הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 15, 2021-12-07 10:00

אבתיסאם מראענה: בוקר טוב לכולן ולכולם, צבאח אלח'יר, good morning, אנחנו מציינות לרגל ציון יום זכויות האדם הבין-לאומי.

אבתיסאם מראענה: אנחנו החלטנו בוועדה לקיים דיון על הנושא הכל כך חשוב, שבו בעצם אנחנו ביקשנו סקירה מהמתאמת הממשלתית למאבק בסחר בבני אדם, עוה"ד דינה דומיניץ.

אבתיסאם מראענה: לפני שאנחנו מתחילות את הדיון הכל כך חשוב, אני רוצה לציין שאנחנו בוועדה במשך הרבה זמן, מאז שהוועדה קמה, הוועדה מתעסקת בכל הסוגיות של סחר בבני אדם והחזקתם בתנאי עבדות.

אבתיסאם מראענה: תכף אני גם אתן לדינה שתציג את הדו"ח שלה ואת המצגת.

אבתיסאם מראענה: מדינת ישראל נמצאת ברמה שתיים בדו"ח שמדינת ישראל בעצם מדווחת אותו למדינת ארה"ב.

אבתיסאם מראענה: המצב של מדינת ישראל הוא לא מצב טוב.

אבתיסאם מראענה: אנחנו בוועדה, ואני גם בתור יו"ר הוועדה, רוצים להגיע למצב שבו אנחנו יוצאות מהמקום הזה, ואנחנו לא נהיה מדורגות במספר שתיים וגם לא במספר אחת, אנחנו נהיה במקום הכי טוב, אנושי, כלפי כל מי שנמצא במדינת ישראל, ובשאיפה גם מחוצה לה.

אבתיסאם מראענה: אז הדיון הזה הוא דיון סופר חשוב, נמצאים איתנו גם נציגים, ולא נציגות, של השגרירות האמריקאית, ואני רוצה כמובן לברך אותם על הצטרפותם לדיון הכל כך חשוב הזה, על מנת שכולנו נשמע מה קורה איתנו במדינת ישראל, ובשאיפה מאוד גדולה שאנחנו, בסופו של דבר, נצליח ביחד לשתף פעולה עם כל משרדי הממשלה, ארגונים אזרחיים שעושות ועושים עבודה מצוינת, על מנת שנוכל לטפל בכל הסוגייה של סחר בבני אדם.

אבתיסאם מראענה: נעים להכיר, המתרגמת מרינה, תודה על השירות שאת נותנת לנו, אני אתן ברכה באנגלית, מה נעשה, אנחנו במדינה שמדברת גם ערבית, גם עברית וגם אנגלית.

אבתיסאם מראענה: מרינה, את לא צריכה לתרגם את האנגלית שלי, אחר כך מעברית לאנגלית זה יהיה מושלם.

אבתיסאם מראענה: (אומרת דברים בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) אני מתכבדת לפתוח את הדיון על מניעת סחר בבני אדם.

אבתיסאם מראענה: ברמה האישית, אני מודאגת מהדירוג הישראלי בדו"ח על הסחר בבני אדם של מחלקת המדינה האמריקאית.

אבתיסאם מראענה: בתור יו"ר הוועדה הזאת, אני משתמשת בכל ישיבה כדי לקדם את המאבק בסחר בבני אדם, ובהחזקת אנשים בתנאי עבדות.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לנציגי השגרירות האמריקאית שהצטרפו אלינו.

אבתיסאם מראענה: הדיון היום יוקדש במלואו לנושא החשוב הזה.

אבתיסאם מראענה: בוקר טוב.

אבתיסאם מראענה: נתחיל את הדיון שלנו שהוא כל כך מורכב, הוא טיפה מייאש אבל אנחנו מאוד רוצות להסתכל על הייאוש, על מנת לצאת ממנו לכיוון של התקווה.

אבתיסאם מראענה: גברתי, עוה"ד דינה דומיניץ, המתאמת הממשלתית למאבק בסחר בבני אדם, אני רוצה קודם כל להגיד לך תודה.

אבתיסאם מראענה: תודה על העבודה הכל כך טובה, אמיצה, ומהממת שאת עושה, את לא חוסכת במידע, את לא חוסכת בשלקף לנו מציאות כל כך קשה שאנחנו נמצאות בתוכה.

אבתיסאם מראענה: אנחנו עובדות בשיתוף פעולה רציף ובדיאלוג רציף ואמיתי ואמיץ, על מנת לראות איך אנחנו ביחד יכולות לשפר את המצב.

אבתיסאם מראענה: אז יקירתי, אני מחזקת את ידייך ואת משרד המשפטים על העשייה שלכן, ואני נותנת לך את זכות הדיבור, בבקשה.

דינה דומיניץ: תודה רבה, תודה ליו"ר הוועדה חה"כ אבתיסאם מראענה, בוקר טוב לכולם, לכל השותפים שלנו בממשלה, בארגונים, וגם כמובן לאורחים שלנו ממחלקת המדינה האמריקאית.

דינה דומיניץ: אני גם רציתי לפתוח בתודה מאוד גדולה לך, היו"ר, על עצם הוועדה, זאת וועדה חדשה.

אבתיסאם מראענה: היא מתחדשת.

דינה דומיניץ: היא חדשנית.

דינה דומיניץ: בוועדות הקודמות לא הייתה ועדה שהייתה בה פלטפורמה כזו שאפשר היה להביא אליה נושאים חשובים כל כך, ואני ממש רואה את הצמא שהיה ואת החסר שהורגש באמת, גם בתוך הממשלה וגם בשטח ובתחום שלנו, ואכן זאת גם המלצה ישירה שעולה מדו"ח מחלקת המדינה האמריקאית, שנתייחס אליה בהמשך.

דינה דומיניץ: אני כל כך שמחה שזה גם יצא לפועל וגם שאת עומדת בראשונה, ובאמת מביאה דיונים בנושאים מאוד מורכבים, מאוד רגישים, אבל גם כל כך חשובים לנו ולחברה בכלל בישראל.

דינה דומיניץ: אני אנסה לתת סקירה קצרה, כמובן בדגש על תחומי העבודה.

דינה דומיניץ: אנחנו נשוב ונזכיר, שיש גם סחר למטרות שונות, לא רק בתחומי העבודה, גם כמובן למטרות של ניצול מיני, לזנות, אנחנו פחות נעסוק בזה כאן, כי מטבע הדברים אנחנו נעסוק בתחומים היותר מתאימים ורלוונטיים לוועדה, שזה תחומי העבודה.

דינה דומיניץ: (באמצעות מצגת) כבסיס, קודם כל ניישר קו ונגיד מה זה סחר בבני אדם.

דינה דומיניץ: כשאנחנו אומרים סחר בבני אדם, עבדות מודרנית זה המונח שאנחנו משתמשים בו היום, אנחנו בעצם מתכוונים ליסוד המשותף שהוא החפצה קשה של בני אדם, לצורך רווח כלכלי.

דינה דומיניץ: אנחנו מדברים על פשיעה חמורה מאורגנת בדרך כלל, שמתייחסת לבני אדם כאל חפצים, שמתייחסת לבני אדם כאל סחורה, שאפשר להפיק רווח כלכלי מהניצול שלהם.

דינה דומיניץ: לכן, למרות שאנחנו מדברים לפעמים על תופעות מאוד שונות שאנחנו נזכיר היום, כמו עבודת ילדים בדואים מהדרום, ועובדת זרה מהפיליפינים שעובדת כמטפלת במטופל סיעודי, ועד לאישה שמובאת לישראל כדי לעסוק בזנות.

דינה דומיניץ: הגרעין המשותף של כל התופעות האלה הוא באמת השלילה של הגרעין הקשה של כבוד האדם וחירותו, וההתייחסות לבני אדם כאל חפצים.

דינה דומיניץ: מבחינת התשתית המשפטית והבין-לאומית, אתם רואים שההתחלה של הטיפול בתופעה היא ביטול העבדות, שהייתה רק ב-1948, שנה משמעותית גם לנו.

דינה דומיניץ: אני כל פעם מופתעת מחדש שרק בשנת 1948 בעצם העולם הכריז על ביטול העבדות.

דינה דומיניץ: אבל, כמו שאנחנו יודעים וקראנו לזה כבר קודם, סחר בבני אדם זאת תופעה של עבדות מודרנית, היא בעצם החליפה את העבדות הקלאסית, במובנים מסוימים היא אפילו יותר גרועה ממנה.

דינה דומיניץ: היא יושבת הרבה על הגלובליזציה ועל המודרניזציה, ההתפתחות, העובדה שמאוד קל לעבור ממדינה למדינה, שיש מדינות שהן מאוד עניות ובמצב סוציו אקונומי מאוד קשה, ויש מדינות יותר מתפתחות, ומאוד קל היום לעבור בין המדינות.

דינה דומיניץ: הקלות הזאת בעצם הביאה להתפתחות של הדפוס הזה, החדש, שהוא מאוד רווחי, לצערנו, ולכן הוא ממשיך להתקיים, והוא מאתגר את כל מדינות העולם, לא רק את ישראל.

דינה דומיניץ: לראשונה, בשנת 2000, יצאה האמנה הראשונה שמתייחסת וממסדת את המונח הזה של סחר בבני אדם, בפרוטוקול פלרמו כפי שאתם רואים על המסך, וזאת האמנה הבסיסית בתחום הזה.

דינה דומיניץ: ישראל הצטרפה בשנת 2003, אשררה ב-2008, ונדבר עליה מעט בהמשך.

דינה דומיניץ: ממש השנה אנחנו הצטרפנו גם לאמנה נוספת, אמנת מועצת אירופה בדבר פעולה נגד סחר בבני אדם, שזאת אמנה יותר מתקדמת, אמנה שנותנת לנו כלים יותר מתקדמים ויותר מתאימים לדפוסים שאנחנו רואים היום, וגם מעניקה לנו כלים בתחום של שיתוף הפעולה הבין-לאומי.

דינה דומיניץ: אתם רואים כאן את המטרה שלה על המסך, היא מתמקדת, כמובן, בשוויון זכויות בין כל קבוצות המיעוט או הקבוצות הפגיעות שאנחנו מכירים מהאוכלוסייה.

דינה דומיניץ: מבחינת התפיסה הבין-לאומית, זו התפיסה שעולה גם מהאמנות, והיא גם תפיסה שמאוד הוכיחה את עצמה בישראל וגם בעולם, היא אומרת שאנחנו צריכים לעשות מאמצים בכל אחד מהמישורים האלה, כי אחרת לא נצליח לצמצם את המאבק בסחר בבני אדם.

דינה דומיניץ: אנחנו צריכים גם, כמובן, לפעול בתחום האכיפה, להעמיד לדין את הסוחרים, לתת ענישה הולמת, אבל אנחנו גם חייבים להגן על הקורבנות, לתת להם שיקום, עזרה, הגנה.

דינה דומיניץ: אנחנו מדברים קורבנות שבאמת עברו דברים קשים ביותר של שלילת חירות, של מחיקת זהות, בין אם זה קרה בתוך ישראל או על ידי אזרחים ישראלים בחו"ל, ואנחנו חייבים לתת להם גם הגנה קודם כל, אבל גם שיקום וסיוע, וישראל באמת נותנת חבילה מאוד יפה ורחבה של זכויות בתחום הזה.

דינה דומיניץ: אבל אנחנו גם חייבים לפעול, כמובן, בתחום המניעה.

דינה דומיניץ: אם אנחנו לא נפעל כדי למנוע את התופעות האלה מלכתחילה אז אנחנו נראה מין דלת מסתובבת כזאת של כל פעם קורבן אחר, של תיק אחר שאנחנו נעמיד לדין בבית משפט, אבל אנחנו לא באמת נצליח לצמצם.

דינה דומיניץ: ה-P הרביעית שאתם רואים על המסך זה ה-Partnership, זה ה-P של שותפות, שזה באמת מה שאנחנו עושים היום הכי מגשים את הנושא הזה.

דינה דומיניץ: אנחנו כל הזמן חותרים בעצם לשיתוף פעולה, גם בתוך הממשלה.

דינה דומיניץ: באמת יושבים כאן אנשים, אני אחזור ואגיד את זה כנראה עוד כמה פעמים היום, שמחויבים לנושא הזה בתוך הממשלה, שעובדים על הנושא הזה מעבר לתפקידם ובאמת מקדישים לזה המון מאמצים ומחשבה.

דינה דומיניץ: גם מחוץ לממשלה, יש לנו המון שותפים שאנחנו כל הזמן חותרים להגיע אליהם ולעבוד איתם יחד, כמו גם הגופים הבין-לאומיים, אבל גם השילטון המקומי, למשל, המגזר העסקי, ועוד.

דינה דומיניץ: מילה על דו"ח מחלקת המדינה האמריקאית, אתם לא באמת תוכלו לראות את המדינות, אבל כך נראה בעצם העמוד של הדירוגים, זה הדו"ח שיצא ביוני השנה, שבו ישראל, אתם רואים את הגרף של ישראל, למעשה הוא היה צריך להיות יותר ארוך, הוא מתחיל פה משנת 2014 אבל ישראל כבר משנת 2012 בעצם הייתה בדירוג העליון בדו"ח מחלקת המדינה האמריקאית, והשנה אתם רואים, לצערנו, את הירידה בקצה.

אבתיסאם מראענה: ב-2009, לפי הדו"ח של הממ"מ, בעצם ישראל הייתה כבר בדירוג מספר שתיים עם נקודת אזהרה.

דינה דומיניץ: נכון, וב-2001, שזו השנה הראשונה שישראל השתתפה בדירוג העולמי, כי הוא בעצם מתבסס על חוק פדרלי משנת 2000, ישראל דורגה בדירוג השלישי, שהוא הדירוג הכי גרוע שבו נמצאות מדינות שהן לא עומדות בסטנדרטים הבין-לאומיים, והן גם לא עושות מאמצים כדי לעמוד בסטנדרטים הבין-לאומיים.

דינה דומיניץ: שם היינו בשנת 2001, הייתה לנו תופעה מאוד גדולה של ניצול מיני של נשים, בעיקר ממדינות ברית המועצות לשעבר, שהועברו דרך גבול סיני כי לא הייתה אז גדר, הן הוחזקו בבתי הבושת הקשים, ואכן, בשיא התופעה דובר על 1,000 נשים בחודש, אז את מבינה שבזמן לא ארוך יחסית, מ-2001 עד 2012, אנחנו הגענו מהמקום הכי נמוך למקום הכי גבוה, וזה באמת בזכות שיתוף הפעולה, גם בתוך הממשלה של שילוב הזרועות, והפעילות בכל המישורים האלה שאנחנו דיברנו עליהם.

דינה דומיניץ: כאמור, היום אנחנו שוב בעצם רואים ירידה, ואנחנו מאוד מקווים שבשנה הבאה אנחנו את העלייה חזרה, ואנחנו עושים הרבה מאוד מאמצים כדי שזה יקרה, לא בגלל הדו"ח, אלא בגלל שאנחנו באמת רוצים לתקן ואנחנו חושבים שזה המקום שאנחנו צריכים להיות בו, אבל אנחנו גם מבינים שיש פעולות שאנחנו צריכים לעשות כדי להגיע למקום הזה, ולהתמודד בעצם עם הדפוסים החדשים.

דינה דומיניץ: צריך להבין שהתופעה הזאת היא דינמית.

אבתיסאם מראענה: דינה, את יכולה רק להסביר לכל הקהל שלנו שיושבות ויושבים כאן ולאנשים שבבית, מה זה אומר בעצם ירידה בדירוג?

