ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 72, 2021-12-14 13:00

וליד טאהא: שלום לכולם.

וליד טאהא: אנחנו נדבר היום על נושא מאוד מאוד חשוב, במסגרת הפעילויות לציון היום הבין לאומי לזכויות האדם.

וליד טאהא: נדבר על חתך של החברה הערבית הישראלית, החברה הערבית הבדואית בנגב, שלא מקבלת את הזכות הבסיסית שלה שניתנת על פי כל דין ועל פי כל חוק בכל מדינה שטוענת לדמוקרטיה, והיא הנגשת קלפיות להצבעה.

וליד טאהא: כי אם זו לא הדמוקרטיה, אז צריך להגדיר אותה מחדש.

וליד טאהא: דמוקרטיה מחייבת הנגשת קלפי להצבעה לכל האוכלוסייה שלה, וזה מה שלא קורה לעשרות יישובים ערבים בדואים בנגב שנאלצים לנסוע עשרות קילומטרים כדי לממש את הזכות הבסיסית שלהם להצביע, ובעיקר אלה שלא נוסעים עשרות קילומטרים ולא משתמשים בזכות שלהם להצביע כי הם לא יכולים לעמוד בזה.

וליד טאהא: ללכת להצביע זה לשרוף יום שלם מבחינתם, כי זה לא נגיש אליהם, זה לא קרוב אליהם.

וליד טאהא: זה נושא חשוב מאוד, ואני רוצה להודות לכל אלה שפנו, יזמו וביקשו לקיים את הדיון הזה ביום הזה.

וליד טאהא: אציין את מיכל רוזין שגם היא עשתה עבודה יפה בעניין הזה, ובכלל עושה עבודה יפה היום בכל הקשור בנושא זכויות אדם.

איתמר בן גביר: היישובים האלה הם חוקיים או לא חוקיים?

וליד טאהא: אנחנו נתחיל לשמוע את האנשים שמגיעים משם.

איתמר בן גביר: זו שאלה שחשוב להסביר מה המעמד שלהם.

וליד טאהא: אתה יודע, זו שאלה פוליטית דווקא, לא שאלה חוקית.

איתמר בן גביר: חוקי או לא חוקי זה פוליטי.

וליד טאהא: אתה עורך דין, אתה אמור לדעת.

וליד טאהא: אז אם אתה שואל, כנראה יש לך בעיה.

איתמר בן גביר: אל תיתן לי ציונים.

איתמר בן גביר: תתייחס לגופם של דברים.

אורית סטרוק: בוועדה הזאת מה שהיושב-ראש אומר זה זכויות אדם ומה שאתה אומר זה פוליטי.

וליד טאהא: חברת הכנסת רוזין, בדיוק דיברתי עלייך.

וליד טאהא: הודיתי לך על היוזמה, על המאמצים שאת עושה.

וליד טאהא: אתם תקבלו את הזכות שלכם לדבר, אז תתאזרו בסבלנות.

וליד טאהא: אני יודע שזכויות אדם מציקות לכם, אבל חכו.

איתמר בן גביר: לא, להפך, אני מגן על זכויות אדם יותר משאתה הגנת.

איתמר בן גביר: אתה לא הגנת על זכויות אדם כמו שאני הגנתי.

איתמר בן גביר: שאלתי שאלה, זה חוקי או לא חוקי?

וליד טאהא: איפה שיש הזדמנות להתגזען אנחנו מוצאים אתכם חזק.

וליד טאהא: אבל בינתיים אתה לא תפריע לי.

שלמה קרעי: בינתיים אתם מעבירים חוקים שפוגעים בזכויות אדם.

שלמה קרעי: רק אתמול בחקיקה הפרוגרסיבית שלכם הצבעתם בעד חיפוש בבתים בלי צו שופט שפוגעים בזכויות אדם.

אורית סטרוק: איך תישאו פניכם לאנשים?

וליד טאהא: סיימו לקשקש כדי שנתחיל דיון ענייני.

איתמר בן גביר: אתה פגעת בהם.

וליד טאהא: סיימו לקשקש כדי שנתחיל דיון ענייני.

וליד טאהא: סיימו לקשקש.

איתמר בן גביר: אתה הבאת אותם לכאן, ואתמול הצבעת בעד חוק שפוגע בהם.

איתמר בן גביר: מה קרה?

איתמר בן גביר: איפה זכויות האדם?

וליד טאהא: עוד מעט אתחיל לקרוא אתכם לסדר.

איתמר בן גביר: די, נו, תפסיק לאיים.

איתמר בן גביר: האיומים שלך לא עובדים על אף אחד.

וליד טאהא: בבקשה לכבד את המעמד ולא להתפרץ.

וליד טאהא: אני מבין שזה האופי שלכם, אבל תשתדלו, תנסו.

איתמר בן גביר: האופי שלנו, חוצפן.

איתמר בן גביר: גזען.

איתמר בן גביר: חתיכת גזען.

איתמר בן גביר: מבחינתך כל היהודים - - - אתה גזען אתה.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איתמר בן גביר: אתה גזען, אתה.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אוסאמה סעדי: תעיף אותו מכאן.

אוסאמה סעדי: אתה מפריע לדיון.

איתמר בן גביר: אתה גזען.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

וליד טאהא: ברא, ברא.

איתמר בן גביר: אתה גזען, אתה גזען.

וליד טאהא: ברא.

וליד טאהא: אני מבקש מהסדרנים להעיף אותו החוצה.

איתמר בן גביר: אני לא רוצה לצאת.

אוסאמה סעדי: ברא, ת'חפף.

אוסאמה סעדי: ברא, ברא, ברא.

וליד טאהא: סדרנים, אני מבקש להעיף אותו מהאולם.

וליד טאהא: הוא עשה את הסרטון שלו, אני מבקש להעיף אותו מהאולם.

וליד טאהא: ברא.

איתמר בן גביר: אתה לא תתנהל כאן כשריף.

איתמר בן גביר: אתה לא תגיד לי ברא.

וליד טאהא: סדרנים, אני מבקש להוציא אותו החוצה.

וליד טאהא: אם צריך עוד סדרנים שיגיעו, אני מבקש להעיף אותו החוצה.

מיכל רוזין: חבר'ה, תתחשבו בעובדי הכנסת, בסדרנים.

מיכל רוזין: הם לא אשמים.

וליד טאהא: הוא לא מכבד לא עובדי כנסת ולא סדרנים.

וליד טאהא: אנרכיסט מוחלט.

וליד טאהא: פשיסט גזען.

וליד טאהא: ברא.

שלמה קרעי: אל תסתום פיות לימין, ווליד.

איתמר בן גביר: יהודי שמדבר בוועדה שלך מבחינתך הוא פשיסט.

אורית סטרוק: זה יושב-ראש אלים.

אורית סטרוק: בכוונה משפיל.

אורית סטרוק: בכוונה אלים ומשפיל.

וליד טאהא: החוצה, ברא.

וליד טאהא: לך, לך החוצה.

וליד טאהא: הפקת את הסרטון שלך, לך תשתמש בו.

וליד טאהא: יאללה, ברא.

אוסאמה סעדי: מטיף לנו מוסר, זה.

וליד טאהא: הפקת את הסרטון שלך, לך תשתמש בו, יא גזען, יא פשיסט.

וליד טאהא: ברא.

שלמה קרעי: אתה מוציא אותו שהוא קרא לך גזען, ואתה קורא לו גזען ופשיסט?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: כי הוא גזען פשיסט.

שלמה קרעי: טול קורה מבין עיניך.

וליד טאהא: לא, מסתכל לך באמצע העיניים שלך.

שלמה קרעי: טול קורה מבין עיניך.

וליד טאהא: יאללה, חבר'ה, אני מבקש שיצא.

וליד טאהא: הוא מפריע לדיון.

איתמר בן גביר: אתה תומך טרור.

איתמר בן גביר: למה הצביעות שלך?

איתמר בן גביר: אתה צבוע.

וליד טאהא: סדרנים, אני מבקש שיצא כבר.

אוסאמה סעדי: יאללה, ברא, ברא, ברא.

איתמר בן גביר: שאלתי אם הכפרים האלה זה חוקי או לא חוקי.

איתמר בן גביר: גזלנים.

אוסאמה סעדי: ת'חפף.

איתמר בן גביר: ת'חפף תגיד לאימא שלך.

אוסאמה סעדי: ת'חפף.

איתמר בן גביר: ת'חפף תגיד לאימא שלך, יא מחבל, תומך טרור.

איתמר בן גביר: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם הוועדה)

שלמה קרעי: ווליד, גם אם אומרים לך מילים קצת קשות - - -

אוסאמה סעדי: הוא לא נתן לנהל דיון.

וליד טאהא: קרעי, אתה לא תיתן הערה כל חצי שנייה.

וליד טאהא: תתאזר בסבלנות.

וליד טאהא: וגם אתה, אוסאמה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לגשת לנושא המהותי שהוא כועס בגללו, שזה הנושא של זכויות אדם, זכות להנגשת הצבעה.

וליד טאהא: זה הנושא המהותי.

אורית סטרוק: הוא כעס על חוק החיפוש שאתמול הצבעתם עליו.

מיכל רוזין: את לא בזכות דיבור.

וליד טאהא: מיכל, אל תעני לה.

וליד טאהא: לא כל מילה שלה שווה תגובה.

וליד טאהא: אני רוצה לתת זכות דיבור לחברת הכנסת מיכל רוזין, שהיא היוזמת של היום הזה בכלל, על כל הדיונים שהיו בו.

וליד טאהא: ספרי קצת על הדיון בכלל ועל הסוגיה הספציפית הזאת.

וליד טאהא: בבקשה, מיכל.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: אנחנו מציינים מדי שנה בכנסת את יום זכויות האדם הבין לאומי.

מיכל רוזין: הכרזת האו"ם בדבר זכויות האדם מ-1948.

מיכל רוזין: באותה שנה מכרעת, לשמחתנו, קמה מדינת ישראל, נחתמה מגילת העצמאות ודיברה של שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין.

מיכל רוזין: בוועדה דובר על קבוצות אוכלוסייה רבות שסובלות מאפליה במדינת ישראל.

מיכל רוזין: החברה הערבית, החברה האתיופית, החברה החרדית.

מיכל רוזין: העוני שגורם לכולנו לסבול, אפליה בתעסוקה, אפליה בחינוך, אפליה בבריאות, אפליה בסביבה.

מיכל רוזין: כל נושא ונושא.

מיכל רוזין: וגם פה אנחנו רוצים לדון היום באפליה שיש בזכות הבחירה.

מיכל רוזין: הזכות לבחור והזכות להיבחר הן חרויות יסוד מרכזיות וחשובות ביותר בדמוקרטיה, בוודאי גם הזכות להתמודד בבחירות, זכות יסוד מדינית שמבטאת את רעיון השוויון, חרות הביטוי, חופש ההתאגדות, ולכן יש לשמור עליהם, וזה אחד מהסימנים המובהקים של חברה דמוקרטית.

שלמה קרעי: בגלל זה את תומכת בהצעה של גדעון סער להגביל את הבחירה.

מיכל רוזין: חברים, ככל שאתם יותר מתנהגים כמו שאתם מתנהגים, עם כל הקושי שיש לי בהצבעות עם הקואליציה, זה מחזק אותי, אוסאמה סעדי, למה אני צריכה להיות בקואליציה הזאת, חד-משמעית.

אוסאמה סעדי: עכשיו את עונה לי על הבוקר?

אוסאמה סעדי: את רוצה שאני אענה לך?

מיכל רוזין: לא.

וליד טאהא: תן לה להמשיך, אוסאמה.

וליד טאהא: היא אמרה את הדבר המובן מאליו, דרך אגב.

וליד טאהא: כי האלטרנטיבה היא זה שעכשיו יצא והחבורה שלו.

שלמה קרעי: אתם יושבים כאן ומדברים על זכויות אדם ואתם מונעים מהעם לבחור את מי שרוצה.

מיכל רוזין: בכנס שלי הרשיתי לך להרצות ארוכות בעניין.

מיכל רוזין: הערתי לך משפט אחד, אפשר היה לבלוע, לא חייבים להגיב.

אוסאמה סעדי: בלעתי.

אוסאמה סעדי: אבל עניתי ליושב-ראש, לא לך.

מיכל רוזין: גם לא חייבים.

שלמה קרעי: את המוסר הכפול ואת הצביעות שלך אל תלמדי אותנו.

שלמה קרעי: וטוב שיש את ווליד טאהא, אביר זכויות האדם, שמגן עלייך באמת.

מיכל רוזין: ציונים ממך אני לא אקבל בחיים.

וליד טאהא: תודה רבה, קרעי.

שלמה קרעי: מכל הלב.

מיכל רוזין: יותר מ-80,000 מצביעים בדואים גרים בכפרים הלא מוכרים בנגב.

