ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 32, 2021-12-06 10:00

וליד טאהא: בוקר טוב לכולם, אנחנו מתחילים דיון על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשפ"ב-2021, מ/1462, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

וליד טאהא: דיון משותף של ועדת הפנים והגנת הסביבה, וחברת בת של הוועדה, הוועדה לביטחון הפנים.

וליד טאהא: תומר, אני ארצה להתחיל אתך, בבקשה.

תומר רוזנר: אנחנו עוסקים בתיקון לפקודת העיריות כהוראת שעה ואנחנו מתבקשים לתקן בפעם השישית הוראת שעה שנחקקה לראשונה ב-2011.

תומר רוזנר: אתן לכם רקע שאותו נתתי כבר בשנה שעברה בהרחבה, צירפנו לכם את הפרוטוקול של הדיון שהיה בשנה שעברה.

תומר רוזנר: מדובר בתיקון שמאפשר לרשויות מקומיות לגבות היטל עבור שירותי שמירה ואבטחה שהן נותנות בתחומן.

תומר רוזנר: בתחילת שנות האלפיים ובעקבות האינתיפאדה השנייה התחילו רשויות מקומיות לספק שירותי שמירה ואבטחה בתחומן, כדי להגביר את תחושת הביטחון של הציבור.

תומר רוזנר: במקביל, חוקקו חוקי עזר שאפשרו להן לגבות היטלי שמירה לצורך מימון אותם שירותים.

תומר רוזנר: בשנת 2010 ניתן פסק דין, בעתירה שהגישה אז חברת המועצה, היום חברת הכנסת מלינובסקי, כנגד הפרקטיקה הזאת של גביית היטלי שמירה ומתן שירותים מהסוג הזה.

תומר רוזנר: בית המשפט השאיר את שאלת הסמכות בצריך עיון וקבע שבכל מקרה צריך להסדיר את הנושא הזה בחקיקה.

תומר רוזנר: ב-2011 הוגשה הצעת החוק לראשונה, הצעת החוק קבעה סמכות של הרשות המקומית לספק שירותים של שמירה ואבטחה וכן לגבות אפשרות לגבות היטל שמירה מהתושבים ומהעסקים שבתחומה.

תומר רוזנר: התיקון הזה הוארך מעת לעת בתקופות שונות, יש לנו היום כ-64 רשויות מקומיות שגובות היטלים.

תומר רוזנר: השיעורים של ההיטלים השונים, השיעור הנומינאלי מופיע בפניכם במסמך שהוגש על ידי משרד הפנים, נכון להיום.

תומר רוזנר: בשנה שעברה, בסמוך לאחר כינונה של הכנסת העשרים ושלוש, הייתה אמורה הוראת השעה לפקוע באמצע השנה ולכן הובאה יחסית בצורה מאוד מאוד דחופה הצעת חוק לתיקון, שביקשה בשעתו להאריך את התיקון עד סוף 2022 והוועדה לא הסכימה להאריך את התיקון עד 2022 אלא עד סוף 2021.

תומר רוזנר: הדבר החשוב ביותר, שבמהלך הדיון התעוררו מספר שאלות לגבי אופן השימוש בכספים, לגבי עצם הבחינה האם יש עדיין צורך בדבר הזה, האם יש צורך בסכומים שנגבים בפועל?

תומר רוזנר: כפי שאתם רואים, מתוך הרשימה שהוגשה, יש פערים מאוד גדולים בסכומים שנגבים, יש רשויות שגובות בסביבות שקל למטר ויש רשויות שגובות אפילו 8-9 שקלים למטר.

תומר רוזנר: גם אם נתעלם לרגע מההבחנה בין מועצות אזוריות לרשויות מקומיות אחרות, גם שם הפערים מאוד גדולים.

תומר רוזנר: גם ברשויות שהן אינן מועצות אזוריות יש סכומים של פי ארבעה הבדלים בין רשות אחת לאחרת.

וליד טאהא: וגם הקשר בין אגרת שמירה לבין מטר.

וליד טאהא: למה זה נקבע לפי מטר?

תומר רוזנר: זה נקבע לפי מטר.

מוסי רז: שומרים על הבלטות, לא על האנשים.

וליד טאהא: רק להשכלה הכללית שלי, מה הקשר בין שמירה לבין מטר?

וליד טאהא: אולי קילומטר, אני לא יודע.

תומר רוזנר: יש נקודה נוספת שעלתה בנושא הפטורים או הנחות מהיטלים.

תומר רוזנר: ברשויות מקומיות מסוימות ניתנים פטורים והנחות מקבילים לפטורים והנחות שניתנים מארנונה, וברשויות אחרות לא ניתנים הפטורים הללו.

תומר רוזנר: אגב, גם בשנה שעברה, לפי הטענה של בעלי עסקים, למרות שניתן להם פטור מארנונה, לא ניתנה להם פטור מאגרת שמירה.

תומר רוזנר: נושא נוסף שעלה, השימוש בכספים.

תומר רוזנר: לא היה ברור ועדיין לא ברור מה השימושים שנעשים בכספים?

תומר רוזנר: והאם מתקיימות הוראות החוק שהכספים ייצאו רק לשירותי שמירה ואבטחה?

תומר רוזנר: בתום הדיון, הוועדה רצתה לחייב את משרד הפנים בתיקון לנוסח החוק, להגיש לוועדה מדי שלושה חודשים דיווח על השימוש בכספים ועל בחינה שנעשית לגבי עצם הצורך וכו'.

תומר רוזנר: אבל בסופו של דבר הוחלט שלא להכניס את זה בחקיקה אלא להסתפק בהתחייבות של משרד הפנים לפרוטוקול, להגיש לוועדה מדי שלושה חודשים דיווח על א.

תומר רוזנר: בחינה של עצם הצורך וועדה בין-משרדית שתוקם לצורך בחינת העניין.

תומר רוזנר: ו-ב.

תומר רוזנר: לגבי השימושים בכספים, העלויות, ההוצאות, התקבולים וכו'.

תומר רוזנר: למרבה הצער, התחייבות זאת לא קוימה, משרד הפנים לא הגיש לוועדה ולו דיווח אחד על הנעשה בכספים, על התקבולים, על ההוצאות ועל ההכנסות, ובוודאי שלא על ועדת בחינה שהייתה אמורה להתמנות, לבדוק את הנושא ולהחזיר בהתאם דוח לוועדה.

תומר רוזנר: לכן המצב כרגע, שאין בפני הוועדה את המידע שהיא ביקשה בפעם הקודמת, הן לגבי עצם הצורך בנושא הזה והן לגבי - - -

וליד טאהא: מתי זה היה בפעם הקודמת?

תומר רוזנר: ביוני 2020, זאת אומרת לפני כשנה וחצי.

תומר רוזנר: זה המצב כרגע.

תומר רוזנר: הבקשה כרגע, הממשלה מבקשת להאריך את הוראת השעה כפי שהיא לשנתיים נוספות והוועדה צריכה להחליט בעניין.

וליד טאהא: תודה.

מוסי רז: אפשר שאלות?

וליד טאהא: לתומר?

מוסי רז: אני לא יודע אם לתומר או מי כן יכול להשיב.

וליד טאהא: אם כן, נשמע קודם את גרסת המבקשים, גרסת הממשלה.

מוסי רז: בסדר, יכול להיות שזה שאלות יותר אליהם.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אומר שהסכומים נעים בין שקל אחד, אני הצלחתי לראות משהו כמו שמונה שקלים במקסימום, אולי קצת פחות.

וליד טאהא: הסכומים שונים מיישוב ליישוב.

וליד טאהא: עוד אומר, שכל היישובים הם בחברה היהודית, לא מצאתי יישוב אחד בחברה הערבית.

מוסי רז: לא, למה?

מוסי רז: מצאתי אחד או שניים.

מוסי רז: ראיתי את טורעאן.

וליד טאהא: נכון, ובית ג'אן.

מוסי רז: יש גם כמה ערים מעורבות.

וליד טאהא: מי אתנו מטעם הממשלה כדי להציג את החוק?

יוסף בנישתי: אני, ד"ר יוסי בנישתי, מנהל אגף מקרקעין ומיסוי במשרד הפנים.

וליד טאהא: בבקשה.

יוסף בנישתי: כפי שתומר הציג, אני אוסיף שחוק העזר הוא חוק עזר וולונטרי, הוא לא מחייב את כלל הרשויות המקומיות, רק רשות מקומית שבחרה להתקין חוק עזר אז היא עוברת את התהליך של אישור חוק עזר.

יוסף בנישתי: הצורך הוא צורך שנבדק פרטנית בכל רשות מקומית, ורשות מקומית שמוצאת לנכון לחוקק חוק עזר, ממשיכה בתהליך.

יוסף בנישתי: מבחינת התהליך עצמו, ההוצאות שכלולות בחוק העזר, בהיטל שמירה, כפופות לתחשיב שמוגש למשרד הפנים.

יוסף בנישתי: כמו כן, לתוכנית שמירה.

תומר רוזנר: התחשיב תיאורטי.

יוסף בנישתי: התחשיב הוא לא תחשיב תיאורטי, למה אתה אומר שהוא תחשיב תיאורטי?

וליד טאהא: אמר היועץ המשפטי שהתחשיב הוא תיאורטי, אז תטען אחרת.

יוסף בנישתי: כל התחשיבים, גם בהיטלי פיתוח, מייצרים אומדן של הכנסות במסגרת חוק העזר.

יוסף בנישתי: לא שונה היטל סלילה מהיטל שמירה במובן הזה.

יוסף בנישתי: לא מדובר פה על תיאוריה, מדובר על כספים שהרשות המקומית מוציאה אותם והתחשיב הוא תחשיב - - -

וליד טאהא: איפה היא מוציאה אותם, בחשבון נפרד, בחשבון השוטף?

יוסף בנישתי: כן, זה בחשבון נפרד.

וליד טאהא: כל הרשויות מוציאות את זה לחשבון נפרד?

יוסף בנישתי: כן.

וליד טאהא: כלומר, כל הרשימה הזאת, אפשר לבדוק ולראות חשבון נפרד לזה?

יוסף בנישתי: כן.

תומר רוזנר: אמור להיות, אנחנו לא יודעים.

יוסף בנישתי: בתהליך אישור חוק העזר אנחנו מבקשים - - -

וליד טאהא: אם אתה אומר כן, זאת אומרת, אפשר גם להביא מסמך שמראה את זה לכל רשות.

יוסף בנישתי: נכון, יש מסמך של הגזבר שמתחייב על זה שקיים חשבון נפרד וגם כותב בדיוק מה מספר החשבון.

וליד טאהא: מתחייב או יש?

יוסף בנישתי: יש, הוא כותב מה מספר החשבון, גם אם זה במועצה אזורית וגם אם זה ברשות מקומית אחרת, וזה חלק מהתנאי לאישור חוק העזר.

מוסי רז: למה מותר להוציא את זה?

יוסף בנישתי: יש חוזר מנכ"ל שמגדיר את השימושים שמותר להוציא את זה, חוזר מנכ"ל מפורט, אני יכול להקריא מהחוזר.

מוסי רז: יש תוכנית עבודה מסודרת בעניין.

מוסי רז: אני מכיר את זה מהרשות.

יוסף בנישתי: קודם כל, יש תוכנית שמירה שמאשרים אותה במינהל החירום במשרד הפנים, יושב כאן חזי רז, הוא יכול להציג מה הוא בודק ומה הוא בוחן כשהוא מאשר תוכנית שמירה.

יוסף בנישתי: לתוכנית השמירה הזאת יש נגזרת של הוצאות שההוצאות האלה נכללות בתחשיב ועל פי התחשיב נקבעים התעריפים.

יוסף בנישתי: בנוסף, יש תקנות של סכום מרבי, שרשות מקומית, גם אם היא עוברת את הסכום הזה מבחינת ההוצאות, היא לא יכולה לגבות את זה במסגרת ההיטל, היא צריכה לממן את זה ממקורות אחרים.

וליד טאהא: מה הסכום המרבי?

יוסף בנישתי: הסכום המרבי הבסיסי הוא 1.92 שקלים למטר.

מוסי רז: אז איך זה שיש פה כאלה עם שישה, שבעה, שמונה?

יוסף בנישתי: השמונה, שישה, שאתה מציין זה מועצות אזוריות.

יוסף בנישתי: במועצות אזוריות התעריפים גבוהים יותר.

מוסי רז: כוכב יאיר היא מועצה אזורית?

מוסי רז: 4 שקלים.

מוסי רז: כפר שמריהו 3.88, זה מועצה אזורית?

מוסי רז: להבים מועצה אזורית?

יוסף בנישתי: לא, אני אסביר.

יוסף בנישתי: יש את התעריף הבסיסי.

יוסף בנישתי: חוזר מנכ"ל 3/2013 מפרט תעריף בסיסי ובנוסף לתעריף הזה יש פרמטרים שאפשר להוסיף לסכום המרבי.

יוסף בנישתי: רשות שיש לה קו חוף לדוגמה, רשות שנמצאת באזור קו תפר, רשות עם אחוז תלמידים גבוה מ-25%, רשות במעמד חברתי כלכלי 4-6, רשות במעמד חברתי כלכלי 7-10, רשות שהיא עיר מטרופולין.

יוסף בנישתי: זה מופיע בחוזר מנכ"ל, יש צד אחד של רשויות מקומיות והצד השני הוא צד של מועצות אזוריות.

יוסף בנישתי: מועצות אזוריות, לאור העובדה שהאזורים קטנים יותר, התעריף למטר גבוה יותר כי ההוצאות הקבועות מתחלקות על פחות נישומים, בשונה ממועצות מקומיות ועיריות.

יוסף בנישתי: לעניין ההוצאות וההכנסות, היטלי השמירה, כמו היטלי פיתוח אחרים, מתנהלים כמשק כספים סגור.

יוסף בנישתי: אנחנו גם מבקשים מהרשויות שהדברים ינוהלו כקרן נפרדת, לא רק חשבון בנק נפרד אלא גם כקרן נפרדת.

יוסף בנישתי: במקרה שיש עודף של הכנסות על הוצאות, העודף צריך לקבל ביטוי בתחשיב מהרשות המקומית, או שהיא מעדכנת את תוכנית השמירה, או שהיא מפחיתה את התעריפים.

קריאה: כמה פעמים זה קרה שהפחיתו את התעריפים?

וליד טאהא: תן לו לסיים בבקשה, תרשום לך את ההערות, ניתן לך זכות דיבור בהמשך, תשאל מה שאתה רוצה.

יוסף בנישתי: עוד דברים שעלו כאן.

יוסף בנישתי: הגבייה היא לפי מטר משום שאנחנו סבורים שגבייה לפי מטר היא צודקת יותר, היא עושה צדק עם הנישום.

יוסף בנישתי: בית אב קטן, נכון שישלם סכום נמוך יותר מבית אב גדול.

יוסף בנישתי: לגבי פטורים והנחות, הפטורים והנחות גם מעוגנים בחוזר מנכ"ל והם קבועים אך ורק לפרמטרים של מבחן הכנסה.

תומר רוזנר: סליחה, בחוזר מנכ"ל יש חובה לתת פטורים והנחות?

יוסף בנישתי: לא, אין חובה.

תומר רוזנר: אז זה לא מעוגן בחוזר מנכ"ל.

יוסף בנישתי: אני אסביר.

יוסף בנישתי: בחוזר מנכ"ל 3/2013 כתוב מה הפרמטרים על בסיסם רשות מקומית רשאית לתת הנחות.

