירה קטנה כי ראשי הערים הגדולות והחזקות לא רוצים דירות קטנות.

מירי רגב: האם יש איזשהו תמהיל של דירות קטנות שזוג צעיר שלא רוצה בהתחלה לקנות דירה כי גם אין לו את היכולת ואין לו עדיין את הרצון, הוא עוד לא יודע איפה הוא יתבסס, הוא יכול לשכור גם דירה קטנה?

יעל לינדנברג: התשובה היא כן.

יעל לינדנברג: אם רוצים, אוראל ירחיב.

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אם אתם אומרים שזה כתוב בחוק, בסדר.

מירי רגב: שיש שתמהיל של דירות קטנות ודירות גדולות גם במרכז וגם בפריפריה, זה חשוב.

מירי רגב: השאלה אם יש את זה בחוק.

אלכס קושניר: לגבי גודל הדירה, לא, אבל לגבי הפרדה בין פריפריה למרכז, כן.

מירי רגב: אבל צריך להיות כתוב לגבי גודל הדירה כי גודל הדירה הוא המפתח.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אני לא מסכים אתך.

מירי רגב: תזכרו על מה התנגדו 15 הערים הגדולות.

מירי רגב: הם התנגדו לדירות קטנות.

שלמה קרעי: יכול להיות שזה שהם יכולים למכור חלק מהדירות ואנחנו לא מגבילים אותם מבחינת המטרז', את הדירות הגדולות הם יעשו למכירה ואת הקטנות יותר לשכירות.

מירי רגב: לא יודעת.

מירי רגב: אני רק אומרת שהמחוקק צריך להגן על זה.

מירי רגב: אגב, זאת לא רק אוכלוסייה צעירה אלא גם קשישים וחד הוריות שרוצות דירות יותר קטנות.

שלמה קרעי: אגב, מה עם דיור ציבורי?

אלכס קושניר: דיברנו על זה בחוק ה-ריטים.

אלכס קושניר: לא כאן.

אלכס קושניר: לא דיור ציבורי.

אלכס קושניר: דיברנו על שכירות מופחתת.

שלמה קרעי: לגבי דיור ציבורי, למה אנחנו לא מכניסים בכל פרויקט כזה גם אחוז מסוים?

אלכס קושניר: את זה אנחנו נעשה בדירה להשכיר, בקרקע ממשלה ולא בקרקע פרטית.

מירי רגב: בדיוק.

מירי רגב: בפרטית אתה לא יכול לחייב.

אופיר כץ: אני רוצה להבין.

אופיר כץ: אם הם מכרו אחרי שלוש שנים את הפרויקט, החישוב, הספירה לגבי זה שקנה, שהוא השנה, שהוא בעצם התחנה השנייה, האם הוא מתחיל את הספירה שלו משלוש שנים?

אלכס קושניר: מאפס.

אלכס קושניר: כך אני מבין את העניין.

יעל לינדנברג: כמו כל אחד אחר, אין כאן שינוי.

ינון אזולאי: שני דברים.

ינון אזולאי: קודם שאלתי ואמרו לי שאחרי דירה להשכיר הוא נחשב השני ולא הראשון.

ינון אזולאי: אני חושב שאולי כדאי לחדד את זה יותר.

אלכס קושניר: אבל הם עוד לא ניסחו את זה.

ינון אזולאי: בסדר.

יעל לינדנברג: הוא מוכר אחרי חמש שנים, הוא מתחיל להיספר.

אופיר כץ: הוא מתחיל לספור לו עד השנה השמינית?

אלכס קושניר: אופיר, עכשיו החלטנו שדירה להשכיר לא יכולה למכור בפחות מחמש שנים.

אלכס קושניר: אין דבר כזה.

יעל לינדנברג: הם מוכרים מחמש שנים ואילך.

ינון אזולאי: הם לא יכולים רק אם הם עם פחות מ-50 דירות.

אלכס קושניר: כן, אבל פחות מ-50 דירות, הם כמו כולם.

שלמה קרעי: הם הולכים לקבל הטבה של תקופת השכירות השנייה?

יפתח עשהאל: לא.

אלכס קושניר: אגב, גם על זה צריך לחשוב.

אלכס קושניר: על ה-50 דירות.

ינון אזולאי: הדבר הנוסף ששאלתי קודם ולא קיבלתי תשובה.

ינון אזולאי: אומרים שלדירה להשכיר אין הטבה בגלל שהם מפקחים.

ינון אזולאי: אם הבעיה היא הפיקוח, שמשרד השיכון יפקח על זה.

יעל לינדנברג: אתם דרשתם כאן בדיון שהם יפקחו ולכן הכנסנו אותם.

ינון אזולאי: אני לא מבין את הבעיה.

ינון אזולאי: שהם יפקחו וגם יקבלו.

יעל לינדנברג: בנוסח הראשוני הם לא היו הגורם המפקח.

יעל לינדנברג: הייתה כאן דרישה שהם ייכנסו כמפקח והכנסנו אותם.

יעל לינדנברג: לכן עלתה הסוגיה.

אלכס קושניר: גם אין טעם לתת למדינה הטבה לעצמה.

בצלאל סמוטריץ': מצד אחד אתה צודק, מה אכפת לי, חברה ממשלתית, מוציאים מכיס אחד לכיס שני.

בצלאל סמוטריץ': מצד שני זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': מי שיודע איך חברות ממשלתיות עובדות, בסוף הוא צריך להראות שורת רווח והוא צריך להיות יעיל.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר על שני המקרים החריגים שהיו, כפי שאמרתם, וזה באמת לא מעניין אותי.

בצלאל סמוטריץ': אני מסתכל על מה קורה ממחר בבוקר אחרי המודל הזה.

בצלאל סמוטריץ': על פניו דווקא בגלל שדירה להשכיר היא חברה ממשלתית, אם היא תיכנס, היא תיכנס לאזורים פריפריאליים בהם יש פחות כדאיות כלכלית ליזמים פרטיים.

בצלאל סמוטריץ': דווקא שם אני רוצה לתת לה את הטבת המס.

בצלאל סמוטריץ': אני יוצא מנקודת הנחה שחברה ממשלתית שבסוף צריכה להראות ביצועים, זו המשימה שלה, הוא הולך הביתה – לא חס וחלילה ברמה האישית – אבל החברה לא מספקת את הסחורה ולא עומדת ביעדים שהוגדרו לה, אם אין יותר ויותר מלאי דירות להשכרה במשק הישראלי.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שמה שתעשה דירה להשכיר, היא תסתכל על השוק, תראה היכן השוק עושה את שלו וכן הצלחנו להגיע כאן לאיזושהי נקודת איזון שתגרום ליזמים להיכנס, והיכן לא.

בצלאל סמוטריץ': במקומות שלא, היא תנסה להיכנס בעצמה ושם היא צריכה לקבל הטבת מס כי אחרת היא לא תיכנס גם שם כי מה שלא כלכלי לאחרים, ודאי לא יהיה כלכלי לה.