אבתיסאם מראענה: כלומר, למה אנחנו מחויבות לדווח למדינה האמריקאית מה קורה במדינת ישראל, כי בעצם יש לנו ציר שהוא ציר כלכלי, או תמיכה כלכלית של ארצות הברית, זה בעצם הסיפור?

דינה דומיניץ: קודם כל, מדובר באמת בחוק פדרלי שמחייב את מדינות העולם וביניהן גם ישראל, וכל מדינות העולם למיטב ידיעתי באמת מגישות דו"ח פעם בשנה.

דינה דומיניץ: הכלי של הדו"ח הוא באמת כלי אפקטיבי, הוא כלי שבסופו של דבר עוזר לנו, הוא גורם לנו לאסוף את המידע כל שנה מכל משרדי הממשלה, הוא נותן לנו תמונת מצב טובה של היכן אנחנו נמצאים, של איפה נקודות החוזק שלנו ואיפה נקודות החולשה שלנו.

דינה דומיניץ: בסופו של דבר, כמו שאמרת, זה גם דו"ח שיש לו שיניים, כי מדינות שמדורגות בדירוג השלישי הנמוך הן גם מדינות שבעצם צפויות לסנקציות כלכליות מצד ממשלת ארצות הברית, וכמובן שזה איום שאנחנו מאוד לא רוצים להימצא שם, ואנחנו גם באמת לא חושבים שאנחנו צריכים להיות שם.

דינה דומיניץ: הדירוג השני שבו אנחנו מצויים כרגע, הוא דירוג שמוגדר של מדינות שלא עומדות בסטנדרטים המינימליים הבין-לאומיים למאבק בסחר בבני אדם, אבל עושות מאמצים משמעותיים לעמוד בהם.

דינה דומיניץ: אנחנו יכולים לדבר על האם זה תיאור שמשקף את ישראל, אני חושבת שלא, אני חושבת שלא נכון לומר שישראל איננה עומדת בסטנדרטים המינימליים הבין-לאומיים, אבל אני בהחלט מקבלת את זה וגם חושבת שזה נכון שכל מדינה נמדדת בפני עצמה, ונמדדת בפני איפה שהיא בעצם צריכה להיות, איפה היא יכולה להיות, ובמובן הזה בהחלט יש לנו לאן לשאוף ויש לנו מה לעשות, עם כל העשייה המאוד רבה שאנחנו עושים.

דינה דומיניץ: זה שקף שמראה לכם קצת את השותפים לעשייה, אני לא יודעת אם אתם מצליחים לראות, אבל השורה באמצע בתכלת אלה הם משרדי הממשלה והגופים והרשויות הממשלתיות, העיגולים הלבנים למטה אלה ארגוני החברה האזרחית, כמובן לא כולם אלא מדגם מייצג שהם באמת שותפים חיוניים שלנו, עובדים איתנו בשוטף ואנחנו באמת עובדים מתוך מטרה משותפת בשיתוף פעולה מאוד גדול, ומהווים גשר בין הממשלה לבין ארגוני החברה האזרחית.

דינה דומיניץ: זאת ההגדרה שלנו בהחלטת ממשלה, זה התפקיד שלנו.

דינה דומיניץ: בשורה העליונה אתם רואים את הגופים הבין-לאומיים, ביניהם גם מחלקת המדינה האמריקאית, אבל גם גופים רבים נוספים כמו האו"ם, כמו האיחוד האירופי, מועצת אירופה שכאמור הצטרפנו עכשיו לאמנה שלה, וגופים בין-לאומיים רבים נוספים, מתוך הבנה שזהו תחום שחוצה גבולות, שאנחנו צריכים את שיתוף הפעולה הבין-לאומי בנושא הזה, ושהוא באמת סוגיה שאפילו אם מדובר במדינה מאוד שונה, בסופו של דבר רואים שהתיקים מאוד דומים, אז התופעות מאוד דומות.

דינה דומיניץ: למשל, גם פה וגם בפיליפינים אפשר לראות אפילו באמת תיקים דומים ומקרים דומים, ויש המון מקום ללמידה ולשיתוף פעולה.

דינה דומיניץ: מבחינת החקיקה הישראלית שלנו, כמו שאמרתי, התחלנו בשנות ה-2000 הראשונות עם דפוס מאוד חמור של סחר בנשים.

דינה דומיניץ: הדפוס הזה מוגר, ובעצם מ-2010 אנחנו לא רואים מקרים כאלה חמורים, אנחנו כן רואים דפוסים חדשים של סחר לזנות, אבל הם אינם במופע החמור הזה שהיה.

אבשלום וילן: כאן המקום לציין, גברתי, שבשנים האלה חה"כ לשעבר זהבה גלאון הובילה מאבק מאוד חריף, והצטרפו אליה גם אחרים, והיא שכנעה את המדינה לדוגמה, שיוזמת כנסת שהייתה בעצם שינתה את כל המצב.

דינה דומיניץ: נכון, לחלוטין בעקבות הדירוג הראשוני הזה שלנו במקום הכי גרוע הוקמה ועדת חקירה פרלמנטרית בראשות חה"כ דאז זהבה גלאון, אני הייתי במשרד הפנים בזמנו, בלשכה המשפטית, ואני באמת זוכרת את התקופה הזאת.

דינה דומיניץ: כל שבוע היינו בכנסת אנחנו, המשטרה, כל משרדי הממשלה, עם הארגונים, ובאמת אין ספק שזה הוביל בסופו של לבניית 'תורת הלחימה' שלנו הממשלתית לחקיקה, ולהתקדמות שלנו בנושא.

דינה דומיניץ: ואכן, בשנת 2006 עובר תיקון חקיקה מאוד גדול שבעצם מתייחס גם מעבר לסחר לזנות, הוא מתייחס גם לסוגים אחרים של ניצול והחפצה שיושבים גם תחת מטריית הסחר, כמו עבירה של החזקה בתנאי עבדות ועבודות כפייה, ובעצם, יש הבשלה של ההבנה של המדינה שמדובר בתופעה שיש לה פנים רבות ושהיא דורשת התגייסות רב מערכתית.

דינה דומיניץ: כאן אתם רואים את עבירת הסחר, את המטרות השונות של סחר, שביניהם יש גם סחר למטרת עבדות או סחר למטרת הבאה לידי עבודות כפייה שהן העבירות היותר רלוונטיות בהקשרים שלנו, אבל יש כמובן גם סחר באיברים ומטרות נוספות שלא נדבר עליהם היום, ויש את העבירה של החזקה בתנאי עבדות, שהיא בעצם מקבילה לעבירת הסחר באותו פרק, והיא מדברת באמת על התייחסות אל אנשים כאל כלי להפקת תועלת או הטבה, היא לא חייבת להיות כספית אבל היא הרבה פעמים כן כספית, והיא נעשית תוך שליטה ממשית על חייהם או הגבלת החירות שלהם.

דינה דומיניץ: אחת האוכלוסיות שאנחנו מזהות אותה כאוכלוסייה פגיעה בתחום הזה היא בהחלט האוכלוסייה של העובדים הזרים בישראל, וזה בשל פערי הכוחות הגדולים שיש בין המעסיקים לעובדים, בשל העובדה שחלקם באמת עובדים בבידוד פיזי או גיאוגרפי, למשל במושבים חקלאיים בדרום או בבתים של מטופלים סיעודיים, וגם בשל אופי העבודה שלפעמים יכול גם להביא לניצול.

דינה דומיניץ: חשוב לי להגיד כבר בשלב הזה, שאנחנו מדברים על מקרה הקיצון.

דינה דומיניץ: אני לא רוצה שתשתמע מפה אמירה שהמעסיקים של עובדים זרים בישראל הם עוברים על עבירות של סחר בבני אדם, אנחנו באמת מדברים על תופעות שנמצאות בשוליים של השוליים, ואנחנו גם רוצים לשמר את זה, אנחנו לא רוצים להגיד שכל הפרה של זכויות בתחום העבודה, למשל, היא עבירה של סחר בבני אדם, זה לא מה שאנחנו אומרים.

דינה דומיניץ: אבל, בהחלט כן יש מקרים, ועליהם חשבנו להתמקד היום, שאנחנו בהחלט רואים במסגרת העסקה של עובדים זרים, תופעות שאפילו יכולות להגיע לכדי סחר.

דינה דומיניץ: דיברנו קודם על החשיבות של מניעה, ואם אנחנו לא נאכוף את העבירות היותר קלות ואת ההפרות היותר קלות, שהן גם חמורות כמובן בפני עצמן, מאוד, בתחומי העבודה ותחומים אחרים, אז אנחנו בעצם יכולים להתדרדר מאוד מהר גם למצבים של עבדות וסחר, ואנחנו בהחלט רואים דברים כאלה.

דינה דומיניץ: אם אנחנו מדברים על המישורים, אבל מתמקדים עכשיו בתחומי העבודה בישראל, אז בתחום המניעה יש לנו מנגנון מאוד חשוב ויפה שפותח בממשלה, משרד החוץ ורשות האוכלוסין מובילים את הנושא, יש ועדה להסכמים בילטרליים.

דינה דומיניץ: אני מדברת על מנגנון ההסכמים הבילטרליים, שבעצם נועד למנוע את תופעת דמי התיווך המאוד גבוהים, שאנחנו יודעים שעובדים זרים נאלצו לשלם בשביל הזכות להגיע לעבוד בישראל כדין, בתחומי החקלאות, סיעוד, ובניין בעיקר, גם תעשייה.

דינה דומיניץ: ההסכמים האלה הוכיחו את עצמם כמנגנון מאוד אפקטיבי במניעת דמי תיווך ובשמירה על זכויות העובדים, הוא מבנה לתוכו גם מנגנון של 'קו חם', כשעובד מקבל את הטלפון ואת הגישה עוד לפני שהוא אפילו מגיע לישראל, הוא עובר אוריינטציה על הזכויות שלו, ועל החובות, והוא יכול לפנות לקו החם הזה ויענה לו עובד בשפה שלו, והוא יכול להתלונן באמת על כל דבר.

דינה דומיניץ: הקו הזה הוא כלי מניעתי מאוד חשוב, הוא ממומן על ידי רשות האוכלוסין וההגירה בעיקרו, ואני חושבת שגם זרוע העבודה משתתפים, אם אני לא טועה.

קריאה: לא.

דינה דומיניץ: עדיין לא, הם ישתתפו, אבל הוא מופעל על ידי ארגון CIMI ארגון לא ממשלתי, והנה גם דוגמה של שיתוף הפעולה שאנחנו זקוקים לו בתחום הזה.

דינה דומיניץ: בנוסף, יש לנו את חברתנו, עו"ד שירי לב-רן, שהיא ממונה על זכויות עובדים זרים בעבודה, וזה גם מנגנון מניעתי חשוב ביותר, גם מנגנון של הגנה שעובדים זרים יכולים לפנות אליה, והם פונים אליה, מכל הסוגים, בין אם הם חוקיים ובין אם הם לא חוקיים, ומקבלים טיפול ומענה מהיר, גם מידע וגם טיפול ככל שצריך, בהתאם לסמכויות שלה, והיא גם גורם שיכול להפנות ולאתר מקרים שנדרשת בהם התערבות משפטית.

אבתיסאם מראענה: אני חייבת רק לשים פה פסיק קטן לגבי כל הסוגיות של מניעה, אכיפה, והגנה.

אבתיסאם מראענה: אלה סוגיות שאנחנו דנות בהן בוועדה, עולים לנו הרבה סימני שאלה שאין עליהם כל כך תשובות.

אבתיסאם מראענה: אנחנו כמובן ניתן למשרדי הממשלה להציג את העמדות שלהן במהלך הדיון, וכל פעם שאנחנו מתדיינות על זה בוועדה, אני מבקשת באופן אישי כן לתת תשומת לב ולפעול, ואכן, אנחנו במעקב אחרי הפעולות שנעשות על מנת לדאוג לטיפול ואכיפה בכל הסוגיות האלה שאנחנו מדברות אליהן.

אבתיסאם מראענה: אז להגיד שה'קו החם' באמת נותן מענה, אני בספק לגבי זה.

אבתיסאם מראענה: האם זה עובד במאה אחוז?

אבתיסאם מראענה: אני לא בטוחה.

אבתיסאם מראענה: יש המון דברים שאנחנו מדברות עליהם שהם לא עובדים כמו שצריך, אנחנו כרגע בשלב שבו באמת יש מענה לדברים, אז אני חייבת להגיד את הסוגייה הזאת.

אבתיסאם מראענה: קו CIMI או כל מה שעושים במשרד הכלכלה בזרוע העבודה, אמנם הן עושות עבודה מצוינת עם כוונות טובות, אבל עדיין יש לנו בהחלט הרבה לאן לשאוף, וכמובן נתן לשירי לב-רן אחר כך להגן על המשרד שלה בגאווה.

דינה דומיניץ: גם אני מייצגת אותם בגאווה, אני חושבת שבוודאי יש מקום לשיפור, ואנחנו בעד להרחיב את ה'קו החם' גם לעוד סוגים וכל מי שיושב כאן יודע את זה שיש לנו עוד הרבה מה לעשות, אבל גם העשייה שקיימת היום, בעיניי אלה הן הפעולות שצריך לחזק והן פעולות שיש להן חשיבות מאוד גדולה בפני עצמן.

דינה דומיניץ: בתחום האכיפה יושבת כאן ראש חוליית סחר, שרית פרץ, שמובילה בגאון את כל האכיפה של המשטרה.

דינה דומיניץ: כמובן שהתיקים מגיעים בסופו של דבר גם לפרקליטות, נדמה לי שהפרקליטות איתנו בזום.

דינה דומיניץ: אנחנו באמת מנסים לשים דגש מאוד גדול, קודם כל על הזיהוי של התופעות, ואחר כך ובמקביל גם על החקירה שלהן וההבאה לדין של הסוחרים, מתוך הבנה שזה נדבך חשוב ביותר שאין בלעדיו יכולת להיאבק בתופעה הזאת בצורה נכונה.

דינה דומיניץ: אנחנו גם הקמנו לאחרונה פורום, שאנחנו מקווים שהוא ישפר גם את הזיהוי וגם את האכיפה.

אבתיסאם מראענה: איזה פורום?

דינה דומיניץ: פורום משותף למשטרה ולפרקליטות ביחד איתנו, שמורכב בעצם מנציגים, מרפרנטים, בכל המחוזות וגם במטה.

דינה דומיניץ: עד היום רוב הפעילות רוכזה במטה בחוליית הסחר, חוליית הסחר כמובן תמשיך לנהל כמטה את הראייה, אבל עכשיו יש לנו גם רפרנטים בכל מחוז.

דינה דומיניץ: כלומר, בכל מחוז במשטרה יש לפחות אדם אחד, תתקן אותי שרית אם אני טועה, שזה תפקידו, שהוא אומר ליזום, הוא אמור לחפש תיקים, למפות את המחוז שלו, וכמובן לטפל או להנחות בתיקים שמגיעים לחקירה.

דינה דומיניץ: גם בכל מחוז בפרקליטות יש לנו רפרנטיות, שהן בעצם חלק מפורום שעוסק בנושאי העבירות האלה, באכיפה של העבירות האלה של סחר בבני אדם.

אבתיסאם מראענה: הפורום מתכנס?

אבתיסאם מראענה: הוא כבר עובד?

דינה דומיניץ: הפורום הזה עומד להתכנס לראשונה ממש בשבועות הקרובים, הוא בעצם פועל תחת המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים, מר שלמה למברגר, וגם תחת ראש חטיבת החקירות במשטרת ישראל, מר דודו באואני.