יוסף בנישתי: הסמכות לתת את ההנחות או לא לתת את ההנחות היא החלטה של הרשות המקומית, היא תחליט אם לתת הנחות או לא.

יוסף בנישתי: גם דברים אחרים שקבועים בחוק העזר, בסוף, חוזר מנכ"ל מגדיר את הכללים, את מסגרת גבולות הגזרה של הרשות המקומית מה היא יכולה לעשות ומה היא לא יכולה לעשות.

יוסף בנישתי: בסוף זאת החלטה של הרשות המקומית עצמה איך היא רוצה להתנהל בתוך מסגרת הכללים שהגדרנו ובתוך סד הסכומים שהוגדר בחוזר מנכ"ל.

יוסף בנישתי: אגע בנושא של הצורך - מהשיח שלנו מול הרשויות המקומיות שהתקינו חוק עזר, אנחנו מתרשמים שכן קיים הצורך בהיטל שמירה במתכונת הזאת.

יוסף בנישתי: יש רשויות שהחליטו שהן סבורות שהן יכולות לממן את זה מתקציב אחר, גם לא התקינו חוק עזר.

יוסף בנישתי: ויש גם רשויות שהתקינו חוק עזר והחליטו שבשלב מסוים הן מבטלות את חוק העזר, זה גם קיים.

תומר רוזנר: לגבי הנושא של דיווחים לוועדה, הייתה התחייבות מפורשת שלכם, להגיש לוועדה מדי שלושה חודשים דיווחים מפורטים על בדיקת הנושא וגם על ריכוז תקבולים, הוצאות והכנסות.

תומר רוזנר: מדוע זה לא נעשה?

יוסף בנישתי: ריכוז תקבולים, הוצאות והכנסות?

תומר רוזנר: אתה לא מכיר את הפרוטוקול של הדיון הקודם?

יוסף בנישתי: נושא של הוצאות והכנסות אני לא מכיר.

וליד טאהא: סיון להבי נמצא כאן?

יוסף בנישתי: לא, סיון לא נמצא כאן.

יוסף בנישתי: כפי שאמרתי, מדובר על משק כספים סגור אז הנושא של הכנסות והוצאות - - -

תומר רוזנר: אז תברר בבקשה עם מי שהתחייב לפרוטוקול בזמנו - - -

וליד טאהא: זו שאלה משפטית.

וליד טאהא: אני רואה גם עו"ד שחר, מהלשכה המשפטית, נמצא?

שחר פרלמוטר: כן, זה אני.

וליד טאהא: אז תענה לו לשאלה המשפטית.

יוסף בנישתי: מה השאלה המשפטית?

תומר רוזנר: השאלה היא, מדוע משרד הפנים לא קיים את התחייבותו לוועדה, שהייתה אמורה להיות אומנם בתוך נוסח החוק, אבל בהסכמה, הוועדה הסתפקה בהתחייבות לפרוטוקול, שיוגשו דיווחים מדי שלושה חודשים בנושא.

שחר פרלמוטר: אני מבין את השאלה, אני לא חושב שהשאלה היא משפטית.

שחר פרלמוטר: אני לא יודע להשיב עליה.

וליד טאהא: אה, היא לא משפטית?

שחר פרלמוטר: זו לא שאלה של חוק, זו שאלה של דינמיקה - - -

וליד טאהא: בגלל שזה לא נמצא בתוך החוק?

וליד טאהא: זו בעיה שלך תומר, שזה לא נמצא בחוק.

תומר רוזנר: זאת בעיה של הוועדה, לא שלי.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: ראשית, אני רוצה לשאול, ניתן לנו פירוט של הרשויות שחוקקו חוק עזר, הייתי רוצה לשאול, לפי אשכולות, באיזה אשכולות הרשויות חוקקו חוק עזר ובאיזה אשכולות פחות?

מוסי רז: אני גם רואה מחוזר מנכ"ל, רשויות במעמד חברתי כלכלי 4-6, מותר להן לגבות יותר, ולכאלה 7-10 אפילו עוד יותר.

מוסי רז: זאת אומרת, אנחנו כאן נותנים את ידינו לאיזה שהיא פרקטיקה שבה למי שיש יותר כסף יש יותר ביטחון.

מוסי רז: הפרטה של המשטרה, הפרטה של הביטחון, שנמשכת הרבה שנים, זה לא חדש כאן היום אבל אנחנו מתבקשים לתת יד לפרקטיקה הזאת שבעיניי היא פרקטיקה נפסדת.

מוסי רז: הייתי רוצה לקבל מידע לגבי כל אשכול, בכמה רשויות חוקקו חוק עזר ובכמה לא?

מוסי רז: או שאם תגידו כמה כן, נדע גם כמה לא.

מוסי רז: הייתי רוצה לקבל מידע לגבי אחוזי פשיעה באותו יישוב.

מוסי רז: איפה חוקקו חוקי עזר ברשויות שאולי יכולות להרשות לעצמן אבל לאו דווקא ברשויות שיש בהן יותר פשיעה.

מוסי רז: או שאני טועה, אולי זה לא כך.

מוסי רז: הייתי רוצה לקבל מידע גם על הדבר הזה.

מוסי רז: יש לי שאלה, התעריף הזה לא מבדיל בין מסחר, תעשייה ומגורים?

יוסף בנישתי: לא.

מוסי רז: לא מבדיל.

וליד טאהא: זה למטר, לא הגדירו מה המטר.

מוסי רז: לא משנה.

מוסי רז: אני רוצה תשובות לשאלות ששאלתי, ראשית, מה הנתונים, גם ביחס לפשיעה וגם ביחס לדירוג הסוציו-אקונומי של הרשות?

מוסי רז: שנית, מדוע בכלל בחוזר מנכ"ל מותר לגבות יותר ברשויות שמצבן הכלכלי יותר טוב?

מוסי רז: שלישית, איך אנחנו מתמודדים עם השאלה הזאת שאנחנו מפריטים את הביטחון?

מוסי רז: אם יש דבר אחד שאסור להפריט אותו זה ביטחון פנים ופה אנחנו מפריטים אותו.

וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת מוסי רז.

וליד טאהא: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: מוסי, אני אגיד לך איך אני רואה את הדברים, מתוך הניסיון שלי.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאתה יודע, הייתה לי זכות מאוד גדול להוציא לאוויר העולם את התוכנית "עיר ללא אלימות" באילת, שלאחר מכן הפכה להיות תוכנית לאומית והגיעה לכדי 140 רשויות.

מאיר יצחק הלוי: גם בתוך התוכנית הלאומית – דרך אגב, על פי כל פרמטר, נבדק ונבחן - היה קיטון של מעל 50% בתופעות האלימות באשר הן, ביישוב שאני הייתי אמון עליו.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע להגיד, שגם ביישובים אחרים, ולא משנה כרגע אם ליישוב קראו רהט, לוד או אשקלון.

מוסי רז: זה משנה כי רהט לא חוקקה חוק כזה.

מאיר יצחק הלוי: לא, לא, אני מדבר בעיר ללא אלימות, רהט הייתה בתוך התוכנית, טבריה הייתה בתוך התוכנית.

וליד טאהא: כמעט כל הרשויות נכנסו לתוכנית הזאת.

וליד טאהא: דרך אגב, היום היא לא ממש מצליחה והרבה יישובים מבטלים אותה.

מאיר יצחק הלוי: אם תרצה, אשלח לך ניתוח מדויק למה.

וליד טאהא: אני גם מכיר את זה מהמקצוע הקודם שלי.

מאיר יצחק הלוי: תזמין אותי, אני אסביר לך למה התוכנית, לצערי, לא הולכת למקומות שהיא כיוונה אליהם.

מאיר יצחק הלוי: וגם בזה יש כל מיני שיקולים פוליטיים ואחרים.

מאיר יצחק הלוי: אבל מתוך 18 שנים שכיהנתי כראש עירייה וגם כאיש חינוך, למדתי, שאיכות החיים נגזרת מתחושת הביטחון של התושבים.

מאיר יצחק הלוי: בעניין הזה אין חיסכון.

מאיר יצחק הלוי: אני ממש אומר את זה בצורה הברורה ביותר.

וליד טאהא: הביטחון האישי, דרך אגב, הוא יכול להתערער בשל הרבה מאוד שיקולים, פשע, עוני.

וליד טאהא: הרבה מאוד שאלות עולות מזה ועל כן אני שואל, על מצרך בסיסי שזה ביטחון אישי שמגיע לכל אזרח, למה צריך לשלם?

וליד טאהא: זה לא חובתה של המדינה לדאוג?

מאיר יצחק הלוי: בראש וראשונה כן.

תומר רוזנר: אצלך, באילת, לא גביתם היטל שמירה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו לא גבינו.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, לא הצלחנו להעביר את זה פוליטית.

מאיר יצחק הלוי: אני לא הצלחתי להעביר את ההחלטה, פוליטית.

מאיר יצחק הלוי: בדרך כלל העברתי 95% מההחלטות שלי כראש עירייה, בעניין הזה זה לא הצליח.

וליד טאהא: מהטעם הזה שלא צריכים לשלם על זה.

מאיר יצחק הלוי: הטעם הזה שזה היה בתקופת בחירות, אני הצפתי את זה וזאת הייתה שגיאה שלי.

וליד טאהא: מזל שאנחנו עכשיו לא בתקופת בחירות.

מאיר יצחק הלוי: לדעתי כולנו שבענו מבחירות אז לפחות יהיה לנו שקט כמה שנים.

מאיר יצחק הלוי: על כל פנים, מה שאני רוצה לומר, משום שמדובר פה בחוק עזר, משום שמדובר בחוק וולונטרי, כל ראש רשות יודע לעשות הערכת מצב.

מאיר יצחק הלוי: אני חשבתי, שכראש עירייה שמארח כל שנה 2.5 מיליון אנשים, בנוסף, יש משטרת תיירות ויש סיירת תיירות, חשבתי שנכון יהיה להעניק את תחושת הביטחון, כמובן בתעריפים שהם תעריפים נמוכים שהם צבועים.

מאיר יצחק הלוי: כמו שנאמר פה, כאשר התקציבים הם תקציבים שהם תקציבים מיועדים בחשבון נפרד, על פי תוכנית עבודה שחייבת להיות מאושרת ומדווחת, לתת לתושבים שלי, דרך אגב, גם לתיירים, תחושת ביטחון אישית.

מאיר יצחק הלוי: כמו שאמרתי, משמעותה, איכות חיים טובה.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שזה בהחלט שיקול דעת של ראש רשות, ברצותו, יעשה זאת.

מאיר יצחק הלוי: אבל אני מסכים אתכם לחלוטין, הנושא הזה צריך להיות מפוקח כי יש שם מכבסה של כספים שמתועדת והולכת למקומות אחרים.

מאיר יצחק הלוי: בסוף בסוף, זה המשפט המסכם שלי, תחושת הביטחון של התושב ולא משנה איפה הוא גר, היא המפתח לאיכות החיים שלו, כך אני רואה את הדברים.

מאיר יצחק הלוי: המדינה עושה את אשר עושה וכמו שכולנו יודעים, לא תמיד יכולה להקיף את כל הגזרות ולכן אני חושב שחוק העזר הזה הוא חוק עזר שמהווה משאב למי שרוצה להשתמש בזה.

וליד טאהא: תודה רבה לך, חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

וליד טאהא: כמובן מסכימים שביטחון אישי הוא משהו חיוני לחלוטין לכל אדם ואם זה מתערער, זה בעיה.

וליד טאהא: אבל הוא יכול להתערער מהרבה מאוד סיבות ועל כן השאלה, האם האזרח צריך לשלם עבור זה שהוא צריך להרגיש ביטחון אישי?

וליד טאהא: בכל מקרה, אפשר להבין מהדברים של מאיר, גם כראש רשות לשעבר, שהוא תומך בחוק הזה עם סייגים של ויכוח וכו'.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לזום, נמצא אתנו בזום, ראש עיריית ראש העין, שלום בן משה.

וליד טאהא: שלום, אתה אתנו?

וליד טאהא: בבקשה.

שלום בן משה: בוקר טוב לך אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת וחבריי ראשי הרשויות.

שלום בן משה: אם שמת לב, בפתח הדברים שביקשת לקבל נתונים, אמרו לך שהדבר הזה כבר עלה בשנת 2010, כאשר המדינה נדרשה לחוקק חוק שיגדיר את העניין הזה.

שלום בן משה: ומאז ועד היום, בשיטת האלתורים המקובלת והלא ראויה, כל פעם עושים הארכה של חוק העזר העירוני וכל פעם אנחנו מוצאים את עצמנו במצב מגוחך ומביך.

שלום בן משה: גם שאלת שאלה, מה הקשר בין חוק עזר לסלילה, או למים לבין שמירה?

שלום בן משה: אין שום קשר.

שלום בן משה: אבטחה וביטחון זה דבר בסיסי של התושב, זה לא קשור למטרים ולא לסנטימטרים ולכן כל האלתורים האלה שצריך, ולא בכדי, מי שענה לך במשרד הפנים, הוא נקרא מנהל מקרקעין ומיסוי, אין לו שום קשר לזה.

שלום בן משה: המדינה צריכה לקחת אחריות על תושביה.

שלום בן משה: במקום שהיא תיקח אחריות כללית על תושביה במסגרת חוק מדינה, היא מטילה את זה על ראשי הרשויות.

שלום בן משה: בסוף כאילו ראש הרשות אחראי על האזרחים.

שלום בן משה: המדינה אחראית על אזרחיה.

שלום בן משה: במקום לקיים דיון עקרוני שמגדיר את הצורך, מה הצורך, יש הבדל כמובן בין רשויות שנמצאות בקו התפר, רשויות אזוריות.

שלום בן משה: מגדירים את הצורך – צריך ביטחון אז יש צורך.

שלום בן משה: מגדירים את העוצמה וכמה הצורך ולפי זה מחליטים.

שלום בן משה: אבל במקום זה מאלתרים.

שלום בן משה: גם עכשיו יש אלתור.

שלום בן משה: מכיוון שהזמן קצר, אני מבקש קודם כל, שהוועדה תאשר את חוק העזר העירוני כדי לפתור אותנו מהצורך כל שנה להתברבר.

שלום בן משה: ועוד דבר אחד, מעבירים את זה לרשויות המקומיות וכשהחוק העזר העירוני מגיע, לקראת שנת בחירות מתחילים לחצים כאלה ואחרים, כן להוסיף.

שלום בן משה: למה צריך לשחרר אנשים מהנחות?

שלום בן משה: הנחה מארנונה זה דבר אחד, הנחה באגרת שמירה זה דבר אחר.

שלום בן משה: בקיצור, לוקחים מציאות קיימת ומתאימים אותה ונהיה עקום.

שלום בן משה: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת הנכבדה הזאת, שתורה להקים צוות שיפעל בעניין הזה ויחוקק פעם אחת ולתמיד את החוק הזה כדי שיפתור אותנו, את ראשי הרשויות שלנו, גם ככה יש לנו מספיק צרות.

שלום בן משה: חוק מדינה שמגדיר את חוק הביטחון והאבטחה.

שלום בן משה: אמרת, שברשויות ערביות זה נמצא מעט, גם ברשויות ערביות יש בריונים, יש פושעים שיכולים להתנכל לאנשים, זה לא רק עניין של מפגעים מחבלים.

וליד טאהא: ברור, זאת הכוונה, מה הקשר, צריך ביטחון אישי בכל יישוב לכל אזרח.