מיכל רוזין: חלק גדול מהם לא יכול לממש את זכות ההצבעה לכנסת.

מיכל רוזין: הבוקר בדיון שלנו השתתפו גם חברים נוספים מיוזמות אברהם.

מיכל רוזין: ד"ר ת'אבת אבו ראס שדיבר ארוכות בנושא הזה ודיבר באמת על הקושי הגדול גם להגיע לקלפי להצביע, גם אותם אנשים, אותה משפחה, מאותה כתובת, מצביעים בכמה מקומות שונים.

מיכל רוזין: בתעודת הזהות שלהם לא מופיע יישוב מגורים, רק שם השבט, ולפי השבט שם הם מצביעים.

מיכל רוזין: לא מאפשרים להם להצביע במקומות קרובים יותר, כי הם יישובים יהודיים, מה שלא קורה, דרך אגב, במקומות אחרים בארץ.

מיכל רוזין: ולצערי הרב כל זה גורם לכך שאחוז ההצבעה הוא נמוך מאוד ונע בין 27% ל-46%.

מיכל רוזין: לשם השוואה אנחנו מדברים על ממוצע ארצי של 67%.

מיכל רוזין: אני רוצה לציין שלמרות העובדה ש-11 כפרים זכו להכרה מצד הממשלה, התושבים שלהם עדיין מתקיימים ללא תשתיות, ללא גישה נוחה לשירותים בסיסיים.

מיכל רוזין: הולכים עשרות קילומטרים כדי לממש את זכות ההצבעה שלהם.

מיכל רוזין: זה דבר שהוא לא הגיוני בעליל.

שלמה קרעי: אז מה באת לכאן, לגנוב קולות?

שלמה קרעי: להגיד שאנשים שאין להם כתובת יוכלו להצביע כמה שאין רוצים, כשאין לנו עדיין ספר בוחרים?

וליד טאהא: חבר הכנסת קרעי, אני מבקש לתת לחברת הכנסת מיכל לומר את כל מה שהיא רוצה, בדיוק כפי שניתן גם לך שתאמר את כל מה שאתה רוצה.

וליד טאהא: אז אל תיכנס לה לדברים בבקשה.

מיכל רוזין: הטענה שלי, ובכך אני אסיים, שהמדיניות של הצבת הקלפיות בכפרים המוכרים היא לא מקרית.

מיכל רוזין: ביטול הקלפיות בכפרים הלא מוכרים נעשית מתוך שיטתיות להעביר אותם ליישובי קבע, וצריך להגיד את זה פה על השולחן.

מיכל רוזין: צריך לפתור את הבעיה בנושא יישובים מוכרים ויישובים לא מוכרים ביישובים הבדואים בדרום.

מיכל רוזין: לא יכול להיות שאנחנו נמנע מאנשים את הזכות להצביע בבחירות, כי בסופו של דבר אותן ממשלות שנבחרות שמפלות אותם לרעה הן אלה שמונעות מהם להשפיע במדינת ישראל, כאזרחים ואזרחיות, כמו שאני מצפה מכל האזרחים והאזרחיות להשפיע בבחירות.

מיכל רוזין: אני קוראת לכולם לבוא להצביע.

שלמה קרעי: גם אנחנו קוראים לכולם לבוא להצביע ודאגנו להסעות, אבל אי אפשר לעשות מצב שאין דין ואין דיין, איש הישר בעיניו יעשה.

מיכל רוזין: אני לא בוויכוח איתך.

מיכל רוזין: אני ברשות דיבור.

שלמה קרעי: את המוסר הכפול שלך אל תטיפי לנו.

וליד טאהא: אל תדחוף אותי לקרוא אותך לסדר.

מיכל רוזין: שום טיעון כמותי פרוצדורלי לא יכול לאזן את הפגיעה בזכות החוקתית הבסיסית ביותר, לבחור ולהיבחר.

מיכל רוזין: ולכן זו זכות יסוד חוקתית שמעוגנת בחוק יסוד: הכנסת.

מיכל רוזין: המימוש שלה, שנמנע הלכה למעשה מתושבי הכפרים הלא מוכרים בנגב, הוא בלתי נסבל, ואנחנו פה לנסות לבדוק את הבעיות, את הכשלים, את הקשיים, ולנסות לפתור.

וליד טאהא: תודה רבה לך, חברת הכנסת מיכל רוזין, ותודה רבה גם על היוזמה ועל המאמץ.

וליד טאהא: לפני שאני נותן זכות דיבור לחברי הכנסת, נשמע את האנשים שמגיעים דווקא מהיישובים הלא מוכרים בנגב.

וליד טאהא: איתנו נמצאים נציגים של הפזורה.

וליד טאהא: עטיה אלאעסם, יו"ר המועצה האזורית ליישובים הלא מוכרים.

וליד טאהא: תפאדל, עטיה.

עטיה אלאעסם: שוקראן, אדוני היושב-ראש.

עטיה אלאעסם: שלום לכולם.

עטיה אלאעסם: אני יו"ר למועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים, ואנחנו מדברים פה על זכות בסיסית שהיא לא מיושמת, והמדינה שמה חסמים מול הזכות הזאת כדי לא לממש את הזכות הזאת לאנשים.

עטיה אלאעסם: הבעיה של המצביעים הבדואים ביישובים הלא מוכרים והעוול שלהם, שהם נולדו במקום הזה, בכפר הזה.

עטיה אלאעסם: מאז ומתמיד הם נמצאים שם.

וליד טאהא: זו כמובן לא בעיה.

וליד טאהא: העונש שהם מקבלים זה בגלל שהם נולדו שם, כן.

שלמה קרעי: אל תכניס לו מילים לפה, היושב-ראש.

וליד טאהא: אני שם את הדברים בקונספט הנכון.

עטיה אלאעסם: האנשים האלה רשומים בתעודת זהות לפי שבט, ולכן כל אדם שרשום בתעודת זהות שלו שם השבט, חייב ללכת למקום שהמדינה קבעה.

עטיה אלאעסם: השבט יכול להיות בכמה מקומות, הוא יכול להיות בחורא, הוא יכול להיות על יד ירוחם באבו תלול.

עטיה אלאעסם: יש אנשים שנוסעים לכיוון אחד מעל 70 קילומטר בשביל להצביע ולממש את הזכות הזאת.

שלמה קרעי: רק בשביל גילוי נאות, לא הבנתי מי האיש הזה.

שלמה קרעי: הוא נבחר ציבור?

שלמה קרעי: בחרו בו?

וליד טאהא: הוא יסיים לדבר ואגיד לך עוד פעם מי הוא.

שלמה קרעי: הוא אמר מי הוא.

שלמה קרעי: הוא המציא לעצמו תפקיד?

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: האנשים שם בוחרים בו.

וליד טאהא: אבל זה לא עניין שלך, קרעי.

וליד טאהא: הוא אורח של הוועדה, אני נתתי לו זכות דיבור, אתה לא תערער.

וליד טאהא: תמשיך, עטיה.

עטיה אלאעסם: בשביל לממש את הזכות הזאת, המדינה צריכה לעשות מעשה טוב, ויש לנו מוסדות למדינה שנמצאים ביישובים האלה, במקומות האלה, שאפשר להציב שם קלפי שאנשים ילכו ויצביעו במקום הזה.

עטיה אלאעסם: יש הרבה בתי ספר ששייכים למשרד החינוך.

וליד טאהא: מרכזי שירות.

עטיה אלאעסם: כן.

עטיה אלאעסם: יש גני ילדים ויש עוד מוסדות שהמדינה יכולה להשתמש במקומות האלה שהאנשים יגיעו ויצביעו שם.

עטיה אלאעסם: לא יכול להיות שאדם מעבדא צריך לנסוע לשגב שלום בזמן שיש שם בית ספר, יש שם גן ועוד מוסדות למדינה שהם לא יכולים להשתמש במוסדות האלה ולהצביע שם.

עטיה אלאעסם: אז צריך לסדר את העניין הזה, ואנחנו כמועצה לכפרים הלא מוכרים מוכנים לעזור למדינה לרשום את כל האנשים שקרובים לכל מוסד ומוסד שיוכלו לממש את הזכות שלהם במקום הקרוב אליהם, וזו זכות בסיסית.

וליד טאהא: תתחילו לעבוד על זה לקראת פתרון.

עטיה אלאעסם: יש חלק מהפוליטיקאים שלא רוצים שהבדואים יצביעו, כי זה לא לטובתם, אבל הזכות הזאת מוקנית לכל אזרח במדינת ישראל, לא משנה מה השקפת העולם שלו, מה הוא מצביע.

עטיה אלאעסם: צריך לתת לו את הזכות הזאת, להנגיש לו את הזכות הזאת להצביע במקום שהוא רוצה.

עטיה אלאעסם: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה לך, עטיה אלאעסם, יו"ר פורום המועצות האזוריות הלא מוכרות.

וליד טאהא: שוקראן.

שלמה קרעי: אמרת שתגיד לי מי הוא.

וליד טאהא: הוא יו"ר פורום המועצות האזוריות ליישובים הלא מוכרים.

שלמה קרעי: איך הוא הפך להיות היו"ר של הפורום הזה?

וליד טאהא: מה זה מעניין אותך?

וליד טאהא: בחרו בו.

מיכל רוזין: תשתה איתו קפה אחר כך, תספר לו איך נבחרת ומה ההיסטוריה המשפחתית.

וליד טאהא: הפורום הזה כולל בני אדם שחיים ביישובים והם יודעים גם לבחור.

וליד טאהא: אתה יודע שהם יודעים לבחור?

וליד טאהא: אז תופתע, כן, הם יודעים לבחור, והם בחרו בו.

שלמה קרעי: אם זאת התשובה, אז בסדר.

מיכל רוזין: תגיד לי, זה מה שיש לך להגיד?

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: אל תטיפי, מיכל.

שלמה קרעי: את עם המוסר הכפול שלך, אל תטיפי לי.

מיכל רוזין: זה לא משפיע עלי.

מיכל רוזין: אני רואה אותך, זה מחזק אותי כל יום לשבת בקואליציה.

מיכל רוזין: תישארו באופוזיציה, אנחנו נעשה טוב לאזרחים ואזרחיות במדינה.

שלמה קרעי: וכשעם ישראל רואה אותך ואת ממשלת האחים המוסלמים שלך, אבירי זכויות האדם, האחים המוסלמים פתאום החברים הקרובים שלך, מבינים למה צריך בחירות.

מוסי רז: שלמה, זה לא מתאים לך.

מוסי רז: אחרי זה אתה תגיד שדיברת יפה, בהמשך לשיחה אתמול.

שלמה קרעי: דיברתי יפה מאוד.

שלמה קרעי: היא מטיפה מוסר.

וליד טאהא: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

וליד טאהא: אני עכשיו עובר לפטמה אבו קוידר.

פטמה אבו קוידר: אני מכפר לא מוכר זרנוק.

פטמה אבו קוידר: אולי אדבר על מצב האישה בכפר שלי, שקשה לנו מאוד ללכת להצביע בכפרים.

פטמה אבו קוידר: אין לנו קלפי באותו כפר ובכלל לא היה, אבל חלק גדול מהאנשים עוברים למקום אחר להצביע.

פטמה אבו קוידר: יש לנו בתי ספר, למה שלא יהיה לנו קלפי בבתי הספר?

פטמה אבו קוידר: מאוד קשה לאישה לעזוב את הבית במיוחד להצביע.

פטמה אבו קוידר: למה שאני אלך למקום אחר, למה לא יבואו אלינו כדי להביא קלפי כדי שנצביע בכפר שלנו?

פטמה אבו קוידר: אנחנו כמו כל בני האדם, אנחנו תושבים במדינת ישראל, יש לנו זכות.

וליד טאהא: תודה רבה, פטמה.

וליד טאהא: זה אמור להיות ככה, עד עכשיו זה לא ככה.

וליד טאהא: אז אנחנו נפעל שזה יהיה כך, שתצביעי ביישוב שלך, בבית הספר של היישוב שלך.

וליד טאהא: זה הדבר הבסיסי ביותר שמדינה יכולה לתת לאזרחיה, והיא לא עושה להם טובה כי זאת הזכות הבסיסית.

וליד טאהא: ד"ר ת'אבת אבו ראס, מפורום יוזמות אברהם, תפאדל.

ת'אבת אבו ראס: שוקראן, אדוני היושב-ראש, שלום לכם.

ת'אבת אבו ראס: נושא הנגשת הקלפיות בחברה הבדואית הוא בנפשנו.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו פועלים בנושא הזה כבר כמה שנים, ואני שמח מאוד שהמרכז הרפורמי לדת ומדינה, וגם המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים, נציגיהם נמצאים איתנו כאן בדיון הזה, ואנחנו רוצים לשנות את המציאות הקיימת בכל מה שקשור בהצבעה של תושבי הכפרים הלא מוכרים.