דינה דומיניץ: אז באמת יש לנו כאן גם גיבוי מאוד בכיר של גורמים מעורבים, אבל גם את גורמי השטח, ואנחנו מקווים שזה גם יביא למדיניות אחידה יותר בכל המחוזות, וגם באמת יבשיל ויעזור להבשלה של תיקים ושיפור הממשקים שיש בין גורמי האכיפה השונים.

דינה דומיניץ: בנוסף, יש לנו פעילות משולבת, שהיא בעצם מכלילה גם את גורמי האכיפה של המשרדים האזרחיים, כמו זרוע העבודה שיש להם גם סמכויות פליליות, וגם רשות האוכלוסין וההגירה שיש להם גם כמובן סמכויות פיקוח, אבל גם סמכויות מנהליות ופליליות במקרים המתאימים.

דינה דומיניץ: הראייה שלנו היא שצריך בעצם לשתף את כל גורמי האכיפה האלה יחד, כדי להיאבק בכל הכלים שיש לנו בתחום האכיפה.

אבתיסאם מראענה: אז בעצם את אומרת שהפורום הזה הוא חדש, הוא עוד לא התכנס, הוא יתכנס בעתיד, והוא לא היה קודם.

אבתיסאם מראענה: כלומר, הידיעה הזאת שצריך לקיים פורום כזה, ורפרנטיות או רפרנטים שיהיו במחוזות, זה משהו שלא קרה קודם, למה?

אבתיסאם מראענה: מה קרה לנו?

דינה דומיניץ: אני חושבת שזאת גם שאלה של משאבים.

אבתיסאם מראענה: מה העלות של התקצוב של אותו פורום?

אבתיסאם מראענה: של אותן רפרנטיות?

דינה דומיניץ: כרגע זה באמת התכנס ללא תקצוב נוסף.

דינה דומיניץ: השאיפה שלנו, השאיפה של המשטרה ושל המשרד לביטחון פנים הייתה להקים בכל מחוז ממש מחלק שיטפל בנושא הזה, והעלות התקציבית הזאת היא מאוד גבוהה ולכן זה עדיין לא קרה אבל אנחנו מאוד מקווים שזה כן ייכנס כבר לתקציב הבא.

דינה דומיניץ: לכן, בשלב ביניים, החלטנו לנצל את מה שאנחנו יכולים ללא תוספת תקציבית ולעשות את זה כך, ולקוות שזה לפחות יהווה בסיס לגידול עתידי, כשתהיה לנו תוספת תקציבים.

אבתיסאם מראענה: אוקיי, אז את אומרת שהצורך בלהקים את הפורום הזה, זה אומר שבעצם בשטח, במציאות שלנו, יש הרבה עבודה שצריך לאכוף אותה.

אבתיסאם מראענה: בעצם, אנחנו מדברות על סיטואציה שאומרת שהקמת הפורום היא מענה למצב חירום שאנחנו חייבות לטפל בו?

דינה דומיניץ: כן, כי גם היה לנו פער, אגב זה לא רק בישראל רואים את זה גם בכל העולם, יש פער בין מספר הקורבנות שהמשטרה מזהה והמדינה מזהה כקורבנות סחר, לבין מספר התיקים, ובוודאי מספר כתבי האישום שבסופו של דבר מוגשים.

דינה דומיניץ: אלה תיקים מאוד מורכבים, אנחנו מדברים באמת על קורבנות עבירה קשה, כשהם הרבה פעמים זרים, חסרי מעמד, הם רוצים לחזור למדינות שלהם ולא מעוניינים בהכרח לתת עדות ולהיות חלק מההליך הפלילי, שהוא מאוד קשה כמו שאנחנו יודעים לכל קורבן עבירה ובוודאי לקורבנות עבירה כאלה, ולכן יש לנו אתגרים רבים בתחום האכיפה, וההבנה היא שבאמת צריך מאוד את שילוב הזרועות הזה, וגם את השימוש ביתר הכלים.

דינה דומיניץ: חשוב לי להגיד שהשולחנות של אכיפה משולבת בוודאי קיימים כבר, וכבר מתכנסים.

דינה דומיניץ: האכיפה המשולבת כוללת גם את רשות האוכלוסין, גם את זרוע העבודה, גם את רשות המיסים למשל, את יחידת יהלום, ועוד גופים נוספים שכבר פועלים היום.

אבתיסאם מראענה: רשות המיסים לא כל כך מעורבת בסוגייה הזאת, סליחה אבל היינו פה בדיון, אני לא זוכרת בדיוק את התאריך שלו אבל ישבנו בדיוק באותו אולם והנציג של רשות המיסים בדיוק ישב כאן, ואחד הדברים שנאמרו הוא שאין להם מושג, ואני בטח מדייקת כדי לא לעשות פה 'אאוטינג' לאף אחד.

אבתיסאם מראענה: בכל מה שקשור בהיתרים ובסחר בהיתרים, ואני מדברת על הפלסטינים, אין להם שמץ של מושג מה קורה שם בכל הסוגייה הזאת של מיליונים של כספים שעוברים מידי שנה ורשות המיסים לא יודעת, ולכן תפקידנו היה ליידע אותם שהם צריכים לעבוד.

אבתיסאם מראענה: גברתי, את יכולה לעבור הלאה עם המצגת כדי שנוכל להתקדם?

דינה דומיניץ: כן, אז אתם רואים כאן רק כמה דוגמאות שגזרתי מהתקשורת מהחודשים האחרונים, אחד מהם מדבר על חמישה עובדים זרים שהוכרו כקורבנות סחר, זה היה במסגרת משק חקלאי.

דינה דומיניץ: אנחנו ראינו תופעות של עובדים שנדרשים, בגלל שלא הייתה כל כך כניסה של עובדים חדשים בגלל מגבלות הפנדמיה, אז עובדים נדרשו לעבוד שעות מאוד ארוכות, ללא הפסקות, ללא ימי חופש, תופעות כאלה, אז הנה יש ידיעה אחת על זה.

דינה דומיניץ: יש ידיעה אחת גם על תיק שעדיין, למיטב ידיעתי, תלוי ועומד בחקירה, אדם ישראלי שהחליט להביא לעצמו בעצם סוג של שפחה מניגריה, ושהיא תעבוד אצלו בבית, גם זה מהתקשורת.

אבתיסאם מראענה: מזעזע.

דינה דומיניץ: כן, אז אם אנחנו מנסים לאפיין את האינדיקציות שבאמת יכולות לסייע לנו, וזה לא קל להבחין מתי אנחנו עוברים בעצם את הקו שבין הפרה של זכויות עבודה לבין מקרים של עבדות או עבודות כפייה.

דינה דומיניץ: אז אנחנו בעצם מדברים על פסיפס של ראיות, זה המונח המקובל, וזה לא קל כמו בזנות או בניצול מיני שמאוד ברור לנו על מה אנחנו מדברים, אלא אנחנו באמת צריכים להסתכל כאן על תמונה שלמה שהיא מורכבת, הרבה פעמים מסמכויות שיושבות במשרדים שונים.

דינה דומיניץ: לכן החשיבות המאוד גדולה הזו של שיתוף הפעולה והאכיפה המשולבת.

דינה דומיניץ: למשל, אי מתן שכר או תשלום זעום בלבד, זה בפני עצמו לא יספיק בשביל להכיר באדם בהכרח כקורבן עבדות, אבל אם יש לנו גם שעות עבודה ארוכות, ללא הפסקות, ללא חופשים וכולי, אם יש לנו החזקה של דרכון או מסמך זיהוי, או יש לנו אי מתן של טיפול רפואי.

דינה דומיניץ: אנחנו רואים את זה הרבה פעמים בתחומי העבודה שעובד מתלונן על איזושהי בעיה רפואית ומבקש לראות רופא ולא לוקחים אותו לרופא או שמעכבים בהרבה זמן את הטיפול הרפואי, או אי מתן אמצעי זהירות, למשל, עובד בתחום הבניין שעובד על מנוף והוא לא קשור ברתימה הנכונה וכולי, ואנחנו רואים בתחום הזה הרבה מאוד קשיים, בכלל, שקשורים לתאונות רבות שקורות בתחום הזה.

דינה דומיניץ: אם אנחנו מחברים חלק מהאינדיקציות האלה ביחד אז אנחנו כן יכולים לייצר תמונה שלפעמים עולה לכדי עבדות.

דינה דומיניץ: בתחום הסיעוד, חשבתי לנכון לפרט ממש אינדיקציות ספציפיות, כי תחום הסיעוד, בעינינו, הוא תחום ייחודי ופגיע במיוחד, בגלל שאנחנו מדברים על עבודה שהיא בתוך בית פרטי.

דינה דומיניץ: אנחנו יודעים שההסכם הבילטרלי הראשון שנחתם בסיעוד עם הפיליפינים התחיל להיות מיושם, לשמחתנו, השנה, ומתחילות להגיע העובדות החדשות.

דינה דומיניץ: אבל, נמצאות כבר בארץ משהו כמו 60,000 עובדות בעיקר, זה תחום שהוא באמת ברובו נשי כשמשהו כמו 90 אחוזים לדעתי מהעובדים הם עובדות בתחום הסיעוד, כשהן גם כך פגיעות במיוחד לנושאים נוספים.

דינה דומיניץ: כאן אנחנו רואים שאנחנו יודעים שלפני ההסכמים הבילטרליים הם נדרשו לשלם דמי תיווך מאוד גבוהים, הם היו צריכים לעבוד בין שנה לשנתיים רק בשביל להחזיר את ההלוואות שהם נטלו בשביל להגיע לפה, וזה מביא למצב שבו הן ממעטות להתלונן, הן לא ימהרו להתלונן נגד מעסיק שמנצל אותן או שולל את חירותן, בגלל שהן חייבות את הכסף ולהמשיך לעבוד.

דינה דומיניץ: זה מוקד, וכמובן גם את קיימת דיונים רבים ואני בטוחה שתקיימי עוד דיונים בוועדה על הנושא הזה, אבל זה באמת אחד הנושאים שאנחנו רואים בו בעיות, והיו לנו מהתחום הזה מספר מקרים שבאמת הוכרו כקורבנות מהתחום הזה.

דינה דומיניץ: דיברנו על החשיבות של ההסכמים הבילטרליים, יש גם צורות העסקה שאנחנו מכירים, וגם זה נדון אצלך בדיונים, אלה כמה דוגמאות, אתם רואים על המסך, שבהן צורות ההעסקה הן בעצם לא באמצעות הסכם בילטרלי, ולכן לפעמים יש שם אקלים שהוא יותר נוח לניצול.

דינה דומיניץ: זאת כמובן לא המטרה שלהן, אני לא רוצה שישתמע שאלה לא צורות העסקה לגיטימיות, וכמובן שאף אחד לא התכוון כשהוא יצא עם המתווים האלה, וגם לא רצה שזה יתפתח ויעלה את ההיקפים של העובדים שמנוצלים.

דינה דומיניץ: אבל, אנחנו כן מכירים את זה, למשל מתנדבים שמובאים לישראל להתנדבות, שמביאים מתנדבים ממדינות כמו הודו, למשל, מדינות מאוד עניות, הם כמובן לא באים לפה להתנדב מטעמים ציוניים אלא באים לעבוד, ואז הם קולטים שהם עושים את אותה עבודה למשל בחקלאות, לצד עובד מתאילנד שהגיע דרך הסכם בילטרלי ומרוויח פי חמש ממנו כי הוא עובד והוא מתנדב, אבל הם עושים את אותה העבודה ואותן שעות, רק התנאים שלו יותר גרועים כי הוא מתנדב.

דינה דומיניץ: משתלמים בחקלאות, עובדים פלסטינים, חברות ביצוע שאלה חברות שגם עליהן היה דיון ספציפי, כמו חברה טורקית 'יילמזלר' והחברות הסיניות שמביאות עובדים בתחום הבניין, גם שם אנחנו רואים סוגיות שונות בגלל הכבילה של העובדים האלה.

דינה דומיניץ: אני אמשיך כי אני רואה שלא נשאר לנו הרבה זמן.

דינה דומיניץ: אז גם על העובדים הפלסטינים אנחנו דיברנו פה בוועדה אז אני אעבור על זה מאוד במהירות, אבל גם זה נושא שאנחנו עכשיו מנסים לשים הרבה יותר במוקד שלנו, רשות האוכלוסין הציגה את הנתונים ואלה נתונים גם של התאחדות בוני הארץ.

דינה דומיניץ: מבחינת הפילוח, יש לנו מספר גדול של עובדים פלסטינים שעובדים בתחום הזה, כ-22 אחוזים בענף, יש רפורמה שסוף סוף מתחילה לצאת לדרך בתחום הבניין ואנחנו מקווים שהיא תתקדם גם לתחומים האחרים, ושם, כפי שהוועדה גם ביקשה, אני מקווה שיקום בקרוב הצוות שדיברנו עליו, שהוא יטייב את כל הנושא של סחר בהיתרים של העובדים הפלסטינים והשמירה על הזכויות שלהם.

דינה דומיניץ: על זה אנחנו כמובן בשיח מול רשות האוכלוסין וההגירה.

דינה דומיניץ: גם בנושא חברות הביצוע, לא ציינתי קודם, יש לנו המלצה, בעצם במסגרת הצוותים שלנו של יישום התוכנית הלאומית, משרד הבינוי והשיכון כבר הסכים לקחת על עצמו ולהוביל צוות שיטייב גם את הנושא הזה של חברות ביצוע, כדי לנסות להבין איך אנחנו מביאים לשמירה יותר טובה בזכויות העובדים בחברות האלה, ואנחנו נביא את ההמלצה הזאת בקרוב לוועדת מנכלים קבועה שיושבת בראשות מנכ"ל משרד המשפטים שיאשר את הקמת הצוות, כל משרד ימנה את חבריו, ואני מקווה שנצא לדרך בעניין הזה.

דינה דומיניץ: עוד שני דברים שרק רציתי להזכיר, שתכירו.

דינה דומיניץ: זה פחות עובדים זרים, אבל זה עדיין בעולמות העבודה, ולכן חשבתי שזה חשוב.

דינה דומיניץ: אחד, זה הנושא של עבדות ילדים, והשני, זה הנושא של קיבוץ נדבות או עבודות כפייה, שאנחנו מדברים על זה גם ביחס לילדים וגם ביחס לאנשים עם מוגבלות, בעיקר מוגבלות של שמיעה.

אבתיסאם מראענה: מאיפה אותם ילדים שאנחנו מדברות עליהם מגיעים?

אבתיסאם מראענה: הם מגיעים משטחי הרשות הפלסטינית?

דינה דומיניץ: כן, אז יש לנו בתחום הקבצנות ילדים.

דינה דומיניץ: אנחנו רואים הרבה ילדים שמובאים משטחי הרשות הפלסטינים לתוך ישראל כדי לעסוק בקבצנות בצמתים הגדולים, בכבישים, יש על זה דיון מקביל עכשיו בוועדה לזכויות הילד אז אני לא אפרט יותר מידי, אבל גם שם יש לנו פעילות מאוד ממוקדת בנושא הזה.

דינה דומיניץ: אנחנו הקמנו שולחנות עגולים בכל מחוז, יש מחוזות שיש בהם גם ילדים ישראלים שגם מקבצים נדבות, כמו פה בירושלים, אתם מוזמנים כולכם לאזור המשרד הראשי שלנו בצלאח א-דין, ואתם תראו שם גם ילדים ממזרח ירושלים שמקבצים נדבות, ואפילו גם ילדים מכת מסוימת, ילדים ישראלים יהודיים שמקבצים נדבות בתוך ירושלים.

אבתיסאם מראענה: תופעה של ילדים שבאים מהרשות הפלסטינים לתוך ישראל זאת תופעה מאוד ארוכת שנים שאנחנו מתמודדות אותה, אנחנו רואות אותם, תלוי באילו ימים ובאיזו עונה, ואני תוהה מה בעצם אתן עושות על מנת לעצור את התופעה הזאת?