בצלאל סמוטריץ': הצבת תמונה כאקסיומה שאני פשוט לא מצליח להבין אותה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, אנחנו ביקשנו שלשוכרים תהיה כתובת אחת שאם מתעמרים בהם בהעלאת שכר דירה וכולי, הם יכולים לפנות אליה.

בצלאל סמוטריץ': זאת גם כתובת שמבינה עניין ויודעת לבדוק את זה.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא רשות המסים ולא כל מיני גופים שלא מתעסקים בזה.

בצלאל סמוטריץ': הצגתם כאן כאקסיומה שברגע שדירה להשכיר היא הגורם המפקח, היא לא יכולה לקבל הטבות מס.

בצלאל סמוטריץ': את זה לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': אם אתם רוצים להגיד שכיוון שהיא הגורם המפקח היא בכלל לא יכולה לשחק במשק כי אתה לא יכול ביד אחת לפקח וביד שנייה לגשת למכרזים בעצמך – את זה אני עוד יכול להבין.

בצלאל סמוטריץ': אם את זה אתם לא קובעים והיא יכולה להיות גם מפקחת על אחרים וגם שחקנית בעצמה, אני לא מבין מאיפה הבאתם את זה שהיא לא יכולה לקבל הטבות מס.

בצלאל סמוטריץ': מה הקשר?

קריאה: זאת חברה ממשלתית.

קריאה: הכסף באמת חוזר אל המדינה, אל הציבור.

קריאה: אני נוטה להסכים אתך בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': תנו לה תמריץ להיכנס למקומות שהיא תראה שהשוק לא עושה את זה לבד.

קריאה: דווקא שתשקיע כאן יותר.

אלכס קושניר: משרד האוצר.

יעל לינדנברג: זאת לא הייתה הטענה שעלתה אצלנו.

יעל לינדנברג: נשמח אם משרד הכלכלה יתייחס.

בצלאל סמוטריץ': דרך אלגנטית לומר אין לנו מושג מה משרד הכלכלה רוצה.

סיון סיגטי: הדברים לא קלוטים מהאוויר.

סיון סיגטי: גם היום בחוק עידוד, הרי חוק עידוד מדבר על שתי הטבות, גם למפעלי תעשייה וגם לבניינים להשכרה למגורים.

סיון סיגטי: בעולם של מפעלי תעשייה המחוקק כבר קבע בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שחברה בבעלות ממשלתית, או אגודה שיתופית שחבריה הם בחברות ממשלתיות, או שותפות כאשר השותפויות בתוכה הן חברות ממשלתיות – לא תהיה זכאית למענק.

סיון סיגטי: המחוקק קבע את זה.

בצלאל סמוטריץ': בלי קשר לשאלה אם הן מפקחות?

סיון סיגטי: בלי שום קשר.

בצלאל סמוטריץ': את זה אני יכול להבין.

סיון סיגטי: שוב, זה מתוך אותו רציונל שהכסף יוצא מכיס ימין ונכנס לכיס שמאל.

סיון סיגטי: זה היה הרציונל.

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור לעובדה שהיא גורם מפקח, כמו שאמרת קודם?

סיון סיגטי: בהשכרה למגורים יש לנו כאן שני דברים כאשר האחד הוא שהיא גורם מפקח.

סיון סיגטי: אנחנו סבורים שיש כאן בעיה שגורם מפקח גם נותן לעצמו את האישורים.

בצלאל סמוטריץ': מי זה אנחנו סבורים?

בצלאל סמוטריץ': לא, הוא לא נותן לעצמו את האישורים.

סיון סיגטי: כן.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא נותן לעצמו את האישורים.

בצלאל סמוטריץ': הוא נכנס כשחקן למכרז כמו כל אחד אחר ואם הוא זוכה במכרז, הוא מקבל את המכרז.

בצלאל סמוטריץ': מי שנותן לו את המכרז, זה לא הוא.

בצלאל סמוטריץ': הוא נכנס כגורם מפקח אחרי שהפרויקט כבר עומד על הרגליים.

בצלאל סמוטריץ': אם החברה שמשכירה לי מתעמרת בי, מעלה לי את המחיר באופן חד צדדי ואני טוען שהיא מעלה את זה בחוסר פרופורציה לממוצע באזור, על זה אני הולך אליה.

בצלאל סמוטריץ': אם את רוצה לטעון שכאשר היא מפקחת היא בכלל לא יכולה להיות שחקנית בשוק הדיור, זאת סברה אני יכול להבין אותה.

בצלאל סמוטריץ': אבל את לא אומרת את זה כיוון שאתם לא מבקשים למנוע ממנה להיכנס למכרז.

בצלאל סמוטריץ': אתם רק לא רוצים שהיא תקבל הטבות מס.

סיון סיגטי: נכון.

בצלאל סמוטריץ': היא תיגש למכרז, היא תהיה שחקנית והיא שחקנית.

בצלאל סמוטריץ': כבר היום יש לה 14 אלף דירות ואני רוצה שהיא תהיה שחקנית כי אנחנו בשוק שרחוק מלהיות רווי.

בצלאל סמוטריץ': לכן - שוב, במחילה, קצת השכלה משפטית יש לי - אין שום קשר בין העובדה שהיא מפקחת לשאלה אם היא מקבלת או לא מקבלת הטבות מס.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שאם הייתם אומרים שהיא לא יכולה להיות שחקן, או תהיה רגולטור או תהיה שחקן, אני מבין.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שהיא שחקן, אין שום משמעות לשאלת הטבת המס.

בצלאל סמוטריץ': אחרי שנתתי נאום, יש לי שאלה.

בצלאל סמוטריץ': מי זה אנחנו?

אלכס קושניר: משרד הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': משרד הכלכלה לא רלוונטי, עם כל הכבוד לו.

בצלאל סמוטריץ': במחילה, אל תיעלבי, זה לא אישי.

בצלאל סמוטריץ': אם זה עניין משפטי, שיבוא לכאן משרד המשפטים ויסביר אם יש מניעה משפטית שגורם שמפקח יקבל הטבות מס.

בצלאל סמוטריץ': לא שמעתי דבר כזה מעודי וסביר להניח שהוא לא יבוא לכאן.

אלכס קושניר: בצלאל, זו שאלת מדיניות.

אלכס קושניר: עזוב.

בצלאל סמוטריץ': אבל משרד הכלכלה לא קובע מדיניות.

אלכס קושניר: אני רוצה לשמוע את דירה להשכיר.

אלכס קושניר: אוראל, בבקשה.

אוראל יפרח: אם כבר פתחנו את הנושא הזה, אני חייב לציין משהו.

אוראל יפרח: כל המודל הזה של פרויקט להשכיר, בו אנחנו רוכשים פרויקטים, יש עלי פיקוח.

אוראל יפרח: החשב הכללי שממנו אני מקבל את ההלוואות לצורך הרכישה מחייב אותי להשכיר את הפרויקטים.

אלכס קושניר: אתה מבחינתך אדיש להטבה?