שלום בן משה: בוודאי שצריך.

וליד טאהא: אבל אתה אומר פה שני דברים סותרים.

וליד טאהא: מצד אחד אתה אומר, שזאת אחריותה של המדינה.

וליד טאהא: מצד שני, אתה רוצה שנמשיך עם זה, או לא?

שלום בן משה: אני אומר, שפעם אחת ולתמיד צריך לחוקק חוק, שהכנסת תחוקק חוק ובמסגרת החוק להגדיר מי אחראי על מה.

שלום בן משה: האלתורים האלה שבכל פעם מעבירים חוק עזר עירוני ומאריכים אותו, זה אלתורים מיותרים שגורמים לבלגאן שלם.

שלום בן משה: אבל עכשיו, בנקודת הזמן הזאת, שכבר עברה בקריאה ראשונה וכעת אתם דנים לקראת קריאה שנייה ושלישית, אין לנו זמן.

שלום בן משה: אני מבקש מהוועדה שתאשר חוק עזר עירוני ל-2024, כולל, ובשנתיים האלה לסכם את העניין ולעשות חוק מדינה.

שרון רופא אופיר: חוק מדינה שמה?

שלום בן משה: המדינה אחראית על ביטחון תושביה.

וליד טאהא: הוא מדבר לגבי הביטחון האישי.

וליד טאהא: דרך אגב, יש את זה, זה באחריות המדינה, זה באחריות המשטרה.

וליד טאהא: שלום, כנראה מתכוון גם להוצאות הכספיות שחלות על הרשויות כתוצאה מהקמת מנגנונים פנימיים.

שלום בן משה: נכון.

וליד טאהא: אני לא לגמרי יודע איך זה מתנהל, האם זה מתנהל דרך חברות, חברות שמירה או מנגנון שקשור לרשות?

וליד טאהא: את זה נברר בהמשך.

וליד טאהא: שלום בן משה, ראש העיר ראש העין, תודה רבה לך.

שלום בן משה: תודה רבה לכם.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים לוועדה.

וליד טאהא: תציג את עצמך בבקשה.

נתנאל היימן: נתנאל היימן, התאחדות התעשיינים.

נתנאל היימן: קודם כל יש את השאלה העקרונית בכלל, אני מזכיר שהממשלה עוד לא החליטה באחריות של מי זה, בהמשך למה שאמר ראש העיר, באחריות של מי הביטחון?

נתנאל היימן: זה שבשנת 2000 היה איזשהו מצב חירום ומאז מאריכים כל פעם בהוראות שעה, מבלי להחליט אם זה תפקיד של המדינה או תפקיד של הרשות המקומית, זה דבר ראשון שצריך לתת עליו את הדעת.

נתנאל היימן: מבחינה כלכלית, מה שהציג ד"ר בנבנישתי, ממשרד הפנים, אני חושב שזה זלזול בכספי ציבור.

נתנאל היימן: הגעתם פה לוועדה, אני לא מדבר על מה שדיבר עו"ד רוזנר, שבכלל לא עמדתם בדיווח לוועדה, אבל גם כאשר אתם רוצים להעביר הוראת שעה שהיא חשובה לכם, אנחנו לא יודעים כמה גובים סך הרשויות, אנחנו לא יודעים אם זה משק סגור, אנחנו לא יודעים מה עושים עם הכספים הסגורים, אם עשיתם איזה שהיא בדיקה שבאמת מדובר במשק סגור, לא הצגתם אותה לוועדה.

נתנאל היימן: עד כמה שאני יודע, אתם גובים פה מאות מיליונים של שקלים כל שנה.

נתנאל היימן: הוועדה הזאת, על כל חוק של 50 מיליון שקל, מגיעים לפה דוחות ממ"מ ועבודת מטה ממשלתית, ופה עם דברי הסבר של עמוד וחצי אתם מנסים להעביר - - -

מוסי רז: פה לא צריך שום עבודה, רואים שזה מעוות.

מוסי רז: לא צריך שום דיווח ושום מחקר, זה מעוות, רואים את זה מיד.

נתנאל היימן: במקרה הספציפי הזה זה מאות מיליונים, גם מעסקים, גם מהתושבים, זה פשוט נראה לכם הגיוני כי ביקשו מכם ואתם עושים וי ומעבירים הלאה.

וליד טאהא: זה אותו הדבר, עסקים ותושבים זה אותו סכום, אין הבדל.

נתנאל היימן: נכון, אצלנו בעסקים לפעמים זה עתירי שטח ולכן הסכומים - - -

וליד טאהא: עקרונית, אתה בעד הרעיון או נגד הרעיון?

נתנאל היימן: אני נגד הרעיון משתי סיבות.

נתנאל היימן: קודם כל, העיקרון שאמרתי, שזה שירות בסיסי שאמור להיות מתוך תשלום המיסים או מתשלום הארנונה.

וליד טאהא: מתוך מה שמשלמים כבר, לא להוסיף.

נתנאל היימן: נכון, ועובדה שרוב הרשויות עושות את זה כך.

וליד טאהא: שאלה שנייה, דובר פה על הבדלים בסכומים.

וליד טאהא: השאלה, למה זה צריך להיות סטנדרט?

וליד טאהא: למה כולם צריכים להוציא את אותן הוצאות על אותו מצרך?

וליד טאהא: יכול להיות שיש באמת הבדלים.

אופיר סופר: הבדלים של מה, של נתונים?

וליד טאהא: הבדלים של הוצאות, בגלל סיבות שונות ומשונות.

וליד טאהא: אני לא יודע, אני לא נכנס לזה.

אופיר סופר: בין רשויות?

וליד טאהא: ההבדלים בסכומים בין שקל לשמונה שקלים.

וליד טאהא: אולי באמת יש רשויות שיוציאו על זה שישה שקלים וכאלה שיוציאו שקל וכאלה שיוציאו שלושה.

וליד טאהא: למה זה צריך להיות סטנדרט?

וליד טאהא: אם זה לא מקובל וכולם צריכים לקבל את אותו שירות, זו גם שאלה, אני לא יודע.

נתנאל היימן: אני אומר יותר מזה, זה אמור להיות משק סגור, כמו שאמר ד"ר בנישתי, אבל הם לא הציגו נתונים שזה אכן משק סגור, שאין עודפים בחלק מהרשויות ומה עושים עם העודפים?

וליד טאהא: אנחנו לא יודעים כלום על זה כי לא ראינו דוחות, אז אי אפשר לדעת, סגור, לא סגור, נשאר יתרות, מה עשו עם היתרונות?

וליד טאהא: אף אחד לא יודע, אולי צריך להוזיל.

וליד טאהא: אם נשארו יתרות, אולי צריכים להוזיל, אולי הם גובים יותר מדי.

נתנאל היימן: אני תומך בעמדתך ואני חושב, שלפני שמאשרים את החוק צריך לבקש מהם את הדברים האלה.

מירה סלומון: אבקש להתחיל משאלת המדיניות.

מירה סלומון: כמובן שבעולם אופטימלי היינו רוצים לראות את המשטרה מטפלת בכל הנושאים של ביטחון פנים באופן מלא והרשויות המקומיות לא היו נכנסות בכלל מתחת לאלונקה הזאת.

מירה סלומון: אבל מצב הדברים הוא כזה, שאנחנו לא בעולם אופטימאלי והעובדה היא, שהמשטרה לא מסוגלת להתמודד עם כל המטלות שיש לה ולכן, בכדי לסייע ובכל זאת לשמור על ביטחון התושבים, רשויות מקומיות נכנסו לתחומים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי.

מירה סלומון: רשויות מקומיות מממנות את זה מכוח החוק, כפי שסקר עו"ד רוזנר, באמצעות היטלי שמירה.

מירה סלומון: יש שונות בין רשויות מקומיות, יש רשויות מקומיות שמספקות את זה שלא באמצעות היטלי שמירה, כל רשות ומה שהיא מסוגלת לעשות.

מירה סלומון: אני מזכירה, שפרויקט השיטור העירוני, שקיים ברשויות מקומיות רבות, כ-75 רשויות מקומיות בישראל, גם הוא, בחלקן של הרשויות המקומיות, ממומן בחלקו מהיטלי השמירה מכיוון שהמשטרה לא מסוגלת לטפל בכול, למרות שהיינו רוצים.

מירה סלומון: העובדה שיש רשויות מקומיות שמסוגלות לטפל בזה ולתת שירותים לתושבים שלה, גם מפנה את המשטרה לרכז מאמצים למקומות שבהם אין היתכנות לביצוע דבר שכזה.

מירה סלומון: הדבר הזה הוא חיובי ואנחנו רוצים לקדם אותו ורוצים לשמר אותו.

מירה סלומון: לעניין השונות בהיטלי השמירה - כפי שצוין על ידי משרד הפנים, יש תחשיבים שמובאים לאישור, ברגיל, כאשר מדובר באגרות והיטלים, תחשיב מובא לאישור אחת לחמש שנים.

מירה סלומון: בגלל האופי המאוד מיוחד של החוק הראשי, שהוא מחוקק כהוראת שעה, כל פעם לתקופה מאוד קצרה, למעשה בפועל, התחשיבים מובאים למשרד הפנים בתדירות הרבה יותר גבוהה מאחת לחמש שנים הרגילות שיש לנו.

מירה סלומון: לכן יש בקרה הרבה יותר מוקפדת על התחשיבים, ממה שנמצא ברגיל, בחוקי עזר.

וליד טאהא: אז למה היה כל כך קשה לדווח לוועדה?

וליד טאהא: אלה שני טיעונים סותרים.

וליד טאהא: אם זה כל כך קפדני, מה הבעיה לדווח לוועדה?

וליד טאהא: כפי שנאמר באחד הסעיפים.

מירה סלומון: כפי שאמרתי, אדוני, אני לא נציגת משרד הפנים, אני לא יודעת מדוע לא דווחו דברים לוועדה.

מירה סלומון: אני כן מזכירה, היו כמה וכמה תקופות של בחירות חוזרות ונשנות ופעילות אולי קצת פחות אינטנסיבית של ועדות.

מירה סלומון: אני לא נציגת משרד הפנים, לא אני אדע למה לא דווח לוועדה.

וליד טאהא: אבל הבאת טיעון יפה.

מירה סלומון: אני יכולה רק לשער.

מירה סלומון: אני כן יודעת לומר, שהביקורת היא הרבה יותר קפדנית מאשר לגבי חוקי עזר אחרים.

מירה סלומון: עוד דבר אחרון שאני מבקשת לומר, יש תקנות שקובעות סכום מרבי להיטל השמירה, לא ניתן לסטות מהתקנות הללו, אלה תקנות ארציות וחשוב גם את זה לשים על השולחן.

מירה סלומון: התקנות גם מייצרות מקדמים לפי סוגי רשויות מקומיות.

מירה סלומון: יש מקדם לרשות מקומית מסוג מועצה אזורית, שזה בעצם עוד תוספת שאפשר להטיל בהיטלי השמירה.

מירה סלומון: יש מקדמים לרשויות מקומיות קטנות כיוון שלפעמים שירותי השמירה הם יותר יקרים, דווקא כשיש פחות תושבים שיכולים לשאת בתשלומים.

מירה סלומון: וכשמדובר ברשויות שהן קטנות יותר, מרוחקות יותר, פריפריאליות יותר וכדומה.

מירה סלומון: ולשאלה של ההנחות – ובזה אני מסיימת – ההנחות הן לא מקבילות להנחות מארנונה.

מירה סלומון: חוזר מנכ"ל משרד הפנים מתווה את היכולת להתקין בחוק העזר, אפשרות למתן הנחה על בסיס סוציאלי.

מירה סלומון: אבל לא כל הנחה שניתנת בארנונה משורשרת אוטומטית לחוק העזר, להיטל השמירה, להפך.

קריאה: יש רשויות שכן.

מירה סלומון: אני לא יודעת לומר איך זה נעשה, יכול להיות שהן שינו את חוק העזר שלהן בתקופה הזאת וזה התאפשר.

מירה סלומון: אני מזכירה, שמשרד הפנים אפשר לעשות כל מיני שינויים בעקבות משבר הקורונה.

מירה סלומון: אני לא יודעת את הנתונים ברשויות שכן.

מירה סלומון: אבל מבחינת המתווה המשפטי, חוקי העזר אמורים לקבוע בעצמם את ההנחות שהם נותנים.

מירה סלומון: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה.

מוסי רז: יש תשובה לשאלות ששאלתי.

מוסי רז: אף אחד לא משיב.

מירה סלומון: השבתי בפתח דבריי לחבר הכנסת רז, שאנחנו בעולם אופטימאלי היינו מאוד רוצים.

מוסי רז: היינו רוצים שיהיו לנו נתונים אבל אין לנו נתונים אז כולנו מסכימים שזה מעוות ובכל זאת אנחנו צריכים לאשר את זה.

מירה סלומון: לא, לא, אדוני, אני לא אמרתי לגבי הנתונים.

מירה סלומון: אמרתי, שבעולם אופטימאלי היינו רוצים שהמשטרה תטפל בכול אבל - - -

מוסי רז: שאלתי שאלה אחרת, מה אחוז הרשויות בכל אשכול שחוקקו חקיקת עזר כזאת?

מוסי רז: שנית, על פי רמת הפשע בכל רשות, כמה רשויות חוקקו חקיקה כזאת?

מוסי רז: אני לא יכול לאשר דבר כזה מבלי שלפחות הנתונים יובאו לפנינו.

וליד טאהא: לפני כן, רבותיי, נאמר שלום למירב בן ארי, ראשת הוועדה לביטחון הפנים, שהצטרפה אלינו, אהלן וסהלן.

ועדת ביטחון הפנים): אהלן, סליחה על האיחור.

וליד טאהא: מירה צריכה לענות על השאלות האלה?

מוסי רז: אני לא יודע, מי שמבקש מאתנו לאשר, שיביא לנו נתונים.

מירה סלומון: אני יכול להשיב - - -

וליד טאהא: לא, אל תשיבי, משרד הפנים ישיב על השאלה הזאת, שירשמו להם.

וליד טאהא: לפני כן, אני רוצה לפנות לזום, נמצא שם יאיר רביבו, ראש עיריית לוד.

יאיר רביבו: שלום לכולם, אדוני יושב-ראש הוועדה, גברתי יושבת-ראש הוועדה, אני חושב שאנחנו נמצאים פה באירוע חשוב, ויותר מזה, זה אירוע קריטי.

יאיר רביבו: אני יכול להביא את הזווית שלי, העיר לוד, אחת הערים שמתמודדות עם האתגר אולי אחד הגדולים בנושא של ביטחון אישי, כאשר מדי לילה יש לנו צרורות ירי שמפלחים את האוויר ויש פה מטלות אדירות למשטרה.

יאיר רביבו: אז נכון, כמו שאמרו קודמיי, בסוף זו מטלה לאומית.

יאיר רביבו: אבל אם הרשויות המקומיות היו עושות רק מטלות לאומיות, כנראה שהיינו עושים רק 10% מהמשימות שאנחנו עושים היום.

יאיר רביבו: בשנים האחרונות, יותר ויותר משימות מהמישור הלאומי, השלטון המרכזי, עוברות לשלטון המקומי.

יאיר רביבו: אנחנו לא עצלנים ולא חוששים מעבודה קשה וראינו את זה בקורונה.

יאיר רביבו: הרי גם הקורונה - אלמלא השלטון המקומי, אני לא יודע איפה היינו היום - זו מטלה לאומית, לדאוג לבריאות של התושבים זו מטלה לאומית.