דינה דומיניץ: כן, אז את צודקת שזו תופעה רבת שנים, אבל כן ראינו עלייה משמעותית בעקבות הקורונה, וכנראה החמרת המצב הכלכלי, גם ברשות וגם בישראל.

דינה דומיניץ: אנחנו רואים בתופעה הזאת אינדיקציות שבעצם מרמזות על תופעה שהיא יכולה להיות תופעה של עבודות כפייה ואפילו סחר למטרות עבודות כפייה.

אבתיסאם מראענה: זה לא רק עבודות, הם מדרדרים - - -

דינה דומיניץ: מדובר בקטינים, גם הגיל של הילדים ירד, ראינו אפילו ממש מגיל ארבע כבר ילדים שאפילו לא מגיעים לאדן החלון בשביל לקבץ נדבות.

דינה דומיניץ: מהמידע שנאסף, בעיקר על ידי המשטרה בפעילות הבין-משרדית שלנו, עולה שהם לא מובאים כל יום הלוך חזור מהבתים שלהם ברשות, אלא הם נזרקים בעצם לישון או להסתדר לבד במשך השבוע בצידי הדרכים, בחורשות, מתחת לגשרים.

דינה דומיניץ: התופעה מאוד קשה, ואנחנו באמת מנסים עכשיו למקד שם מאמצים מתוך ראייה של מניעה, כי אנחנו צריכים למנוע את התופעות האלה שהן בעצם תופעות שיכול מאוד להיות שם תופעות של סחר ועבדות.

דינה דומיניץ: אנחנו גם מקיימים יום עיון, תודה שגם הסכמת להרצות בו, ואנחנו שמים זרקור מאוד גדול ביום העיון הזה על התחום הזה, ואנחנו נציג שם את הפעילות יותר בהרחבה, וגם כמובן את המורכבויות והאתגרים שיש לנו, כי כשמדובר בילדים מהרשות הפלסטינית, אנחנו לא יכולים שלא להחזיר אותם, או לפחות אם אין לנו הוכחה שההורים עצמם הם אלה שמתעללים בילדים, אנחנו בעצם צריכים להחזיר אותם להורים, שלא יטענו שאנחנו חוטפים ילדים בישראל, וזה מעלה סוגיות מאוד לא פשוטות.

דינה דומיניץ: רציתי להציג מקרה אחד של עבודות כפייה שהוא דווקא לא קבצנות, אבל הוא כן בתחומי העבודה, אנחנו קוראים לו 'ילדי המאפייה'.

דינה דומיניץ: שני ילדים בדואים, ישראלים, בני 12 ו-13 בזמנו, שהועסקו במאפייה של הדודים שלהם באחת הערים הגדולות בדרום.

דינה דומיניץ: הם היו צריכים לעבוד את משמרת הלילה כל לילה, מ-16:00 אחר הצוהריים עד 11:00 בבוקר למוחרת, הם כמובן לא יכלו ללכת לבית ספר כי הם עבדו את משמרות הלילה, הם רצו ללכת לבית ספר והתחננו ללכת לבית ספר, הם סבלו מאלימות מאוד קשה.

דינה דומיניץ: המקרה הזה התגלה כשהאצבעות של אחד הילדים נחתכו במכונת הלחם במאפייה.

דינה דומיניץ: הם הגיעו לבית החולים, בית החולים זיהה גם סימני אלימות ישנים על גופם, ולכן החשיבות גם של הזיהוי של גורמים נוספים בתוך המערכת שצריכים להיות ערניים.

דינה דומיניץ: הם קראו מיד למשטרה, החקירה הסתיימה, וכך הגענו לכתב אישום שהוגש על החזקה בתנאי עבדות בנסיבות האלה נגד הדודים.

דינה דומיניץ: בסופו של דבר הייתה הרשעה בעבירת עבודת הכפייה, שהיא עבירה חמורה בפרק הסחר, וניתנו מאסרים.

דינה דומיניץ: זה הגיע לבית המשפט העליון בערעור, ובית המשפט העליון גם אישר את פסק הדין, וזאת, לצערנו, היא דוגמה אחת.

דינה דומיניץ: אנחנו לא יכולים להגיד שזה היה איזשהו מקרה חריג וזהו, עכשיו טיפלנו בתופעה, כי אנחנו כן מקבלים מידע שזאת תופעה נרחבת במגזר.

אבתיסאם מראענה: בחברה הערבית?

דינה דומיניץ: בחברה הבדואית בדרום, הרבה פחות בצפון.

דינה דומיניץ: אנחנו מנסים לגבש שם תשתית שבאמת תקיף את שאר המישורים שדיברנו עליהם, מניעה, הגנה ואכיפה, והרבה מאוד עבודה גם כן עם הקהילה, עם ארגונים ומובילים מקומיים של הקהילה, כדי באמת גם לעורר את המודעות לחשיבות של החינוך, לחשיבות של השכלה, ולא לייצר את המעגל הזה שפשוט עובר מדור לדור.

דינה דומיניץ: זה מה שעלה מאוד מהתיק הזה, שהנאשמים עצמם אמרו שגם הם עבדו ככה כילדים, גם הם לא הלכו לבית הספר וגם הם סבלו מאוד מאלימות מההורים שלהם.

דינה דומיניץ: הם בעצם ממשיכים דור אחרי דור ולא יוצאים מהמעגל הזה של העוני והמצוקה והניצול, וגם פשיעה בסופו של דבר.

דינה דומיניץ: רציתי לסיים עם החרשים אילמים.

דינה דומיניץ: אני רוצה רק במשפט להגיד שכולנו פוגשים אותם בקניונים, ברכבת, במקומות מסחר.

אבתיסאם מראענה: אני חייבת לציין שאנחנו יותר לא אומרות חרשים ואילמים, אנחנו אומרות מוגבלות שמיעה.

דינה דומיניץ: נכון, זה לא המונח הנכון, את צודקת לחלוטין, אנשים עם מוגבלות בתחום השמיעה.

דינה דומיניץ: הם באמת אנשים עם מוגבלות בתחום השמיעה, 99 אחוזים מהם הם זרים, הם לא ישראלים.

דינה דומיניץ: העמותות שהם אוספים עבורם עם הפתקים שהם שמים על השולחן ומבקשים כסף, זה לא הולך כמובן לעמותות הישראליות שעוזרות לאנשים עם מוגבלות בתחום השמיעה, אלא לכיסים של סוחרים, שהם בעצמם ישראלים בדרך כלל יוצאי מדינות ברית המועצות, שבעצמם גם עם מוגבלות שמיעה.

דינה דומיניץ: זה עולם מאוד סגור, אנשים עם מצוקה מאוד קשה, אנחנו מנסים כבר שנים לטפל בתופעה הזאת ופחות מצליחים כי הם מאוד מאוימים, אבל אנחנו כן נותנים להם הגנה ומכירים בהם כקורבנות.

דינה דומיניץ: זהו, אלה התחומים הנוספים כדי להשלים את התמונה.

דינה דומיניץ: חשוב לי רק השקף האחרון, אנחנו פונים גם אליכם כשליחים שלנו, שנמצאים בתוך הציבור הישראלי הרחב, גם כמובן נציגי הממשלה כבר מודעים לזה, אבל אפשר לפנות אלינו, אפשר לדווח.

דינה דומיניץ: אנחנו רוצים לקבל את הדיווחים, רוצים לקבל את המידע, אנחנו מפנים לכל הגורמים הרלוונטיים, ונמשיך לעבוד.

דינה דומיניץ: תודה.

אבתיסאם מראענה: מדהים, אז תפקחו עיניים ותדווחו גם לנו, אנחנו נמצאות כאן בשביל לשמוע.

אבתיסאם מראענה: עוה"ד דינה דומיניץ, תודה רבה על השיקוף של המציאות, ועל העבודה המצוינת והאמיצה מאוד שאת משקפת לנו כל פעם מחדש.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לראש המחלקה הפוליטית בשגרירות ארצות הברית, בריאן, בבקשה.

בריאן גרים: (אומר דברים בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) תודה רבה גב' היו"ר על הזמנת השגרירות האמריקאית להשתתף בישיבת הוועדה החשובה הזו.

בריאן גרים: שמי בריאן גרים, ואני ראש המחלקה הפוליטית בשגרירות, נמצאים איתי פה עמיתיי צ'ייס עמוס וענת בן נון.

בריאן גרים: ארצות הברית מחויבת להיאבק בסחר בבני אדם באופן כללי, ובאופן ספציפי בסחר למטרות עבדות, לרבות גיוס, מתן מחסה, העברה, אספקה או החזקת אדם למטרות עבודה או שירותים באמצעות שימוש בכוח, הונאה, כפייה, למטרות של ניצול, עבדות שלא מרצון, עבודות כפייה, שעבוד לחוב, או עבדות.

בריאן גרים: ב-3 בדצמבר השנה, הנשיא ג'ו ביידן פרסם את תוכנית הפעולה הלאומית העדכנית למאבק בסחר בבני אדם.

בריאן גרים: תוכנית הפעולה הלאומית שלנו מתווה תוכנית מקיפה לשלוש שנים לכל הגישה הממשלתית למאבק בסחר בבני אדם, לרבות פעולות לחיזוק העמדה לדין של סוחרים בבני אדם, כדי להגביר את ההגנה על קורבנות וכדי למנוע פשעים המתרחשים בתוך גבולותינו ובחו"ל.

בריאן גרים: אנחנו שמחים להיפגש פנים אל פנים היום, אחרי זמן רב, כפי שהזכירה היו"ר, ואנחנו לוקחים בחשבון את ההשפעות מרחיקות הלכת של מגפת הקוביד-19 על מהגרי עבודה, חלקם אף נהיו יותר פגיעים לסחר לאור הבידוד שלהם, במיוחד בתחומי החקלאות והסיעוד.

בריאן גרים: אני רוצה להתחיל בהבעת ההערכה שלנו על שיתוף הפעולה הקרוב והיעיל שיש לנו בנושאי סחר בבני אדם עם ממשלת ישראל.

בריאן גרים: אנחנו רואים את העבודה שלנו באזור הזה כשותפות, ואנחנו שמחים לראות את הרצינות שבה הרשויות הישראליות שוקלות את ההמלצות המצויות בדו"ח השנתי שלנו אודות סחר בבני אדם.

בריאן גרים: בדו"ח שלנו משנת 2021 המלצנו על מינוי ועדת כנסת שתתייחס לסחר בבני אדם למטרות עבדות, ואנחנו שמחים להיות יכולים לדבר איתך על הנושא הזה היום.

בריאן גרים: אחרי תשע שנים בראש הדירוג של המדינות שנאבקות בסחר בבני אדם, ובעקבות אתגרים שלא היו כמותם במהלך הפנדמיה, ישראל, ביחד עם מדינות נוספות, הורדו לדירוג השני.

בריאן גרים: אנחנו מבינים את האכזבה שמורגשת על ידי כל מי שעובד בממשלה על מנת לסיים את התופעה המחרידה הזאת.

בריאן גרים: אנחנו מקווים שכל אחד מכם ייקח את ההזדמנות הזאת כדי לאשר ולחזק את המסירות שלו לטפל בנושא הזה, ולתמוך בעבודה הקשה של הפקידים וגורמי הממשל במשרד החוץ, משרד המשפטים, ומשטרת ישראל.

בריאן גרים: ארצות הברית בהחלט מאשררת את המחויבות שלנו לתמיכה במאמצים שלכם למאבק בסחר בבני אדם, ולחזרה שלכם לדירוג הראשון.

בריאן גרים: כדי להבהיר, מדינה הנמצאת בדירוג הראשון היא מדינה שעומדת בדרישות המינימליות במאמצים למניעת סחר, אבל יש לה את האחריות להתקדם בצורה משמעותית שנה אחר שנה, לסיום התופעה של סחר בבני אדם.

בריאן גרים: אנחנו צריכים לפעול יותר, ביחד, כדי להיאבק בעבדות מודרנית, כי המאבק הזה רחוק מסיומו.

בריאן גרים: ישנן המלצות המצויות בדו"ח שלנו שמדגישות את התחומים המדאיגים המתמשכים, איפה שאנחנו מרגישים שממשלת ישראל צריכה למקד את תשומת הלב ולבנות על שיטות עבודה קיימות שלמדנו עליהן היום.

בריאן גרים: הייתי רוצה להדגיש שתיים מההמלצות שנמצאות בדו"ח שלנו.

בריאן גרים: ראשית, לאשר יותר פקידים ממשלתיים, לרבות ברחבי המדינה, לזיהוי קורבנות סחר בבני אדם ולהרשות גישה יותר יעילה לשירותי הגנה.

בריאן גרים: בעוד שאנחנו מעריכים העבודה של יחידת התיאום נגד סחר בבני אדם של המשטרה, שנשארה הרשות היחידה שיכולה להכיר בקורבנות סחר באופן רשמי, היחידה הזאת מורכבת כעת רק משוטר אחד שאחראי על המדינה כולה.

בריאן גרים: הסידור הזה משפיע לרעה על היעילות ועל תהליכי הזיהוי של קורבנות והפנייתם לשירותי הגנה, ולפגיעה ברווחתם של קורבנות פוטנציאליים.

בריאן גרים: אנחנו מבינים שמנגנון לזיהוי קורבנות נמצא בפיתוח, ואנחנו מברכים כל שינוי, גם כדי לגרום למערכת להיות יותר פעילה בזיהוי קורבנות, ובתיעדוף הרווחה של הקורבנות במהלך החקירה.

בריאן גרים: אנחנו גם מברכים על בנייה של מערכות חזקות עם ארגונים לא ממשלתיים, דבר שיכול לחזק את המנגנון של זיהוי והפניית הקורבנות.

בריאן גרים: שנית, עלייה משמעותית בחקירות, הגשות כתבי אישום, והרשעות של סוחרים בבני אדם למטרות עבדות, כולל מקרים פוטנציאליים של סחר שמופנים על ידי ארגונים לא ממשלתיים.

בריאן גרים: רוב קורבנות הסחר המוכרים בישראל הם קורבנות של סחר למטרות מין.

בריאן גרים: בעוד ישנם כמה קורבנות סחר למטרות עבדות המוכרים כל שנה, אנחנו עודנו מודאגים מכך שייתכן וישנם קורבנות נוספים, במיוחד בתחומי החקלאות, הסיעוד והבנייה, כשלעיתים קרובות, מקומות העבודה מרוחקים או מבודדים.

בריאן גרים: כדי להבהיר, זוהי מגמה גלובלית, כולל בארצות הברית.

בריאן גרים: סחר בבני אדם למטרות עבדות נמצא במצב של תת זיהוי ותת הגשה של כתבי אישום בשל מגוון סיבות, לרבות הדרכה לא מספקת, תת מימון של משגיחי עבודה והקושי בהגשת כתבי אישום נגד התיקים האלה כעבדות בכפייה במקום כהפרה מינהלית של תנאי עבודה.

בריאן גרים: אנחנו ממשיכים להמליץ העלאה במספר משגיחי העבודה, אשר מוודאים את התנאים של עובדים זרים בישראל, כמו גם עובדים סוציאליים ומתרגמים בתחומי החקלאות, הבנייה והסיעוד.

בריאן גרים: אנחנו ממליצים שתסופק לעובדים האלה הדרכה בתהליכי זיהוי קורבנות.