אוראל יפרח: בסוף צריך גם לומר שאני מעלה דיבידנד למדינה.

אוראל יפרח: כמו שתיארתם, דירה להשכיר היא חברה שמאוחדת מאה אחוזים בתוך מדינת ישראל.

אוראל יפרח: לכן לכאורה בראייה משקית או בראייה ממשלתית, אין באמת הבדל.

בצלאל סמוטריץ': לכן עדיף לך לתת לה הטבת מס.

אלכס קושניר: עזוב משקית.

אלכס קושניר: אתה כשחקן במשק.

אוראל יפרח: ברור לי שאם אני אקבל את הטבות המס וגם בתקופת הביניים אני אוכל לשלם מס נמוך - - -

אלכס קושניר: מה זה תקופת הביניים?

אוראל יפרח: בכמה השנים שאני אחזיק את הפרויקט.

אוראל יפרח: ברור שיהיה לי אינסנטיב כלכלי גבוה יותר לרכוש פרויקטים גם פריפריאליים יותר ולהניע את השוק שם, כמו שעשיתי עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך לתת לו?

בצלאל סמוטריץ': ביד השנייה הוא מחזיר את זה למדינה.

אוראל יפרח: רכשתי פרויקט בנהריה.

אוראל יפרח: מי עוד היה עושה את הדבר הזה?

אלכס קושניר: רק אתה.

אוראל יפרח: רכשתי פרויקט בנהריה כדי להפוך אותו לדיור להשכרה.

אלכס קושניר: משרד האוצר, דעתכם.

יעל לינדנברג: אני חושבת שמדובר כאן בסוגיה משפטית.

אלכס קושניר: אז אני רוצה לשמוע את משרד המשפטים.

אלעד סלומיאנסקי: משרד המשפטים.

אלעד סלומיאנסקי: בוודאי שיש כאן בעיה מבחינת עניין המס.

אלעד סלומיאנסקי: בסוף החברה כאן מפקחת לעניין הטבות המס האלה ואם היא תזכה, היא גם תוכל להיות זכאית להטבת המדינה וגם לפקח.

אלעד סלומיאנסקי: יש כאן בעיה, גם לפקח וגם לקבל את ההטבות.

אלכס קושניר: איך היא מפקחת על הטבות המס?

אלעד סלומיאנסקי: בחלק מהדרישות של החוק, אם הם יהיו זכאים להטבה, שהיא תפקח ותראה שעומדים בתנאים כדי לקבל את הטבות המס.

אלעד סלומיאנסקי: כדי להמשיך בהטבות המס.

יעל לינדנברג: לאשר את הזכאות.

אלעד סלומיאנסקי: לאשר את הזכאות.

אלעד סלומיאנסקי: היא תאשר לעצמה?

בצלאל סמוטריץ': אם אתה רוצה לקבוע שהיא לא יכולה לשחק במגרש, תוציא אותה מהמגרש.

בצלאל סמוטריץ': אם היא יכולה לשחק במגרש, השאלה אם היא מקבלת הטבת מס או לא, את ניגוד העניינים המוסדי שבין גוף מפקח לשחקן, יש ברגע שנתת לה להיכנס למגרש.

בצלאל סמוטריץ': שאלת הטבת המס היא לא רלוונטית.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מוציא אותה מהמשחק כי היא חברה דירה להשכיר.

שלמה קרעי: אבל אם היא לא מקבלת הטבת מס, היא לא מפקחת על עצמה.

שלמה קרעי: זה לא קשור לזה שהיא שחקן או לא.

שלמה קרעי: היא לא שחקן בתוך מגרש ההטבות.

בצלאל סמוטריץ': בטח שכן.

שלמה קרעי: היא לא.

בצלאל סמוטריץ': אבל היום היא עושה פרויקטים כאלה.

אלכס קושניר: כן, אבל בלי הטבות.

בצלאל סמוטריץ': בלי הטבות, ואז מה?

אלכס קושניר: ואז בעצם היא מפקחת על אלה שהם כן עם הטבות והיא כאילו שחקן מסוג אחר.

אלכס קושניר: ההיגיון הכלכלי ברור ואני חושב שהכוונה של כולם מאוד ברורה.

אלכס קושניר: אם גוף כמו דירה להשכיר יודע להיכנס לפרויקטים במקומות שיזמים אחרים לא ייכנסו, האם הבעיה המשפטית שאתה מעלה היא פתירה.

שלמה קרעי: למה אנחנו צריכים לפתור בעיה שלא קיימת?

אלכס קושניר: שאלתי את משרד המשפטים.

אלעד סלומיאנסקי: הבעיה שאני דיברתי עליה היא בעיה שבן אדם יקבל הטבות מס וחלק מהתנאים להטבת המס היא עמידה בפיקוח שלו עצמו.

אלעד סלומיאנסקי: זו בעיה אחת.

אלעד סלומיאנסקי: מה היושב ראש שואל לגבי בעיה שהיא לא פתירה?

אלכס קושניר: הבעיה הזאת שהעלית עכשיו.

אלעד סלומיאנסקי: היא לא פתירה.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: ממשיכים.

ישי פרלמן: אנחנו עכשיו בסעיף קטן (ב) בהוראת המעבר.

ישי פרלמן: לא נעשתה מכירה כהגדרתה בסעיף 88 לפקודה של הדירות להשכרה לפי כתב האישור שניתן לתכנית המקורית.

ישי פרלמן: (2) הוגשה הודעה לפי פסקה (1), יראו את יום ההודעה כמועד הראשון להשכרה.

ישי פרלמן: זה סעיף שהוספנו לבקשת הוועדה בדיונים הקודמים.

ישי פרלמן: הסעיף אומר שאם מישהו ניגש לקבל אישור לפי המסלול הישן והוא עומד בכל התנאים של המסלול החדש, הוא יוכל להמשיך להשכיר ולקבל את הטבות המס הנוספות של המסלול החדש.

ישי פרלמן: בהקשר הזה, כשאני קראתי את זה שמתי לב שאין כאן את התנאי הזה שצריך לעמוד בכל התנאים ואנחנו נבקש להוסיף זאת בנוסח.

ישי פרלמן: ככלל, אם מישהו כבר בתוך התכנית הישנה ורוצה להיות בתכנית החדשה, הוא יכול לעבור לתכנית החדשה.

מירי רגב: השילוב כאן בין דירות להשכרה לדירות למכירה הוא שילוב מאוד בעייתי בניהול הבניין.

מירי רגב: הוא יוצר בעיה מאוד מאוד גדולה.

מירי רגב: ואני לא מבינה למה אי אפשר ללכת על דירות שהן בניין שהוא כולו להשכרה ובניין שהוא כולו למכירה.

מירי רגב: השילוב הזה מקשה מאוד והוא בסופו של דבר גם לא ישיג את מטרתו והוא יבוא לידי ביטוי ומימושו יהיה רק במרכז.

מירי רגב: אף אחד בפריפריה לא ילך על זה.

מירי רגב: ניהול של בניין כזה שאין עליו פיקוח, הוא אחד הדברים הקשים והמורכבים ביותר שיכולים להיות.