יאיר רביבו: המדינה הבינה, שהיא עצמה, אין לה את היכולת להגיע לכל אחת מ-256 רשויות, היא צריכה מישהו שיעזור לה.

יאיר רביבו: ומי נמצא בשטח?

יאיר רביבו: השלטון המקומי, על עובדיו, שלוחותיו ומנגנוניו.

יאיר רביבו: גם בעניין הזה, הלוואי ותחנת המשטרה בלוד הייתה מונה, לא 150 שוטרים אלא 300 או 400 שוטרים, כפי שראוי על פי מדדים של תחנות משטרה בעולם פר נפש.

יאיר רביבו: כרגע, מסיבות של תקציב, מסיבות כאלה ואחרות, המשטרה מוגבלת ביכולתה לעשות את כל המטלות.

יאיר רביבו: אני רוצה להגיד לכם, אלמלא השיטור העירוני – לוד היא היישוב הראשון בארץ, בדיוק לפני 10 שנים, ב-2011, נפתח השיטור הראשון בארץ, בלוד – אלמלא השיטור העירוני, אינני יודע אנא היינו באים.

יאיר רביבו: אני מציע לכם, לבקש ממכון המחקר של הכנסת המצוין, תבדקו נתון אחד מעניין שפעם אמר לי קצין בכיר ואני מבקש שתבדקו אותו:

יאיר רביבו: כמה עבירות פליליות יש בספר החוקים של מדינת ישראל וכמה מהן נמצאות בתוך סל העבירות שמחזיק השוטר בכיסאו?

וליד טאהא: רביבו, אני אשאל שאלה, השיטור העירוני מתוקצב מהאגרה שאתה גובה?

יאיר רביבו: בוודאי.

יאיר רביבו: אנחנו גובים אגרת שמירה והדבר הזה מחזיק אותנו.

יאיר רביבו: יש חשבון בנק נפרד, התחשבנות נפרדת, הרגולציה במשרד הפנים לא מרשה לנו לעשות עם זה שום דבר שלא קשור לשיטור העירוני, אפילו עניין של מדים או הצטיידות של הרכב של השיטור, הכול צריך לעבור אישור שלהם.

יאיר רביבו: ואם נשאר לי עודף, כשיש לי עודף בסוף שנה, אני מבקש להעביר אותו למצלמות.

יאיר רביבו: מצלמות זה אחד הדברים החשובים.

יאיר רביבו: אני רוצה להשלים את המשפט הקודם, תבדקו בספר החוקים של מדינת ישראל כמה עבירות יש וכמה מהן נאכפות בכלל?

יאיר רביבו: תגלו נתון מדהים, מה שאמר לי פעם קצין משטרה בכיר.

יאיר רביבו: בסך הכול, המשטרה יכולה במגבלות שלה, לאכוף בקושי 10% מסך העבירות הפליליות.

יאיר רביבו: לא כל עבירה נכנסת אליה, בוודאי לא עבירות פשוטות של איכות החיים.

יאיר רביבו: וזה המקום שהשיטור העירוני נכנס, לתפר בין הצד האזרחי לצד הפלילי.

יאיר רביבו: כל הדברים שקשורים לאיכות החיים שמפריעה לתושב.

וליד טאהא: ואז השיטור העירוני אוכף 90% מהעבירות?

יאיר רביבו: כן.

מירה סלומון: אז אולי אפשר לסגור את משטרת - - -

וליד טאהא: לא, מירה, את לא עונה במקומו.

וליד טאהא: הוא אמר את המשפט, הוא אחראי עליו.

וליד טאהא: אתה אומר שהשיטור העירוני אוכף 90% מהעבירות?

יאיר רביבו: לא, מה פתאום.

יאיר רביבו: אמרתי, שלמשטרה אין יכולת להגיע לכל העבירות שבספר החוקים.

יאיר רביבו: ברור שככל שהעבירות נמצאות במדרג נמוך יותר, למשטרה יש פחות עניין להיכנס.

יאיר רביבו: אתן לך דוגמה, רכב שחונה בכביש ורוצה לשים מודעה למכירה.

יאיר רביבו: אתה יודע שעל פי פקודת התעבורה, לא אוכפים את זה.

יאיר רביבו: אסור לשים רכב למכירה בצד הכביש.

יאיר רביבו: מבחינת המשטרה, אם עובר שוטר ורואה רכב בצד הכביש, הוא לא עושה כלום.

יאיר רביבו: מבחינת השיטור העירוני - - -

וליד טאהא: איתן גינזבורג, עוזר לך בעניין הזה, יש חוק שצריך להסדיר את הנושא.

ועדת ביטחון הפנים): אני רוצה להעיר משהו.

ועדת ביטחון הפנים): קודם כל, כל מה שקשור לסמכויות השיטור המקומי והרחבת הסמכויות, זה יהיה בדיון בוועדה לביטחון פנים, זה נושא שאנחנו עובדים מול המשרד לביטחון פנים, לאור העובדה שכיום אין להם כמעט סמכויות לשיטור המקומי, מעבר לעיכוב או כניסה לחצרות.

ועדת ביטחון הפנים): ביקשתי גם מחבר המועצה - - -

וליד טאהא: רכבים חונים, יש להם סמכות.

שרון רופא אופיר: אבל זה לא טיפול בפשיעה, אדוני היושב-ראש.

ועדת ביטחון הפנים): שנייה, תנו לי, תאמינו לי, אני שולטת בפרטים, הייתי גם חברת מועצת תל אביב כשאישרנו את סל"ע, היינו בתהליך כשאישרנו מבחירת המדים שלהם, וגם אני מסתובבת בחודשים האחרונים, רק ביום חמישי האחרון הסתובבתי בדרום תל אביב.

ועדת ביטחון הפנים): יש לנו בעיה אמיתית, שיש לנו עליית מדרגה בפשיעה – כולנו יודעים את זה – במקביל, יש לנו שיטור מקומי מוגבל.

ועדת ביטחון הפנים): אבל הדיון הזה, רביבו, יהיה דיון בנפרד כי אנחנו צריכים להגדיל את הסמכויות כי היום אפילו לקורקינט חשמלי או אופניים על המדרכה, גם פה הסמכות של אותו פקח מוגבלת, למעט הדוח הוא לא יכול לעשות שום דבר.

שרון רופא אופיר: אבל יש הבדל בין פקח לבין שיטור עירוני.

ועדת ביטחון הפנים): יש גם הבדל אבל עדיין - - -

וליד טאהא: תני לרביבו לסיים את הדברים שלו.

יאיר רביבו: אני רק אגיד משפט סיכום, גברתי, הדברים נכונים, אנחנו נמצאים עכשיו בלוח זמנים מאוד לחוץ, שאם לא מאריכים את החוק לשנתיים, קורה פה מערך שלם.

יאיר רביבו: אני רק רוצה להגיד מילה טובה - - -

וליד טאהא: אשאל אותך שאלה, מה הסכום המקסימלי שאתה מגיע אליו מגביית ההיטל הזה?

יאיר רביבו: כ-5 מיליון שקל בשנה.

יאיר רביבו: כמו שאמרתי, יש חשבון בנק נפרד, עם זה מממנים את הפקחים של השיטור העירוני, את הרכבים, את הדלקים, את המדים שלהם.

יאיר רביבו: ואם נשאר כסף, אני מבקש אותו למצלמות.

יאיר רביבו: משפט סיכום, השיטור העירוני הוא עזר למשטרת ישראל.

יאיר רביבו: הוא לא מפריע, הוא עזר והמשטרה נהנית משיתוף הפעולה הזה.

יאיר רביבו: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה גם לך.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים לוועדה, חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, וברוכה הבאה גברתי יושבת-הראש, טוב לראות אותך כאן וטוב שאת נמצאת כאן כי את בקיאה ומכירה את התחום.

איתן גינזבורג: אני רוצה להביע את התנגדותי להצעת החוק שבפנינו.

איתן גינזבורג: זאת שערורייה שהצעת החוק הזאת מגיעה באופן שבו היא מגיעה.

איתן גינזבורג: היא לא צריכה להיות הוראת שעה, היא צריכה להיות הוראת קבע.

איתן גינזבורג: אי אפשר עם הוראות השעה האלה.

איתן גינזבורג: הוראת השעה היא מ-2011 על דבר שכולם מבינים שצריך אותו.

איתן גינזבורג: אגרת שמירה לא באה לטפל רק בסיפור של שיטור עירוני, היא באה לדבר באבטחה, בסדר ציבורי, מתפעלת את המוקד העירוני, מטפלת בסיירות העירוניות שלא קשורות לשיטור, סיירות של סדר ציבורי.

איתן גינזבורג: הרבה פעמים הסיירת העירונית מגיעה יותר מהר מהמשטרה הכללית, משטרת ישראל והרבה יותר מהמשטרה העירונית.

איתן גינזבורג: יש סיירות.

איתן גינזבורג: האגרה הזאת מממנת את הסיירות.

איתן גינזבורג: היא לא אגרת חובה.

איתן גינזבורג: רשות מקומית שרוצה להטיל את זה על תושביה, מועצת הרשות שרוצה להטיל את זה על תושביה כהחלטה של נבחרי ציבור, הכנסת הקטנה של אותו יישוב, תטיל.

איתן גינזבורג: ויישוב שלא ירצה לגבות, לא ייגבה ולא יטיל את זה.

איתן גינזבורג: זאת זכות.

איתן גינזבורג: אני לא מבין את הוויכוח, האם לאפשר או לא לאפשר.

איתן גינזבורג: זה בדיוק המקום שבו אנחנו רוצים לאפשר סמכויות לרשות המקומית.

וליד טאהא: אבל איתן, זה עדיין וולונטרי.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

מוסי רז: את מפריט את הביטחון האישי.

איתן גינזבורג: לא מפריט.

ועדת ביטחון הפנים): אתה מחזק את הביטחון.

מוסי רז: של מי?

ועדת ביטחון הפנים): של התושבים בעיר שלך.

ועדת ביטחון הפנים): אם אני ראש הרשות - - -

מוסי רז: בערים המבוססות.

איתן גינזבורג: לא, ממש לא, ממש לא.

וליד טאהא: נניח רשות שהתושבים שלה זקוקים לביטחון אישי אבל אין להם כסף.

וליד טאהא: איפה עיקרון השוויון בין זה שיש לו - - -

איתן גינזבורג: תראו מה אתם עושים.

וליד טאהא: אני שואל.

איתן גינזבורג: מה אתם אומרים, בעצם?

איתן גינזבורג: יש רשויות שלא יכולות לגבות עוד מיסים מהתושבים שלהן, אז לא נאפשר לשום רשות לגבות עוד מיסים.

איתן גינזבורג: חברים, זה לא עובד ככה.

איתן גינזבורג: תפיסת עולמי, אם יש בעיה ברשויות מוחלשות כי אין להן אזורי תעסוקה, כי אין להן הכנסות שונות, כי האוכלוסיות שם קשה להן יותר, הממשלה צריכה לעזור להן.

ועדת ביטחון הפנים): אני מסכימה אתך, אבל זה לא אומר שלא צריך להעביר את החוק הזה לרשויות שכן יכולות.

מוסי רז: אבל הממשלה לא עוזרת, רק לחזקים.

וליד טאהא: מירב, הוא טוען אחרת, הוא טוען שצריך להסדיר את זה בחוק קבע, זה מה שהוא טוען.

וליד טאהא: אבל עד אז, איתן, לא צריך לאפשר לאלה שרוצות, לעשות את זה?

איתן גינזבורג: רגע, לא הבנת מה שאמרתי.

איתן גינזבורג: אמרתי, דבר ראשון, פה מדובר בהוראת שעה, רוצים להאריך את הוראת השעה עד שנת - - -

וליד טאהא: מבקשים שנתיים.

איתן גינזבורג: יופי.

איתן גינזבורג: אני אומר, לא צריך שנתיים.

איתן גינזבורג: צריך לאשר את החוק, נקודה.

ועדת ביטחון הפנים): אני אומרת קבוע.

וליד טאהא: אי אפשר עכשיו להחליט על זה קבוע בתנאים של החוק הזה.

איתן גינזבורג: ברור שאפשר.

ועדת ביטחון הפנים): למה?

ועדת ביטחון הפנים): מה הבעיה לעשות הוראת קבע?

איתן גינזבורג: אפשר למחוק הוראת שעה, להגיד, מעכשיו זה קבוע.

איתן גינזבורג: קבוע זה לא אומר שחייב.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אם לא מסדירים את כל הפינות - - -

ועדת ביטחון הפנים): תומר, אי אפשר לעשות את זה הוראה קבועה?

ועדת ביטחון הפנים): למה צריך להאריך כל פעם בשנתיים?

וליד טאהא: כי מה ייקרה עם אלה שדיברנו עליהם עכשיו?

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, זה לא פוגע בהם.

איתן גינזבורג: אם אני הופך את זה להוראה קבועה זה אומר, שלא כל שנתיים צריך להאריך.

איתן גינזבורג: עיריית לוד היא לא עירייה עשירה - - -

מוסי רז: לכן יש לה 1.90 שקלים, שלאחרות יש 4 שקלים - - -

איתן גינזבורג: זאת סוגיה אחרת.

איתן גינזבורג: דבר ראשון נשאלת השאלה, האם צריך את אגרת השמירה?

איתן גינזבורג: אני אומר לך, צריך.

איתן גינזבורג: צריך אותה.

איתן גינזבורג: יישוב שרוצה, שייגבה.

איתן גינזבורג: יישוב שלא רוצה, שלא ייגבה.

איתן גינזבורג: אבל תאפשרו להן את הסמכות לגבות ולא כל פעם יבואו לכאן ויתקיים שוב הסיפור הזה, האם צריך או לא צריך את אגרת השגרה?

איתן גינזבורג: על זה הדיון כרגע.

וליד טאהא: זה לא הדיון כרגע.

איתן גינזבורג: אדוני, הוראת השעה הזאת אומרת האם צריך או לא צריך?

איתן גינזבורג: זה החוק.

איתן גינזבורג: החוק הזה, אם לא תאשר אותו, אין אגרת שמירה בישראל.

וליד טאהא: אתה יודע, הכול בנוי על הוראת שעה במדינה.

איתן גינזבורג: רע מאוד.

איתן גינזבורג: זו רעה חולה.

איתן גינזבורג: זה כמו שנותנים לך צווי ביניים כל הזמן.

איתן גינזבורג: אי אפשר כל הזמן עם הוראות שעה.

איתן גינזבורג: כמו שאנחנו לא רוצים שבית משפט יחזיר לנו כל פעם את הכדור, לא צריך להחזיר לפה חוקים.

ועדת ביטחון הפנים): אני יכולה לשמוע מהייעוץ המשפטי של הוועדה, האם אפשר לעשות את זה כהוראת קבע ולא הוראת שעה?

תומר רוזנר: בעיקרון, כמובן שאפשר, אבל אנחנו חושבים שכרגע אין בפני הוועדה מספיק נתונים ומידע.

מוסי רז: אין בכלל נתונים.

וליד טאהא: מתכונת הזאת אי אפשר.

ועדת ביטחון הפנים): אוקי, אבל בעיקרון זה אפשרי.

וליד טאהא: אפשר לעבוד על זה בצורה מקיפה ויסודית.

איתן גינזבורג: חברים, אני לא מבין איזה נתונים צריך לאפשר לרשות לגבות אגרת שמירה.