בריאן גרים: גברתי היו"ר, ברצוני גם להקדיש רגע להכיר בעבודה המשמעותית של החברה האזרחית הישראלית, אשר מיוצגים היום על ידי הארגונים הלא ממשלתיים שהצטרפו אלינו, לשמש תפקיד קריטי בהפניית הקורבנות לרשויות, לספק שירותי מפתח ולאסוף מידע, מה שתורם לדוחות של הממשלה האמריקאית ואחרים בנושא החשוב הזה.

בריאן גרים: גברתי היו"ר, ברצוני להודות לך שוב על ההזדמנות להציג את הדו"ח שלנו היום, ולמסירות של הוועדה הזאת לטיפול בסחר בבני אדם.

בריאן גרים: תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה, אנחנו בהחלט נמשיך, וזאת היא רק הפגישה הראשונה, אדוני, ראש המחלקה הפוליטית בשגרירות ארצות הברית.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לפנות לעוה"ד שירי לבן-רן, הממונה על זכויות העובדות והעובדים הזרים בזרוע העבודה במשרד הכלכלה, בבקשה.

שירי לב-רן: תודה רבה, אני גם מבקשת להצטרף לברכות ולהגיד ישר כוח מאוד גדול לדינה, שעושה עבודה מאוד קשה ומאתגרת, אבל בצורה מקצועית וממלכתית, ומאוד חברית, אז זה הזמן להגיד ישר כוח.

שירי לב-רן: אני מבקשת גם להגיד תודה כמובן ליו"ר הוועדה, גם על הצפת הנושאים האלה על סדר היום באופן שוטף, משהו שעד לא מזמן הוא לא היה מובן מאליו בכלל, ואני גם מבקשת להודות ליו"ר הוועדה על כך שהיא מאתגרת אותנו, לא פעם ולא פעמיים, ואנחנו בהחלט מרימות את הכפפות השונות שגברתי זורקת.

שירי לב-רן: למשל, רק אתמול הרמנו את אחת מהכפפות האלה בכל הנוגע למניעת הטרדה מינית.

אבתיסאם מראענה: פירגנו לכם ברשתות החברתיות.

שירי לב-רן: תודה רבה, אנחנו בהחלט שמחות על היחסים, או על המערכת הזו שנוצרה, כי היא מאוד חשובה.

שירי לב-רן: אני מבקשת להתייחס לשלוש נקודות שדינה העלתה, שאני חושבת שהן מאוד עקרוניות בעבודה שלנו.

שירי לב-רן: קודם כל, אני גם מבקשת להגיד תודה רבה לכל השותפות והשותפים שלנו, אכן, השותפות היא אחת מה-P החשובים ביותר, ה-partnership, אחד העקרונות החשובים ביותר שקיימים בעבודה שלנו.

שירי לב-רן: בין השאר, אני יכולה להעיד על היחידה שלנו, יחידה יחסית מאוד מצומצמת, ולכן הקשר שיש לנו עם הארגונים של החברה האזרחית, בעיקר עם 'קו לעובד', הם מאוד חשובים לנו וזה גם המקום להגיד תודה רבה להם.

שירי לב-רן: אנחנו פוגשות את המקרים ה"אפורים" של סחר, זאת אומרת, אותם המקרים שהם לא סחר במובן המובהק, או במובן הפופוליסטי שאנחנו בדרך כלל מכירים, אבל אנחנו פוגשים כל מיני תופעות שהן על הגבול מבחינת הסחר, ואני יכולה להעיד שזה בא לידי ביטוי בכל הענפים שאנחנו מתעסקים איתם, בין אם בסיעוד ביתי, בין אם בחקלאות וגם בבניין.

שירי לב-רן: אני אציג ממש בקצרה את אחד המקרים שהגיעו לידיעתנו, מקרה של עובד שהגיע לעבוד בישראל דווקא כמומחה, ובאיזשהו שלב דרכונו נלקח ממנו, הוא רצה לחזור למדינת המוצא שלו אבל הוא לא היה יכול כי הדרכון לא היה ברשותו.

שירי לב-רן: זה מצב של חוסר אונים עבור אותו אדם שלא דובר אנגלית מאוד טובה, ובטח שהוא לא מכיר את כל היחידות הממשלתיות.

שירי לב-רן: הוא הגיע אלינו דרך הפניה של 'קו לעובד', אנחנו פנינו לרשות האוכלוסין וההגירה.

שירי לב-רן: לא עברו 24 שעות ורשות האוכלוסין דאגו לטפל במקרה הזה, אז אולי זה לא היה בתוך התשבץ המאוד רחב שדינה הציגה מקודם, אבל בהחלט מקרה שבו עצם לקיחת הדרכון מהווה ביטוי מאוד לא לגיטימי על גבול של סחר בבני אדם, וכן היה לי חשוב להראות איך המקרים האלה, במובנים מסוימים, יכולים להיות מאוד פתירים בצורה יחסית פשוטה.

שירי לב-רן: זה למשל אחד מהמקרים.

שירי לב-רן: מגיעות אלינו לא מעט פניות באמת במסגרת הקורונה, על הבדידות הקשה שחווים וחוות עובדים זרים, בעיקר בתחום הסיעוד הביתי.

שירי לב-רן: אנחנו הכנו סרטון קצר שדינה סיפרה לי שהיא הציגה אותו בפלטפורמה בין-לאומית.

שירי לב-רן: זהו סרטון קטן שבעצם נותן איזושהי ראייה על העובדות, שומעים אותן בקולן מספרות בצורה מאוד קצרה על כמה שהמצב החדש הזה, הסדר העולמי החדש הזה, איך הוא מקשה עוד יותר על המרחק מהמשפחה ומהבית.

שירי לב-רן: שוב, זאת לא ההגדרה המשפטית של סחר בבני אדם, אבל ברור לנו איך הדבר הזה מאוד משפיע על המצב הנפשי, על הרווחה האישית של אותם אנשים שהם רחוקים אלפי קילומטרים מביתם ומשפתם, והם עושים את זה בסך הכל בשביל הפרנסה והעתיד הטוב יותר שלהם ושל משפחתם.

שירי לב-רן: אנחנו בהחלט עובדים לא מעט, כמובן משתדלים להיות כמה שיותר בצומת הזה של מניעה, כדי בכלל לתפוס את הדבר הזה עוד לפני שהוא קורה, עוד לפני שאנחנו יכולים לבוא אל דינה ולהגיד לה שהנה אנחנו עומדים בקריטריונים של סחר.

שירי לב-רן: אני מסכימה עם גברת היו"ר, יש לנו עוד הרבה עבודה בתחום הזה.

שירי לב-רן: כפי שכבוד היו"ר יודעת, גם הקולגה היקר שלי, מאיר - - - יש הרבה מאוד עבודה, ואנחנו מספר מצומצם יחסית של מפקחים.

אבתיסאם מראענה: מה אנחנו עושות עם המספר המצומצם הזה?

אבתיסאם מראענה: יש לנו מספר מצומצם של מפקחות ומפקחים, ואנחנו נדון על זה בהמשך, של פקחים ופקחיות שאנחנו מאיישות אותם, אני כבר מגויסת בנפש שלי לאיוש של אותם אנשים שיבואו לעבוד ויעשו את עבודתם בפיקוח.

אבתיסאם מראענה: אבל, למה את מכוונת כשאת מדברת על "צוות מצומצם"?

אבתיסאם מראענה: כוח אדם שנמצא בזרוע העבודה?

שירי לב-רן: אני רוצה להזכיר שאנחנו מדברים, רק בתחום הסיעוד למשל, על כמעט 60,000 עובדים שנמצאים כאן עם ויזת עבודה חוקית.

שירי לב-רן: ביחידה שלי אנחנו שתי עורכות דין ושני סטודנטים, אנשים מאוד מקצועיים שעובדים מאוד קשה, אבל אני חושבת שהיחס מדבר בעד עצמו.

שירי לב-רן: זאת אומרת, אנחנו הרבה פעמים מדברים על כך שאנחנו רוצים לשים יותר דגש על האיכות ולא על הכמות, אבל בסופו של דבר אנחנו מדברים על שדה מאוד רחב, וצריך לתת לו בסופו של יום גם את המענה הכמותי ולא רק האיכותי, ועל כך אני מדברת.

אבתיסאם מראענה: אוקיי, טוב, אנחנו ננסה לעזור בזה שתגדילו את המחלקה שלכם, ושיהיו כמה שיותר אנשים קשובות וקשובים, בשביל לתת לאוכלוסייה כל כך חלשה ומוחלשת את מה שראוי לה.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעבור לאביב לביא מגלי צה"ל, שביקש לדבר בדיון ואני מאוד אשמח לשמוע אותך.

אביב לביא: תודה רבה, גברתי, תודה על ההזמנה.

אביב לביא: אני אדבר על הנושא שהוצג פה, בין השאר במצגת של עוה"ד דומיניץ, של ילדים פלסטינים מקבצי נדבות בצמתים בישראל.

אביב לביא: תודה על ההזמנה, כי שלוש שנים בערך אנחנו מתדפקים על כל דלת אפשרית ומנסים להציף את הנושא, וההרגשה היא שרוב הגורמים הממשלתיים והציבוריים מכירים אותו, אבל לא מאוד מעוניינים לשמוע ואולי גם לעשות.

אביב לביא: עוה"ד דומיניץ סיימה את הסקירה שלה בהזמנה לציבור לדווח, אז לנו הוא מדווח.

אביב לביא: "יהיה בסדר" בגלי צה"ל היא תוכנית שמבוססת על פניות הציבור.

אביב לביא: הציבור פונה אלינו ופונה, כשמרגישים שנגרמה עוולה על ידי גורם ממשלתי וציבורי בעיקר.

אביב לביא: כדי לסבר את האוזן, אנחנו מקבלים כ-700 פניות בשבוע, כ-35,000 פניות בשנה, בכל הנושאים ולא רק בנושא הזה, כמובן.

אביב לביא: בנושא הזה בעיקר של ילדים בצמתים, אנחנו מוצפים בפניות בעיקר בשלוש השנים האחרונות.

אביב לביא: אגב, זה התחיל לפני הקורונה, יכול להיות שהזרם עלה בתקופת הקורונה.

אביב לביא: עשינו ריכוז של הגיאוגרפיה.

אבתיסאם מראענה: מי מתקשר בעצם?

אבתיסאם מראענה: מי פונה אליכם?

אביב לביא: הציבור בהמוניו, הציבור הישראלי.

אביב לביא: אני צריך להגיד שאני רוצה לשבח את הישראלים שאכפת להם.

אביב לביא: ישראלים וישראליות שנוסעים בצמתים בבוקר, רואים ילדים בני 5, 6, 7, הרבה פעמים בלויי סחבות, בבגדים פרועים, ילדים שנראים במצב פיזי לא טוב.

אביב לביא: אגב, הרבה פעמים מדווחים לנו שמזהים ברקע את המפעיל, את האיש הזה.

אביב לביא: יש אנשים שסיפרו לנו שכשהם עוצרים ופותחים את החלון, ובמקום לתת כסף מציעים לילד סנדוויץ' או בקבוק שתייה, והוא מפחד, הוא מסרב, כי הוא יודע מה הוא יחטוף אחרי זה אם הוא ידבר או ישתף פעולה.

אביב לביא: זה באמת מהסיפורים הכי מזעזעים ומקוממים ומטלטלים שמגיעים אלינו, ואני מוכרח להגיד גם, כל פעם שאנחנו משדרים ומעלים פוסט בדף הפייסבוק שלנו, כמות התגובות, מדובר על אלפים של ישראלים ש-א', מזועזעים וחייבים לעשות משהו, ו-ב', אומרים שגם הם ראו מקרים כאלה.

אביב לביא: מבחינה גיאוגרפית, ובהתאמה מסוימת למה שעוה"ד דומיניץ הציגה, אנחנו מוצאים מקרים בעיקר בגליל.

אביב לביא: עשינו ריכוז בשפרעם, בלעין, טמרה, ג'דידה מכר, כל וואדי ערה לכל אורכו, כפר קרע, ירכא וכן הלאה, וגם הרבה באזור קו התפר, ניצני עוז, בת חפר, האזורים האלה.

אביב לביא: פניות יותר מועטות קיבלנו מאזור הנגב, בצמתים שליד באר שבע, אבל משם קיבלנו פניות יחסית בכמות קטנה, וזאת גם שאלה שלא הצלחנו לברר, מיהם הילדים ששם.

אביב לביא: ברור לנו שהילדים בצפון הם בקו התפר, 99 אחוזים מהם מגיעים מהרשות הפלסטינית, אבל מה קורה בנגב פחות ברור לנו.

אביב לביא: אופן הפעולה של התוכנית שלנו הוא שאחרי שאנחנו מקבלים פניות, מתחקרים אותם וגובים את העדות מהפונים, אנחנו פונים לרשויות הרלוונטיות, ומבקשים גם הסבר אודות מה קורה, ובעיקר, מה עושים כדי לפתור את הבעיה.

אביב לביא: נדמה לי שפנינו לכל רשות אפשרית במדינת ישראל, אולי חוץ ממשרד התרבות והספורט.

אבתיסאם מראענה: לא, משרד התרבות והספורט דווקא עשו, הם עשו סרט בשם 'אגורות' אז לפחות את התפקיד שלהם בקולנוע אנחנו תמיד עשינו ונמשיך לעשות.

אביב לביא: אז אולי טעינו שלא פנינו אליהם.

אביב לביא: פנינו כמובן למשטרה, למשרד לביטחון פנים, למשרד הרווחה, ליוניסף הגענו.

אבתיסאם מראענה: מתי הפנייה האחרונה הייתה ולמי?

אביב לביא: להערכתי לפני חודשיים, יושבת פה העורכת שלנו, שירה.

אביב לביא: לפני מספר שבועות.

אביב לביא: בעיקרון מצאנו את עצמנו מסתובבים במעגל.

אביב לביא: זאת אומרת, אני לא רוצה לומר פה מה כל משרד אמר, אבל זאת השתלשלות מאוד ארוכה שנמשכת כבר שלוש שנים.

אביב לביא: בעיקרון, כל המשרדים הכירו את התופעה, כולם בעצם אמרו לנו שהאחריות נמצאת אצל גורם אחר, זה הגיע עד המתפ"ש, מתאם הפעולות בשטחים, וזה הגיע חזרה ואז מצאנו את עצמנו מסתובבים במעגלים, כשאין גוף אחד שאומר שהוא ייקח על עצמו להסביר לנו מה אפשר לעשות, ולהגיד מה הם כממשלת ישראל או כזרוע ממשלתית עושים בנושא.

אביב לביא: סיפרה פה עוה"ד דומיניץ על שולחנות עגולים.

אביב לביא: אני באופן אישי כעיתונאי, וגם כאזרח מודאג מאוד אשמח לדעת מי יושב בשולחנות העגולים האלה ומה קורה, ומעבר לדיונים, האם בעצם משהו יורד אל השטח, כי הזכרת נראה לי, זה עבר פה כחוט השני, את עניין האכיפה, את הפער בין הידיעה שיש בעיה, לבין מה קורה במציאות.

אביב לביא: במציאות, התחושה שלנו היא שיש בתחום הזה הפקרות מוחלטת, ושום גוף לא באמת לוקח את העניינים לידיים.

אביב לביא: תודה.

אבתיסאם מראענה: טוב, כן, זה סיפור קשה ועצוב, וכשאני עצובה אני אשמח שהמשרד לביטחון פנים יוציאו אותי מהתחושה, אז תצילי אותנו בבקשה, גברתי שרית פרץ, יאללה.

שרית פרץ: אני אנסה.

שרית פרץ: בוקר טוב לכולם, אני כן אשמח לענות לדברים שאמרת, אבל אני קודם כל אפתח ואומר שמשטרת ישראל באמת רואה בחומרה את העבירות האלה של סחר בבני אדם, החזקה בתנאי עבדות, עבירות נלוות לזנות.