מירי רגב: אין כאן שום תנאים איך בניין מוסדי כזה מנוהל, כאשר חלקו דירות להשכרה וחלקו דירות למכירה.

מירי רגב: ההיפך הוא הנכון.

מירי רגב: בעיניי אתה מעודד, אחרי שנתת לו את ההטבה ואת התמרוץ להשכרה, למכור את הדירות.

מירי רגב: אתם יכולים להסתודד ביניכם אנשי האוצר, אני יודעת שזה קשה לכם, אתם מסתכלים על הכול דרך החור של הגרוש לא מסתכלים באמת על תמרוץ והטבה אמיתית.

מירי רגב: השילוב של בניין שהוא גם השכרה וגם מכירה, הוא יוצר בעיה מאוד גדולה והוא מתמרץ אותם למכור דירות ולא להשאיר אתן להשכרה.

מירי רגב: שנו את זה בחוק.

מירי רגב: שנו את זה בנוסח.

מירי רגב: תעשו בניינים להשכרה לבד ובניינים למכירה לבד ואז באמת התמריצים יהיו תמריצים אמיתיים להמשך השכרה בתמהיל נכון של שוכרים וקונים, בניהול נכון ובפיקוח נכון שאתה נותן להם את התמריץ.

יעל לינדנברג: אנחנו מסכימים שבמרבית המקרים את צודקת שכאשר בניין כולו מנוהל בצורה אחידה, יש לזה תועלות וגם הצגנו את זה.

יעל לינדנברג: עם זאת את גם רוצה להשאיר לפעמים איזושהי גמישות ליזמים כדי שיהיה לך יותר.

יעל לינדנברג: ברור שבמקרים שיש לך מעל 60 אחוזים בבניין, עדיין התועלות האלה נשמרות.

יעל לינדנברג: כלומר, חברה שהיא חברת ניהול יכולה לנהל את הנכס הזה גם אם זה מעל 50 אחוזים ומעל 60 אחוזים מהבניין הזה.

יעל לינדנברג: לכן אני מסכימה אתך שאם זאת הייתה דירה פה ודירה שם, משהו ספורדי.

מירי רגב: את יודעת שבעבר גם ניסו להפוך את עמידר לחברה מהסוג הזה וזה לא הלך בגלל סוגיית הניהול.

יעל לינדנברג: כבר היום יש לך פרויקטים כאלה.

מירי רגב: כל החוק הזה מדבר לא על מכירה אלא על השכרה.

אלכס קושניר: מירי, יש שלב שאת גם מקשיבה?

מירי רגב: משתדלת.

אלכס קושניר: המצב הקיים הוא שהיזם יכול למכור 50 אחוזים מהדירות שלו.

אלכס קושניר: בחוק אנחנו מתקנים ואומרים שהוא יכול למכור רק שליש.

אלכס קושניר: גם אנחנו רוצים שיהיו מאה אחוזי דירות להשכרה אבל אז זה לא מייצג שום כדאיות כלכלית לקבלנים לבנות.

אלכס קושניר: זאת אומרת, יהיה לך אחלה פרויקט על הנייר אבל בסוף לא יקרה אתו כלום כי הם לא יבנו.

אלכס קושניר: אחת הדרכים לאפשר תשואה כדאית כלכלית זה לאפשר להם לממש חלק מהדירות.

אלכס קושניר: הקבלנים רוצים 50 אחוזים ואנחנו מתעקשים על שליש.

אלכס קושניר: לכן זה האיזון בין מה שאת אומרת בצדק לבין מה שקורה בשטח.

אלכס קושניר: בסוף צריך איכשהו לאזן את זה.

מירי רגב: החוק הזה לא צריך להיות חלק מחוק ההסדרים אלא חוק רציני שמגיע אחרי התקציב ואחרי חוק ההסדרים.

מירי רגב: אין שום סיבה להכניס חוק כזה לחוק ההסדרים.

מירי רגב: פשוט מאוד.

מירי רגב: זה חוק מאוד מורכב, חוק שמשפיע מאוד על היצע הדירות שגם כך הוא בעייתי.

מירי רגב: מחירי הדירות כל הזמן הולכים ועולים.

מירי רגב: זוג צעיר לא יכול היום לקנות דירה, לא בפריפריה ולא במרכז אם הוא לא נעזר בהורים.

אלכס קושניר: לכן מציעים לו שכירות.

מירי רגב: לכן השכירות.

מירי רגב: אם החוק הזה מובא, וזה חוק טוב וחשוב ואני מברכת עליו, אז בוא נביא אותו לא כחלק מחוק ההסדרים.

אלכס קושניר: למה?

אלכס קושניר: זה כבר דיון חמישי.

מירי רגב: בחוק ההסדרים מביאים רק דברים דחופים וחשובים.

אלכס קושניר: זה דבר חשוב ודחוף.

מירי רגב: זה חשוב מאוד אבל לא צרך להביא אותו בצורה כזאת בחוק ההסדרים.

ולדימיר בליאק: הקדשנו לו ארבעה דיונים ארוכים ומקצועיים.

מירי רגב: כדי להכניס עוד קצת מסים למדינה.

אלכס קושניר: להיפך, זה נותן הטבות מס.

אלכס קושניר: זה עושה בדיוק הפוך.

יעל לינדנברג: אם היינו מבטלים את המנגנון הקיים וזהו אבל מה שאנחנו עושים כאן זה דבר הפוך.

יעל לינדנברג: אנחנו מעמיקים את הטבות המס כדי שיהיו יותר פרויקטים ויותר שנים.

יעל לינדנברג: לכאן אין כאן אומדן של חסכון מהדבר הזה אלא להיפך.

יעל לינדנברג: אם היינו עכשיו באירוע שרק מבטלים את המנגנון הקיים, זו הייתה התוצאה.

יעל לינדנברג: לכן ההסתכלות עלי, כשדיברת על החור בגרוש, אני מערערת עליה כי היא לא נכונה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה.

בצלאל סמוטריץ': המועד הראשון להשכרה הוא לכאורה המועד שהבניין עומד ואפשר להשכיר אותו .

בצלאל סמוטריץ': בסעיף הזה אנחנו מדברים על יזם שנכנס, הגיש תכניות וקיבל את כל האישורים שהוא צריך.

בצלאל סמוטריץ': אתם כותבים כאן ש"הוגשה הודעה לפי פסקה (1), יראו את יום ההודעה כמועד הראשון להשכרה".

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שיום ההודעה הוא שנתיים לפני שהבניין עומד.

יפתח עשהאל: לא.

יפתח עשהאל: הכוונה כבר לבניין שעומד ומושכר.

יפתח עשהאל: בניין שעדיין לא הושלמה בנייתו, יכול להגיש בקשה למסלול החדש והכול בסדר.

בצלאל סמוטריץ': מה זה "בעל בניין להשכרה שקיבל כתב אישור לתכנית כאמור בסעיף".