ת'אבת אבו ראס: חברים, זו תעודת עניות לשלוח אנשים להצביע רחוק מהכפרים שלהם, עשרות קילומטרים.

ת'אבת אבו ראס: תארו לעצמכם שזקנה או זקן או כל אזרח צריך לנסוע עד 65 ק"מ בשביל להצביע.

ת'אבת אבו ראס: ניתן לפתור את הבעיה הזאת.

ת'אבת אבו ראס: עד שנות ה-80 הקלפיות היו בכפרים הלא מוכרים עצמם.

ת'אבת אבו ראס: כאן הוזכר כפר לא חוקי או כן חוקי.

ת'אבת אבו ראס: בואו נשים את סוגיית הכרה בכפרים בצד.

ת'אבת אבו ראס: מדובר על אנשים חוקיים, מדובר על אזרחי המדינה.

ת'אבת אבו ראס: לכן אני חושב שאפשר וצריך חקיקה בשביל הנושא הזה.

ת'אבת אבו ראס: אחוז ההצבעה בקרב הכפרים הלא מוכרים הוא הנמוך ביותר.

ת'אבת אבו ראס: הרי להצביע זו זכות דמוקרטית, ויש מי שכנראה מנסה למנוע את זה מתושבי הכפרים הלא מוכרים.

ת'אבת אבו ראס: אחוז ההצבעה בכפרים הלא מוכרים מגיע לפעמים בכמה קלפיות ל-5% ו-10% בלבד.

ת'אבת אבו ראס: אני חושב שזה פוגע בדמוקרטיה, זה פוגע בזכויות של אנשים וגם מעוות את תוצאות הבחירות.

ת'אבת אבו ראס: יש תשתית קיימת, התשתית הקיימת היא בתי ספר.

ת'אבת אבו ראס: איך יכול להיות שבכפר זרנוק יש בית ספר תיכון ובית ספר יסודי, הדוגמה שנתנה פטמה עכשיו.

ת'אבת אבו ראס: שולחים את תושבי הכפר להצביע בשלושה מקומות שונים, גם ערערה, גם תל שבע וגם רהט.

ת'אבת אבו ראס: אני חושב שזה ממש פוגע בזכות הבסיסית של התושבים.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו חושבים שיש מה לעשות, לא רק חקיקה.

ת'אבת אבו ראס: אפילו בלי חקיקה, חשוב שתדעו שפנינו לוועדת הבחירות המרכזית וגם המחוזית.

ת'אבת אבו ראס: הזמנו אותם לסיור.

ת'אבת אבו ראס: היו כל מיני אלטרנטיבות, הסעות וכדומה, ולא הלך.

ת'אבת אבו ראס: מדוע אי אפשר למשל שאנשים יצביעו ליד הבית, בבית הספר, במעטפות כפולות?

ת'אבת אבו ראס: הרי המדינה על מנת להנגיש את הקלפיות דואגת גם לימאים.

מוסי רז: כבר אין ימאים.

ת'אבת אבו ראס: אז לחולים בבתי חולים, לאסירים בבתי סוהר.

ת'אבת אבו ראס: היא דואגת לכל מיני אנשים.

ת'אבת אבו ראס: לפוליטיקאים ולנציגי המדינה בחו"ל.

ת'אבת אבו ראס: הרי אזרח הוא אזרח, וכל האזרחים שווים ולכולם יש קול אחד.

ת'אבת אבו ראס: לכן בואו נתקדם בנושא הזה.

ת'אבת אבו ראס: אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, שתהיה ישיבת ועדה שתעקוב אחרי תיקון העוול הזה, עוול בכל התחומים.

ת'אבת אבו ראס: הבדואים סובלים מעוול בכל תחומי החיים, אבל לפחות בנושא הזה אפשר לתקן.

ת'אבת אבו ראס: לא צריך לחכות לעוד בחירות.

ת'אבת אבו ראס: חיכינו.

ת'אבת אבו ראס: אנחנו כבר ארבע מערכות בחירות מנסים לתקן, ותמיד ועדת הבחירות אמרה שאין זמן ומאה ימים קודם וספר הבוחרים.

וליד טאהא: ד"ר ת'אבת, נחזור אליך, תודה רבה.

וליד טאהא: חברי הכנסת גבי ומוסי צריכים לעזוב, אז קרעי אתה איתנו עוד מעט.

וליד טאהא: ניתן להם.

וליד טאהא: אנחנו שמחים שאתה איתנו אז ניתן להם.

וליד טאהא: מוסי, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.

מוסי רז: הזכות להצביע בבחירות היא זכות יסוד של כל אזרח במדינה הזאת.

מוסי רז: היא לא הופרה אף פעם, אפילו בשנים של אפליה, אפילו בשנים של ממשל צבאי.

מוסי רז: הזכות הזאת לא הופרה אף פעם.

מוסי רז: כאן קרתה איזושהי תקלה לפני 35 שנה, שעד אז יכלו להצביע ליד הבית.

מוסי רז: אני לא רוצה להגיד שזה היה בכוונה, אני ממש לא בטוח, נגיד שזאת תקלה שהמדינה סוחבת אותה כבר 40-30 שנה והיא צריכה לתקן את העוול הזה ולהחזיר את זכות היסוד הזאת לכל אזרח.

מוסי רז: זאת זכות יסוד שאנחנו עומדים עליה.

מוסי רז: היא לא רק זכות ההצבעה, היא זכות להצביע ליד הבית.

מוסי רז: מה היו אומרים אם היינו אומרים לכל התושבים שגרים מעבר לקו הירוק שיש להם זכות יסוד להצביע, אבל הם צריכים להצביע בישראל?

מוסי רז: איזו סערה הייתה קמה, ובצדק?

גבי לסקי: זה רעיון לא רע.

מוסי רז: או אם היינו אומרים לתושבים ביישוב מסוים בדרום שהם צריכים להצביע בצפון, או במרחק 60 ק"מ או 30 ק"מ מביתם?

מוסי רז: הייתה קמה סערה גדולה, ובצדק.

מוסי רז: היו באים לפה ראשי ערים, וזה היה גם נפסל לדעתי בבג"ץ.

מוסי רז: אז אני מציע לפעול בשני מהלכים.

שלמה קרעי: זה לא נכון, מוסי.

שלמה קרעי: מי שנמצא בחוות בודדים הולך להצביע ביישוב הקרוב אליו.

שלמה קרעי: מי שנמצא ביישוב לא חוקי הולך להצביע ביישוב חוקי הקרוב אליו.

אוסאמה סעדי: אתה משווה לחוות בודדים?

וליד טאהא: הם לא נמצאים בחוות בודדים, הם נמצאים ביישובים.

שלמה קרעי: זו השתלטות לא חוקית על אדמות.

וליד טאהא: זה לא נכון, זה שקר.

וליד טאהא: קרעי, אתה מפזר שקרים.

וליד טאהא: הם נמצאים על האדמה שלהם, שהמדינה טוענת בעלות על האדמה.

שלמה קרעי: המדינה קובעת, לא הם קובעים.

וליד טאהא: אל תקבע אם הם נמצאים על אדמה שהשתלטו או לא, חוקית או לא.

וליד טאהא: זה לא התפקיד שלך לקבוע.

מוסי רז: המבחן שקבע חברי ד"ר ת'אבת אבו ראס הוא נכון.

מוסי רז: במקום שיש בית ספר, ברור שיש תלמידים ולכן ברור שיש להם הורים ואולי גם סבא וסבתא שהם בעלי זכות הצבעה.

מוסי רז: זה לא שאתה קובע את זה לשלושה אנשים או ל-30 אנשים.

מוסי רז: אתה לא פותח קלפי בשביל 30 אנשים ואתה לא עושה את זה סתם שרירותית, אתה עושה את זה במקום שבו גרים.

מוסי רז: יכול להיות שיצטרכו לנסוע 4-2 ק"מ.

שלמה קרעי: במאחזים לא חוקיים יש קלפיות?

שלמה קרעי: גם לא.

שלמה קרעי: למרות שהם חוקיים בעיני.

מוסי רז: במקום שיש בית ספר יש קלפיות.

מוסי רז: והם לא חוקיים, אמרת בעצמך.

שלמה קרעי: אתם קוראים להם מאחזים לא חוקיים.

וליד טאהא: אין מה להשוות.

מוסי רז: אנחנו גם נראה את זה בפריימריס של הליכוד, שאמרת עליהם מאחזים לא חוקיים.

גבי לסקי: אני לא יודעת אם באמת למתנחלים יש זכות הצבעה, כי זו הצבעה בחו"ל.

גבי לסקי: בואו נפתח את זה.

שלמה קרעי: אתם הזויים ברמות.

מוסי רז: מה שצריך לקרות זה שני דברים.

מוסי רז: האחד, פנייה שלנו לוועדת הבחירות כוועדת פנים להסדיר את זה.

מוסי רז: דבר שני, לדעתי, אדוני היושב-ראש, חקיקה שתיזום ועדת הפנים כחקיקה של הוועדה, משום שאנחנו לא יודעים איזו תקלה יכולה להיות בהמשך.

מוסי רז: בהנחה שמה שקרה זו תקלה ולא משהו מכוון.

מוסי רז: משהו מכוון או תקלה יכולים להיות גם בעתיד.

מוסי רז: אני לא יודע מי יהיה בוועדת הבחירות, אני לא יודע מי ינסה לנהל את העניינים.

מוסי רז: אני מציע שנחוקק גם חוק בעניין הזה ברוח הדברים שנאמרו, בבתי ספר, וזה כולל כל מקום.

מוסי רז: במקום שיש בית ספר ברור שיש מצביעים מסביבו.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת מוסי רז.

וליד טאהא: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה.

גבי לסקי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

גבי לסקי: תודה לחברתי מיכל רוזין על היום החשוב הזה.

גבי לסקי: אנחנו מכירים שיטות לפגיעה בבחירות, מבלי כאילו לפגוע בזכות.

גבי לסקי: בארצות הברית אנחנו מכירים את זה כ- Gerrymandering, שעושים מניפולציה באזורי הבחירה כדי לגרום לקבוצות מסוימות להתפלג במקום ההצבעה ולמנוע ייצוג לאותן קבוצות, כי העבירו אותן לכל מיני קבוצות.

גבי לסקי: זה סוג אחד של פגיעה בייצוג או בבחירות.

גבי לסקי: אני פחות עדינה מחברי חבר הכנסת מוסי רז.

גבי לסקי: אני חושבת שכבר 30 שנה שהדבר הזה מתקיים, זו כבר לא טעות, זו מדיניות.

גבי לסקי: ואנחנו חייבים לתקן את המדיניות הזאת.

גבי לסקי: לא יכול להיות שאזרחים של מדינת ישראל שחיים במדינת ישראל, שיש להם בתי ספר מוכרים על ידי משרד החינוך, המורים שמלמדים שם הם של משרד החינוך, של המדינה, המנהל או המנהלת של בתי הספר הם מטעם מדינת ישראל.

גבי לסקי: לא יכול להיות שבמקום כזה אי אפשר לשים קלפי.

גבי לסקי: ואם ועדת הבחירות לא עושה את זה מיוזמתה, אנחנו חייבים לעשות את זה בחקיקה.

גבי לסקי: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה, חברת הכנסת גבי לסקי.

וליד טאהא: אני עכשיו חוזר אליך, חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: הגיע הזמן לאזן פה קצת את הדיון.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: חיכית בסבלנות, לא ממש בסבלנות, אבל בסדר.

מוסי רז: כמו הדיון שהיה אתמול, אלימות בעד ונגד.

שלמה קרעי: זה כמו השר עמר בר לב שמדבר עם תת מזכירת המדינה האמריקאית על אלימות מתנחלים והולך הבוקר ולא מוכן לפגוש את התושבים היהודים.

גבי לסקי: הוא מדבר אמת.

גבי לסקי: דרך אגב, היא זאת שהעלתה את זה.

מיכל רוזין: אני לא מתנצלת.

מיכל רוזין: טוב שמדברים על זה במדינת ישראל.

שלמה קרעי: אתם השתגעתם.

וליד טאהא: אני רק אומר לחבר הכנסת שלמה קרעי שאני מחזיק ביד הודעה לבוחר משנת 1949 שנשלחה לתושב אל-עראקיב, בתוך אל-עראקיב.

שלמה קרעי: אז מה?

וליד טאהא: אז הוא הצביע שם.

וליד טאהא: זאת אומרת, היו דברים מעולם.

גבי לסקי: הוא כבר לא יכול להצביע שם.

שלמה קרעי: לא סתם אנחנו היום כאן בעשרה בטבת, שאתם מנסים להוביל מהלך שעוד יותר יחרב את יסודות המדינה.

מיכל רוזין: עוד פעם התחלנו.

וליד טאהא: למה?

וליד טאהא: זכות של אדם מחרבת את המדינה?

וליד טאהא: איזו מדינה זו שנחרבת מזכויות של אנשים?