שרית פרץ: אלה הן תופעות שבכל פעם שיש תיק חקירה או מידע או איזשהו כיוון חקירה אפילו, אנחנו באמת מתכנסים בשביל לנסות ולמצות כמה שיותר מתוך אותו מידע, להגיע לאותם מחוללי פשיעה, ובסוף להביא אותם לדין, ככל שניתן.

שרית פרץ: זאת מלאכה לא פשוטה, יש עבירות שלכאורה קל לנו, על אף האתגרים קל לנו יותר לטפל בהם, ואלה הן באמת העבירות של זנות או סחר לזנות, ואני בהחלט חושבת שכמדינה, אנחנו הרבה יותר טובים בתחום הזה.

שרית פרץ: בנושא של עבדות, של סחר לעבדות, החזקה בתנאי עבדות, בדגש על עובדים זרים, אנשים שעובדים במשקים החקלאים, נשים ספונות בתוך בתים, יש לנו אתגרים מאוד קשים.

אבתיסאם מראענה: מהם האתגרים?

שרית פרץ: נתחיל מפערי תרבות, לא תמיד קורבנות סחר מודעים לכך שהם קורבנות סחר, הם לא יגיעו לתחנת משטרה ויגידו "שלום, אני קורבן סחר, נפגעתי", הם בכלל לא מודעים לכך שהם נפגעים הרבה פעמים.

שרית פרץ: לפעמים הם מגיעים ממדינות שכך נהוג שם, ולפעמים, כשהם כן מבינים שהם נפגעים, קשה להם לבוא ולבטוח, בטח במשטרה.

אבתיסאם מראענה: בטח בעברית.

שרית פרץ: יפה, קשיי שפה זה האתגר הנוסף שיש לנו.

שרית פרץ: קשה להם לבטוח ברשויות הממסדיות, לפעמים אפילו בארגוני סיוע, כלומר, ייקח להם זמן להגיע אפילו לארגוני סיוע.

שרית פרץ: כשהם כבר מגיעים, יש לנו אתגרים של שפה, שהיום אנחנו באמת רואים עובדים זרים ממדינות שאפילו באותה מדינה יש ניבים שונים, ולנו במשטרה מאוד קשה לאתר מתורגמנים.

שרית פרץ: אני לא אכניס אתכם כרגע לאתגרים בתוך העולם הזה של תרגום, אבל גם יש פערים בהבנה, גם במהימנות של התרגום.

שרית פרץ: כלומר, זה עולם באמת שונה, אנחנו מסתמכים המון, יחד עם ארגוני הסיוע, על 'גוגל טרנסלייט', ואני חושבת שזאת לא השיטה.

אבתיסאם מראענה: אוי ואבוי.

שרית פרץ: נכון.

שרית פרץ: בשלב של החקירה אנחנו כבר מאתרים מתורגמן עם הארגון שאנחנו עובדים איתו, עם 'איטייפ', אבל אני יכולה לומר שמזלנו ששיתופי הפעולה כל כך מצוינים עם ארגוני הסיוע, שאפילו בשלב הראשוני אנחנו נעזרים בהם.

שרית פרץ: שוב, אז זה באמת העניין של לבנות את האמון עם אותם קורבנות זה מאוד קשה, כשאנחנו כבר מזהים אותם, לא תמיד הם רוצים להיכנס למקלט לקורבנות סחר, ששם אנחנו בעצם מנסים להגן עליהם, המדינה נותנת להם סל שיקום מאוד משמעותי, שמאפשר להם גם מצד אחד, להיות מוגנים, ומצד שני, במידה והם מעוניינים, לשתף פעולה עם החקירה, ככל שהיא מתנהלת, ובעצם להגיע לאותם מנצלים, להפסיק את מעגל הניצול, תוך כדי החקירה.

שרית פרץ: זה באופן כללי.

שרית פרץ: אני חושבת שהבסיס לפעילות שלנו במשטרה, זה באמת שיתוף הפעולה, בגלל שאנחנו מדברים על עבירות שמאוד קשה לזהות אותן, שוב, להבדיל מסחר לזנות, שגם שם יש אתגרים אחרים, אבל אם אנחנו מדברים על עובדים זרים אז האתגרים הם הרבה יותר קשים.

אבתיסאם מראענה: יש איגרת שיוצאת לאותם עובדות ועובדים זרים, לגבי הסוגייה הזאת של הגדרה ברורה מאוד איפה עובר הגבול הזה ואיפה בעצם אדם יכול להיות מוחזק בתנאי עבדות, או נתון לסחר בבני אדם?

אבתיסאם מראענה: יש איגרת שיוצאת שהעובד או העובדת מבינות או מבינים?

אבתיסאם מראענה: אפילו אם הם באים מתרבות של - - - אני לא יודעת מה זה "תרבות של עבדות", סליחה, אנחנו לא, אנחנו קצת התקדמנו, קצת הבנו, משהו קורה לנו כבני אדם, אז אני לא יודעת מה זה "באו מתרבות ששם זה בסדר אונס, שם זה בסדר עבדות".

אבתיסאם מראענה: אולי קצת קשה לי לקבל את מה שאת אומרת, אבל אוקיי, באתם למדינה הזאת, נעים להכיר, יש פה תרבות חדשה, יש פה חוקים, יש קווים אדומים.

אבתיסאם מראענה: הקווים האדומים מתבהרים לאותם עובדות ועובדים?

שירי לב-רן: אז אולי אני אומר, סליחה שרית, אני רק אומר לגבי זה, שבהחלט יש זכותונים שגם משרד הכלכלה, זרוע העבודה מפרסמת, וגם כמובן רשות האוכלוסין וההגירה, בשפות שונות, לגבי זכויות של עובדים.

שירי לב-רן: זאת אומרת, זה לא תחת הכותרת של מה ייחשב כסחר בבני אדם, אבל אמירות כמו שלמעסיק אסור להחזיק את הדרכון של העובד או דברים כאלה בהחלט נמצאים באותם זכותונים, וזה בוודאי עולה במשאים ומתנים שלנו עם המדינות בהסכמים הבילטרליים, ובמידעון שאנחנו מכינים לאותם עובדים לפני שהם מגיעים לכאן.

שירי לב-רן: אני בהחלט חושבת שזה לא מספיק, במובן הזה שגם כשאני מקבלת איזושהי חוברת מידע, וגם אם אני עוברת על כולה בעיון רב, אז בוודאי שאני לא יכולה להגיד שאני יוצאת מתוך זה מומחית בתחום, אבל אנחנו בהחלט דואגים להבהיר, לפחות את הדברים שלנו נראים מאוד טריוויאליים, כמו העניין של הדרכון, בהחלט דואגים להבהיר אותם גם בשפות השונות.

שירי לב-רן: אני שוב, מרימה גם את הכפפה הזו של גברתי, במחשבה של אולי באמת לעשות מדריך ספציפי כזה.

אבתיסאם מראענה: תודה.

אבתיסאם מראענה: שאלה אחרונה, מה אנחנו אומרות בעצם לאזרחי ואזרחיות מדינת ישראל המודאגות והמודאגים מהילדים האלה שמקבצות ומקבצים נדבות ברחובות, שמכירות את התופעה, ואביב לביא מדבר על זה, מה אנחנו אומרות להם?

אבתיסאם מראענה: הרי אם מגיעים שב"חים ונכנסים פנימה למדינת ישראל, מדינת ישראל יודעת יפה מאוד לטפל באנשים האלה, לא מזמן הייתה ביפו כניסה לתוך מסעדה והיה על זה בלגן מטורף.

אבתיסאם מראענה: הילדים האלה, רובם לפחות ממה שאני מזהה וממה שאני מכירה באופן אישי, הם לא ילדים אזרחי מדינת ישראל, הם ילדים שנכנסו מתוך שטחי הרשות, רואים אותם, מצלמים אותם, שולחים תמונות, אני באופן אישי שלחתי שאילתות למשרד לביטחון פנים על הסוגייה הזאת.

אבתיסאם מראענה: אני לא מבינה, את בתור משטרת ישראל, מה עושות עם סיטואציה כזאת?

אבתיסאם מראענה: איך מטפלות בזה?

שרית פרץ: אז אני אומר.

שרית פרץ: קודם כל, דינה דיברה על עשייה שבעצם כרגע קורית במשטרה, לא רק שולחנות עגולים.

שרית פרץ: המשטרה לא נוהגת לפרסם תוצרים של פיילוטים לפני שאנחנו באמת מבינים מה קרה שם, מה המשמעות של אותה פעילות, אבל מתקיימת כרגע פעילות, בעיקר בצפון במספר תחנות, פיילוט של פעילות נגד המפעילים של אותם מקבצי נדבות, ואיתור של אותם מקבצים, בעצם איזשהו תחקור שלהם כדי להבין מי הביא אותם.

שרית פרץ: יש ממש פעילות משותפת ביחד עם צה"ל, ביחד עם הרשות הפלסטינית, על מנת שאותם קטינים לא יחזרו חזרה לישראל, וגם בשיתוף הרווחה.

שרית פרץ: זה גם בהקשר של השולחנות העגולים.

שרית פרץ: יש פעילות שנעשית כרגע, כלומר, בהחלט משטרת ישראל הרימה את הכפפה.

שרית פרץ: הוועדה המקבילה שנערכת כרגע ממש מתמקדת בנושא הזה, במה הם כרגע תוצרי הפעילות, לפחות עד כאן.

שרית פרץ: שוב, כמו שאמרתי, אנחנו לא נוטים לפרסם, כי אנחנו חושבים שבשלב הזה אנחנו רוצים עדיין ללמוד, להבין את הפיילוט של ארבעה חודשים.

שרית פרץ: אני חושבת שבעוד חודש או חודשיים הוא מסתיים, ואז אנחנו נדע בעצם איך אנחנו לוקחים את זה הלאה, גם לדרום, גם לתחנות אחרות בצפון, באמת כדי לטייב את הטיפול שלנו בתופעה הזאת.

שרית פרץ: אנחנו בהחלט מבינים את החומרה שלה, ומתייחסים אליה.

אבתיסאם מראענה: רגע, אני רק מסכמת את הפיילוט.

אבתיסאם מראענה: את אומרת שבעוד חודשיים אנחנו נקבל ממשטרת ישראל את תוצאות הפיילוט, ואתם תשתפו אותנו כציבור, גם ככנסת, בתוצאות?

שרית פרץ: בהחלט.

אבתיסאם מראענה: נפלא.

שרית פרץ: אז רק לדייק, כשדיברתי על אנשים שמגיעים ממדינות זרות, והם רגילים, לכאורה, להתנהגויות כאלה ואחרות, חלילה לא דיברתי על עבירות של אונס, אני מדברת על שעות עבודה.

שרית פרץ: כלומר, הרבה פעמים אנשים, לדוגמה אנשים מתאילנד, רגילים לשעות עבודה רבות במדינת המקור שלהם, הם רגילים שמעלימים להם שכר, הם רגילים לכל מיני התנהגויות שאצלנו במדינה, ברגע שהן מצטברות, מבחינתנו הן הופכות לסחר.

שרית פרץ: כמובן שברגע שאנחנו, ואני מדברת אגב על כולנו, גם המשטרה, גם הרווחה וגם ארגוני הסיוע, כשמזהים עבירות כאלה אז אנחנו נכנסים לתמונה ובעצם מטפלים.

שרית פרץ: בהקשר הזה, דיברנו על ה'קו החם', דיברנו על גלי צה"ל, אני רוצה לתת דוגמה דווקא מהאמריקאים, זאת דוגמה שאני כל פעם נותנת בדיונים האלה, על משהו שאני חושבת שאנחנו במדינה צריכים לאמץ, וזה את ארגון 'פולריס' (Polaris) שיש בארצות הברית, שבאמת התחיל משני סטודנטים שפשוט יזמו איזשהו רעיון של לאגד פניות ציבור בנושא של קורבנות סחר, והיום זו ממש מעצמה שגם ממומנת על ידי המדינה.

שרית פרץ: היום, אני חושבת שכל אזרח בארצות הברית יודע מה זה 'פולריס'.

שרית פרץ: אגב, מי שנכנס לארצות הברית חותם על טופס מסוים, ואפשר לראות ששם כתוב שאם אדם נחשף לעבירות של סחר בבני אדם עליו לדווח ל'פולריס', אפשר לראות בכל מקום את הטלפון הזה, על שירותים במסעדות, אנשים מודעים לכך ומקבלים מיליונים של מיליונים של דיווחים.

שרית פרץ: זה ארגון לא ממשלתי, כלומר, זה לא 'הקו החם', ובעצם יש איזושהי אפשרות, או נוחות, לדווח לאותם אנשים, כי המידע הזה בעצם לא מגיע למשטרה ולא צריך לבנות איזשהו אמון.

שרית פרץ: בסופו של דבר זה ארגון שהוא סוג של פרטי.

שרית פרץ: אני רוצה לומר עוד דבר על העניין הזה של ההתקדמות שלנו, גם כמשטרה וגם בהקשר של שיתופי פעולה שעלתה לאחרונה.

שרית פרץ: אני חושבת שאת זה אנחנו מאמצים ומכאן אנחנו ממשיכים הלאה.

שרית פרץ: בתיק החקירה בהקשר של החזקה בתנאי עבדות שהיה בדרום, בעצם ישבנו וחקרנו בפעם הראשונה ביחד, רשות ההגירה, משרד העבודה, משטרת ישראל, וחקרנו את התיק הזה, את אותם קורבנות עבודה, ביחד.

שרית פרץ: כל אחד שאל את השאלות שקשורות לתחום העבודה שלו, וכך בעצם לא מטרידים את אותו קורבן מספר פעמים.

שרית פרץ: מבחינה מקצועית זה הרבה יותר נכון, כי אנחנו בעצם בסופו של דבר מגיעים למצב עובדתי מיטבי, שממנו אנחנו יכולים להמשיך הלאה לחקירת החשודים, ואני חושבת שזה איזשהו חידוש חשוב מאוד.

שרית פרץ: זהו, אנחנו מבחינתנו באמת מתכוונים להמשיך ולהתפתח כמה שאנחנו יכולים, גם בהיבט המקצועי, וכמו שהתחלתי וגם אסיים, בבסיס, ואני חושבת שהמשוואה היא שיתופי פעולה בין כל הארגונים, ואני חושבת שהיום אנחנו נמצאים במקום טוב, בשונה מבעבר.

שרית פרץ: זה הבסיס להצלחה.

אבתיסאם מראענה: יופי, אני מודה לך.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לד"ר איילת עוז, מנכ"לית המוקד לפליטים ומהגרים, בבקשה.

איילת עוז: קודם כל, אני רוצה מאוד לברך על כך שממקדים את הדיון במהגרי ומהגרות עבודה.

איילת עוז: שמי ד"ר איילת עוז, מנכ"לית המוקד לפליטים ולמהגרים.

איילת עוז: זהו ארגון שפועל כבר למעלה מ-20 שנה בתחום של סחר בבני אדם, וכמו שבאמת עולה מ-20 שנות הניסיון שלנו, ואני בטוחה שהיושבים מסביב לשולחן יסכימו, זה ברור שברמה המספרית הסחר במהגרי ומהגרות עבודה, או החזקה בתנאי עבדות של מהגרי ומהגרות עבודה, הוא הרבה יותר גבוה מאשר אצל גורמי הסחר האחרים, של הסוגים האחרים של סחר בבני אדם, אבל הדיסוננס שנוצר, גם שרית דיברה עליו, הוא שמרבית האכיפה וגם מרבית ההגנה ניתנת לקורבנות מסוגים אחרים.