איתן גינזבורג: זאת אמירה אחת.

איתן גינזבורג: אמירה שנייה, אדוני היושב-ראש, שהאגרה הזאת היא לא עוסקת רק בפשע.

איתן גינזבורג: היא לא באה להחליף את משטרת ישראל, תורידו את הסיפור הזה מהשולחן.

איתן גינזבורג: היא עוזרת להקמת מוקד עירוני.

איתן גינזבורג: היא מאפשרת לעיריות להקים סיירות שיסתובבו, שייתנו מענה לגן ילדים.

איתן גינזבורג: כשילד נפצע, מגיעה לשם סיירת הביטחון ועוזרת לילד שנפצע.

איתן גינזבורג: היא עוזרת לתושבים שיש להם תחושות כאלה ואחרות במהלך הלילה.

איתן גינזבורג: היא עושה בדיקות באזורית חקלאיים כדי לראות שאין פשע חקלאי באזורים של היישוב, שהמשטרה לא תגיע לשם בלילות אלמלא הסיירת.

איתן גינזבורג: הסיירת הזאת שקיימת כמעט בכל יישוב, היא ממומנת אך ורק מאגרת השמירה.

איתן גינזבורג: ממה הפחד?

איתן גינזבורג: מדובר בכסף צבוע, הוא נכנס לחשבון בנק ייעודי, הוא לא מתערבב בכסף של הארנונה.

איתן גינזבורג: הוא הולך לכסף ייעודי, אי אפשר לעשות שום שימוש בכסף הזה מלבד לאבטחה ושמירה, מצלמות, מוקד עירוני, סיירת, כל מה שנוגע לאבטחה.

איתן גינזבורג: זה מעלה את רמת הביטחון האישי והיישובי.

איתן גינזבורג: ביישובים שאין להם את האפשרות לגבות כי האוכלוסייה חלשה, משרד הפנים צריך להיכנס לתוך זה.

איתן גינזבורג: אגב, זאת אמירה הרבה יותר כוללת, לא רק בנושא שמירה, אלא בהרבה מאוד תחומים.

ועדת ביטחון הפנים): אני רוצה להעיר גם, שיש רשויות חזקות שלא גובות.

ועדת ביטחון הפנים): אז יש לך את לוד, שהיא דירוג 3 או 4, ויש רשויות חזקות, כמו שפגשתי את ראש עיריית הוד השרון, שהוא לא גובה.

ועדת ביטחון הפנים): אבל מה, אם יש משהו שלמדנו בקורונה, זה לתת כמה שיותר סמכויות לרשות המקומית.

ועדת ביטחון הפנים): הן יודעות לנהל את זה הרבה יותר טוב.

וליד טאהא: עקרונית אני בעד לתת סמכויות לרשויות מקומיות, ולא רק בתחום הזה אלא גם בחינוך, בכל התחומים.

שרון רופא אופיר: אין מחלוקת, היה כאן קודם חברי, מאיר יצחק הלוי, והוא דיבר על תחושת הביטחון של התושבים.

שרון רופא אופיר: אני מתחברת מאוד למה שהוא אומר, אין מחלוקת שכל אחד מאתנו רוצה לחיות בתחושה של ביטחון ואנחנו כנבחרי ציבור צריכים לדאוג לכך, שלאזרחי מדינת ישראל תהיה תחושת ביטחון אבל מכאן ועד להטיל אגרת שמירה שאותה גובה רשות מקומית, זה מעורר בי – אתם יודעים, חשבתי עם עצמי בדרך לכאן, על מה עוד נטיל אגרות?

שרון רופא אופיר: אולי גם נטיל אגרת קבורה?

שרון רופא אופיר: שאדם שהולך לעולמו, יצטרכו לקבור אותו אז נצטרך לשלם.

וליד טאהא: יכול להיות שאנחנו משלמים ואנחנו לא יודעים.

שרון רופא אופיר: אולי גם נשלם על האוויר שאנחנו נושמים?

שרון רופא אופיר: תושבי מדינה משלמים ארנונה ביישוב שלהם.

שרון רופא אופיר: הארנונה מחולקת בצורה כזאת שיש בתוכה סל של שירותים.

שרון רופא אופיר: חלק מסל השירותים צריך להיות משהו שקשור לביטחון ואבטחה.

שרון רופא אופיר: רמת האבטחה היישובית, לא ברמת הפשיעה וחקר זירות פשע, חטא ועוון.

שרון רופא אופיר: בשביל זה יש פרויקט שנקרא שיטור עירוני.

שרון רופא אופיר: למצער, מאחר ואנחנו לא יכולים לראות את הנתונים לנגד עינינו, אני לא יודעת להגיד לאן הכסף הזה הולך.

שרון רופא אופיר: אני מזכירה לכל חבריי שיושבים כאן, שמבקר המדינה - - -

איתן גינזבורג: זה כסף צבוע.

מוסי רז: אבל לא דיווחו לנו, איתן.

איתן גינזבורג: מה זה לא דיווחו?

איתן גינזבורג: זה כסף צבוע.

מוסי רז: אני לא יודע.

מוסי רז: אולי ברעננה זה בסדר.

איתן גינזבורג: אין דבר כזה.

שרון רופא אופיר: חברים, סליחה.

שרון רופא אופיר: מבקר המדינה, נתן על זה את הדעת וכתב בדוח שלו – אגב, גם לפני מספר שנים, אחד, מדובר בסכום של כמעט חצי מיליארד שקל.

שרון רופא אופיר: זה סכום עתק, זה לא סכום של מה בכך.

שרון רופא אופיר: שנית, הוא אמר, שלא ברור לאן הולך הכסף.

שרון רופא אופיר: אם אנחנו מנהלים דברים מתוך שקיפות – יושבים פה שני חבריי לקואליציה, אדוני יושב-הראש הוא מהקואליציה, וגברתי יושבת-הראש היא מהקואליציה – אנחנו מביאים רוחות של שינוי, כחלק מזה אני רוצה לראות קודם כל נתונים לנגד עיניי כדי שנהיה מספיק שקופים אל מול הציבור ונגיד, אותו כסף שלוקחים, נלקח למטרה מסוימת.

שרון רופא אופיר: אם אותו כסף שלוקחים נלקח – דיברנו קודם על שיטור עירוני ופקחים – לשיטור עירוני, לאותו שוטר עירוני שיושב בניידת, הוא מצוות לשוטר של משטרת ישראל, יש סמכויות של שוטר לכל דבר ועניין.

ועדת ביטחון הפנים): למי?

שרון רופא אופיר: לשוטר עירוני, לא לפקח.

שרון רופא אופיר: שוטר עירוני בניידת.

ועדת ביטחון הפנים): זה לא נכון.

שרון רופא אופיר: חד משמעית נכון.

ועדת ביטחון הפנים): אין בעיה, תיכף ידבר כאן רועי אלקבץ, חבר מועצה, יום חמישי הסתובבתי בדרום תל אביב ביחד עם סל"ע וזה לא נכון.

וליד טאהא: רבותיי, אני בדרך כלל מאפשר לחברי הכנסת את מה שהם רוצים, אבל רבותיי, הדיון שלנו הוא לא השיטור העירוני, זה לא הדיון היום.

וליד טאהא: הדיון שלנו, האם לאפשר הוראת שעה של גביית היטלים מהאזרח עבור הביטחון האישי שלו.

וליד טאהא: אז אנחנו לא צריך לערבב.

וליד טאהא: בבקשה, תמשיכי, שרון.

שרון רופא אופיר: אדוני היושב-ראש, העליתי את זה כי אני חושבת שראוי שנעשה פה סדר ונחזור לנושא הדיון שלנו.

שרון רופא אופיר: נושא הדיון שלנו היא אותה אגרת שמירה שנגבית.

שרון רופא אופיר: דיבר פה קודם ראש עיריית לוד ואמר, שבזכות השיטור העירוני שיש לו, הוא לא יודע לאן היה מגיע אלמלא השיטור העירוני.

שרון רופא אופיר: אני מכבדת אותו ואני לא אתייחס, ראינו איזה פוגרום היה בעיר שלו ואני לא בטוחה שמי שנתן שם את התשובה, אני לא יודעת אם זה שיטור עירוני אצלו או חברת אבטחה.

שרון רופא אופיר: שוב, אין לי את הנתונים מולי אז אני לא יודעת לאן הולך הכסף.

שרון רופא אופיר: אני מבקשת לדעת לאן הולך הכסף?

שרון רופא אופיר: אני רוצה לדעת על מה התושבים משלמים?

שרון רופא אופיר: אני רוצה לדעת, האם כתוצאה מהתשלום הזה של אותה אגרת שמירה חל שינוי?

שרון רופא אופיר: זאת אומרת, ברשות מקומית שילם כסף, מה קרה כתוצאה מזה ובכמה רשויות במדינת ישראל היום זה נגבה?

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: אפשר היה לענות לכל השאלות של חברת הכנסת שרון רופא אופיר, אילו הייתם מביאים את הדוחות שהתבקשתם להביא כי היא שאלה שאלות שקשורות בדיוק לסעיף הזה.

וליד טאהא: אם המשרד היה מביא לוועדה את הדוחות של הכספים שנגבו, של ההוצאות, של ניהול העניין מבחינה כספית, אולי היא הייתה מוותרת על החלק האחרון של ההערה שלה.

מוסי רז: אני חושב שצריך לקבוע דיון נוסף.

מוסי רז: הם מבזים את הכנסת כשהם באים בלי שום נתונים ולא עונים לשום דבר.

מוסי רז: זה פשוט ביזיון של הכנסת.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, דנו בנושא גם בוועדת הפנים הקודמת.

אוסאמה סעדי: העמדה שלנו, שאנחנו נגד אגרת שמירה.

אוסאמה סעדי: פעם אגרת שמירה, פעם אגרת ניקיון, פעם חוקי עזר, הכול על האזרח.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: שיטור עירוני, שמירה, ביטחון אישי, זאת לא האחריות של המדינה?

אוסאמה סעדי: למה צריך להטיל את זה על האזרח?

אוסאמה סעדי: כן צריך שמירה, כן צריך ניקיון, צריך ביטחון אישי - - -

איתן גינזבורג: זה לא במקום, זאת תוספת.

אוסאמה סעדי: למה תוספת?

איתן גינזבורג: מה אכפת לך?

איתן גינזבורג: אם היישוב רוצה, מה אכפת לך?

אוסאמה סעדי: אבל בסוף יש אזרחים.

ועדת ביטחון הפנים): מה הפופוליזם הזה?

ועדת ביטחון הפנים): מה זה קשור בכלל?

אוסאמה סעדי: למה פופוליזם?

ועדת ביטחון הפנים): היה פה דיון - - -

מוסי רז: את לא היית בדיון בכלל, את באת עכשיו.

ועדת ביטחון הפנים): תתפלא, שמעתי הכול בטלפון.

ועדת ביטחון הפנים): אני לא אתווכח אתך עכשיו כי לא שומעים, לא אותי ולא אותך.

מוסי רז: זאת פשוט שערורייה.

ועדת ביטחון הפנים): שערורייה?

ועדת ביטחון הפנים): היית בא לדיון בשבוע שעבר.

מוסי רז: שיביאו תשובות.

מוסי רז: אין תשובות.

ועדת ביטחון הפנים): בשבוע שעבר, יושב ראש מועצה אומר, אני הכפלתי את אגרת השמירה כי התושבים שלי רוצים.

מוסי רז: מה זה קשור?

מוסי רז: שיביאו תשובות לשאלות.

ועדת ביטחון הפנים): מה זה אכפתך לך?

ועדת ביטחון הפנים): מה זה עניינך?

אוסאמה סעדי: בטח שאכפת לי.

אוסאמה סעדי: מה זה.

אוסאמה סעדי: הוא מייצג את האזרחים.

ועדת ביטחון הפנים): מה זה עניינך?

ועדת ביטחון הפנים): מה זה האזרחים?

ועדת ביטחון הפנים): די עם הפופוליזם הזה.

ועדת ביטחון הפנים): התוכנית של מסלול בטוח, למי היא נותנת שיטור עירוני?

מוסי רז: מה זה קשור?

מוסי רז: פה מדובר רק - - -

ועדת ביטחון הפנים): מתי ישבת פעם בוועדה ואמרת, שיטור עירוני - - -

מוסי רז: מילא, כשזה רק למבוססים, הם מביאים נתונים, הם מסתירים את זה - - -

ועדת ביטחון הפנים): מה זה אזרחים עניים?

ועדת ביטחון הפנים): די עם הפופוליזם הזה.

ועדת ביטחון הפנים): מתי ישבת פעם בוועדה ואמרת, שיטור העירוני, אין להם סמכויות, השיטור העירוני החדש לא שווה כי אין להם סמכויות.

ועדת ביטחון הפנים): אז עכשיו אתה יושב, כשהמדינה התחייבה לתת מהכסף שלה ואתה אומר - - -

אוסאמה סעדי: אני רואה מה עושה השיטור העירוני אצלנו.

אוסאמה סעדי: אתם, בכפר קאסם עשו שמירה, מה עשיתם לשמירה?

ועדת ביטחון הפנים): תראה איך כפר קאסם נראית.

ועדת ביטחון הפנים): היית בכפר קאסם?

אוסאמה סעדי: הייתי.

וליד טאהא: שנייה, חברי הכנסת.

וליד טאהא: ידידתי מירב, מותר לחבר כנסת לומר שהוא נגד, זה בסדר גמור, בשביל זה הוא נמצא בוועדות, זו דעתו.

וליד טאהא: זה לא עניין אישי, זה דיון ראוי, יש כאלה שחושבים שכן.

וליד טאהא: דיברת על כפר קאסם.

וליד טאהא: בכפר קאסם משלמים מחשבון העירייה ולא גובים על זה, זה אפילו נטל.

וליד טאהא: יש פה סוגיה.

וליד טאהא: אם הפתרון של החברה הערבית, בהיעדר ביטחון אישי, הוא בהוספת איזשהו סכום על הארנונה כדי שסוף סוף נקבל את הביטחון האישי, אני בעד.

וליד טאהא: זה לא הקטע.

וליד טאהא: הקטע הוא, איך עושים את זה ומה ההיגיון לעשות את זה והאם באמת מנהלים את זה נכון והאם יש בקרה?

וליד טאהא: מירב, למה יש כנסת?

וליד טאהא: כדי לעשות בקרה.

וליד טאהא: אז כאשר נתבקשו לעשות דוחות כל שלושה חודשים, הם התחייבו אבל הם לא עושים את זה.

ועדת ביטחון הפנים): אין לי בעיה עם הבקרה.

וליד טאהא: למה הם מכניסים את כל הסוגיה לכזאת חשדנות?

וליד טאהא: כי הם לא עומדים בהתחייבויות שלהם.

וליד טאהא: בסך הכול היו צריכים להגיש דוחות לוועדה ואז רואים את השקיפות.

וליד טאהא: איפה הבעיה?

אוסאמה סעדי: ברגע שהמדינה, המועצות והעיריות גובות ארנונה וגובות ארנונה גם למגורים וגם למסחר, המדינה צריכה לספק את כל השירותים האלה ולא צריך להטיל עוד אגרות על האזרח הפשוט.

אוסאמה סעדי: עובדה, שכמעט 90 מועצות ועיריות בחברה הערבית לא משתמשות בזה.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: הן רוצות שמירה אבל המצב הסוציו-אקונומי של החברה הערבית הוא מתחת לקו העוני אז - - -

וליד טאהא: זה הקו שאיתן דיבר עליו, מי שאין לה, המדינה צריכה להתערב.