שלמה קרעי: אל תהיה מיקי לוי, אל תצנזר אותי.

וליד טאהא: אני רק שואל אותך, מאתגר אותך.

וליד טאהא: אתה רוצה מדינה ללא ערכים, קרעי?

שלמה קרעי: ערכים יהודיים ודמוקרטיים.

וליד טאהא: רק ערכים יהודיים?

שלמה קרעי: ודמוקרטיים.

וליד טאהא: אז איך אפשר לשלב?

וליד טאהא: על הדמוקרטיים אנחנו מדברים עכשיו, ואתה כועס.

וליד טאהא: למה?

אורית סטרוק: זה נקרא שהוא נותן לך זכות דיבור.

וליד טאהא: אל תתערבי בבקשה.

וליד טאהא: אני מנהל דיון מול שלמה קרעי ישירות.

וליד טאהא: אני והוא מסתדרים.

שלמה קרעי: כל עוד תיתן לי להשלים את מה שיש לי לומר, אתה יכול להפריע.

וליד טאהא: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, השמאל מבין שבלי לגנוב קולות הוא נמחק בפעם הבאה.

שלמה קרעי: אנחנו רואים את זה בסקרים, מבינים את העניין.

שלמה קרעי: אז מנסים להוביל כאן מהלכים שיצליחו להשאיר את השמאל עוד קצת בשלטון.

שלמה קרעי: זאת המטרה של כל המהלך הזה.

שלמה קרעי: מבינים היום שבלי לגנוב קולות הם נעלמים מהמפה הפוליטית.

מיכל רוזין: אם לפחות היו טיעונים אינטליגנטיים.

שלמה קרעי: אדוני, לפזר קלפיות במקומות לא מוכרים זו אנרכיה.

שלמה קרעי: מבקר המדינה בעצמו קבע.

וליד טאהא: למה צריך להקים שם בית ספר?

וליד טאהא: אני שואל פרקטית, שלמה.

וליד טאהא: למה צריך להקים קופת חולים?

וליד טאהא: אולי להמית את כל האנשים שם, ללא קופות חולים, ללא בתי ספר?

וליד טאהא: אולי להפגיז אותם מהאוויר?

וליד טאהא: אתה מדבר על הצבת קלפי כדי לאפשר לאדם לממש את הזכות שלו.

וליד טאהא: זה מרגיז?

שלמה קרעי: יש הבדל גדול מאוד, כי בקלפי אתה יכול להצביע, ואתה צריך להצביע פעם אחת.

שלמה קרעי: אתה לא יכול לשחק משחקים.

שלמה קרעי: ומבקר המדינה בעצמו קבע שיש 90,000 כאלו שהמדינה לא יודעת איפה הם רשומים, אין להם כתובת.

וליד טאהא: יש להם כתובת.

שלמה קרעי: אין להם כתובת.

שלמה קרעי: כתוב שהם שייכים לשבט מסוים, אין כתובת.

וליד טאהא: אם תרצה, אני ואתה נלך לכל שם, אתה תגיע אליו ישירות.

וליד טאהא: יש להם כתובת.

שלמה קרעי: מבקר המדינה כתב את זה, לא אני.

שלמה קרעי: המדינה לא יודעת איפה הם גרים ולכן אין אפשרות להציב קלפי.

שלמה קרעי: לשים קלפיות במקומות כאלו זאת אנרכיה.

שלמה קרעי: כשישבתי בנשיאות ועדת הבחירות המרכזית של הכנסת, בבחירות לכנסת האחרונה, חסמתי את זה בכל הכוח.

שלמה קרעי: נציג שלכם, של הרשימה המשותפת, רצה שיהיו קלפיות ואנחנו עצרנו את זה.

שלמה קרעי: אמרנו שלא יכול להיות שיהיה מצב כזה שבו תוהו ובוהו וחושך על פני תהום.

שלמה קרעי: גם ככה המאבק שלנו בזיופים ונאבקנו שיהיה מפקח עם מצלמה בכל קלפי ושנקבל את הפרוטוקולים מיד בסיום של הספירה.

וליד טאהא: שזה לא עושה טוב לכם בהתנחלויות.

וליד טאהא: אתה יודע, שם מצביעים 130% מסך כל בעלי זכות ההצבעה.

אורית סטרוק: אל תעליל כי אין בזה שום אמת.

אורית סטרוק: אתה משקר.

שלמה קרעי: אני אשתמש בדברים שלך לתביעת דיבה בעניין הזה, כי זה שקר וכזב.

וליד טאהא: לא, אני ראיתי נתונים.

שלמה קרעי: לא, אין.

שלמה קרעי: אני ראיתי נתונים.

אורית סטרוק: אין נתונים כאלה.

אורית סטרוק: אתה משקר.

אורית סטרוק: אתה משקר.

וליד טאהא: את מוזמנת לשבת בשקט עד שאני נותן לך זכות לדבר.

אורית סטרוק: אתה משקר.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, בסדר?

וליד טאהא: את לא תגידי לי את זה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, לא ייתכן שחוטא יצא נשכר.

שלמה קרעי: יש כאן אנשים שלא רוצים להתכנס ליישובים מוסדרים.

שלמה קרעי: הם שולטים על 700,000 דונם בנגב.

אוסאמה סעדי: זו הסיבה?

אוסאמה סעדי: אה, עכשיו הבנו.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה לכנס אותם ואז לתת להם את הזכות להצביע.

שלמה קרעי: בוודאי.

שלמה קרעי: לא ייתכן שחוטא יצא נשכר.

וליד טאהא: כמי שמתיימר להנהיג מדינה, אתה אומר שאתה משתמש בזכות הבסיסית ככלי ענישה?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אני לא נותן להם פרס ומביא את הקלפי עד אליהם.

וליד טאהא: עד עכשיו בחשמל השתמשו ככלי ענישה כדי להעניש את האזרח הערבי.

וליד טאהא: אתה אומר שלגבי הנגב אתה משתמש בהצבעה ככלי ענישה על האזרחים?

וליד טאהא: אבו-יאיר הלך לשתות שם קפה וביקש את הקולות שלהם.

שלמה קרעי: אני לא נותן פרס.

שלמה קרעי: אני אומר, מי שרוצה לממש את הזכות שלו, ילך ליישוב שהמדינה הכירה בו שהכי קרוב למקום מגוריו.

שלמה קרעי: זה הכול.

וליד טאהא: מה הקשר?

וליד טאהא: אם המדינה לא מכירה ביישוב, למה לתת לו בית ספר?

שלמה קרעי: בג"ץ הכריח את המדינה.

וליד טאהא: אה, אז צריך את בג"ץ כדי שיכריח את המדינה לשים קלפי?

שלמה קרעי: קודם כל, יש הבדל.

שלמה קרעי: בג"ץ חורג מסמכויותיו.

שלמה קרעי: אני לא רוצה לתת לך שיעור עכשיו.

וליד טאהא: אתה אומר את זה איפה שנוח לך.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אני נגד התערבות של בג"ץ.

שלמה קרעי: יש מדיניות של הממשלה, והמדיניות קובעת.

שלמה קרעי: בג"ץ פוגע ביכולת ההרתעה של המדינה למשילות.

וליד טאהא: אתה אומר שזאת לא זכות, להצביע, לקבל חינוך.

וליד טאהא: זה משהו יחסי.

וליד טאהא: אתה תחליט אם אתה תיתן אותו או לא.

שלמה קרעי: כמו שאתה לא בונה בית ספר למי שגר בחוות בודדים, אתה לא אומר שזאת זכות, מגיע לו, בואו נבנה לו.

וליד טאהא: אבל אין אף אחד שגר בחוות בודדים.

וליד טאהא: אתה מדבר על מאות ואלפים.

וליד טאהא: ההשוואה שלך לא במקום, לא נכונה.

וליד טאהא: אתה אומר דברים, צריך לדייק.

שלמה קרעי: הקשבנו לכל אלה שדיברו וחיכיתי כמעט בסבלנות.

שלמה קרעי: גם מאחזים שהמדינה עדיין לא הכשירה את חוקיותם, אין בהם קלפיות.

שלמה קרעי: אנחנו לא מבקשים כאן בדיון לשים קלפיות בכל מאחז, נכון?

וליד טאהא: אין מה להשוות.

שלמה קרעי: זאת לא הדרישה שלך, נכון?

שלמה קרעי: או שכן, תגיד שבכל מאחז צריך שתהיה קלפי.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אני מדבר על תחומי ישראל.

שלמה קרעי: זה תחומי ישראל.

שלמה קרעי: החוק הישראלי קיים ותקף שם ביהודה ושומרון.

שלמה קרעי: יש חוקים שאנחנו עכשיו מכניסים סעיפים בתוך החוק, שהחוק הישראלי תקף.

אוסאמה סעדי: מה פתאום?

אוסאמה סעדי: זה חידוש.

אוסאמה סעדי: החוק הישראלי לא חל שם.

שלמה קרעי: החוק הישראלי תקף באישור של אלוף.

אורית סטרוק: חוק הבחירות חל.

אוסאמה סעדי: אלוף זה מפקד צבא, צבא זה כיבוש.

שלמה קרעי: חוק הבחירות חל ביהודה ושומרון.

שלמה קרעי: עובדה שבוחרים שם.

שלמה קרעי: אתה לא שולל את זכות הבחירה מאזרחי ישראל שגרים ביהודה ושומרון, אז כנראה שהחוק חל בעניין הזה, ובעיני החוק הישראלי צריך לחול וצריך לתקן את זה.

שלמה קרעי: אבל עדיין לא הגענו להשיג ממשלה שיכולה לעשות את זה.

וליד טאהא: גם אתם לא הצלחתם להשיג את זה.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: כי אף פעם לא היה רוב.

וליד טאהא: זה לא בגלל הרוב.

וליד טאהא: בגלל שזה סותר את החוק הבין-לאומי, ואתם מבינים שאתם לא רוצים לעשות את זה.

שלמה קרעי: אתה שמעת את ההקלטות של טראמפ איך נתניהו רצה בדיוק לעשות את הדברים האלה והיו גורמים שסיכלו לו את העניין הזה.

שלמה קרעי: אגב ההקלטות של טראמפ, שניסו להציג אותן כאילו הוא נגד נתניהו והוא נותן לו תעודה של אלוף עולם, של מנהיג של עם ישראל שעומד על האינטרסים הלאומיים של מדינת ישראל ואכפת לו מהעם שלו ולא מחברויות אישיות.

שלמה קרעי: חבל שחברת הכנסת רוזין כבר לא נמצאת כאן איתנו.

שלמה קרעי: היא באה לתת את ההטפות, נאום של מוסר כפול, נאום צבוע, נאום מלא צביעות.

שלמה קרעי: היא מדברת על זכות לבחור ולהיבחר, והיא מחבריה מנסים למנוע מהמחנה הלאומי את הזכות לבחור במנהיג שהם רוצים שינהיג אותם.

שלמה קרעי: הם רוצים לתת כוח לפקיד שתופר תיקים, שתפוס בגרון, שהוא יקבע מי יוכל להתמודד ולכהן כראש ממשלה, כן או לא.

שלמה קרעי: אז כשבאים ומטיפים לנו על מוסר כפול וביד השנייה מנסים לחתור תחת יסודות הדמוקרטיה ולהעביר את הכוח מידי העם, מידי הריבון לידי חבורה של פקידים, אז שלא תשב ותטיף כאן.

שלמה קרעי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, דאגנו בוועדת הבחירות המרכזית להסעות על חשבון מדינת ישראל לכל מי שרוצה להצביע.

שלמה קרעי: כל מי שרצה יכול היה, קיבל שירות הלוך וחזור לקלפי ויכול היה לממש את זכותו.

שלמה קרעי: לשים קלפיות במקומות שלא מוכרים על ידי המדינה זו אנרכיה, זה חורבן וזה ניסיון של השמאל לגנוב קולות כדי לנסות להישאר בשלטון.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

וליד טאהא: אז כנראה לא דאגת מספיק לכל תושבי המדינה.

וליד טאהא: אנחנו פה כדי לדאוג לכולם, לאלה שלא דאגת להם כי לא עניינו אותך.

וליד טאהא: לגבי הוויכוח שהיה לפני כמה דקות על אחוזי ההצבעה, אני לא אגיד שמות, אבל אני מחזיק פה בפרסום בבחירות לכנסת ה-21, באזור מסוים במקום מסוים רשומים 87 כבעלי זכות בחירה, ואולם מי שהגיעו לקלפי מתוך ה-87 היו 125.

וליד טאהא: בקלפי הזה הצביעו 125 אנשים.

וליד טאהא: ביישוב אחר אחוז ההצבעה היה 143%.

שלמה קרעי: אדוני, יש פה היועץ המשפטי של ועדת הבחירות המרכזית ואני רוצה לשאול אותו איפה הזיופים באמת, ביישובים הערביים או בקלפי שמצאת.