איילת עוז: מבחינת האכיפה, כמעט כל האכיפה והגשות כתבי האישום, הם בהקשר של סחר לזנות או של קורבנות כתות, וגם ההגנה ניתנת במרביתה לקורבנות מחנות העינויים בסיני ולקורבנות כתות, כשאני הראשונה שאומר שאלה מקרים חריפים, חריגים, אנחנו מטפלים במקרים האלה ואלה מקרים שכל אחד מהם קורע את הלב.

איילת עוז: אז הרעיון הוא לא לומר שאלה מקרים לא חשובים, אבל העובדה שבסך הכל, מתוך הקורבנות שפנו לסיוע המשפטי, כלומר, מתוך הקורבנות המוכרים, בסך הכל 30 אחוזים ב-20 השנה האחרונות הם מהגרי ומהגרות עבודה, כשמספרית הם היו צריכים להיות 70, 80 או 90 אחוזים, מלמד עד כמה הטיפול בתחום הזה, שנקרא לו 'הרוב השקט' של קורבנות הסחר, הוא תחום שנדחק לשוליים בגלל תופעות אחרות, שהן תופעות שאולי קל לנו יותר לראות אותן כסחר, הן תופעות שנמצאות בשוליים, הן תופעות שהן על גבול הפלילי גם ככה, ואת מי שנמצא במרכז החדר אנחנו לא רואים.

איילת עוז: אני אגיד, וכאן אני גם רוצה לברך את המשטרה, שההגנה והליכי ההכרה של קורבנות סחר בבני אדם מאוד השתפרו בשנה האחרונה.

איילת עוז: רק ממש לפני חודש או חודשיים המשטרה פרסמה נוהל להכרה, שנותן הגנה לקורבנות, שמכיר בפגיעות הרבה שלהם.

איילת עוז: כלומר, אני חושבת שפה עשינו כמה צעדים חשובים קדימה, ואני רוצה לברך גם את שרית על ההובלה של הדבר הזה.

איילת עוז: אבל עדיין, התוצאה היא שברמת הזיהוי הראשוני, האיתור הראשוני של קורבנות סחר, הדבר הזה עדיין נסמך כמעט לגמרי על ארגוני זכויות אדם, בעיקר 'קו לעובד' ובמידה פחותה גם 'המוקד', ועם כל הכבוד לשני הארגונים הללו, 'המוקד' הוא ארגון של 15 איש, יש לנו חמישה אנשי שטח.

איילת עוז: זה לא יכול להיות שכמות הקורבנות שהוכרו על ידי 'המוקד' תהיה חלק ניכר מתוך הקורבנות שמוכרים.

איילת עוז: אני רוצה לצאת מפה עם שתי נקודות.

איילת עוז: הדבר הראשון הוא הצורך המשמעותי בהוספת משאבים.

איילת עוז: אני חושבת שלא יכול להיות שאין כמות מפקחים שהולמת את הכמות של מהגרי העבודה.

איילת עוז: הדבר השני, הוא ההבנה של החובה של המדינה בצמתים שבהם כן נמצאים עובדי מדינה, לאתר ולזהות קורבנות סחר.

איילת עוז: יש לנו לא מעט קורבנות שעד שהם הגיעו אלינו הם עברו דרך לא מעט גורמים של המדינה, ואף אחד מהם לא זיהה אותם כקורבנות סחר בבני אדם.

איילת עוז: למיטב ידיעתי, הקו החם של CIMI, אם אני זוכרת את הנתונים, לא זיהה אף קורבן סחר, או כמעט אף קורבן סחר בכל שנות הפעילות שלו.

איילת עוז: יש מעט מאוד זיהוי על ידי ממוני ביקורת גבולות של רשות האוכלוסין, שעושים שימועים לאנשים האלה, הרבה פעמים כאשר הם בורחים ומגורשים.

איילת עוז: אין שום התמקדות בצומת הסופר קריטית הזאת כדי לזהות, כדי להתריע, כדי להפנות - - -

אבתיסאם מראענה: קו CIMI זה בעצם טלפון, ואת אומרת שיכול להיות שמשהו קורה בתוך היכולת לזהות קורבנות דרך שיחת טלפון, כנראה שזה לא בדיוק ממצה את עצמו?

איילת עוז: גם זה, וגם להסתמך על זה שהאדם יפנה.

איילת עוז: כלומר, גם שרית תיארה מאוד יפה, כל החכמים בדרך, אם אנחנו נסתמך רק על אלה שיש להם את היוזמה לבוא אלינו או לפנות החוצה, אנחנו תמיד נראה את קצה הקרחון.

איילת עוז: יש חובה לקיים אכיפה יזומה.

אבתיסאם מראענה: אז מה אתן עושות ב'מוקד' שאתן כן מצליחות לזהות, ומשרדי הממשלה פחות עושות ועושים?

איילת עוז: ראשית, 'המוקד' הוא מקום שכבר 20 שנה הקהילה הזרה יודעת לבוא אליו.

איילת עוז: היו אצלנו אנשים שמצאנו אותם בבוקר ישנים על פתח הדלת שלנו.

איילת עוז: יותר ויותר גורמים, לפעמים גם ממשלתיים, פונים אלינו.

איילת עוז: יש להם מקרה ואני זאת שצריכה לומר להם שזה מקרה של סחר בבני אדם, ובעצם לסייע להם בהליכי ההכרה.

איילת עוז: אבל עדיין, האנשים שמגיעים אלינו הם קצה קצהו של הקרחון.

איילת עוז: חייבים לייצר אכיפה יזומה, חייבים להוציא שוטרים ושוטרות ופקחים, ואת כל הגורמים שיצאו ויאתרו את האנשים האלה.

איילת עוז: מדובר באנשים במצבי פגיעות סופר קיצוניים, שאם נחכה עד שהם יאזרו את הכוחות ויפנו, אנחנו נשאר עם המצב הנוכחי, והמצב הנוכחי הוא מצב קשה מאוד, בעיקר בהקשר של סחר במהגרי ומהגרות עבודה.

אבתיסאם מראענה: אוקיי, וואו.

אבתיסאם מראענה: טוב, אנחנו נתן לעוה"ד אלעד כהנא מ'קו לעובד' שייתן גם את הסקירה שלהם, בבקשה.

אלעד כהנא: תודה רבה.

אלעד כהנא: אני רוצה רק להגיד בהתחלה, שאנחנו מאוד מודים על הדיון, זה דיון מאוד חשוב ואנחנו מאוד שמחים שהוא מתקיים.

אלעד כהנא: אני חושב שברמה ההצהרתית כולנו מסכימים ומסכימות שסחר בבני אדם הוא פלילי ולא צריך להתקיים, שדמי תיווך זאת תופעה שיכולה להביא לסחר של כבילה.

אלעד כהנא: ברמה ההצהרתית אין מחלוקת, השאלה היא איך זה נראה בפועל, בסופו של דבר זה מה שחשוב.

אלעד כהנא: איך שזה נראה בפועל, זה שהמנגנונים וההסדרים שקיימים היום להגירת עבודה, בחלק גדול מהם עדיין מוצאים דמי תיווך, רק חלק קטן ממהגרי העבודה בישראל הגיעו באמצעות הסכמים בילטרליים, ואלה רמות שונות של כבילה.

אלעד כהנא: כמו שאיילת אמרה, אני חושב שרוב מנגנוני האכיפה נסמכים על ארגוני החברה האזרחית, עם המשאבים הדלים שלנו.

אלעד כהנא: אני באמת לא מדבר על מה קורה כשמגיעה התלונה אלינו, מי באמת מטפל וכולי, אלא באמת על אותם מקרים שלא - - -

אבתיסאם מראענה: כשתלונות מגיעות אליכם, אל הארגונים האזרחיים, ואתם בעצם מתחילים לנהל את אותו תיק, את אותה פנייה, דרך משרדי הממשלה, איך ההתנהלות?

אבתיסאם מראענה: היא טובה?

אבתיסאם מראענה: כשאתם מתחילים לגלגל את הסוגייה מול משרדי הממשלה, איך היחסים ביניכם?

אלעד כהנא: הם טובים, יש כמובן מחלוקות לפעמים, אבל בגדול אני חושב שהיחסים הם טובים, ואנחנו מאוד שמחים על שיתוף הפעולה עם משרדי הממשלה.

אלעד כהנא: אני באמת רוצה יותר להתמקד בהיבטי האכיפה היזומה.

אבתיסאם מראענה: אנחנו גם יודעות לפרגן בוועדה, אפשר גם, זה תמיד נותן דחיפה.

אלעד כהנא: בהחלט.

אלעד כהנא: אבל לפני זה, אני רוצה לדבר דווקא על היבטי המניעה.

אלעד כהנא: זאת אומרת, האכיפה מגיעה בשלב מאוחר יותר, כשכבר הגיעו אנשים במצבים של ניצול.

אלעד כהנא: מדינת ישראל עשתה צעד חשוב, אם אנחנו מדברים על לפרגן, שראוי להערכה, של חתימת הסכמים בילטרליים בחקלאות ובבניין, כשלצערי הם חלק קטן מהעובדים האלה.

אלעד כהנא: אם אנחנו מדברים על 100,000 מהגרי עבודה ועוד 100,000 פלסטינים, ענפי החקלאות והבניין ביחד מונים כ-40,000, וגם בהם לא כולם הגיעו בהסכמים בילטרליים.

אלעד כהנא: בשני הענפים האלה נוצרו מסלולים עוקפים להסכמים הבילטרליים, שבהם כל העובדים חשופים לצורות שונות של שעבודי חוב, ורמות שונות של כבילה.

אלעד כהנא: אני מדבר, כמו שדינה ציינה בהתחלה, על מסלול המתנדבים בחקלאות, יש גם את הסדר המומחים ששם הם באמת לא נועדו אולי להגירת עבודה ובפועל הם הפכו להיות מסלול נוח לגבות דמי תיווך מהעובדים.

אלעד כהנא: אבל יש גם מסלולים אחרים שאני חושב ש - - - אני לא אגיד שרצו סחר אבל אולי שיקולים אחרים קיבלו את הבכורה על פני הרצון להיאבק בסחר, וזה כמובן הסדר חברות הביצוע, חברות זרות שקיבלו מה שאף מעסיק ישראלי לא יקבל, היכולת להביא עובד בלי שום פיקוח, עם שעבודי חוב, עם ערבויות עם שטרות שונים, עם דמי תיווך לפעמים, ובכבילה מוחלטת.

אלעד כהנא: הנתונים מראים, ואני לא חושב שיש מחלוקת על זה, שאפס עובדים הצליחו לעבור לחברות אחרות או לצאת מההסדר הזה.

אלעד כהנא: זה נכון, אגב, לא רק לבנייה למגורים, זה גם נכון לחברות שמביאים עכשיו לענף התשתיות תחת הסדר המומחים כביכול, מאות עובדים כמומחים, גם בלי שום פיקוח.

אלעד כהנא: בענף החקלאות יש את הסדר המשתלמים שמוצג מאוד יפה כתוכנית לימודים, אבל בפועל אלה אנשים שבאים לעבוד פה במשרה מלאה בענף החקלאות, בעבודות כפיים, על ידי גורמים פרטיים.

אלעד כהנא: זה נשמע אולי כמו תוכניות לימוד, אבל אלה גורמים מסחריים שעובדים אולי אחר כך עם תוכניות לימוד, אלה גורמים מסחריים שקשורים למגזר החקלאי, והמשתלמים שמובאים אליהם אלה אנשים מאוד צעירים, בגילאי 18, 19, 20, שמגיעים לפה ל-11 חודשים ותלויים בהם לחלוטין.

אלעד כהנא: לא במקרה, חלק גדול אם לא רוב הקורבנות שאנחנו יודעים עליהם, לפחות מי שהגיעו אלינו, מגיעים מהענפים האלה.

אלעד כהנא: אלה ענפים שמאופיינים בכבילה ובשעבודי חוב, ודווקא בהם הייתה, כביכול, בשורה של חתימה על הסכמים בילטרליים.

אלעד כהנא: גם אצל העובדים מתאילנד שמגיעים בהסכם בילטרלי, וחופשיים לעבור, אנחנו רואים עובדים שלא מצליחים לעבור.

אלעד כהנא: זהו ענף שמאופיין בהמון הפרות, וגם משם אנחנו רואים הרבה קורבנות סחר.

אלעד כהנא: אני לא אכנס לכל המבנה שעליו זה בנוי, אבל המבנה לא באמת מאפשר לעובד שחווה ניצול או פגיעה, לעבור מעסיק.

אלעד כהנא: הוא תלוי בלשכות פרטיות שיש להן את הבעיות שלהן, מבחינת זמינות, מבחינת תרגום, קרבה הרבה יותר גדולה למעסיקים מאשר לעובדים, צורך במציאת הקצאות פנויות בשביל להעביר עובד, המון דברים שמביאים לזה שבאופן יחסי למספרים, יש מעט מאוד מעברים, בענף שמאופיין בהרבה הפרות.

אלעד כהנא: גם מחוץ להסדרים האלה, אנחנו מכירים את הסיפור של העובדים הפלסטינים.

אלעד כהנא: הרפורמה שהתחילה רק בענף הבניין, ורק בשנה שעברה, למרות שיש החלטת ממשלה מ-2016 לפתוח אותה, ומתנהלת לה בעצלתיים.

אלעד כהנא: בפועל, היישום שלה הוא אכן מתקדם אבל באופן מאוד איטי, והיישום שלה, גם אם העובדים הפלסטינים רשאים היום חוקית, בענף הבניין בלבד ולא בחקלאות למשל, לעבור מעסיק, בפועל אין להם את האמצעים לעשות את זה, מה שהעלה את סכום דמי התיווך שאנחנו רואים בענף הזה מאז הרפורמה.

אלעד כהנא: ענף הסיעוד, שעכשיו התחיל באמת יישום ראשון של הסכם בילטרלי עם הפיליפינים, מהלך מאוד מבורך, אבל כל העובדות שהגיעו לפני כן, גם מהפיליפינים, הגיעו עם דמי תיווך, וכל העובדות שימשיכו להגיע שלא מהפיליפינים, ימשיכו להגיע עם דמי תיווך.

אלעד כהנא: אין כוונה לסגור את השמיים למדינות אחרות, מבחינת צרכי המטופלים הסיעודיים, כשהיום המענים של המדינה הצטמצמו עבורם ללהביא להם עובדים זרים במקום לתת להם מענים אחרים.

אלעד כהנא: ויותר מזה, בענף הסיעוד אנחנו גם יודעים שיש רמות שונות של כבילה, עד כבילה מוחלטת, של עובדות באשרות הומניטאריות.

אלעד כהנא: העובדות האלה לא יתלוננו, אף עובד שכבול למעסיק שלו לא יבוא ויתלונן, כי הוא יודע שאם הוא יפוטר הוא יאבד את העבודה שלו.

אלעד כהנא: בנוסף לזה, בענף הסיעוד גם כמובן יש החרגה משעות עבודה ומנוחה.

אלעד כהנא: אם ראינו באינדיקציות שדינה נתנה קודם, של עבודה בשעות מרובות, פה זה מובנה בתוך ההסדר עצמו.

אלעד כהנא: אני רוצה להגיד רק משפט על ענייני אכיפה.

אלעד כהנא: כמובן אין לי תלונות לנשים שיושבות פה ועושות את העבודה שלהן בתקינה באמת מאוד נמוכה ובמצב מאוד קשה, הן עושות עבודה טובה, אבל השאלה היא למה התקינה כל כך נמוכה?