יפתח עשהאל: בעל בניין להשכרה זה מי שנכנס למסלול הקודם.

יפתח עשהאל: המטרה של הסעיף הזה היא לומר שמי שכבר התחייב להשכיר לחמש שנים בהטבות המס הקודמות, הוא רוצה לומר, רגע, אני רוצה להשכיר ל-20 שנים או ל-15 שנים, תנו לי להיכנס למסלול הזה.

יפתח עשהאל: אנחנו אומרים לו שאתה כבר משכיר את הבניין, אם הוא עוד לא השלים את הבנייה – הוא יכול להגיש בקשה למסלול החדש והכול בסדר.

יפתח עשהאל: אם הוא כבר קיבל אישור והבניין מאוכלס – הוא לא יכול להגיש בקשה כדרך המלך אלא הוא צריך לבוא למשרד הכלכלה ולומר להם שהוא במסלול הישן והוא רוצה לעבור למסלול החדש.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה מגביל את זה ל-31 בדצמבר 2023?

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך שבעצם בכל שלב?

בצלאל סמוטריץ': הרי המסלול הקודם נגמר תוך חמש שנים.

בצלאל סמוטריץ': כל רגע לפני שהוא מסיים את חמש השנים, הוא יכול לעבור.

בצלאל סמוטריץ': זה אינטרס שלנו לתת לו כמה שיותר.

מיכאל אסולין: השאלה איפה זה פוגש אותך.

מיכאל אסולין: בסופו של יום יש המון תכניות קיימות.

מיכאל אסולין: בחוק הקיים אין מגבלה של תקופת הטבות ואנחנו מגיעים היום לבניינים שמוכרים אחרי 20 ו-30 שנים ועדיין זכאים להטבות והכול בסדר עם זה וזה טוב מאוד.

מיכאל אסולין: הנקודה היא שבסופו של יום האמירה היא שמי שהשכיר כבר 20 שנים או 15 שנים או 10 שנים, ועכשיו אני נותן לו הטבת מס גבוהה יותר, הוא כבר עמד ב-15 שנים או ב-20 שנים והוא לא צריך לקבל עכשיו את התקופה הרביעית מלכתחילה.

מיכאל אסולין: אני אתן לו את הטבת המס של התקופה הרביעית והשלישית אם מכאן ואילך הוא ייצור לי עוד 15 שנות השכרה.

בצלאל סמוטריץ': על זה הסכמתי אתך.

בצלאל סמוטריץ': שאלתי למה אתה נותן לו את היכולת להודיע להצטרף למסלול החדש רק עד ה-31 בדצמבר.

אלכס קושניר: מדובר באלה שעדיין לא קיבלו היתרים.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': זה מה ששאלתי קודם.

בצלאל סמוטריץ': מדובר על מי שכבר בנה והבניין עומד.

יפתח עשהאל: הוא כבר נהנה מהטבות המס לפי המסלול הישן.

אלכס קושניר: או עוד לא נכנס.

יפתח עשהאל: אם הוא עוד לא נכנס, הוא יכול להיכנס לפי המסלול החדש ואין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': זה בכל מקרה.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: הוא גם יכול להיכנס לפי המסלול הישן.

יפתח עשהאל: בשנתיים הקרובות, כן.

אלכס קושניר: בשנתיים הקרובות, כן.

יפתח עשהאל: כן.

יפתח עשהאל: חבר הכנסת סמוטריץ' שלא לגבי הסעיף שמאפשר למי שכבר אכלס את הבניין, הוא לא בניין חדש כך שהוא לא יכול להגיש בקשה חדשה.

ינון אזולאי: לקראת סיום חמש השנים.

יפתח עשהאל: לקראת סיום חמש השנים או במהלך חמש השנים.

יפתח עשהאל: הסיבה שאנחנו הגבלנו את זה לשנתיים, זה כדי ליצור את הוודאות לשוכרים.

יפתח עשהאל: להגיד שאנחנו נותנים ליזמים שנתיים לעשות חושבים ולהגיד אם אנחנו רוצים להשכיר עכשיו לטווח הארוך או אנחנו רוצים למכור את הדירות.

יפתח עשהאל: אם רוצים להשכיר לטווח הארוך, שייכנסו למסלול החדש, שכבר יסבו את החוזים לעשר שנים לדיירים וייתנו את הוודאות לעצמם ולשוכרים עצמם כדי שיהיו להם את ההתראה של השנתיים האלה.

בצלאל סמוטריץ': שוכנעתי.

ינון אזולאי: אסולין, דיברת קודם על אותו אחד שכבר נמצא בחוק הישן אחרי 15 שנים, יש לנו כמה כאלה, הוא בא ואומר שהוא רוצה להיכנס למסלול החדש.

ינון אזולאי: עד דצמבר 2023 הוא יכול?

מיכאל אסולין: נכון.

ינון אזולאי: אתה גורם כאן שעכשיו יהיה לו לעוד 15 שנים.

ינון אזולאי: אתה לוקח לתקופה ארוכת טווח, אפילו יותר מקרן ה-ריט, כאשר הוא בעצם נמצא בבניין משומש ל-30 שנים.

ינון אזולאי: זה לא מפריע עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': הוא שואל מה אכפת לך שהיום הראשון להשכרה יהיה היום שבו הוא התחיל להשכיר, אם זה בשנתיים-שלוש האחרונות.

מיכאל אסולין: הוא כבר השכיר 20 שנים ומתוך ידיעה שהוא מקבל 11 אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': מדברים על מי שנכנס למסלול הקודם שכל המסלול הוא חמש שנים.

מיכאל אסולין: לצורך העניין, מי שקיבל כתב אישור בשנת 1974 – ונתקלתי במקרה כזה - שמימש את הדירות.

מיכאל אסולין: מי שקיבל כתב אישור כזה בשנת 1974 ישכיר כבר את כל השנים האלה.

מיכאל אסולין: אין לו יותר מחויבות אמיתית.

מיכאל אסולין: הוא נהנה מתשואת השכירות.

מיכאל אסולין: עכשיו הוא רוצה למכור, הוא רוצה להמשיך להיכנס להטבות הקיימות היום שהן עמוקות יותר, במקום 11 אחוזים הוא רוצה להיכנס ולקבל את שיעור המס של 9 ו-7 אחוזים.

מיכאל אסולין: אין לי אינטרס לתת לו ביום הראשון שאני מכניס את החוק את שבעת האחוזים.

אלכס קושניר: זה עושה שכל.

ינון אזולאי: לא את זה שאלתי.

ינון אזולאי: אתה אומר שתיתן לו עוד 15 שנים.

ינון אזולאי: קודם דיברנו על שנים ואתה אומר 15 שנים, 20 שנים, הוא כבר רוצה להחליט כן לטווח ארוך או לא.

ינון אזולאי: פתאום אתה אומר עוד 15 שנים כך שאם הוא כבר בתוך 15 שנים, אתה מאריך ל-30 שנים או ל-35 שנים.

מיכאל אסולין: הוא יכול למכור היום ולקבל את ה-11 אחוזים.