אוסאמה סעדי: צריכה להתערב, זה מה שאני אומר.

ועדת ביטחון הפנים): זה מה שעושים במסלול של תוכנית מסלול בטוח.

ועדת ביטחון הפנים): היה כאן דיון, דיברנו על כל התחנות.

אוסאמה סעדי: מדברים על לוד, אני לא רוצה עכשיו להיכנס ללוד.

אוסאמה סעדי: 5 מיליון שקל, זה הכול?

אוסאמה סעדי: המדינה לא יכולה לתת?

אוסאמה סעדי: להוסיף עוד 5 מיליון שקל?

ועדת ביטחון הפנים): המדינה שמה.

ועדת ביטחון הפנים): לפני שבועיים היה דיון בוועדה לביטחון פנים על תוכנית של מסלול בטוח, על הגברה של שיטור מקומי, אז אוסאמה יושב כאן ואומר לי, מירב, זוכרת?

ועדת ביטחון הפנים): אבל שיטור מקומי, מה זה יעזור אם אין לו סמכות?

שרון רופא אופיר: מירב, תגידי על זה משפט שנוכל - - -

ועדת ביטחון הפנים): אני אומרת לך, היה כאן דיון מדהים על תוכנית של מסלול בטוח, בוועדה לביטחון פנים, הציג סגן השר סגלוביץ'.

ועדת ביטחון הפנים): את כל הכפרים והיישובים שהולכים לקבל תגבור מהמדינה.

ועדת ביטחון הפנים): אוסאמה ישב כאן ואמר, רגע, אבל מה עם הסמכויות?

ועדת ביטחון הפנים): אמרתי לו, בסמכויות נטפל בנפרד אבל כן נותנים לרשויות חלשות.

ועדת ביטחון הפנים): אני מסכימה אתכם על הבקרה ואתך על הפיקוח, אבל אם עומד פה ראש רשות – אחד, עזבי שיש עשרות - שבא ואומר, אני רוצה לגבות אגרה והתושבים שלי רוצים – בשבוע שעבר ישב פה ראש מועצה אזורית מטה יהודה, 60 יישובים, הוא אומר, אנחנו רוצים כי אנחנו מועצה ענקית.

ועדת ביטחון הפנים): אז למה אני כוועדה אמנע ממנו?

ועדת ביטחון הפנים): אתה יכול לתת לתל אביב את רשות הדיבור?

וליד טאהא: כן, אתן לתל אביב, אחרי שנשמע צד מאוד חשוב לדיון הזה.

וליד טאהא: נאמרו הרבה דברים שקשורים אליו, עוד לא שמענו אותם, המשרד לביטחון פנים.

וליד טאהא: נמצא אתנו בזום, ליאור מזרחי, ראש מינהלת מערכי אכיפה.

וליד טאהא: שמעת את הדיון, תענה לסוגיות הקשורות אליכם.

ליאור מזרחי: שלום לך, אדוני היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש.

ליאור מזרחי: ברשותכם, יש כמה נקודות, ראשית, כפי שנאמר פה על ידי ראש העיר לוד, התוכנית יצאה לדרך ב-2011.

ליאור מזרחי: נכון להיום היא פועלת ב-74 רשויות במדינת ישראל.

תומר רוזנר: ליאור מזרחי, אנחנו לא עוסקים בתוכנית השיטור העירוני כרגע.

וליד טאהא: ציינתי את זה בבירור, ליאור.

וליד טאהא: אנחנו עוסקים באגרה שהרשויות גובות מהתושבים שלהן, עבור תחושת הביטחון האישי.

וליד טאהא: כל אחד יגיד את הטיעון שלו ואת הסיבה שלו, המצרך האחרון הוא ביטחון אישי, שהמדינה צריכה לתת לכל אדם במדינה, לכל אזרח, ולא משנה ממה הוא מוטרד ולמה הוא איבד את הביטחון האישי.

וליד טאהא: בוא נתמקד בזה, עזוב שיטור עירוני.

ליאור מזרחי: בבקשה.

ליאור מזרחי: מהיכרותי את התוכנית, כפי שציינתי, התוכנית פועלת ב-74 רשויות.

וליד טאהא: ליאור, איזה תוכנית?

ליאור מזרחי: תוכנית השיטור העירוני פועלת ב-74 רשויות.

ליאור מזרחי: נאמר פה על ידי מספר נציגים בדיון, בחלק מהרשויות קיים קושי אמיתי אובייקטיבי לממן את התוכנית.

ליאור מזרחי: אני מצטרף לעמדתו של חבר הכנסת איתן גינזבורג, חשוב מאוד לחדד את הנקודה הזאת, אותו היתר שניתן לנושא גביית אגרת השמירה, הוא לא רק לטובת השיטור העירוני, הוא לטובת היבטים נוספים.

שרון רופא אופיר: איזה היבטים נוספים?

ליאור מזרחי: אני מצטרף למה שאמרה גברתי, יושבת-ראש הוועדה לביטחון פנים, נצטרך לתת את ההיתר הזה לרשויות מכיוון - - -

ועדת ביטחון הפנים): אבטחה - - -

תומר רוזנר: אבל זה לא עניינו של המשרד לביטחון פנים.

ליאור מזרחי: יחליטו שהן צריכות להכיל את האגרה הזאת על מנת שתסייע להן להגביר את הביטחון בתחומן, יש לנו דוגמאות.

ליאור מזרחי: נכון יהיה לתת את ההיתר הזה לרשויות בכדי שיגבירו את הביטחון.

ליאור מזרחי: נאמר פה קודם, התוכנית שיטור עירוני היא תוכנית תוספתית, היא לא במקום אלא בנוסף.

ליאור מזרחי: הערה נוספת לגבי הסמכויות.

ליאור מזרחי: עלה פה הנושא של סמכויות, אני מבקש לחדד, השוטר הוא שוטר של משטרת ישראל והפקח הוא קודם כל עובד הרשות המקומית ובנוסף, מקבל סמכויות נרחבות מהשר לביטחון פנים.

ליאור מזרחי: ככל שיוחלט להרחיב את הסמכויות זה כבר עניין אחר.

ליאור מזרחי: אבל ככל שהעבודה היא עבודה משותפת של השוטר והפקח בניידת, יש בהחלט סמכויות נרחבות יותר לפקח.

ליאור מזרחי: הפקח שואב את סמכויותיו מעצם הנוכחות של השוטר.

ליאור מזרחי: התוכנית כשלעצמה היא מכפילת כוח.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: אני עובר לאבינועם ארז, נציג עיריית תל-אביב, בזום.

איתן גינזבורג: צריך לברך אותו, הוא מנכ"ל חדש של עיריית פרדס חנה כרכור.

וליד טאהא: מי?

איתן גינזבורג: אבינועם ארז, הוא מונה השבוע.

איתן גינזבורג: הוא היה מנהל סל"ע בעיריית תל אביב, והיום הוא מונה להיות מנכ"ל מועצה מקומית פרדס חנה כרכור.

וליד טאהא: אז אבינועם ארז, אתה לא נציג עיריית תל אביב.

ועדת ביטחון הפנים): הוא כן.

אבינועם ארז: אני עדיין נציג עיריית תל אביב.

וליד טאהא: בוא תאמר לנו, מה אתה חושב על אגרות השמירה?

אבינועם ארז: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים וכל המשתתפים, אני מפעיל את אגף סל"ע מזה כשבע שנים באגרת שמירה.

אבינועם ארז: הנתונים הם מאוד דרמטיים.

אבינועם ארז: אנחנו מדברים על 100,000 קריאות בשנה שאנחנו מטפלים בנושא של ביטחון אישי וסדר ציבורי.

אבינועם ארז: אנחנו מפעילים כ-200 פקחים עם 50 שוטרים.

אבינועם ארז: השוני בעיר תל אביב הוא דרמטי בעקבות כל הנושא של אגרת השמירה.

אבינועם ארז: אם היום ישאלו את משטרת מחוז תל אביב מה קרה לפני זה ומה קורה עכשיו כשיש את התוספת הזאת של הפקחים שממומנים על ידי אגרת השמירה?

אבינועם ארז: הם יגידו לך, שמיים וארץ.

אבינועם ארז: התוכנית היא חשובה, הטיפול והשירות שאנחנו נותנים לתושב בשבע השנים האלה הוא לאין ערוך.

אבינועם ארז: אנחנו מטפלים בכל האירועים, כולל, בהפסקת חשמל אנחנו מעלים שבע קומות זקנה נוחה כי היא הייתה צריכה עזרה והיא פנתה אלינו.

אבינועם ארז: זאת דוגמה אחת.

אבינועם ארז: אנחנו מקבלים מאות מכתבי הערכה.

תומר רוזנר: איך זה קשור לאגרת שמירה?

איתן גינזבורג: זה גם סדר ציבורי.

תומר רוזנר: זה סדר ציבורי להעלות זקנה?

איתן גינזבורג: תומר, אני אסביר לך איך זה קשור לאגרת שמירה.

איתן גינזבורג: קוראים לזה אגרת שמירה אבל זה אגרת שמירה וגם סדר ציבורי.

איתן גינזבורג: אם לא מבינים שהסייעות בעיר נותנות שירות במגוון של נושאים ולא רק משהו ממוקד רק לביטחון האישי, אז לא מבינים איך עובדת עירייה.

וליד טאהא: השאלה, האם כל זקנה יודעת להגיע לשירות הזה כדי לעזור לה?

אבינועם ארז: היא יודעת.

אבינועם ארז: אני נגיש לתושב, יש לי כ-30 ניידות ברחבי העיר, אני בפריסה מלאה, הם רואים אותי, הם פונים אלינו.

אבינועם ארז: אני בקשר עם כל ועדי השכונות.

אבינועם ארז: אני בקבוצות וואצאפ.

אבינועם ארז: אם יש איזה ילדה שחוזרת ב-12 בלילה מאירוע והיא חשה חוסר ביטחון, היא פונה למוקד העירוני ואני מלווה אותה לביתה בבטחה.

אבינועם ארז: אנחנו נותנים שירות שהוא לאין ערוך שהתושבים לא היו מורגלים בו.

אבינועם ארז: אני יכול להגיד לך, שלא היו פניות למה בכלל יש אגרת שמירה אלא מברכים על אגרת השמירה ומקבלים את השירות הכי טוב שיש, גם הם וגם בעלי העסקים.

וליד טאהא: עיריית תל אביב גובה 2 שקלים על האגרה.

וליד טאהא: אתה יכול לומר, אבינועם, מה הסכום הכולל שאתם מגיעים אליו בשנה?

אבינועם ארז: כ-50 מיליון שקלים עם בקרה מסודרת.

וליד טאהא: מה אתה יודע לומר על המאזן של הכנסות והוצאות?

אבינועם ארז: אני לא מתעסק בהכנסות ובהוצאות, יש לנו בקרה מאוד מסודרת של אגף הכספים ושל החשב.

וליד טאהא: אני אשאל אחרת, ה-50 מיליון מספיקים לך או שאתה מוסיף על זה?

וליד טאהא: או שאתה חוסך 25 מיליון?

אבינועם ארז: לא, לא, אני לא חוסך 25.

אבינועם ארז: אבל אני אומר לך, שחלק מהדברים, מכיוון שאנחנו היום באישור של משרד הפנים, מי שהוא לא עוסק בתפקיד פקח, העירייה משלמת את המשכורת שלו.

אבינועם ארז: רק מי שעוסק בתפקיד של פקח והוא בשטח - - -

וליד טאהא: ומה לגבי השאלה, האם הסכום מספיק, לא מספיק?

וליד טאהא: מה התשובה?

אבינועם ארז: הוא מספיק להוצאות של האגף.

אבינועם ארז: אני אומר עוד פעם, אנחנו מטפלים בכל הדברים ונותנים את השירות הטוב ביותר שיש.

וליד טאהא: וכאשר יש יתרה, מה אתם עושים?

אבינועם ארז: אני אומר עוד פעם, היא גם מופנית לנושא המצלמות ולתגבור מערך המצלמות בעיר.

אבינועם ארז: אבל אני לא יכול להגיד לך משהו שאני לא שולט בו כי מי שמטפל בזה זה אגף הכספים.

וליד טאהא: תודה, אני רוצה להודות לך.

ועדת ביטחון הפנים): ביקשתי לאפשר לרועי אלקבץ.

וליד טאהא: בבקשה.

רועי אלקבץ: שלום, אני רועי אלקבץ, חבר מועצת עיריית תל אביב.

רועי אלקבץ: הייתי בצבא הרבה שנים, סיימתי כתת אלוף ופיקדתי הרבה על המשטרה, יש לי קשר ארוך שנים עם המשטרה, מכיר את זה בצורה אינטימית.

וליד טאהא: יש קשר בין הצבא לדיון הזה?

רועי אלקבץ: לא, לא.

רועי אלקבץ: זה קשור כי בתפקידיי פיקדתי על המשטרה ואני בקשר עם המשטרה - - -

וליד טאהא: אני שואל עוד הפעם, יש קשר בין הצבא לדיון הזה?

רועי אלקבץ: לא.

וליד טאהא: כי אם יש קשר, אז כנראה אני מבין את כל הנושא שלא נכון.

רועי אלקבץ: אתה מבין מצוין.

רועי אלקבץ: אני אומר, שיש לי ניסיון אישי בעבודה עם המשטרה.

רועי אלקבץ: אישי, ברמה האישית.

וליד טאהא: הבנו, תיכנס עכשיו למהות.

רועי אלקבץ: העמדה שלנו, בהמשך למה שאבינועם אמר, היא ברורה, היטל השמירה בתל אביב הוא חיוני.

רועי אלקבץ: יש בעיר, שהיא מאוד מגוונת, חלקים שהם, הסך הכול הכללי של תל אביב הוא אחוזון 8 אבל כל דרום העיר, יפו ואזורים של עשרות אלפי אנשים, ביפו ובדרום העיר, יש אנשים בחתך סוציו אקונומי 3 ו-4 והם נהנים מהיטלי השמירה, שם הביטחון האישי דורש עבודה.

רועי אלקבץ: כלומר, יש סוג של אחריות כוללת של הרשות העירונית לכל.

רועי אלקבץ: לגבי הסמכויות שדובר כאן מקודם, אני ממליץ בצניעות רבה, יש פקח עירוני ויש סמכויות ויש פקח מסייע וזה למשטרה, אני חושב שהסמכויות של הסיור העירוני הן לא סמכויות משטרתיות אבל הן מאוד עוזרות להוריד את הנטל.

רועי אלקבץ: צריך להבין שבתל אביב 35% מהתלונות והקריאות הן בכלל עבירות של רעש והמשטרה עוסקת בהן היום.

רועי אלקבץ: מה שאומר, שככל שהסיור העירוני מתעסק בבעיות סדר ציבורי, כמו שאמר חבר הכנסת גינזבורג, בדברים שהם ביום יום, הוא נותן למשטרה לעסוק בדברים שהם שלה.

רועי אלקבץ: ואנחנו בתקופה שחוץ מיוקר המחייה, הביטחון האישי בכל מקום הוא דרמטי, לרבות תל אביב.

וליד טאהא: אנחנו לא מתווכחים על הנושא הזה, זה בסדר גמור.

וליד טאהא: אבל, תודה לאל, עיריית תל אביב היא עירייה עשירה מאוד, יש לה תמיד יתרות פלוס בחשבון, למה היא צריכה להוסיף עוד 2 שקלים, במקום לתת לאזרח את השירות הזה מהעושר שיש לה?