וליד טאהא: זו הייתה תשובה על קצה המזלג לטענה כלשהי.

שלמה קרעי: אתה מוציא דיבה.

שלמה קרעי: יש כאן אדם מוסמך, יועץ משפטי.

וליד טאהא: זה לא הנושא.

שלמה קרעי: אתה לא יכול לטנף.

שלמה קרעי: יש כאן נציג של ועדת הבחירות המרכזית, אני מבקש שהוא יתייחס לדברי ההבל שדיברת כאן.

וליד טאהא: חבר הכנסת שלמה קרעי ידידי, תודה רבה לך.

וליד טאהא: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אני אדבר מאוחר יותר.

וליד טאהא: חבר הכנסת מאזן גנאים, בבקשה.

שלמה קרעי: אורית קודם.

אורית סטרוק: אני לא אמורה לדבר?

וליד טאהא: היא יצאה, חזרה, אז - - -

אורית סטרוק: יצאתי בשביל רביזיה, אם לא אכפת לך.

וליד טאהא: אז בבקשה, חברת הכנסת אורית סטרוק.

וליד טאהא: אבל את לא צריכה להתרגז.

וליד טאהא: תבקשי בטוב, הכול בסדר.

וליד טאהא: אני ביקשתי בטוב.

וליד טאהא: לא הייתי צריכה בכלל לבקש.

וליד טאהא: אני פה מתחילת הדיון.

וליד טאהא: קרעי, כמה דיברת?

וליד טאהא: מישהו הגביל אותך?

שלמה קרעי: אתה הפרעת לי כל הדרך.

וליד טאהא: אני ואתה דיברנו ביחד, לא הפרעתי לך.

שלמה קרעי: עם מיכל רוזין לא דיברת ביחד.

אוסאמה סעדי: היושב-ראש לא מפריע, הוא מתערב.

וליד טאהא: נכון.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני רוצה בראש ובראשונה לבקש שלא תפריע לי ושתיתן לי לדבר.

וליד טאהא: אני לא אפריע לך ואתן לך לדבר.

אורית סטרוק: קודם כל אני רוצה להעלות במשפט, ואני אשמח אם תתייחסו, גם אתה וגם חברך לסיעה, וחבל שלא נמצאים פה מוסי רז ומיכל רוזין, שהצבעתם אתמול על חוק איום ונורא שפוגע בתושבים שלכם לא פחות מסוגיית הבחירות.

וליד טאהא: כי את דואגת להם?

אורית סטרוק: אני דואגת לכל אזרח.

אורית סטרוק: אני הצבעתי נגד החוק הזה.

וליד טאהא: אז תדאגי לכפרים שיקבלו קלפי.

אורית סטרוק: אתה לא תפריע לי.

וליד טאהא: היא עורכת סרטון, ואני רוצה להראות איך זה נעשה.

אורית סטרוק: אני לא עורכת סרטון, אני מסבירה.

וליד טאהא: אני רוצה לעזור לה גם לערוך סרטון.

וליד טאהא: אנחנו פה כדי לעזור לכם.

וליד טאהא: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה.

אורית סטרוק: מאוד עוזר.

אורית סטרוק: אני הצבעתי נגד החוק הזה כי אני נגד זה ששוטר יוכל להיכנס לאיפה שבא לו מתי שבא לו, לא משנה אם זה יהודי או ערבי.

וליד טאהא: זה לא החוק.

אורית סטרוק: זה בדיוק נכון.

אורית סטרוק: החוק הזה היה פה בכנסת כשהייתי חברה בכנסת ה-19.

וליד טאהא: ב-2014 הוא עבר.

אורית סטרוק: הוא עבר בקריאה ראשונה והוא נתקע כי אנחנו תקענו אותו.

וליד טאהא: אז תתקעי אותו בוועדת החוקה.

אורית סטרוק: זה חוק שמפר זכויות אדם, והמצביעים שלך יסבלו ממנו כמו גם המצביעים שלי כמו גם כל אזרח שאיזשהו שוטר יתחשק לו להיכנס אליו הביתה ולעשות שם מה שבא לו.

וליד טאהא: הוא חוק לא טוב, אבל הוא עדיף על הגופות שאנחנו קוברים מדי שבוע.

שלמה קרעי: תטפלו במערכת המשפט.

אורית סטרוק: לא כך מחפשים נשק.

אורית סטרוק: זה חוק איום ונורא, זה חוק מפר זכויות אדם בצורה קשה ביותר.

אורית סטרוק: ואני אומרת את זה רק בשביל שתחשוב על זה פעם שנייה ושלישית.

אורית סטרוק: זה נורא ואיום.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: להצבעה בפעם השנייה והשלישית.

אורית סטרוק: זה לא קשור לדיון, רציתי פשוט לומר את זה.

וליד טאהא: אבל צריך גם לדייק שם.

וליד טאהא: שם הוא עדיין חייב אישור של קצין ומצלמה על הבגדים שלו.

וליד טאהא: זה לא אנרכיזם, מה שבא לו.

וליד טאהא: זה לא מדויק.

וליד טאהא: למרות זאת הוא חוק לא טוב, ואנחנו צריכים אותו כדי להילחם בפשיעה ובנשק שנמצא בכמויות אדירות.

אורית סטרוק: זה טוב למלחמה בפשיעה.

וליד טאהא: לעתים מוותרים מעט על זכויות כדי לקבל חיים.

אורית סטרוק: אנחנו נחיה ונראה.

אורית סטרוק: אתה תעביר את החוק הזה ונחיה ונראה איך הוא ימומש, בסדר?

אורית סטרוק: אני אומרת לך שיבואו אליך כל יום אנשים שיגידו לך שפרצו להם לבית בלי סיבה והפכו להם את הבית בלי סיבה והתנהגו אליהם כאילו שהם לא בני אדם.

אורית סטרוק: אתה תראה את זה.

וליד טאהא: אנחנו מקווים שזה לא יגיע עד שם.

אורית סטרוק: זה לא קשור לדיון עכשיו, אבל נושא חשוב שהיה אתמול במליאה.

אורית סטרוק: לענייננו, בשום פנים ואופן אסור לפגוע בזכות של כל אזרח להצביע, ולא משנה מאיפה הוא בא.

אורית סטרוק: זה אחד הדברים הכי חשובים שיש לאזרח במדינה דמוקרטית, זכות ההצבעה שלו.

אורית סטרוק: אסור לקחת לו את זה, וגם אסור דרך אגב לקחת את הקול שלו ולעשות איתו את ההפך ממה שהמצביעים רצו, שזה מה שעושים חלק מחבריך לקואליציה, החלק הימני.

אורית סטרוק: זה מה שהוא עושה, כי הוא חבר אליכם וחבר למרצ וחבר למפלגות שמאל מובהק ומפלגה של התנועה האסלאמית, שאף מצביע שלהם לא רצה את הדבר הזה.

אורית סטרוק: זה גם פשע כלפי האזרח.

אורית סטרוק: אבל בוודאי שאסור לייצר מצב שאזרח שרוצה להצביע לא יוכל להצביע.

אורית סטרוק: מצד שני, אסור לייצר מצב שקול של אזרח אחד שווה יותר מקול של אזרח אחר, כי המציאות של ההצבעה מאפשרת זיופים.

אורית סטרוק: אני מציעה לייצר מצב שוויוני.

אורית סטרוק: אחת מן השתיים, או שגם בפזורה הבדואית וגם בהתיישבות הצעירה ביהודה ושומרון, כל אחד יצביע איפה שבא לו ואיפה שהוא גר.

אורית סטרוק: זה לדעתי מצב לא מתוקן.

אורית סטרוק: אנשים צריכים להגיע לקלפי המתוקנת.

אורית סטרוק: או שלכל הפחות, מכיוון שאי אפשר לדעת איפה אנשים באמת גרים, כי הפזורה זה הדבר הכי מפוזר בעולם – אני לא נכנסת עכשיו לשאלה איך יסדירו ומה יסדירו, זו סוגיה נפרדת.

אורית סטרוק: נניח שעוד לא הסדירו אף אחד וכל אחד גר איפה שהוא גר והוא לא רוצה להיות מוסדר והוא לא רוצה להתכנס והוא לא רוצה כלום, אבל הוא רוצה להצביע, לכל הפחות לייצר אלמנט שמאפשר לדעת איפה באמת ובדיוק גר כל אחד.

אורית סטרוק: לא להגיד שם כללי כזה של מאחז שמתפרס על פני עשרות קילומטרים ולך תדע איפה זה הבית.

אורית סטרוק: שיהיה נ"צ מדויק פר בן-אדם, כתובת מדויקת, כי אנחנו מדברים על 90,000 איש שאין להם כתובת.

אורית סטרוק: זה לא מאפשר מנגנון פיקוח דמוקרטי.

אורית סטרוק: אגיד לך עוד משהו.

אורית סטרוק: אתה רוצה להילחם בפשיעה במגזר הערבי, ועצרו מישהו משם ושולחים אותו למעצר בית, אתה חושב שיש אפשרות לפקח איפה הוא נמצא במעצר בית?

אורית סטרוק: אין שום אפשרות, כי אין לו באמת כתובת.

אורית סטרוק: הוא חי איפשהו במרחב, איפשהו בפזורה.

אורית סטרוק: אז אם אתה רוצה ללכת לכיוון הזה, שאנשים לא יצטרכו לנסוע קילומטרים רבים, התנאי הבסיסי, וכמובן אני לא קובעת ואני רוצה מאוד לשמוע את נציגי ועדת הבחירות, זה משמעותי מאוד, אבל אני חושבת שאיזשהו רף מינימום זה שיהיה נ"צ מדויק לכל אחד מהאנשים האלה, לדעת איפה הם נמצאים.

ת'אבת אבו ראס: מסכים איתך.

ת'אבת אבו ראס: מסכים.

אורית סטרוק: אני לא רוצה להקשות עליהם, אני לא רוצה לפגוע בזכות הבחירה שלהם.

אורית סטרוק: אני מאוד דמוקרטית בעניין הזה.

אורית סטרוק: למרות שאני חושבת שמדינה יהודית זה לפני הדמוקרטית, עדיין אני חושבת שהדמוקרטית היא מאוד מאוד חשובה.

אורית סטרוק: אין לי שום עניין לפגוע בשום זכות בחירה.

אורית סטרוק: אבל רף המינימום הזה זה הנ"צ הזה.

אורית סטרוק: בלעדיו אנחנו לא עושים צדק, אנחנו עושים אנדרלמוסיה.

וליד טאהא: תודה רבה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לנציג ועדת הבחירות המרכזית, ואחר כך נחזור לחברי כנסת ולשאר הנוכחים שצריכים לדבר.

וליד טאהא: איתנו מוועדת הבחירות המרכזית עו"ד דין ליבנה.

שלמה קרעי: מילה לפני כן.

שלמה קרעי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שבג"ץ לא הכריח את המדינה לבנות בתי ספר בהתיישבות הצעירה.

שלמה קרעי: שם אין בתי ספר.

וליד טאהא: אתה שוב משווה, ואין מה להשוות.

וליד טאהא: אנחנו מדברים על נושא ספציפי.

שלמה קרעי: אני רק אומר שהעובדה שבג"ץ אמר לשים בתי ספר זאת לא הוכחה לזה שיש כאן זכויות אדם.

וליד טאהא: בכל הנושאים הקשורים לחברה הערבית אין מה להשוות לשום דבר, וההשוואות מובאות רק כדי לבלבל את התמונה הכוללת.

וליד טאהא: אבל מבחינת האמת, במקום שאתה תתמודד עם שאלה ערכית, אתה בורח ממנה דרך השוואות שאינן לעניין.

אורית סטרוק: אתה מסכים עם מה שאני הצעתי לגבי הנ"צ?

וליד טאהא: זה מישהו עשה להם, הם לא עשו את זה לעצמם, כי לא מכירים ביישובים שלהם על כן לא יודעים להיות ממוקמים במקום מוכר.

ת'אבת אבו ראס: אני מוכן שנלך אני ואת על נ"צ.

ת'אבת אבו ראס: הבעיה היא מיקום הקלפי, לא התושבים.

ת'אבת אבו ראס: יש בתי ספר בוואדי נעים, אנחנו רוצים שהקלפי תהיה בוואדי נעים, זה הכול.

ת'אבת אבו ראס: המיקום של הקלפי הוא הבעיה, לא האנשים.

וליד טאהא: הרי ביישובים האלה אין בתי ספר פזורים בכל מקום.

וליד טאהא: יש בתי ספר במרכזי שירות.

וליד טאהא: הוא אומר שאפשר להביא את הקלפיות למרכזי השירות, ואז מסביב למרכז השירות יביאו אותם, במקום לנסוע 70 ק"מ הם ייסעו אולי 7-6 ק"מ.

וליד טאהא: וזה עדיין לא הכי צודק, אבל לפחות הרבה יותר צודק מהמצב הנוכחי.