ינון אזולאי: אני מבין אבל אתה פתאום מכניס אותו לדירות ישנות ולא לדירות חדשות.

מיכאל אסולין: אני לא מכניס אותו.

מיכאל אסולין: אני לו תמשיך להשכיר.

מיכאל אסולין: כמו שאמרנו קודם, בתמריץ של התקופה הרביעית לבוא ולהעמיק אותו.

מיכאל אסולין: אני מעמיק לו את האפשרות, את התמריץ להשכיר מעבר לתקופה שכבר הושכר.

ינון אזולאי: אתה בעצם אומר לו שעכשיו כביכול אתה הופך אותו למשהו חדש, למסלול חדש, ועל מה הוא מחיל את זה?

ינון אזולאי: על דירות ישנות.

יפתח עשהאל: הכוונה לדירות שהן יחסית חדשות.

ינון אזולאי: הן לא חדשות כי אתה אומר 15 שנים הן כבר שם.

ינון אזולאי: שוב, אין לי בעיה אלא שאני מחדד את זה.

מיכאל אסולין: אם אני לוקח בניין קיים שגרים אנשים ואני אומר למישהו שיבוא לקנות את הדירות ויעיף את כולם כדי להשכיר את הדירות ולקבל את ההטבות – זה משהו שאני לא רוצה.

ינון אזולאי: אתה גם לא רוצה שיהיו 20 שנים ו-15 שנים.

מיכאל אסולין: כן, אבל כאן יש לי פרויקט שכבר מושכר.

מיכאל אסולין: אני לא צריך להעיף מישהו מהדירות.

אלכס קושניר: אני רוצה להמשיך.

אלכס קושניר: סעיף 49.

ישי פרלמן: 49.

ישי פרלמן: תיקון חוק מס ערך מוסף בחוק מס ערך מוסף, התשל"ו-1975, בסעיף 31(1א) במקום "כבניין להשכרה לפי חוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959 והחלק היה מושכר במשך חמש שניים לפחות" יבוא "כבניין להשכרה או כבנין לשכירות מוסדית לפי חוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט-1959".

ישי פרלמן: יש כאן את הוראות המס בחוק מס ערך מוסף.

ישי פרלמן: דירות שהושכרו, כאשר מוכרים אותן יש פטור ממס ערך מוסף.

ישי פרלמן: כאן רצינו לאפשר גם במסלול החדש לקבל את ההטבה הזאת ובנוסף לתקן איזושהי בעיה שהייתה לנו שלא יהיה על הדירות המושכרות שהיום אין פטור ממס במעבר של ה-50 דירות מהראשון לשני, אז רצינו גם לאפשר את זה.

שלמה קרעי: סליחה, שאלה על הסעיף הקודם.

שלמה קרעי: בהתניה של 10 דירות לפחות או 6 דירות בפריפריה, גם אם זה לא שני שליש?

שלמה קרעי: למה כאן אתה לא מכניס את השני שלישים?

יפתח עשהאל: זה היה לבקשת חבר הכנסת שהכנסנו את הנטו ולא את הברוטו.

יפתח עשהאל: הכוונה היא 15 מתוך 10.

שלמה קרעי: אבל לפני כן כתבת הגבוה מביניהם.

שלמה קרעי: הגבוה מבין 10 דירות או שני שלישים?

שלמה קרעי: כאן, כשאתה נותן לו להצטרף לבעל כתב אישור קיים, אתה לא מבקש ממנו שני שליש.

שלמה קרעי: יכול להיות שיש בבניין 20 דירות והוא ישכיר רק 10.

יפתח עשהאל: הוא כבר נהנה מהמכירה של ה-50 אחוזים.

יפתח עשהאל: במסלול הישן הוא נהנה מהמכירה של ה-50 אחוזים והיום אני אומר לו שאתה צריך את כל הדירות שאתה משכיר, תמשיך להשכיר אותן.

שלמה קרעי: ואם הוא עדיין לא מכר, אתה מאפשר לו למכור.

יפתח עשהאל: לא.

יפתח עשהאל: מאה אחוזים מהדירות שהוא משכיר, הוא צריך - - -

שלמה קרעי: מה הסיבה, איזה אינטרס יש לנו לתת למישהו שכבר נמצא על המסלול להיכנס?

אלכס קושניר: הוא יכול לבחור או כאן או כאן.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הוא נמצא כבר במסלול הישן.

בצלאל סמוטריץ': הוא יאריך עוד 15 שנים.

שלמה קרעי: אבל כאן אתה נותן לו את המסלול החדש ובלי שני השליש.

אלכס קושניר: אבל הוא לא יכול למכור את הדירות.

אלכס קושניר: הוא כבר מכר.

שלמה קרעי: ואם הוא לא מכר?

יפתח עשהאל: הוא לא יכול.

יפתח עשהאל: התנאי הראשון אומר שלא נעשתה מכירה כהגדרתה בסעיף 88 לדירות של ההשכרה לפי כתב האישור.

שלמה קרעי: אז לא נעשתה מכירה.

יפתח עשהאל: ככל שהוא לא מכר במסגרת 50 האחוזים הראשוניים או לא משנה כמה, אם הוא התנדב להשכיר 70 או 80 אחוזים, כל מה שהוא לא מכר ומוגדר בתוך כתב האישור כדירות שלא נמכרות אלא מושכרות – הוא לא יכול לממש אותן ובתנאי שיש לפחות 6 או 10 דירות.

שלמה קרעי: אבל אתה לא אומר לו שהוא לא יכול לממש.

אלכס קושניר: יכול.

אלכס קושניר: זה כתוב בסעיף (א).

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: "לא נעשתה מכירה" אבל מכאן והלאה?

אלכס קושניר: ברגע אתה נכנס למסלול, אתה כבר בתוכו.

אלכס קושניר: אתה לא יכול למכור תוך כדי המסלול בוודאות.

אלכס קושניר: זה התנאי שלך לכניסה למסלול.

שלמה קרעי: אם נכנסת למסלול, אתה נכנס גם לתנאים של המסלול של הדירות.

שלמה קרעי: לא כתוב כאן.

ישי פרלמן: זה מה שאמרתי שצריך להוסיף.

שלמה קרעי: דבר נוסף.

שלמה קרעי: למה אתה מאפשר רק לכאלה שקיבלו כתב אישור?

שלמה קרעי: שוב, למה לא לתת לפרויקטים קיימים, פרויקטים להשכרה שעומדים בתנאים של החוק שגם הם ייכנסו?

אלכס קושניר: אבל עכשיו היה על זה דיון.

שלמה קרעי: היה דיון כבר כמה פעמים ועדיין אני שואל.

יפתח עשהאל: כפי שאמרנו הכוונה היא להכניס כאן את הדירות.

יפתח עשהאל: חוק עידוד השקעות הון במהותו הוא חוק שמדבר על בנייה חדשה ואנחנו גם רוצים להגדיל כאן את המלאי, גם את מלאי הדירות וגם את מלאי הדירות להשכרה.