רועי אלקבץ: אני לא אכנס מה היו השיקולים של המועצה באותו זמן שהתקבלה ההחלטה.

רועי אלקבץ: אני חושב שיש כאן חוסר בתקציבים למשטרה.

וליד טאהא: עזוב את המשטרה, אנחנו מדברים על העירייה.

רועי אלקבץ: אם העירייה לא יכולה לקיים מערך עירוני כזאת - אתה אומר שתבנה אותו מכספה – אני חושב שלעירייה בסוף, יש לה יכולת, גם לתושבים, להקדיש סכום מסוים שהולך לדבר הזה.

רועי אלקבץ: תמיד אפשר להגיד, קחו מכספיכם ואז איפה עובר הגבול?

רועי אלקבץ: אני חושב שפה יש דבר שמקובל על התושבים.

רועי אלקבץ: אגב, בהמשך למה שאמר חבר הכנסת גינזבורג, ראשי ערים שמתנדבים להטיל היטל שמירה ובניגוד לדעת התושבים, הם לא ייבחרו בפעם הבאה.

רועי אלקבץ: בסוף אנחנו דמוקרטיה.

רועי אלקבץ: הוא מקיים שיח עם האנשים, אני חושב שזה תפקידו.

רועי אלקבץ: הרשויות יודעות מה טוב לאנשים ואני חושב שזה היתרון הגדול של הרשות המוניציפאלית.

רועי אלקבץ: בתל אביב במיוחד, מי שנהנה זה מי שצריך את זה יותר, כלומר, גם בדרום וגם ביפו.

רועי אלקבץ: יש הרבה ערים מעורבות.

וליד טאהא: כל התושבים משלמים את זה?

רועי אלקבץ: כן.

וליד טאהא: אז מה הקשר מצפון לדרום?

וליד טאהא: כל התושבים צריכים ליהנות מזה.

רועי אלקבץ: אתה צודק.

וליד טאהא: אני שומע סנטימנטים לא תקינים.

רועי אלקבץ: אני אומר להפך, היכולת לרכז מאמץ עם אבינועם - - -

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אם כל התושבים משלמים, כל התושבים מגיע להם.

ועדת ביטחון הפנים): אני אתן לך דוגמה.

ועדת ביטחון הפנים): בחמישי בבוקר הייתי בדרום תל אביב, כל חמש דקות עברה ניידת של שיטור מקומי.

ועדת ביטחון הפנים): באזור שאני גרה בו במרכז העיר, זה לא קורה.

ועדת ביטחון הפנים): למה?

ועדת ביטחון הפנים): כי יש לנו בעיה אמיתית בדרום תל אביב.

ועדת ביטחון הפנים): יש לנו בעיה.

ועדת ביטחון הפנים): אגב, בלי קשר להתנהלות, תראה את ההתנהלות היום יומית של חוסר ביטחון אישי, של הטרדות מיניות, יש לנו בעיה ואנחנו גם יודעים מהי.

ועדת ביטחון הפנים): לכן, כל חמש דקות יש שם סיירת.

ועדת ביטחון הפנים): אתה יודע מה?

ועדת ביטחון הפנים): אם זה מה שגורם לאנשים בעיר שלי להרגיש ביטחון, אז שמצפון, מרכז ודרום יממנו את זה ויתגברו איפה שאין ביטחון.

ועדת ביטחון הפנים): להגיד זאת עירייה עשירה, שתיקח מהעודפים, קודם כל, העירייה תמיד מסיימת בסוף - זה לא חברה בע"מ.

וליד טאהא: עירייה עשירה, למה שלא תעשה את זה?

ועדת ביטחון הפנים): אז הנה אני אומרת לך, כנראה בתוך התקציב הקיים - - -

וליד טאהא: זה עדיין לגיטימי לשאול.

ועדת ביטחון הפנים): הייתי בהוד השרון - - -

רועי אלקבץ: כי היא גובה 96%.

ועדת ביטחון הפנים): חבר'ה, האירוע הזה הוחלט בישיבה של מועצת העיר.

ועדת ביטחון הפנים): 30 חברי מועצה הצביעו בעד.

ועדת ביטחון הפנים): זה היה ב-2014, הייתי שם, הצבעתי על זה.

ועדת ביטחון הפנים): קיבלנו את הנתונים והבנו.

ועדת ביטחון הפנים): אני חושבת אגב, שכל מועצה מתוקנת שמקבלת בסוף השנה, צריכה לראות לאן הלך הכסף.

ועדת ביטחון הפנים): אפילו לא ועדת הפנים.

ועדת ביטחון הפנים): אותם חברי המועצה, למה הם נבחרו?

ועדת ביטחון הפנים): אתה יודע מצוין מה זה מוניציפאלי, אתה מכיר את זה בעל פה.

ועדת ביטחון הפנים): חברי מועצה שאישרתם, כל סוף שנה לקבל דוח.

איתן גינזבורג: סליחה, זה קורה במועצת העיר.

איתן גינזבורג: מועצת העיר, כל סוף שנה - - -

וליד טאהא: זה קורה במועצת העיר, אבל לפי הדיון של הוועדה, אתה השתתפת אז, אני לא, הוועדה התנתה את זה.

איתן גינזבורג: אני הייתי בדיון של הוועדה, גם אז חשבתי שהדיווח מיותר.

איתן גינזבורג: לא יכול להיות שהוועדה הזאת תעשה מיקרו ניהול למה קורה בעיריות, לאן הולך הכסף.

איתן גינזבורג: הכסף הזה צבוע, כתוב בדיוק לאן הולך הכסף.

איתן גינזבורג: אני אגיד לך מה עשינו בעיר שלי עם הכסף הזה.

איתן גינזבורג: בכל גן ילדים שמנו את מערכת המצלמות במעגל סגור, אי אפשר להיכנס בלי לחצן.

איתן גינזבורג: יש מצלמות.

איתן גינזבורג: הגברנו את האבטחה בגני הילדים.

איתן גינזבורג: הורדנו מאבטחים ושמנו אבטחה כזאת.

איתן גינזבורג: במוסדות ציבור, במתנ"סים, בכל מיני מקומות, שמנו מצלמות בכל רחבי העיר.

איתן גינזבורג: מאיפה מגיע כל הכסף הזה, הכול מארנונה?

איתן גינזבורג: הכול הכול על הארנונה?

איתן גינזבורג: אי אפשר הכול על הארנונה.

איתן גינזבורג: כולם יודעים פה שהארנונה גרעונית.

איתן גינזבורג: הארנונה לא מכסה את כל השירותים.

איתן גינזבורג: למה גובים כסף על חינוך משלים?

איתן גינזבורג: על חוגים?

איתן גינזבורג: למה גובים על זה כסף?

איתן גינזבורג: שהמדינה תיתן כסף.

איתן גינזבורג: למה משלמים צהרונים 1,200 שקלים בחודש?

איתן גינזבורג: כי אי אפשר לשלם הכול מהארנונה.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: אנחנו חוזרים לוועדה, תציג את עצמך, בבקשה.

מיכאל ביטון: תודה אדוני, תודה גברתי.

מיכאל ביטון: קוראים לי אלון ביטון, אני ראש תחום חירום וביטחון של מרכז השלטון האזורי, זה הגוף שמאגד 54 מועצות אזוריות בארץ.

מיכאל ביטון: דבר ראשון אני אגיד, שאנחנו בעד החוק, להמשיך אותו ביתר שאת ואני אפרט למה.

מיכאל ביטון: דבר ראשון, אצלנו בגלל שאנחנו מפוזרים בכל הארץ, 85% של השטח של המדינה, המשטרה לא זמינה בזמן ומרחב כמו שהיינו רוצים ובטח לא כמו במרכזי הערים.

מיכאל ביטון: אי לכך ובהתאם לזאת, זה כוח.

מיכאל ביטון: הלוואי והמצב היה אחרת, הלוואי ולא היינו צריכים.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו צריכים לדאוג לעצמנו והרשות אצלנו היא לבנת היסוד.

מיכאל ביטון: אנחנו בונים את היכולות שלנו להרבה מאוד דברים שהלוואי ולא היינו צריכים לבנות אותם.

מיכאל ביטון: אבל המציאות שלנו מכתיבה את העובדה הזאת.

מיכאל ביטון: חוק השמירה, עשיתי כמה פעמים את התחשיבים לחוק השמירה, בעיקר את הפק"א, את פקודת אבטחה, מה זה חוק השמירה בעיניי?

מיכאל ביטון: אני קב"ט, אני איש ביטחון.

מיכאל ביטון: אנחנו לוקחים את תרחיש הייחוס, וזה ספציפי, לכל מועצה יש שונות אדירה, קו תפר, לא קו תפר וכן הלאה, ואחרי זה יישוב ספציפי, ומזה גוזרים מהסוף להתחלה מה אנחנו רוצים?

מיכאל ביטון: איך אנחנו רוצים לראות את האבטחה?

מיכאל ביטון: בעיניים של איש מקצוע.

מיכאל ביטון: משם אנחנו גוזרים כמה מאבטחים צריכים להיות בנקודת זמן?

מיכאל ביטון: דרך אגב, מרכיבי ביטחון - משטרת ישראל לא נוגעת במרכיבי ביטחון, אבל אם אנחנו רוצים לעשות תיעול, הסללה, שערים, בולדרים, גדרות, כל מה שהוא מעבר והוא אינהרנטי לביטחון, זאת הדרך היחידה לממן את זה.

מיכאל ביטון: אין שום דרך אחרת לממן את הדברים האלה.

מיכאל ביטון: והשונות פה היא חשובה בגלל שהאיום שונה, תוואי השטח שונה ולכן הנגזרת של השונות וכמה זה עולה.

מיכאל ביטון: דבר שני שאני רוצה להגיד בהקשר הזה, זה לא קשור באופן חד ערכי לשיטור משולב.

מיכאל ביטון: הראיה, במועצות אזוריות אין שיטור משולב.

מיכאל ביטון: יש פיילוט של שש מועצות אזוריות - - -

וליד טאהא: זה מה שטענו.

רועי אלקבץ: אני לגמרי מסכים עם הטענה.

רועי אלקבץ: גם אם לא היה שיטור משולב, עדיין צריך לעשות מרכיבי ביטחון, מצלמות אבטחה, מרכז הפעלה שתומך בזה וכן הלאה וכן הלאה.

רועי אלקבץ: ולכן עבורנו זה צורך קיומי, בלי זה, המצב שגם ככה לא מזהיר, יחמיר עוד יותר.

רועי אלקבץ: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה גם לך.

וליד טאהא: אנחנו עוברים לשי ברמן, מנכ"ל איגוד המסעדות.

שי ברמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גברתי יושבת-ראש הוועדה לביטחון פנים.

שי ברמן: רק לפני כמה ימים פורסם בתקשורת שתל אביב נבחרה להיות בתואר המפוקפק של העיר היקרה ביותר בעולם.

שי ברמן: והאמת היא, שזה מקפח גם כמה ערים נוספות במדינת ישראל, שאני בטוח שהיו יכולות להיכנס ולהיות גם חלק מהרשימה היוקרתית הזאת.

שי ברמן: אם היינו משלמים כל כך הרבה ומקבלים שירותים טובים, ניחא, אבל מה שקורה פה, בייחוד בנושא של הביטחון בשנים האחרונות, זאת שערורייה.

שי ברמן: תראו מה קורה בדרום, תראו מה קורה בצפון, תראו מה קורה בתל אביב שכולם מדברים עליה.

שי ברמן: אנחנו היום שבויים של ארגוני פשיעה.

שי ברמן: אגרת השמירה הזאת לא שומרת עלינו.

שי ברמן: כשאנחנו רואים שהכסף לא מנוהל בשקיפות, אז אני מבין עכשיו מהדברים שאומר חבר הכנסת גינזבורג, והדברים שאומרים אנשים אחרים, לאן הכסף הולך.

שי ברמן: אנחנו מבינים - - -

איתן גינזבורג: לאן אתה מבין שזה הולך?

איתן גינזבורג: לאן הוא הולך, אדוני?

שי ברמן: סליחה, תנו לי לסיים.

איתן גינזבורג: לאן אתה מבין שהוא הולך?

שי ברמן: זה סלוגן, לקחת מאתנו עוד כסף כדי לנהל את העיר.

שי ברמן: זאת לא שמירה ולא בטיח, זה בלוף אחד גדול.

שי ברמן: מכיוון שדיברו פה גם על זכות הבחירה, יש זכות בחירה לראשי הערים להחליט אם הם רוצים לקחת כסף, כן או לא.

שי ברמן: רק שכחו, שגם לנו, אם הייתה זכות בחירה, אין לנו זכות בחירה אבל אם תהיה לנו זכות בחירה, אנחנו אומרים לכם, בבקשה מכם, אנחנו מעדיפים לשלם, תפתרו אותנו מהתשלום הזה, אנחנו מעדיפים לשלם פרוטקשן לארגוני הפשיעה.

ועדת ביטחון הפנים): זה לא ייקרה.

ועדת ביטחון הפנים): אני לא מבינה, אתה מצפה שהשיטור העירוני יתמודדו עם תשלומי הפרוטקשן?

ועדת ביטחון הפנים): שאני יבין, תסביר לי מה אתה מציע?

שי ברמן: חברת הכנסת בן ארי, אני מצפה שאם מדברים פה ויש פה דיון על אגרת שמירה, שיהיה גם דיבור על זה, האם האגרה תורמת לביטחון של התושבים, של בעלי העסקים?

ועדת ביטחון הפנים): בהחלט.

איתן גינזבורג: בהחלט.

שי ברמן: ואני אומר, אחד, שאין על זה דיון.

שי ברמן: ושנית, אם היה דיון, הוא לא תורם, זה לא תורם.

ועדת ביטחון הפנים): אני יודעת בדיוק על מה אתה מדבר.

ועדת ביטחון הפנים): שי, אני מציעה, בעוד שבועיים יתקיים דיון בוועדה לביטחון פנים בנושא הפרוטקשן, אתה מוזמן להגיע, אני בטוחה שיש לך מלא מה להגיד, בתור אחד שמייצג את הברים והמסעדות בתל אביב, אבל זה לא רלוונטי לעניין של השיטור המקומי.

ועדת ביטחון הפנים): עם כל הכבוד, אותו פקח שמסייע למשטרה, אין לו את הסמכויות הבסיסיות.

ועדת ביטחון הפנים): אתה מדבר אתי על התמודדות עם פרוטקשן, יש לי בעיה היום עם המשטרה בעניין התמודדות עם פרוטקשן.

ועדת ביטחון הפנים): עם המשטרה, שיש לה את כל הסמכויות, היא לא מצליחה.

ועדת ביטחון הפנים): ועסקים נשרפים ואנשים מאבדים את החיים שלהם ואת העבודה שלהם על פרוטקשן, זה לא קשור.

ועדת ביטחון הפנים): הלוואי והייתי יכולה לחזק את הפיקוח אבל זה דיון נפרד.

ועדת ביטחון הפנים): אז הנה אני אומרת לך, יהיה דיון בוועדה לביטחון פנים על פרוטקשן, תבוא תפעיל את כל כובד משקלך, כמו שאתה יודע לעשות כבר הרבה זמן ונראה מה אפשר לעשות.

ועדת ביטחון הפנים): כי יש לנו בעיה אמיתית של פרוטקשן בכל המדינה, ממסעדה בצומת מחניים למסעדה בתל אביב.