אלעד כהנא: כמו שנאמר, בחוליית הסחר יש שני תקנים, במשרד של שירי יש שני תקנים, בזרוע העבודה במינהל בטיחות ובמינהל הסדרה, שאגב לא אחראיים רק על עובדים לא ישראלים אלא גם על עובדים ישראלים, חסרים תקנים או שתקנים לא מאוישים.

אלעד כהנא: לרשות האוכלוסין יש כלי מאוד אפקטיבי, אני יודע שבמשפט פלילי באמת יש רף גבוה ולא תמיד אפשר למדוד, אבל רשות האוכלוסין וההגירה יכולה לשלול היתר ממעסיק, זה לא ברף הפלילי.

אלעד כהנא: לאף מעסיק אין זכות קנויה להעסיק עובד לא ישראלי, ובפועל, אנחנו לא רואים שיש שלילות היתרים, והמעט שיש זה לא על הפרות זכויות עובדים, זה על הפרות דיני הגירה, זאת אומרת, הלנת עובד בלי ציוד מחוץ לבית, או העסקת עובד חקלאות שלא בעבודות חקלאיות.

אלעד כהנא: אפשר אולי לתהות האם הרשות יודעת או לא יודעת, אבל אם מסתכלים על הנתונים של האכיפה היזומה של הרשות, כמה עשרות תיקים בשנה של אכיפה יזומה הם לענפים של סיעוד, חקלאות, ובניין, שבהם מועסקים מהגרי עבודה, עשרה אחוזים מהליכי האכיפה היזומה.

אלעד כהנא: 90 אחוזים מהליכי האכיפה היזומה של הרשות הם בענפים אחרים, הם במסעדות, הם במלונות, הם בתעשייה, כי הרשות, מבחינת הקצאת משאבים, מתעלת את רוב המשאבים שלה לאיתור שוהים שלא כדין, ולא לענפים שבהם יש 100,000 עובדים שהובאו לפה.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לעבור לחה"כ לשעבר אבו וילן, מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, בבקשה.

אבשלום וילן: אין ספק שהתחום הוא מורכב ומסובך, אבל צריך לדייק.

אבשלום וילן: אחרי זה אני אתן גם לידידי אלי כהן שישלים, שעוסק בנושא של המשתלמים.

אבשלום וילן: צריך לדייק לגבי כל הסיפור של המשתלמים בחקלאות, אנשים מגיעים מעל גיל 21 ולא 18, אני מצפה מעורך דין בוועדת כנסת לדייק, משלוש מועצות אזוריות, שהן לא בדיוק גוף מסחרי, ושתי חברות פרטיות.

אבשלום וילן: אבל, עיקר הבקשה הייתה בעצם ממדינות באפריקה ובאסיה.

אבשלום וילן: אני אישית טיפלתי ברמה של נשיא מדינה שהגיע לראש הממשלה, בדרישה חד משמעית להגדיל את מספר המשתלמים, משום שזה חלק של התנסות מעשית, שהוא בסופו של דבר, עבור אותן מדינות, כשהאנשים האלה חוזרים והם כולם בוגרי אגרונומיה, זה בהחלט מקדם את החקלאות באותן מדינות.

אבשלום וילן: לכן, יש פה קומבינציה מאוד בעייתית במובן של חברות פרטיות, אבל מי שעומד מאחורי הפרויקט זה משרד החוץ, ואני קצת מתפלא שאתם, כוועדה פרלמנטרית, לא דאגתם היום שיהיה פה איש משרד החוץ שמטפל בזה, אני הייתי במספר דיונים שם.

אבשלום וילן: שיהיה ברור, אני לא אגן על שום מקרה שההתנהגות בה לא בסדר, צריך לטפל בה ולמצות את הדין, אבל זה לא הסיפור.

אבשלום וילן: הסיפור של הפרויקט הזה, ואני אומר לכם את זה מתוך ידע אישי, אני הרבה שנים בתוך התחום הזה, הוא ביסודו של דבר בקשה של הרבה מאוד מדינות באסיה ובאפריקה, שזה תהליך הכשרה של חלק גדול מהאגרונומיה העתידית שלהם לאחר שהם למדו.

אבשלום וילן: אני מציע לאלי שייתן קצת יותר מספרים.

אלי כהן: שלום לכולם, אלי כהן מוגרבי, אני מרכז החקלאות במועצות האזוריות שדות נגב ומרחבים.

אלי כהן: לי יש את פרויקט המשתלמים שמונה שנים, אני מכיר את הפרויקט, ביקרתי בעולם, הייתי 6-5 פעמים בנפאל, וייטנאם וקמבודיה, אני מכיר את הפרויקט מקרוב.

אלי כהן: אני רוצה להשלים את אבו וילן.

אלי כהן: הפרויקט נמצא בארץ 25 שנה.

אלי כהן: כיום, מי שמנהל את הפרויקט זה מרכז משרד החוץ.

אלי כהן: משרד החוץ הוציא מכרז מאוד מפורט, מאוד מדויק, מאוד ארוך ומייגע וחמישה מרכזים זכו במכרז להגיש מועמדות להביא סטודנטים לישראל.

אלי כהן: נכון להיום, אני אמור לקבל בשבוע הבא 200 סטודנטים מקמבודיה ומנפאל.

אלי כהן: זה סך כל המרכז שלי, המרכז שלי הוא קטן, הוא מרכז מקצועי, יש לנו מכללה אקדמית "חמדת הדרום".

אלי כהן: הגברת שירי הייתה אצלנו בשבוע שעבר והיא ראתה את המקום והתרשמה.

אלי כהן: בין בוגרי הפרויקט הזה, נשיא הונדורס היום הוא בוגר התוכנית, וראש הפקולטה לחקלאות באחת האוניברסיטאות בנפאל הוא בוגר התוכנית.

אלי כהן: כ-70,000 סטודנטים עברו דרך מדינת ישראל בפרויקט הזה, ואני חושב שאלה הופכים להיות השגרירים הטובים ביותר של מדינת ישראל.

אלי כהן: יכול להיות שפה ושם יש לפעמים דברים לא כל כך ברורים או סגורים, אבל בסך הכל הכללי אני חושב שהפרויקט הזה הוא פרויקט מאוד מוצלח ומאוד מוסיף לחקלאות.

אלי כהן: תודה.

אבתיסאם מראענה: תודה, אדוני.

אבתיסאם מראענה: אנחנו בדיוק בשביל זה נמצאות, בשביל ה'פה' וה'שם', אנחנו לא רוצות לא את ה'פה' ולא את ה'שם', אנחנו רוצות סדר וזכויות אדם.

אבתיסאם מראענה: יקירתי ממשרד החקלאות, כרמי יהודית, אהלן.

אבתיסאם מראענה: זאת אולי הפעם הראשונה שאת מוזמנת אלינו לדיונים, אבל אני רוצה להגיד לך שאתמול בדיוק הייתה לי ישיבה עם אבו וילן, מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, דנו בקצרה בכל הסוגייה של החקלאות, מכיוון שאנחנו בדרמה מאוד גדולה ומשבר מאוד גדול בענף הסיעוד, בנושא של הטרדות מיניות ופגיעות מיניות, אבל לכן הנושא של החקלאות עלה מאוד חזק.

אבתיסאם מראענה: אנחנו כמובן ניתן לך שתי דקות להגיד את דברייך אם יש לך, אני יודעת שאת חייבת לרוץ, אבל בכל הסוגייה של החקלאות, בלי 'פה' ובלי 'שם'.

אבתיסאם מראענה: אנחנו נשמח שנכנס דיונים בקרוב, ואת כמובן תהיי מוזמנת, אבל אם יש לך משהו להגיד לנו עכשיו, את בהחלט מוזמנת, בבקשה.

כרמי יהודית: תודה, כמובן אנחנו מגנים את התופעה, ואולי אפשר אולי גם לחשוב ביחד איך אנחנו מנתבים, אם זה נשים אז איך מנתבים אותן לחקלאים ספציפיים או חקלאיות ספציפיות, או לחשוב על איזושהי תוכנית ומה אפשר לעשות עם זה.

כרמי יהודית: אני אציין, שאנחנו כמובן עובדים גם בשיתוף פעולה עם רשות האוכלוסין וכל המשרדים, עם דינה, ומה שנדרש.

אבתיסאם מראענה: יופי, מעולה.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להגיד תודה רבה לכל מי שהגיעה והגיע.

אבתיסאם מראענה: ענבל, יקירתי, את רוצה להגיד משהו?

אבתיסאם מראענה: סליחה שלא נתתי לך, לא בהתחלה ולא באמצע.

ענבל משש: לא נורא, אני אשמח ממש בקצרה, אני מבינה שצריך לסיים, אבל השם של רשות האוכלוסין וההגירה עלה כאן מספר פעמים על ידי מספר דוברים.

ענבל משש: אני רק אומר שגם אנחנו, כמובן, שותפים למאבק הזה בתופעת הסחר, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא גם עם דינה, אנחנו שותפים בכל הצוותים שלה, גם עם שרית, אנחנו מסייעים בזיהוי ודיווח ברגע שיש חשד להיות עובד קורבן סחר.

ענבל משש: אנחנו גם שותפים גם במניעה, גם באכיפה וגם בהגנה.

ענבל משש: בהיבטים של מניעה, זה גם בהקשר של בקרה מוגברים בנמלי התעופה או טרם הכניסה לישראל.

ענבל משש: דיברו פה רבות על ההסכמים הבילטרליים, שהוא מנגנון חשוב ביותר למניעת גביית דמי תיווך, וגם להליך גיוס שהוא שקוף.

ענבל משש: כן יש זכותונים שמופצים לעובדים הזרים על ידי רשות האוכלוסין וההגירה, תוך כדי דיון שלחתי אותם למיכל, גם יידוע של העובדים הזרים על הזכויות שלהם עוד טרם ההגעה שלהם.

ענבל משש: גם הכשרות שאנחנו עושים לעובדי הרשות בקורסים שונים, וגם בהשתתפות פעילה של עובדים שלנו בקורסי סחר שמובילה שרית במשטרת ישראל.

ענבל משש: אנחנו גם עושים סקר דו שנתי על מצבם של העובדים הזרים בענפים השונים, שמפורסם.

ענבל משש: דיברתם על מרכז הפניות לעובדים זרים.

ענבל משש: אני אומר, המרכז הוא מרכז פניות לעובדים להגיש תלונות ולקבל מידע, הוא לא מרכז שהתפקיד שלו הוא לזהות קורבנות, אבל ודאי וודאי כשעולה חשד למקרה חמור, אז אנחנו גם מסייעים לעובדת עם נציגים, להגיע למשטרת ישראל ולהגיש תלונה.

ענבל משש: עוד נושאים ברמת היידוע, אז אנחנו גם מחייבים לפרסם את פרטי הקשר של הממונה על זכויות העובדים הזרים אצל כל המעסיקים.

ענבל משש: אנחנו כמובן גם עושים ביקורות על מגורים וביקורות שכר על עובדים זרים.

ענבל משש: בהקשר של הגנה, כל קורבן סחר מקבל מרשות האוכלוסין וההגירה רישיון עבודה למשך שנת שיקום, אז אנחנו כן רואים את עצמנו, בוודאי ובוודאי שותפים ועובדים בשיתוף פעולה, וכמובן, יש עוד המון מה לעשות.

ענבל משש: תודה.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה, גברתי.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה לסכם את הדיון הזה, וקודם כל גם להגיד תודה רבה לצוות הוועדה שלי, יש לי צוות מהמם של נשים מדהימות, וגם גברים מהממים.

אבתיסאם מראענה: מנהלת הוועדה, מיכל דיבנר כרמל, אני רוצה להגיד תודה ליעל אורבך, היועצת הפרלמנטרית שעובדת איתי בלשכה, ליועצת המשפטית שלנו בוועדה, עוה"ד נועה בן שבת, לדוברים של הוועדה, נועם עינב ואורי שאיתנו מהבית.

אבתיסאם מראענה: אני רוצה להודות לכל מי שהגיעה והגיע, תמיד אתן עושות לנו טוב בזה שאתן שופכות אור, בטח ובטח אחרי שהיה לנו חג חנוכה, שבו אנחנו רוצות לגרש את הרוע ולקבל רק את הטוב.

אבתיסאם מראענה: אני אסכם עכשיו את הדיון.

אבתיסאם מראענה: לאחר הדיון הזה מתחדדת תמונה מדאיגה של תופעות ניצול והפרת זכויות, עד כדי תופעות סחר בבני אדם.

אבתיסאם מראענה: משרד המשפטים, בהובלת עוה"ד דינה דומיניץ, מתאמת המאבק בסחר בבני אדם, שופכים אור על סוגיות שצריכות להדיר שינה מעינינו.

אבתיסאם מראענה: אני קוראת לרשויות הרלוונטיות לטפל בתופעות הקשות שנחשפו אליהן, ומזמינה את משרדי הממשלה הרלוונטיים להאיץ את הטיפול והמענה, ומציאת הפתרונות המיידיים במטרה למגר עד אפס את התופעות שעלו בדיון.

אבתיסאם מראענה: הוועדה תעמוד בקשר ישיר עם הגורמים בנוגע לסוגיות.

אבתיסאם מראענה: אני קוראת למשרדי הממשלה לפעול להרחבת כוח האדם בגופי האכיפה והפיקוח.

אבתיסאם מראענה: אני ממש ממש צובעת את זה בצבע אדום, ואנחנו נפעל בשיתוף פעולה על מנת לבקש לאכוף ולפקח על הסוגייה הזאת.

אבתיסאם מראענה: זאת סוגייה של מחסור בכוח אדם, שיכולה בהחלט למזער כל כך הרבה נזקים.

אבתיסאם מראענה: אנחנו נעמוד על כך, ואני דורשת ממשרד הכלכלה ומשרד החקלאות ומשטרת ישראל, לתגבר את הכוח של עובדות ועובדים, של פקחים ופקחיות, שוטרות ושוטרים, על מנת שיוכלו לזהות ולאכוף במקרים של הפרות קשות ואף לאתר קורבנות סחר.

אבתיסאם מראענה: אני קוראת לרשות האוכלוסין, יחד עם המתפ"ש, משטרת ישראל, רשות המיסים, משרד המשפטים, וזרוע העבודה, לפעול בהקדם להקמת הצוות המשותף שיעסוק באכיפה בנוגע לסחר בהיתרים של הפועלים הפלסטיניים.

אבתיסאם מראענה: זאת סוגייה שעלתה בדיון לפני חודשיים, אולי פחות, ואני מחכה שהצוות הזה יתכנס, ואנחנו ממתינות וממתינים לשמוע דיווחים מכינוס הפורום בהקדם האפשרי.

אבתיסאם מראענה: נושא המשתלמות והמשתלמים בחקלאות, על משרד החקלאות ורשות האוכלוסין לקיים בדיקה מעמיקה בהמשך לטענות שעלו בדיון.

אבתיסאם מראענה: הוועדה תקבע דיון בנושא בתקופה הקרובה.

אבתיסאם מראענה: נשמח לקבל ממשטרת ישראל את תוצאות הפיילוט בנוגע לילדים וילדות מקבצות ומקבצי הנדבות.

אבתיסאם מראענה: אני קוראת למשטרה ולגופים הנוספים המעורבים להמשיך ולעסוק בפעולות האכיפה למיגור התופעה.

אבשלום וילן: רק הערה אחת, גברתי היו"ר, כל נושא המשתלמים הוא פחות של משרד החוץ מבחינה מיניסטריאלית.

אבתיסאם מראענה: מעולה, אז אני מטילה את האחריות על משרד החקלאות וגם משרד החוץ, ואנחנו נמשיך לעקוב.

אבתיסאם מראענה: תודה על התיקון.

אבתיסאם מראענה: שיהיה לנו יום יפה, תודה רבה ולהתראות.