יפתח עשהאל: גם הכוונה היא שהאיכות תהיה של דירות חדשות ושל דירות איכותיות.

שלמה קרעי: יש כאן שתי מטרות, גם להגדיל את מלאי הדירות ושכירות מוסדית ארוכת טווח.

יפתח עשהאל: נכון, אבל גם שכירות מוסדית, הכוונה שאלה כן יהיו הדירות החדשות והאיכותיות שגם ליזם יש את האינטרס לשמור עליהן כאלה עד לתום המכירה אחרי 15 שנים.

יפתח עשהאל: מבחינת האפשרות, כפי שעשינו את המודל הזה, זה היה לבקשת הוועדה, וזה עדיין מדבר על דירות שהסתיימה בנייתן בחמש השנים האחרונות.

יפתח עשהאל: אלה עדיין דירות חדשות.

אלכס קושניר: ברגע שאתה לוקח בניין קיים שהוא לשכירות וכאילו ממשיך אותו, זאת כבר לא השקעת הון כי אין השקעת הון חדשה.

אלכס קושניר: הבניין קיים, אז זה לא יכול להיות בתוך חוק עידוד.

ינון אזולאי: אבל לזה הם כן הסכימו קודם.

ינון אזולאי: אני שאלתי אותם והם הסכימו.

ינון אזולאי: קודם הם אמרו שהם לא רוצים אחד שהיה לו 20 שנים ו-5 שנים, זה כבר בניין ישן, זה כביכול בניין שכבר קיים.

ינון אזולאי: אתה כן נותן לו להאריך לעוד 15 שנים.

אלכס קושניר: נכון.

ינון אזולאי: אז אתה כן נותן להאריך את הבניין הישן.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: איפה אני נותן להאריך בניין ישן?

ינון אזולאי: בטח.

ינון אזולאי: בפועל זה בניין ישן.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אנחנו דיברנו על בניין שהוא עד חמש שנים.

אלכס קושניר: לא דיברנו על כל הבניינים בעולם.

ישי פרלמן: אין לנו התנגדות להוסיף את זה.

ישי פרלמן: ודאי שאין לנו התנגדות להוסיף את זה כאן.

ישי פרלמן: חשבנו שזה משהו שהוועדה רצתה.

אלכס קושניר: מה להוסיף?

ישי פרלמן: שמי שיוכל לעבור מסלול, זה רק בניין - - -

שלמה קרעי: למה אתה מגביל?

שלמה קרעי: אל תגביל.

שלמה קרעי: הם לא רצו להגביל את זה.

בצלאל סמוטריץ': הם צודקים.

בצלאל סמוטריץ': אותו רציונל שאמרנו קודם שאנחנו לא רוצים לתת לך לקנות בניין קיים אלא אנחנו רוצים להגדיל את ההיצע.

בצלאל סמוטריץ': כשאתה לוקח בניין בן 15 או 20 שנים, בניין שנבנה ב-1974 ונותן לו עוד 15 שנים, לא הרווחת שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': להיפך, שימכור ויבנה מחדש.

בצלאל סמוטריץ': אם אתם לא רוצים לקנות בניין קיים ולהיכנס למסלול, אז אל תתנו לי להאריך בניין שכבר קיים.

אלכס קושניר: אני מבקש להגביל כאן לחמש שנים.

שלמה קרעי: אלכס, אני חושב שאתה עושה טעות עכשיו עם הבקשה.

שלמה קרעי: אם הם מוכנים לתת הטבות גם מעבר לזה, מה אכפת לך שתהיה יותר שכירות ארוכת טווח?

בצלאל סמוטריץ': הפוך.

בצלאל סמוטריץ': אני מעדיף שהיזם ימכור וייכנס לפרויקט חדש.

שלמה קרעי: הוא יעשה את זה אם זה ישתלם לו.

אלכס קושניר: יש לך בניין ישן שכבר מזמן הושקע בו ואתה מאריך עכשיו בניין עם דירות בנות 30 שנים בלי מעלית וכולי.

שלמה קרעי: יש הבדל בין 5 שנים ל-30 שנים.

שלמה קרעי: ואם זה 10 שנים?

שלמה קרעי: זה גם בניין חדש.

ינון אזולאי: אתה יכול לעשות 10 שנים, 10 ועוד 15 שנים עושה שכל כמו ב-ריט למשל שזה מגיע עד ל-25.

ינון אזולאי: 15 ו-10.

ינון אזולאי: כאן זה הפוך.

אלכס קושניר: עד 10 שנים.

מירי רגב: ואז זאת דירה שעוד אפשר לחיות בה ולגור בה.

ינון אזולאי: בדיוק.

אלכס קושניר: משרד האוצר, עד 10 שנים.

אלכס קושניר: בסדר?

יפתח עשהאל: עד 10 שנים בפרויקטים שמי שהיה במסלול הישן ייכנס למסלול החדש?

אלכס קושניר: כן.

יפתח עשהאל: בסדר.

בצלאל סמוטריץ': איך תגן בבג"ץ על אדם שיש לו בניין בן חמש שיבוא ויבקש להיכנס למסלול?

בצלאל סמוטריץ': הוא קודם לא היה במסלול כלשהו.

אלכס קושניר: מה עכשיו בג"ץ?

מיכאל אסולין: אתה בא לעשות את זה במצב שאתה לפני פעולה כלשהי.

מיכאל אסולין: סעיף 17 בחוק עידוד השקעות הון אומר שמי שרוצה לבקש בקשה צריך לעשות את זה לפני שהוא מבצע את הפעולה.

בצלאל סמוטריץ': אבל כאן אתה נותן.

מיכאל אסולין: הוא כבר קיבל כתב אישור.

מיכאל אסולין: הוא פנה בזמן.

שלמה קרעי: בצלאל, אם אתה מאפשר עד 10 שנים והגבלת כאן במשהו אחד, תפתח משהו אחר ותאפשר גם לכאלה שלא היו בכתב אישור אלא פרויקטים להשכרה אחרים.

אלכס קושניר: מי שהוא פרויקט להשכרה, ימשיך להיות פרויקט להשכרה.

אלכס קושניר: אנחנו מדברים על עידוד השקעות הון חדשות.

אלכס קושניר: תענו לעניין השוויון שבצלאל שאל.

מיכאל אסולין: הסברתי לו.

מיכאל אסולין: חוק עידוד מחייב אותך לפנות לפני שאתה מבצע את הפעולה.

מיכאל אסולין: מי שנכנס כבר לפרויקט להשכרה בלי לבקש שום הטבות - - -

שלמה קרעי: לדעתי אתם כמו מתכנתים שיושבים בחדר ומבקשים מכם לכתוב את שורות הקוד.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים שכירות ארוכת טווח שזאת מטרה אחת, ולהגדיל את היצע הדירות.

אלכס קושניר: תן לו לענות.

אלכס קושניר: הוא עונה לשאלה אחרת עכשיו.

אלכס קושניר: הוא עונה לשאלה שבצלאל שאל לגבי השוויוניות.