ועדת ביטחון הפנים): אבל אין לאותו פקח או שוטר עירוני אפשרות בכלל להגיע לעניין הפרוטקשן.

ועדת ביטחון הפנים): יש לי בעיה עם המשטרה, אתה נתלה באילנות גבוהים.

ועדת ביטחון הפנים): לכן אני אומרת, אני מבינה שאתה זועק מדם לבך ואני אתן לך - הנה, אני מבטיחה לך – את כל המקום בדיון שהוועדה תקיים בנושא הפרוטקשן.

ועדת ביטחון הפנים): . יש לנו בעיה אמיתית במדינה.

ועדת ביטחון הפנים): אגב, גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי.

וליד טאהא: מה הקשר?

וליד טאהא: אמרת את זה בהתחלה.

וליד טאהא: אני מדבר על ביטחון אישי של אזרח, תושב, לא מעניין אותי אם הוא ערבי או יהודי.

ועדת ביטחון הפנים): ברור.

וליד טאהא: האזרחים לא מקבלים את זה בהרבה מאוד מקומות.

וליד טאהא: אז אם זה בגלל אגרת שמירה או משהו אחר, זה נושא אחר לדיון.

וליד טאהא: אבל העיקרון מבחינתי, שהאזרח צריך להרגיש ביטחון אישי.

ועדת ביטחון הפנים): זה נכון, כולנו מסכימים על זה.

שי ברמן: אני יכול משפט סיום, ברשותכם?

וליד טאהא: תשלים.

שי ברמן: אני מבקש, שהוועדה לא תאשר את הארכת צו השעה, לפני שעושים סדר בעניין הזה ורואים מה בדיוק הסמכויות, כמו שאמרה בצדק, חברת הכנסת בן ארי, של אותו פיקוח, על מה בדיוק אנחנו משלמים.

שי ברמן: כי לפחות לגבי המגזר העסקי, אנחנו משלמים ארנונה שהיא פי עשרה מהמגזר הפרטי ואנחנו לא מקבלים שירותים כמו שמגיע לנו, בטח בעניין של הביטחון.

שי ברמן: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

ועדת ביטחון הפנים): התשלום הוא לפי מטר.

וליד טאהא: כן, זה הדיון הראשון, התחלנו עם למה מטר.

ועדת ביטחון הפנים): לא, אז אם זה עסק, למה שהוא ישלם יותר?

יוחאי וג'ימה: אני יוחאי וג'ימה, ראש מינהל ביטחון חירום.

יוחאי וג'ימה: אני רוצה לחזק את הדברים שאמר חבר הכנסת איתן גינזבורג, בעניין ההפעלה של הכוחות בתוך הרשות המקומית.

יוחאי וג'ימה: זה לא רק שיטור עירוני, לסיירים בתוך רשויות מקומיות, גם ברשויות גדולות שבהן יש נציגות של משטרת ישראל, עדיין המשימות, אנחנו דנים בזה כבר כמה שנים לגבי כל נושא של אבטחת מוסדות חינוך במענה, יש קרוב ל-22,000 גני ילדים, מרכיב הביטחון היחיד שיש להם זה זמזם ושערים מסביב.

יוחאי וג'ימה: כל תגובה לכל דבר כזה מצריך מהרשות המקומית לפנות לזה כוח.

יוחאי וג'ימה: למרות שמשטרת ישראל אומרת, שהסיירים יגיעו, אנחנו יודעים שלא הם יגיעו.

יוחאי וג'ימה: עכשיו הולכים לעוד מהלך, הממשלה הולכת להסדיר את כל הנושא של מעונות יום, זה עוד 12,000 כאלה, שגם להם לא יהיה מי שייתן מענה זמין.

יוחאי וג'ימה: בסוף על מי זה ייפול?

יוחאי וג'ימה: על הרשות המקומית שתצטרך לתת איזשהו מענה.

יוחאי וג'ימה: לכן הצרכים הולכים וגדלים ואנחנו נשארים גם ברשות המקומית.

יוחאי וג'ימה: לכן, האפשרות לתת לרשות המקומית להוביל את המהלך הזה הביטחוני, לא רק הביטחוני, אלא גם מענים כאלה ואחרים, שאנחנו מצפים שרשות מקומית תיתן, הוא מחייב, הוא דבר שהוא כורח המציאות, בעיקר ברשויות פריפריאליות, פרדסיה וכל מיני מקומות כאלה שהמשטרה רחוקה משם.

יוחאי וג'ימה: אם לא יהיה שם את הסיירות שמסתובבות שם ונותנות מענה לתושבים, לא יהיה אף אחד שייתן להם את המענה.

יוחאי וג'ימה: זה הכול.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: אנחנו עוברים לזום, לחובב צברי, ראש המועצה המקומית קריית עקרון, בבקשה.

חובב צברי: צוהריים טובים, אדוני היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר בפתיח, שעמדת השלטון המקומי על 257 הרשויות, כן לאפשר את המשך החוק ואפילו להסדיר אותו באופן קבוע.

חובב צברי: אני מקווה שאתם תעשו את זה כי בסופו של דבר, הבקרה האמיתית של ראש רשות ולא משנה הגודל שלה, זה התושבים שלו.

חובב צברי: זה הדבר הכי חשוב כי בסופו של דבר אנחנו נמדדים בוקר בוקר, צוהריים, ערב, לילה, אל מול הביטחון האישי של כל תושב שלנו ולכן אנחנו מבינים את הצורך.

חובב צברי: נכון, אפשר לומר, שלא כל ראש רשות או מועצה מקומית מעדיפים לעשות את זה וזה בסדר גמור, צריך לאפשר להם כי מי שבאמת חי, מכיר ויודע את הצרכים של הרשות שלו, זו אותה רשות שיודעת לטפל בעניינים.

חובב צברי: ולכן, גם בנושא של ביטחון אישי, גם בנושא של מוקד, מצלמות, כל הסוגיות שמרכיבות בפנים את החוק, צריך לאפשר את זה.

חובב צברי: זאת העמדה העקרונית של השלטון המקומי ואני מקווה מאוד שהוועדה המכובדת, תאפשר לנו למשוך את זה עד 2024, ובהמשך גם לעשות עבודה ולאשר את זה כחוק קבוע.

חובב צברי: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: יש לנו נציגים של משרד האוצר?

ידידיה גרינוולד: ידידיה גרינוולד, אני רפרנט פנים באגף התקציבים במשרד האוצר.

ידידיה גרינוולד: המשמעות של לא להמשיך את הוראת השעה, זה אובדן הכנסות מאוד משמעותי לרשות - - -

וליד טאהא: אתם תמיד הולכים למספרים וחישובים.

וליד טאהא: תתחילו להתייחס לאדם, ביטחון אישי.

תומר רוזנר: מר גרינוולד, כמה הכנסות לרשויות המקומיות?

ידידיה גרינוולד: מהנתונים שאני קיבלתי ממשרד הפנים, מדובר על משהו כמו 300 מיליון שקלים, אבל זו שאלה שצריך להפנות למשרד הפנים.

וליד טאהא: ברשויות האלה שמפורטות ברשימה.

ידידיה גרינוולד: כן.

ידידיה גרינוולד: ההיטל הזה שהוא וולונטרי, מאפשר לרשויות לתת לתושבים שירותים טובים יותר.

וליד טאהא: הנה, עכשיו התחלת להשיב נכון.

ידידיה גרינוולד: ולכן העמדה שלנו, שצריך להמשיך את ההוראה.

ידידיה גרינוולד: לגבי הנושא שעלה פה על הרשויות המוחלשות, יש גם רשויות לא חזקות שגובות את האגרה הזאת, כמו שכבר הזכירו פה.

ידידיה גרינוולד: בסופו של דבר, יש פה מסגרת זמנים קצת צפופה, שבה בסוף השנה תוקף של ההוראה הזאת פג ולכן העמדה שלנו, שכן צריך להמשיך את ההוראה.

וליד טאהא: למה אתה לא חושב שצריך להסדיר את זה פעם אחת ולתמיד בצורה מסודרת, שתיקח בחשבון את אלה שאין להם ויש להם?

וליד טאהא: שתיקח בחשבון את כל השיקולים, להסדיר את זה פעם אחת ולתמיד.

ידידיה גרינוולד: כמו שהזכירה פה חברת הכנסת מירב בן ארי, יש התייחסות גם לרשויות מוחלשות, נבנית עבורן תוכנית.

ידידיה גרינוולד: כבר היום במבנה התקציבי של השלטון המקומי, רשויות מוחלשות מקבלות תקציבים שרשויות חזקות לא מקבלות.

ידידיה גרינוולד: הדברים האלה כבר באים לידי ביטוי.

ידידיה גרינוולד: לגבי האם אפשר לעשות את זה כהוראת קבע או להמשיך כהוראת שעה, בסופו של דבר אנחנו במסגרת זמנים מסוימת אז אני לא יודע, אבל לנו כמובן אין התנגדות להסדיר את זה באופן קבוע.

וליד טאהא: תודה רבה.

איתן גינזבורג: למה סיון להבי לא הגיע?

וליד טאהא: שאלתי ואף אחד לא ענה לי.

וליד טאהא: לנציגי משרד הפנים יש תשובות לתת, או שאתם מסתפקים בדיון?

וליד טאהא: אין.

איתן גינזבורג: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר פה חבר הכנסת מוסי רז.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מוסי רז שאל, למה התעריפים לא שוויוניים?

איתן גינזבורג: בתוך החוק בתוספת כתוב, מי שבאשכול סוציואקונומי גבוה, יכול לגבות יותר כסף, ומי שבאשכול סוציואקונומי נמוך, יכול לגבות עד סכום נמוך יותר.

איתן גינזבורג: למה לא לקבוע תעריף מקסימאלי?

איתן גינזבורג: למשל כמו עם החניה, שכל אחד ישחק בתווך הזה.

איתן גינזבורג: למה צריך לקבוע להם פחות כסף מאשר לרשויות החזקות?

איתן גינזבורג: על זה אין לי תשובה מכם.

יוסף בנישתי: אני אתייחס.

יוסף בנישתי: כבר עשינו סכום מרבי.

יוסף בנישתי: השר קבע תקנות לסכום מרבי.

איתן גינזבורג: לא סכום מרבי.

איתן גינזבורג: בתוספת יש סכומים מרביים ומינימאליים לפי אשכול.

איתן גינזבורג: אם אתה באשכול 7-10, אתה יכול לגבות יותר מאשר עד 5.

איתן גינזבורג: למה?

איתן גינזבורג: למה אין שוויוניות בתעריפים?

איתן גינזבורג: למה רעננה או חוף השרון גובים יותר מעפולה או חדרה או נתניה?

יוסף בנישתי: אני אענה על השאלה.

יוסף בנישתי: התעריף המרבי שנקבע בחוזר מנכ"ל, עם התוספות שנקבעו לרשויות מקומיות בדירוג חברתי כלכלי גבוה יותר, נבעו מההנחה שתושבים ברשויות חזקות יותר יוכלו לשאת על עצמם נטל תשלום גבוה יותר לעומת רשויות בדירוג חברתי כלכלי נמוך.

איתן גינזבורג: גם בארנונה אתה נותן לרשויות מקומיות בסוציואקונומי נמוך, תעריף נמוך יותר מרשויות אחרות?

יוסף בנישתי: אתה שואל מה קורה בפועל?

איתן גינזבורג: לא, אני שואל לפי תפיסת העולם שלכם, אתם משרד הפנים ואתם קובעים את הדברים האלה.

איתן גינזבורג: כי זאת תשובה שאני לא מקבל אותה.

יוסף בנישתי: אני יכול לענות לך.

יוסף בנישתי: גם בארנונה יש מודל להשוואת תעריפים בארנונה והרשויות מחולקות בהתאם לדירוג חברתי כלכלי.

יוסף בנישתי: אז לשאלתך, כן.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, יש פה בעיה בתוך התקנות, הן מנציחות את הפערים בין הרשויות החזקות לחלשות.

איתן גינזבורג: במקום לקבוע תעריף אחיד לכולן, הם נותנים לחלשים פחות ולחזקים יותר.

איתן גינזבורג: אני חושב שצודק חבר הכנסת מוסי רז, בהקשר הזה.

איתן גינזבורג: צריך לעשות תעריף מקסימום לכל הרשויות בישראל וכל רשות תבחר כמה לגבות, כמו בחניה.

איתן גינזבורג: בחניה היה מקסימום תעריף וכל אחת יכולה להגיע עד המקסימום.

איתן גינזבורג: פה עושים דיפרנציאציה.

איתן גינזבורג: אני מסכים עם מוסי, אפשר לעשות האחדה.

איתן גינזבורג: אני עדיין חושב, שהחוק הזה צריך לעבור.

איתן גינזבורג: את העבודה שמשרד הפנים לא עשו, אני עשיתי בזמן הדיון, יש לי פה טבלה לגבי האשכולות.

איתן גינזבורג: לפי הנתונים שהביא משרד הפנים, ישבתי אשכול אשכול ובדקתי מה כל אחד שווה.

איתן גינזבורג: רוב היישובים הם פחות מדירוג 8.

איתן גינזבורג: הרבה מאוד 6 ו-7.

איתן גינזבורג: גם הרבה 3 ו-5.

איתן גינזבורג: יש פה גם ישובים ערביים, יש מועצות אזוריות, מועצות מקומיות, יש ערים, זה ממה מגוון.

איתן גינזבורג: אבל להגיד שרק החזקים גובים, זה ממש לא נכון.

איתן גינזבורג: הייתי מצפה שמשרד הפנים יעשה את העבודה, ולא אני.

וליד טאהא: אני חושב שמיצינו את הדיון להיום.

וליד טאהא: כמובן, שמירב ואני סיכמנו, שאנחנו נשב כדי לפרסם נוסח, הוא לא הנוסח העכשווי, אבל הוא לא יהיה שונה בהרבה.

וליד טאהא: כשנפרסם אותו, יש כאלה שביקשו להגיש הסתייגויות, הם יוכלו להגיש הסתייגויות כאשר יפורסם נוסח.

וליד טאהא: לאה, נקבע דיון להסתייגויות והצבעות.

וליד טאהא: נסכם נוסח שיהיה טוב בעניין הזה.

וליד טאהא: העיקרון, להביא הצעה לחוק קבוע, היא עדיפה על הוראת שעה.

וליד טאהא: על כן צריך גם להגביל מבחינת זמן, שיבינו שבתוך התקופה הזאת צריך להסדיר את זה בחוק קבוע.

וליד טאהא: מירב בן ארי, אני רוצה להודות לך, ראשת הוועדה לביטחון פנים.

איתן גינזבורג: ראש.

ועדת ביטחון הפנים): ראשת זה נשמע רע.

וליד טאהא: אמרו לנו, תתחילו להגיד ראשת.

וליד טאהא: אם חזרתם בכם, אין לי בעיה.

איתן גינזבורג: איך אומרים בערבית, אדוני היושב-ראש?

וליד טאהא: ראיסה.

וליד טאהא: ראיס וראיסה.

ועדת ביטחון הפנים): בערבית זה נשמע יותר טוב.

איתן גינזבורג: אז תקרא לה ראיסה.

וליד טאהא: משרד הפנים, אם אתם רוצים לשלוח הבהרות, הערות, אתם מתבקשים לעשות זאת באמצעות מנהלת הוועדה.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכולכם, תודה רבה, הישיבה נעולה.