אורית סטרוק: לא ענית לי על הנ"צ.

וליד טאהא: העלית סוגיה, ד"ר ת'אבת ענה לך.

וליד טאהא: הוא מהנדס, הוא מבין בזה יותר ממני.

וליד טאהא: את יכולה גם לבדוק מולו את האפשרויות בעניין.

וליד טאהא: עו"ד דין ליבנה, בבקשה.

דין ליבנה: תודה רבה, אדוני.

דין ליבנה: הדבר הראשון שרציתי לעשות הוא להתייחס לדברים שנאמרו פה קודם.

דין ליבנה: הבחירות במדינת ישראל טהורות, וגם במה שחלק מהאנשים שהם לא מדינת ישראל, ואנחנו כמובן לא מביעים עמדה בנושא.

דין ליבנה: אין כזה דבר שיעור הצבעה של למעלה מ-100%, לא בכנסת ה-21 ולא בכל בחירות אחרות.

וליד טאהא: קראתי מתוך מסמך רשמי.

שלמה קרעי: הוא מסביר לך, היושב-ראש.

וליד טאהא: אני שומע אותו.

וליד טאהא: אני מבין קצת עברית.

וליד טאהא: אומנם היא לא שפת האם שלי, אבל מבין קצת.

וליד טאהא: הן טהורות בכל המדינה, אתה אומר?

דין ליבנה: בכל המדינה, בכל האוכלוסיות.

וליד טאהא: זה גם כנגד מה שהוא טען.

דין ליבנה: הבחירות במדינת ישראל הן טהורות.

שלמה קרעי: אני לא טענתי על יותר מ-100%, טענתי על זיופים.

וליד טאהא: מה זה טהורות?

אוסאמה סעדי: טהורות זה לא זיופים, קרעי.

אוסאמה סעדי: זה עברית.

וליד טאהא: דרך אגב, אני בעד אמצעים של בקרה על קלפי.

וליד טאהא: זה יבלום הרבה תופעות שגם אני לא רוצה לראות.

אורית סטרוק: בבחירות במגזר הערבי מחלקים ביניהם את המספרים.

וליד טאהא: בתת מודע שלך יש סטריאוטיפים שקשה לך להיפתר מהם.

וליד טאהא: אבל תחיי עם זה, את חופשיה להחליט לחיות עם מה שאת רוצה.

וליד טאהא: אין כזה דבר.

אורית סטרוק: משקיפים בקלפיות תיעדו את זה.

וליד טאהא: זה נמצא רק בסטריאוטיפ שלך.

וליד טאהא: אבל את מפריע לעו"ד להגיד את דברו.

דין ליבנה: במקום שראו עד הבחירות לכנסת ה-21, כולל, שיעור הצבעה של למעלה מ-100%, זה בשל שוטרים ומג"בניקים שהוצבו במקום והצביעו באמצעות תעודת הצבעה לשוטר.

דין ליבנה: כל הדברים האלה נבדקו לעומק גם על ידינו, גם על ידי המפלגות.

דין ליבנה: אין דבר כזה ולא היה דבר כזה.

דין ליבנה: לגופו של עניין.

דין ליבנה: אני רוצה שנייה לדבר על חוק הבחירות וכיצד הוא בנוי, ברשותכם.

דין ליבנה: לכל אדם במדינה יש כתובת מסוימת במרשם האוכלוסין.

דין ליבנה: לפי אותה כתובת אנחנו משבצים אותו בקלפי הסמוכה למקום מגוריו.

דין ליבנה: ככל שיש שכונות חדשות, אנחנו מקימים באותן שכונות או באותם מקומות קלפיות.

וליד טאהא: בוא נדבר על הנושא הספציפי.

וליד טאהא: אנחנו מכירים את הנוהל במדינה.

וליד טאהא: אנחנו פה מדברים על משהו יוצא דופן.

וליד טאהא: יש 150-100 אלף אזרחים שחיים ביישובים שהמדינה לא מכירה בהם.

וליד טאהא: היא בנתה להם בתי ספר ומרכזי שירות, הקימה להם משהו בסיסי של קופות חולים וכו'.

וליד טאהא: אני שואל אותך עכשיו כיועץ משפטי בוועדת הבחירות המרכזית, האם המדינה חייבת להנגיש להם קלפיות להצבעה למימוש זכות יסוד בסיסית, או שצריך להעניש אותם, כפי שאמר קרעי, באמצעות הקלפי?

דין ליבנה: חלילה.

דין ליבנה: ועדת הבחירות המרכזית לא מביעה עמדה בסוגיות כאלה.

דין ליבנה: היא גוף א-פוליטי חוץ ממשלתי.

דין ליבנה: אנחנו לא מביעים שום עמדה לגבי הכרה ביישובים או לא הכרה ביישובים.

דין ליבנה: אני כן הייתי רוצה, כדי שיובהרו דבריי, להסביר איך אנחנו מחלקים את האנשים לקלפיות, מה זו הצבעה במעטפות כפולות, כדי לנסות שיהיה בסיס אחיד לדיון, שאגב מוכר לדעתי לחלק ניכר מהאנשים שנמצאים פה, כי הם קיבלו מאיתנו את המידע הזה.

דין ליבנה: אדם משובץ לקלפי הסמוכה ביותר למקום מגוריו.

דין ליבנה: ככל שאותו אזרח ביום הבחירות, אותו בעל זכות בחירה, לא נמצא ליד מקום מגוריו אך נמצא באחת מהאוכלוסיות שהכיר בהן החוק שיש לו מניעה אובייקטיבית להצביע בקלפי שבה הוא רשום, הוא יכול להצביע במעטפה חיצונית.

דין ליבנה: יש מספר אוכלוסיות כאלה.

דין ליבנה: למשל אנשים בבתי חולים, אסירים בבתי סוהר, חיילים בצבא.

דין ליבנה: האוכלוסיות הן לא לפי המוצא שלהם או איפה הם גרים, אלא על פי מאפיינים שהמחוקק קבע שהם אובייקטיביים, שמונעים מהם להגיע לקלפי שלהם ויש הצדקה לאפשר להם להצביע במעטפה חיצונית.

דין ליבנה: ועדת הבחירות מתנגדת דרך קבע להרחיב את ההצבעה במעטפות חיצוניות, כי יש קושי מאוד משמעותי גם לספור את זה, גם לבקר את זה, גם לוודא שאין ניצול לרעה של הזכות.

דין ליבנה: לכן כל מי שבא אלינו מכל קצוות הקשת הפוליטית, מימין ועד שמאל, ומבקש, אנחנו אומרים שקשה לנו.

דין ליבנה: זה כמעט בלתי אפשרי לנהל בחירות כך.

וליד טאהא: אין לך 150,000 אזרחים אלא בנגב שאין להם אפשרות לחיים.

וליד טאהא: אז מי זה כל אחד שבא אליכם?

שלמה קרעי: סטודנטים, בחורי ישיבות.

וליד טאהא: זו לא דוגמה טובה.

וליד טאהא: עו"ד דין, מדינת ישראל יודעת שיש 150,000 אזרחים שנמצאים ביישובים שהיא לא מכירה בהם.

וליד טאהא: אפשר לראות אותם מלמעלה, מלמטה, דרך הים, דרך היבשה.

וליד טאהא: אפשר לראות אותם בכל דרך שאתה רוצה.

וליד טאהא: אנחנו רק לא יודעים למצוא את הפתרון לאפשר להם לממש זכות בסיסית.

וליד טאהא: הרי מרבית הזכויות נטולות מהם.

וליד טאהא: אני מדבר עכשיו על זכות בסיסית של להצביע.

וליד טאהא: עזוב את השיקולים הפוליטיים.

וליד טאהא: אתה כוועדת בחירות רואה אותם?

דין ליבנה: אני כוועדת בחירות רואה את מרשם האוכלוסין.

וליד טאהא: אז אתה לא רואה אותם.

דין ליבנה: אנחנו לא יודעים איפה אדם גר.

דין ליבנה: יש סטודנטים שנמצאים מחוץ למקום מגוריהם.

וליד טאהא: אנחנו יודעים איפה הם גרים.

וליד טאהא: השאלה אם אנחנו רואים אותם.

וליד טאהא: מה זה אומר שאנחנו רואים אותם?

וליד טאהא: האם אנחנו בכלל רוצים לאפשר להם להצביע.

וליד טאהא: או שעדיף אולי שלא.

דין ליבנה: ועדת הבחירות המרכזית רוצה שכל אחד יצביע, שכל בעל זכות בחירה יצביע.

דין ליבנה: אגב, אני רוצה קצת לתקן את הנתון, בדקתי תוך כדי.

דין ליבנה: מספר בעלי זכות הבחירה הרשומים בשבטים הבדואים בנגב הוא 29,380 נכון לבחירות הקודמות.

דין ליבנה: הנכון הוא שיש כ-80,000 אזרחים, רק שרובם הגבוה מתחת לגיל הבחירה וחלקם אינם אזרחים אלא תושבים.

דין ליבנה: בדקתי באינטרנט.

וליד טאהא: לא שזה משנה מהתמונה.

וליד טאהא: אתה בדקת, הבדיקה שלך לא מדויקת.

וליד טאהא: נניח שיש 30,000 כפי שאתה אומר, או 40,000 או 20,000, מה זה משנה?

וליד טאהא: יש להם זכות להצביע?

דין ליבנה: יש להם זכות להצביע.

דין ליבנה: שיעור ההצבעה הממוצע בשבטים הבדואים בנגב הוא קצת יותר מ-30%.

דין ליבנה: שיעור ההצבעה ביישובים הבדואים בנגב הוא יותר גבוה.

דין ליבנה: הממוצע בבחירות האחרונות הוא 45%.

דין ליבנה: כלומר, הוא עדיין הרבה יותר נמוך משיעור ההצבעה ביתר המדינה, למרות שיש להם קלפיות.

מאזן גנאים: זה אומר שאין זיופים.

מאזן גנאים: אין החלפת פתקים.

דין ליבנה: כמו שאמרתי קודם, אין זיופים בכלל.

שלמה קרעי: בבחירות האלה דאגנו שלא יהיו זיופים.

אוסאמה סעדי: בבחירות הקודמות אותו שיעור.

אוסאמה סעדי: כל הזמן אותו שיעור.

דין ליבנה: ככל שהאוכלוסייה תהיה רשומה במרשם רשמי, ועדת הבחירות תשבץ את אותם בעלי זכות בחירה בקלפי הסמוכה ביותר, וככל שנמצא שאין קלפי סמוכה ביותר ויש מבנה ציבורי יותר קרוב, לשם נשבץ אותם.

דין ליבנה: אנחנו לא נשבץ אף אחד בקלפי רחוקה, ככל שקיים מבנה ציבורי קרוב.

דין ליבנה: רק הבעיה המרכזית שלנו, שהיא בעיה פרקטית, כי חלילה אנחנו לא רוצים לפגוע בזכות הבחירה של אף אחד, היא לדעת היכן הם נמצאים.

דין ליבנה: יוקם במרשם האוכלוסין מקום מגורים לאותם אנשים, רחוב, שכונה, נ"צ כפי שהוצע פה, וזה יופיע במרשם האוכלוסין, הם ישובצו בקלפי הקרובה ביותר.

דין ליבנה: וככל שלא תהיה קלפי סמוכה ויש בניין ציבורי אחר, כמו שאדוני הציע קודם בבתי ספר שהוקמו, שם תהיה הקלפי שלהם.

דין ליבנה: ככל שזה מעל 100 בעלי זכות בחירה כדי לשמור על חשאיות.

דין ליבנה: אם זה רק ארבעה אנשים, כמו שאדוני אמר, כמובן שלא תוקם שם קלפי כי זה יפגע בחשאיות.

דין ליבנה: לגבי ההצעה שעלתה להצבעה במעטפה חיצונית, גם היא לא באמת תועיל, משני טעמים.

דין ליבנה: האחד, כי אני לא אדע איפה לשים את הקלפיות להצבעה במעטפה חיצונית.

דין ליבנה: דבר שני, זה טעון תיקון חקיקה ראשית.

דין ליבנה: זה לא משהו שאפשר לדון פה, זה טעון תיקון חקיקה ראשית.

דין ליבנה: כפי שיודעים פה, יושבים פה מולי שני סגני יושבי-ראש ועדת בחירות לשעבר.

אוסאמה סעדי: מי זה השני?

דין ליבנה: אתה, לא?

דין ליבנה: אתה היית, לדעתי.

דין ליבנה: לא בתקופת בחירות, אבל היית.

אוסאמה סעדי: הייתי.

אוסאמה סעדי: רציתי שידעו מי זה השני.

דין ליבנה: כפי שאמרתי, ככל שיהיה מרשם אוכלוסין שיגיד לנו היכן בעלי זכות הבחירה גרים, הם ישובצו בקלפי הסמוכה.