אלכס קושניר: על זה הוא עונה.

אלכס קושניר: בבקשה.

מיכאל אסולין: היום החוק מאפשר לך להגיש בקשה לתכנית לפני שאתה מבצע את הפעולה עצמה.

מיכאל אסולין: זאת אומרת, לפני שאתה משכיר או מוכר את הדירות.

מיכאל אסולין: לכן מי שכבר קיבל כתב אישור, זאת אומרת שהוא פנה לפני שהוא ביצע את התכנית, לפני שהוא מכר או השכיר את הבניין – הוא עומד בתנאי הזה ולכן אני מאפשר לו להתנהל בין המסלולים השונים.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, אתם אומרים שיש הבדל בין מי שכבר נכנס ורק עובר בין מסלולים לבין מי שבכלל לא היה בתוך החוק ורוצה להיכנס.

מיכאל אסולין: נכון.

שלמה קרעי: אבל מה זה החוק קובע?

שלמה קרעי: אנחנו יכולים לשנות את החוק.

שלמה קרעי: מה הרציונל שלא לאפשר - - -

בצלאל סמוטריץ': אנחנו רוצים קביעה חדשה.

אלכס קושניר: סעיף 49, הקראה בבקשה.

ישי פרלמן: סעיף 49 הוקרא.

ישי פרלמן: אני אסביר שוב.

ישי פרלמן: המטרה כאן שיהיה אפשר לקבל פטור ממס במכירה של הדירות להשכרה ושכירות מוסדית.

ישי פרלמן: אני גם אומר שיש כאן איזושהי טעות בנוסח.

ישי פרלמן: הנוסח בטעות מאפשר פטור ממס ערך מוסף גם במכירה של הדירות הראשונות, מה שלא היה אמור להיות.

ישי פרלמן: זה היה אמור להיות כמו המצב הקיים ולכן אני מקווה שהיועצת המשפטית תשנה.

ישי פרלמן: אנחנו רוצים לתקן את הנוסח כך שיהיה ברור שרק הדירות להשכרה מקבלות את הפטור ממס ערך מוסף.

אלכס קושניר: בסדר.

ישי פרלמן: 50.

ישי פרלמן: תיקון פקודת מס הכנסה בפקודת מס הכנסה (נוסח חדש) – (3) בסעיף 85(ד), בפסקה (1) -

ישי פרלמן: בפסקת משנה (ב), במקום הקטע החל במילים "כמשמעותו" ועד הסוף יבוא "או בניין לשכירות מוסדית כמשמעותם בסעיף 53א בחוק האמור, שנבנה עליו בניין להשכרה או בניין לשכירות מוסדית כאמור, בהתאמה".

ישי פרלמן: סעיף 85 קובע שיש איזשהו חיוב במס כאשר אדם מעביר מלאי עסקי להיות רכוש קבוע בעסק שלו ויש איזשהו פטור היום בחוק שנעשה אם זה קורה בתוך בניין להשכרה.

ישי פרלמן: אנחנו פשוט מתאימים את הפטור הקיים גם לפטור לשכירות מוסדית.

ישי פרלמן: באופן דומה בחוק מיסוי מקרקעין, סעיף 52.

ישי פרלמן: 52.

ישי פרלמן: תיקון חוק מיסוי מקרקעין בחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשכ"ג-1963, בסעיף 5(ב)(1א), אחרי "בניין להשכרה" יבוא "או של בניין לשכירות מוסדית" ובמקום "כמשמעותם בפרק שביעי 1" יבוא "כהגדרתם בסעיף 53א".

ישי פרלמן: זה תיקון דומה.

ישי פרלמן: כאן יש מעבר מרכוש קבוע למלאי ובעצם אנחנו נותנים פטור אם זו דירה בבניין לשכירות מוסדית כמו בחוק הקיים.

אלכס קושניר: תודה רבה.

דב צור: אני רוצה להעיר משהו טכני שאני חושב שאולי הוא טעות משפטית שלי ואם כן, אני אתנצל.

דב צור: בסעיף 53א, אני חוזר להגדרה שמאפשרת את הוראת המעבר לגבי החוק הקיים ואומרת שהוא יהיה עד 31 בדצמבר 2023.

דב צור: היא מתייחסת להגדרת בניין להשכרה.

דב צור: בחוק עידוד המקורי יש שתי הגדרות, בניין להשכרה שההטבות לגביו מסתיימות ב-2006 ובניין חדש להשכרה שהוא תקף עד היום.

דב צור: תיקנו רק את ההגדרה לגבי בניין להשכרה ואם לא נתקן את זה גם לגבי בניין חדש להשכרה, עשוי להיות מצב שלא הארכנו כלום.

ישי פרלמן: אני אבהיר לפרוטוקול שלפי סעיף ההגדרות, בניין חדש להשכרה הוא תת קטגוריה של בניין להשכרה.

ישי פרלמן: בניין להשכרה כולל גם בניין להשכרה וגם בניין - - -

דב צור: אבל אם אתה אומר בניין להשכרה והטבות על פי סעיף 53(ב), כתוב "על אף האמור בסעיף קטן (א) בעליו של בניין להשכרה שהושכר לראשונה ב-1 בספטמבר 1991 עד תום שנת 2006", רק לגביו מוגבלות ההטבות.

דב צור: רק הוא יכול לקבל את ההטבות.

דב צור: בבניין חדש להשכרה, אתה פותח את זה מתקופה חדשה.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אני לא רוצה שיהיה מוסכם.

אלכס קושניר: אני רוצה שיהיה כתוב במפורש.

ישי פרלמן: אני שוב מסביר.

ישי פרלמן: בניין להשכרה כולל בניין חדש להשכרה.

אלכס קושניר: אין בעיה, אבל אם יש כאן פתח, אפילו הכי קטן, לפרשנות – אני רוצה שתכתבו שזה גם כולל.

ישי פרלמן: אני חושב שאין פתח אבל אין לי בעיה לכתוב הבהרה.

מירי רגב: היא הנותנת.

מירי רגב: אם אתה חושב שאין פתח, תוודא את זה.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: סיימנו את ההקראה.

אלכס קושניר: לפי סדר היום שעה 12:00 אנחנו נצביע על רשות הטבע והגנים.

אלכס קושניר: נצא להפסקה עד שעה 13:00, אז נחזור ונמשיך כי יש כאן כמה דברים לא סגורים.

אלכס קושניר: אנחנו גם תלויים בוועדת הכנסת, שם יש דיון על תקציב הכנסת ויש לי רק יועצת משפטית אחת.

אלכס קושניר: אנחנו נצביע על רשות הטבע והגנים ואז נעדכן אתכם לגבי ההמשך.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מזכיר שאחד הדברים הלא סגורים כאן הוא שאלת תחולתו של ההסדר הזה ביהודה ושומרון.

אלכס קושניר: כן.

בצלאל סמוטריץ': אני מצפה שזה ייפתר.

אלכס קושניר: בסדר.

אלכס קושניר: אנחנו נתראה בשעה 12:00.