דין ליבנה: ועדת הבחירות המרכזית הגישה הצעת חוק לוועדת חוקה קצת לפני הכנסת הקודמת שתאפשר לכל אזרח באשר הוא לבחור איפה להצביע.

וליד טאהא: קצת לפניה זה לא הרבה לפניה.

וליד טאהא: אתה יודע, ארבע-חמש פעמים.

וליד טאהא: זה הכול קצת.

דין ליבנה: הכוונה שלי הייתה הכנסת ה-19 ולא הכנסת ה-20.

דין ליבנה: הכנסות 23-21 לא חוקקו כל כך הרבה.

דין ליבנה: הציעו הצעת חוק לכתובת לצורכי בחירות.

דין ליבנה: כל בוחר יוכל ללכת למרשם האוכלוסין ולהגיד: אני רוצה להצביע פה ולא פה.

דין ליבנה: ואנחנו נשבץ אותו בקלפי הסמוכה ביותר.

דין ליבנה: פנינו לוועדת החוקה לחדש את הדיונים בהצעה הזאת כדי לשפר את הנגישות לבחירה לכל האוכלוסיות באשר הן באופן רוחבי.

דין ליבנה: כולל האוכלוסייה שנדונה כרגע בדיון הזה.

שלמה קרעי: אנחנו התנגדנו אליה ואנחנו חושבים שמה שצריך לעשות הוא ספר בוחרים ממוחשב.

שלמה קרעי: כך כל אזרח יוכל להצביע בכל קלפי שהוא רוצה.

שלמה קרעי: בלי מעטפות כפולות.

שלמה קרעי: לשם צריכה לחתור ועדת הבחירות המרכזית.

וליד טאהא: כן, אבל להנגיש קלפיות לאנשים לריכוזי המגורים שלהם.

שלמה קרעי: כשיהיה ספר בוחרים ממוחשב לא תהיה בעיה.

וליד טאהא: מה הקשר?

וליד טאהא: אז יש ספר בוחרים ממוחשב, מה הקשר לריכוז קלפי?

שלמה קרעי: תוכל להצביע בכל קלפי שאתה רוצה.

שלמה קרעי: אין בעיה לשים קלפי ולא צריך מעטפות כפולות, כי זה ממוחשב.

שלמה קרעי: הגעת, הצבעת, אתה לא יכול להצביע עוד בשום מקום.

שלמה קרעי: זה מעודכן בכל הקלפיות.

וליד טאהא: מה שלא הצליח באמריקה בפעם שלפני הקודמת.

דין ליבנה: זו אכן התוכנית של ועדת הבחירות, כפי שחבר הכנסת קרעי יודע.

דין ליבנה: הוא אפילו לדעתי העביר את ההחלטה בנשיאות.

דין ליבנה: אני רוצה להתייחס למה שאמרת, אדוני, בנוגע להצבעה בבחירות ב-1949.

דין ליבנה: בשנים הראשונות של המדינה, לפני שהיה מרשם אוכלוסין, בשביל להצביע אדם היה נרשם להצביע ואומר איפה הוא רוצה להצביע.

דין ליבנה: וכך הייתה הצבעה שלא לפי מרשם אוכלוסין.

ת'אבת אבו ראס: מה קרה בשנות ה-70 וה-80?

וליד טאהא: זה נמשך עד לפני 30 שנה.

ת'אבת אבו ראס: אשמח לתקן לך את המספרים.

ת'אבת אבו ראס: אני אשלח לך עכשיו.

ת'אבת אבו ראס: אתה אומר שיש רק 29,000?

ת'אבת אבו ראס: יש יותר.

וליד טאהא: יש יותר.

וליד טאהא: לכן לא אהבתי את משחק המספרים.

וליד טאהא: הוא לא מדויק.

וליד טאהא: עזוב, לא מחפשים בגוגל מספר תושבים.

וליד טאהא: יש אותם בשטח.

וליד טאהא: אז לא צריך את גוגל.

וליד טאהא: אבל אני רוצה להודות לך, עו"ד דין ליבנה.

שלמה קרעי: יש לו את ספר הבוחרים, הוא היועץ המשפטי של ועדת הבחירות המרכזית.

וליד טאהא: ד"ר ת'אבת, אתה משחק לידיו של שלמה קרעי.

וליד טאהא: הוא יודע לעשות את זה יפה.

שלמה קרעי: אתם יודעים להשמיץ פקידים כשהם רוצים.

וליד טאהא: למה אתה מסכסך?

וליד טאהא: אף אחד לא השמיץ אף אחד.

וליד טאהא: השמצנו אותך?

דין ליבנה: חלילה.

וליד טאהא: חברים בזום, תעבירו אותי לאיברהים אלהואשלה, ראש המועצה האזורית נווה מדבר.

וליד טאהא: תן תיאור, איברהים, גם על המועצה האזורית שלך, כמה יישובים היא כוללת, מרחקים.

וליד טאהא: אבל תעשה את זה כמו אלוף, בכמה דקות.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אני הצעתי פה הצעה.

אורית סטרוק: כיוון שאני רואה שלא שללת על הסף את ההצעה שלי, אני בעד שכל אחד יצביע.

אורית סטרוק: אני רוצה להציע ולבקש שמי שמדבר, מומחים שונים וכן הלאה, יתייחסו לנקודה הזאת של נ"צ מדויק למקום מגורים, כי זה יכול לפתור המון בעיות.

אורית סטרוק: גם בעיה של בחירות.

וליד טאהא: אני פחות יודע פרטים טכניים ומקצועיים על העניין הזה.

וליד טאהא: ד"ר ת'אבת, תדבר על זה, נראה אם זה באמת פתרון.

ת'אבת אבו ראס: אני רוצה להזמין אתכם לסיור בכפרים אחר כך נדבר על נ"צ.

וליד טאהא: נדבר על זה.

וליד טאהא: בינתיים איתנו איברהים אלהואשלה.

וליד טאהא: בבקשה.

אברהים אלהואשלה: קודם כל, כמה דברים על המועצה שלנו, מועצה אזורית נווה מדבר.

אברהים אלהואשלה: היא נמצאת בנגב, שהוא מהווה 65% משטחה של מדינת ישראל, והוא העתיד של המדינה.

אברהים אלהואשלה: אנחנו חלק אינטגרלי מהתושבים היהודים ובדואים וערבים כאחד בנגב, ואנחנו צריכים להשתחרר מהדעות הקדומות ומהמאבקים שהם באמת לא מועילים ואין בהם שום תועלת לאף אחד.

אברהים אלהואשלה: לכן היישובים שלנו נמצאים על ציר 25 באר שבע דימונה, שלושה יישובים.

אברהים אלהואשלה: אנחנו לא הרבה רשומים לפי הלמ"ס, אבל אנחנו נותנים שירותים ל-50,000 תושבים כאן בנגב.

אברהים אלהואשלה: הן היישובים שלנו שהם במועצה שמוכרת, יישובים מוכרים, וגם יישובים שהם לא מוכרים.

אברהים אלהואשלה: אתם מזכירים יישובים מוכרים, כאילו זה מן סוג של יישוב.

אברהים אלהואשלה: היישובים האלה הם קיימים והמשמעות של המושג "לא מוכר" היא שאין בהם השירותים הבסיסיים שמאפשרים חיים נורמטיביים רגילים ששומרים על זכות האזרח כאן בנגב.

אברהים אלהואשלה: לכן השירותים הבסיסיים כמו מים, כמו כבישים, תשתיות, היכולת להנפיק היתרי בנייה, למצוא מקומות עבודה, זאת אומרת להתנהל וליצור חיים רגילים כמו כל אזרחי מדינת ישראל – הדברים האלה לא נמצאים.

אברהים אלהואשלה: לכן זכות מימוש הבחירה היא אחד השירותים שמשתמשים בו כלחץ על התושבים שעוברים עינויים, בין אם הם רשומים במקום הנכון ובין אם לא, בין אם הם צריכים לרוץ.

אברהים אלהואשלה: כולכם מדברים כאן על הנגישות לממש את הזכות.

אברהים אלהואשלה: חלק מוטל על ועדת הבחירות למצוא פתרונות, חלק מוטל על משרד הפנים ועל המדינה.

אברהים אלהואשלה: בוודאי שכל הדברים האלה מהווים חסם בפני האזרחים הבדואים לממש את זכותם לבחור ולהיבחר כמו כל אזרח.

אברהים אלהואשלה: לכן השאלה הנשאלת, לא רק החסמים הטכניים שמונעים מהאזרחים האלה לממש את זכותם, אלא יש החסם שהוא המניע שצריך להוביל את האזרח ללכת לקלפי ולהצביע.

אברהים אלהואשלה: זאת אומרת, ההבנה שלו שהוא יכול להשפיע והוא מבין שבמשחק הדמוקרטי הוא משיג את השירותים ומשפר אותם.

אברהים אלהואשלה: אם אנחנו שוללים מהאזרח את הזכות הלגיטימית לחיות בכבוד, לחיות בביטחון, אנחנו הורסים לו את הבתים, אנחנו לא מאפשרים לו לגור וכל יום הוא עובר עינויים כשהולך למקומות עבודה.

אברהים אלהואשלה: עד שהוא מגיע לכביש זה עינוי בפני עצמו.

אברהים אלהואשלה: לכן המאבק הוא לא בשאלה מי צודק, אנחנו נמצאים במדינה שצריכים להשתחרר מהדעות הקדומות וליצור מצב של כדאיות, מהו האינטרס, מהו המניע שכולנו צריכים להירתם לו.

וליד טאהא: הדיון הזה הוא כדי לעזור למדינה להשתחרר, אברהים.

אברהים אלהואשלה: אנחנו כאן בתקופה שכולנו נאבקים נגד האלימות.

אברהים אלהואשלה: כולנו בני אדם, וכמו שאחרים מצפים שאנחנו נבין אותם, בוודאי אנחנו כן רוצים שיבינו אותנו עם המנהגים שלנו.

אברהים אלהואשלה: לכן צריך להתעשת ולחשוב אחרת.

אברהים אלהואשלה: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: אני רוצה להגביל בזמן, כי אני צריך לסיים עוד 10 דקות.

וליד טאהא: עו"ד אורי נרוב, המרכז הרפורמי לדת ומדינה, בבקשה.

וליד טאהא: תעשה את זה קצר וקולע.

אורי נרוב: אני אעשה את זה בזריזות.

אורי נרוב: אני חושב שרוב הדברים שרציתי לומר בפני הוועדה כבר נאמרו כאן בדרך כזאת או אחרת.

אורי נרוב: כן ארצה לספר לוועדה על ההתנהלות שלנו, של המרכז הרפורמי לדת ומדינה, יוזמות אברהם ומועצת הכפרים הלא מוכרים בנגב אל מול ועדת הבחירות המרכזית והאזורית במערכת הבחירות האחרונה.

אורי נרוב: לאור הפגיעה החמורה בזכות היסודית שכולם כבר עמדו עליה פה, לבחור לכנסת, פנינו בינואר 2021 גם לוועדת הבחירות המרכזית, לשר הפנים וליועץ המשפטי ועמדנו על כל הפגיעה הקשה הזאת שיש בתושבי הכפרים הלא מוכרים.

אורי נרוב: הצענו את הפתרונות שהעלו כאן, זאת אומרת הצענו את זה שביישובים שבהם יש מבנים חוקיים, המדינה כבר הכירה במבנים האלה, תציב שם קלפיות.

אורי נרוב: במקום שיש יישובים שאין בהם חוקים, בבקשה תלכו לפי הוראות חוק הבחירות.

אורי נרוב: אני רוצה להזכיר שהעיקרון המנחה בחוק הבחירות מדבר על כך שצריך לשייך את הקלפי שבה תצביע על פי מקום המגורים שלך, או כמה שיותר קרוב למקום המגורים שלך.

אורי נרוב: ואני מפנה פה לסעיף 68א, סעיף 70א.

אורי נרוב: אנחנו קיבלנו מענה ב-10 בינואר מוועדת הבחירות המרכזית שגם היה שם איזשהו מענה פרוצדורלי שהוא לא מהותי לענייננו, ומבחינה מהותית הם אמרו שגם אם בכפרים הלא מוכרים האלה שיש בהם מבני ציבור, גם אם הם היו מוכרים כאזורי בחירות, הרי שזה לא היה מאפשר לתושבים האלה להצביע באזור הבחירות, כי לפי סעיף 26 לחוק הבחירות לכנסת, שעו"ד ליבנה דיבר כאן על המגבלה הזאת, בכל אזור קלפי יכול להצביע רק אדם שהמען הרשום שלו במרשם האוכלוסין נמצא בתחום של אותו אזור קלפי, ותושבי הכפרים הלא מוכרים הם מחוסרי מען.

אורית סטרוק: בדיוק מה שאמרתי, הם מחוסרי מען.

אורי נרוב: הכפרים שבהם הם מתגוררים בכלל לא רשומים.

אורי נרוב: בנוסף לזה גם צוין במענה שאין בידי אף אחד מען רשום או איזשהו רישום של בעלי זכות הבחירה מקרב תושבי הכפרים הלא מוכרים.

וליד טאהא: הם מחוסרי מען מבחינה פורמלית, אבל מעשית לא.

וליד טאהא: אפשר לפתור את הבעיה הזאת אם רק רוצים.

אורית סטרוק: אתה יודע לאן להביא אותו?

וליד טאהא: כן, אני יודע.

וליד טאהא: וכל אחד מהיושבים כאן גם יודע.

אורי נרוב: ועדת הבחירות בסופו של דבר פועלת בהתאם לחוק.

אורי נרוב: היא כבולה בכבלי החוק, וזה מה שאומר החוק.

וליד טאהא: עו"ד נרוב, אני נאלץ להפסיק אותך.

וליד טאהא: אני רוצה לאפשר לעוד אנשים.

אורי נרוב: אני רק רוצה להציע פתרון.

וליד טאהא: אתה יכול להעביר לוועדה בצורה מסודרת, הכול בסדר.

אורי נרוב: העברנו נייר עמדה לוועדה.

וליד טאהא: אתה אומר שאתה גם מציע פתרון.

אורי נרוב: הפתרון שאנחנו מציעים זה בדיוק כמו שתוקן החוק ביחס לכל מיני אוכלוסיות שיש להן מאפיינים כאלה ואחרים, אז יש פה עשרות אלפי אנשים.

אורי נרוב: זה לא אדם או שניים, זה לא מאה אנשים, זה עשרות אלפי אנשים שצריך לאפשר להם פתרון ולקבוע פרק בחוק הבחירות שמתייחס לאוכלוסייה הזאת ומאפשר להם להצביע במקומות היישוב שלהם.

וליד טאהא: ועדת הפנים תשב עם נציגים של ועדת הבחירות המרכזית כדי לדבר על החלופות.

אורי נרוב: אני חושב שהדיון הזה הוא התחלה שצריך להמשיך אותה.

וליד טאהא: זאת משימה שלנו להמשך.

וליד טאהא: אנחנו נזמין את חברי ועדת הבחירות, נציגים, יועץ משפטי, כדי לדון בזה.

אורי נרוב: אני מודה לך מאוד.

וליד טאהא: תודה לך.

וליד טאהא: אני רוצה לתת זכות דיבור ללילא אלפריגאת.

וליד טאהא: מאיפה את לילא?

לילא אלפריגאת: שלום רב לכולם.

לילא אלפריגאת: אני מכפר ביר אלמשש שאינו מוכר.

לילא אלפריגאת: בשנה האחרונה בבחירות היו הרבה בעיות בנושא הבחירות.

לילא אלפריגאת: זקנים וזקנות לקח להם כל היום לצאת להצביע וזה קשה מאוד.

לילא אלפריגאת: אנשים גרים בפזורה ולקח להם חצי שעה או 40 דקות עד שיגיעו לכביש ששם יש תחנה עם אוטובוס שיגיע לבאר שבע, ומבאר שבע לתל שבע, לקח להם כל היום.

לילא אלפריגאת: יש שם גנים, יש בתי ספר, למה לא ישימו שם קלפיות ויהיה להם קל?

וליד טאהא: זה הרעיון שהיה.

וליד טאהא: תודה רבה לך, לילא.

וליד טאהא: רשות האוכלוסין, בבקשה.

אודליה אדרי: צהריים טובים.

אודליה אדרי: אני מהלשכה המשפטית.

אודליה אדרי: אני לא מוצאת מקום להתייחס.

אודליה אדרי: אנחנו לא כל כך קובעים את מקום הקלפיות, אנחנו קובעים את רישום המענים בהתאם לתקנות מרשם האוכלוסין.

אורית סטרוק: את יכולה להתייחס לסוגיית המען, האם יש כתובת מדויקת לכל אחד מעשרות אלפי האנשים האלה?

אודליה אדרי: תקנות מרשם אוכלוסין מחלקות בין כמה אפשרויות של רישום מען.

אודליה אדרי: האפשרות הרלוונטית במקרה הזה היא רישום בשבט.

אודליה אדרי: יש בתקנות רשימה של שבטים שאפשר להירשם בשבט הזה.

אודליה אדרי: אין נ"צ, אין מיקום מדויק.

וליד טאהא: ואיפה ידוע השבט כנמצא?

אודליה אדרי: יש מיקום, אבל זה נפת דרום, נפת צפון.

אודליה אדרי: זה לא משהו עם נ"צ מדויק.

אורית סטרוק: אם יש מכתב רשום, גביית חוב, העברת סכום כסף לבן-אדם, איך מגיעים אליו?

אודליה אדרי: זו שאלה שלא אני צריכה לענות עליה.

אודליה אדרי: אין לי מושג.

אורית סטרוק: רק את יכולה לענות עליה.

ת'אבת אבו ראס: יש נ"צ לבית הספר, הילדים מגיעים לבית הספר.

ת'אבת אבו ראס: המדינה לא מכירה בכפרים האלה.

אודליה אדרי: מאחר שהתקנות מפרטות בצורה מאוד מאוד ברורה איך הדבר יירשם במען, אין לי שיקול דעת להגיד שאני מוותרת על מה שהתקנות מורות לי ורושמת מען אחר.

אודליה אדרי: המען מחויב בתקנות.

אודליה אדרי: אני יכולה להעביר לכם את נוסח התקנות.

אודליה אדרי: הוא מפרט בתוספת את שמות השבטים וכך זה נרשם במען.

וליד טאהא: זה אומר שכדי לעשות משהו אחר צריך לתקן בתקנות.

וליד טאהא: בסדר גמור.

וליד טאהא: הרי כך זה מתנהל.

וליד טאהא: תודה רבה לך, אודליה.

וליד טאהא: חבר הכנסת מאזן גנאים, בבקשה, תעשה את זה קצר מאוד.

מאזן גנאים: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

מאזן גנאים: קצת נתונים ואחרי זה אתייחס למצוקה של אחינו בנגב.

מאזן גנאים: אחוז ההצבעה בחברה הערבית בבחירות האחרונות היה 47%.

מאזן גנאים: אצל אחינו בדרום היה 45%.

מאזן גנאים: אצלי בעיר סכנין, שבה גדלתי, 73%.

מאזן גנאים: זאת אומרת, אם הייתה החלפת פתקים או היו זיופים היינו שולחים לכנסת 20 חברי כנסת.

מאזן גנאים: אז חלק גדול מחברי הכנסת שנמצאים היום בתוך הכנסת, יכול להיות שלא היו פה.

מאזן גנאים: היום אנחנו מציינים את זכויות האדם.

מאזן גנאים: שלמה דיבר על הסעות.

מאזן גנאים: על איזה הסעות אנחנו מדברים?

מאזן גנאים: 35 יישובים בלתי מוכרים, שאין להם לא כבישים, לא מים, לא בריאות, לא חינוך, לא ספורט, לא תעסוקה.

מאזן גנאים: אז על איזה הסעות אנחנו מדברים?

מאזן גנאים: היום אנחנו צריכים לדבר על השאלה איך פותרים את הבעיה הזאת, איך באמת דואגים להם שתהיה להם תחבורה, שתהיה להם בריאות, שתהיה להם תעסוקה.

מאזן גנאים: אז במקום שנדבר איך מקלים על סבלם במשך שנים, ומי שאחראי עליהם זו המדינה, אנחנו מאשימים אחד את השני ומאשימים אותם כאילו השבטים האלה לקחו את החוק לידיים.

מאזן גנאים: לא, הם הועברו למקום אחד לאחר, זה בסמכות המדינה.

מאזן גנאים: מי שהעביר אותם מקריית מלאכי ומאשקלון זו המדינה, ומי שלא יודע שידע.

מאזן גנאים: הם פתאום מצאו את עצמם נמצאים פה, והיום עושים עליהם עליהום, עשינו אותם עבריינים, עשינו אותם שודדים, עשינו אותם רוצחים.

מאזן גנאים: למה, ריבונו של עולם?

מאזן גנאים: בואו נגיד מה הפתרון.

מאזן גנאים: הם חלק מהחברה הערבית, הם חלק ממדינת ישראל, ולכן צריכים לדבר איך פותרים את הבעיה ולא להוסיף עוד סבל על סבלם.

אורית סטרוק: מי הציע להוסיף להם סבל?

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת מאזן גנאים.

וליד טאהא: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: ישבתי ושמעתי את הדיון הזה.

אוסאמה סעדי: העניין הזה של זכות בחירה וזכות לבחור הוא הסימפטום, הוא לא הבעיה.

אוסאמה סעדי: הבעיה העיקרית, אדוני היושב-ראש, זה אי הכרה ביישובים האלה.

וליד טאהא: אנחנו מבינים שעדיין לא מכירים בהם, אבל לא צריך להעניש אותם גם בהצבעה.

אוסאמה סעדי: הבעיה מתחילה בזה שהמדינה לא הכירה ביישובים האלה, ולכן הם לא מקבלים את כל הזכויות.

אוסאמה סעדי: לא חינוך, לא תשתיות, לא מים, לא חשמל.

אוסאמה סעדי: בדיון הספציפי הזה אנחנו מדברים על הזכות לבחור ביישובים האלה.

אוסאמה סעדי: אני חבר בוועדת הבחירות אולי קרוב ל-20 שנה.

מאזן גנאים: אז אתה חלק מהבעיה, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: יכול להיות.

אוסאמה סעדי: כל בחירות אנחנו מעלים את הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אין מערכת בחירות שלא העלינו את זה, כל נציגי המפלגות ונציגי הסיעות שהיו, גם לפני המשותפת, גם במשותפת, גם אחרי המשותפת.

אוסאמה סעדי: כל הזמן העלינו את הזכות הבסיסית של עשרות אלפים.

אוסאמה סעדי: אומרים 70,000, אומרים 80,000, אלה המספרים.

אוסאמה סעדי: קרעי מדבר על חוות בודדים.

אוסאמה סעדי: מה, אני צריך להביא קלפי לחוות בודדים?

אוסאמה סעדי: משווים את זה למאחזים בלתי חוקיים של 50, 60, 70?

אוסאמה סעדי: פה יש יישובים של אלפים.

אוסאמה סעדי: יש יישובים כמו זרנוק, שמענו פה, 5,000 שמצביעים בשלושה יישובים שונים.

אוסאמה סעדי: למה לא מביאים לבתי ספר בזרנוק?

אוסאמה סעדי: זה שורש הבעיה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, על מנת לסכם, זה לא ייפתר בלי חקיקה.

אוסאמה סעדי: שמענו את רשות האוכלוסין כאילו הם פה מהאו"ם.

אוסאמה סעדי: הם אמרו שאין להם מה להתייחס.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: מען וכתובת זה משרד הפנים.

אוסאמה סעדי: אני צריך לשנות כתובת ולכתוב כתובת?

אוסאמה סעדי: אבל הם זורקים את זה לוועדת הבחירות, ועדת הבחירות זורקים את זה למשרד הפנים, לרשות האוכלוסין, כי אין כתובת.

אוסאמה סעדי: פה לא מבקשים להזיז אנשים, מבקשים להזיז קלפיות ממקום למקום.

אוסאמה סעדי: אתה זוכר, דין, בקורונה כל המדינה התגייסה למצוא פתרונות איך אנשים יממשו את הזכות הבסיסית החוקתית לבחור ולהיבחר.

דין ליבנה: ותיקנו את החוק.

אוסאמה סעדי: תיקנו את החוק, בטח.

אוסאמה סעדי: היינו צריכים לעשות קלפיות ליד בתי אבות.

אוסאמה סעדי: לקחו קלפי ניידת לכל בית אבות.

וליד טאהא: מגיע להם.

אוסאמה סעדי: מגיע להם.

אוסאמה סעדי: אבל לעשרות אלפי בדואים לא?

אוסאמה סעדי: לא מכירים באזרחים, זה שורש הבעיה.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר לך, בוא ניקח את זה צעד קדימה.

אוסאמה סעדי: תציע הצעת חוק של ועדת הפנים, אנחנו נתמוך, נגייס, ורק כך זה ייפתר.

וליד טאהא: תודה רבה לך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

וליד טאהא: זה דיון חשוב מאוד.

אורית סטרוק: יושב פה הנציג של עמותת רגבים.

וליד טאהא: לא נשאר זמן.

וליד טאהא: אנחנו כמה דקות מעבר לזמן.

וליד טאהא: דרך אגב, יש הרבה מאוד שמחכים בזום שלא הצלחתי לתת להם.

אורית סטרוק: הוא יושב פה בחדר, מתחילת הדיון.

וליד טאהא: זה היה דיון חשוב, ראשון.

וליד טאהא: אנחנו נמשיך לעקוב.

וליד טאהא: בדיונים הבאים ניתן לו גם לדבר.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: הדיון הסתיים.