ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 104, 2021-12-01 09:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב.

מיכאל ביטון: אנחנו מתחילים את ועדת הכלכלה בנושא חשוב מאוד שמשפיע על יוקר המחיה בישראל בעצם ההשלכות הכלכליות של העומסים בנמלי ישראל.

מיכאל ביטון: אבל בבוקר הזה אי אפשר שלא להתייחס למה שאירע בלילה, הרוגה נוספת בתאונת דרכים.

מיכאל ביטון: לצערנו, ההרוגה היא אימא של מנהלת סיעת תקווה חדשה וראש המטה של גדעון סער, קרן דקל.

מיכאל ביטון: אנחנו שולחים נחמה לקרן ולמשפחה.

מיכאל ביטון: אבל האסון הזה, כמו גם מספר ההרוגים בתאונות דרכים השנה לא מניח את דעתנו וזה המשך ישיר לדיון שקיימנו אתמול ונקיים כדי לראות שאכן ממשלת ישראל כולה מתגייסת לסוגיית התאונות בדרכים.

מיכאל ביטון: אתמול גם התפרסם מידע נוסף, ואני חוזר לענייני הוועדה, מה הן הערים היקרות בעולם.

מיכאל ביטון: מתוך חמש הערים היקרות, כולל פריז, ציריך, הונג קונג, סינגפור, ניו יורק, ז'נבה, קופנהגן, לוס אנג'לס ועוד, היקרה ביותר היא העיר תל אביב.

מיכאל ביטון: והאמת, גם בתל אביב חיים אנשים שנאבקים על הקיום.

מיכאל ביטון: גם בתל אביב יש עשרות אלפי צעירים שמנסים לקיים פרנסה, הולכים לעבוד, ולא מצליחים להעמיד לרשותם בית ולגמור את החודש בפלוס.

מיכאל ביטון: יוקר המחיה בישראל מושפע מהמון תחנות, והוועדה עוסקת ותעסוק ביוקר המחיה.

מיכאל ביטון: אחת הבעיות ביוקר המחיה זה שכל אחד, כל תחנה ביוקר המחיה מטילה את האחריות על תחנה אחרת.

מיכאל ביטון: כל שלב בשרשרת המזון ושרשרת האספקה מטיל את האחריות על העלויות של יוקר המחיה על חוליה אחרת בשרשרת האספקה.

מיכאל ביטון: הוועדה הזאת עשתה את רפורמת הייבוא ותקל על יבואנים ועל הביורוקרטיה ועל הרגולציה כדי לייבא לארץ בפשטות ובהיקפים גדולים, ולהגיע להיקפי סחר שמחזקים את הכלכלה הישראלית ומביאים מגוון מוצרים למדף.

מיכאל ביטון: הייבוא משפיע לא רק על המוצר הסופי שמיובא, אלא גם על הייצור הישראלי.

מיכאל ביטון: כשאי אפשר לייבא חומרי גלם, ואנחנו לא מדינה שיש לה את כל המחצבים ואת כל המשאבים, כמו מתכות ודברים אחרים, אז אנחנו תלויים בייבוא של חומרי גלם כדי לייצר גם בארץ.

מיכאל ביטון: היום זימנו דיון חשוב מאין כמוהו בנושא ההשלכות הכלכליות של העומסים בנמלי ישראל.

מיכאל ביטון: למה זה סוגיה של יוקר המחיה?

מיכאל ביטון: כי אין אינסוף נמלים ואין תחרות אמיתית ביכולת של אדם לייבא לישראל.

מיכאל ביטון: והמציאות הזאת של יוקר המחיה שנובע מעלויות השינוע זה דבר שהחמיר בצורה דרמטית.

מיכאל ביטון: הנתונים מראים שביוני 2020, להביא מכולה מסין לארץ עלה כ-2,000 דולר.

מיכאל ביטון: ביוני 2021, שנה אחר כך, ההובלה עולה 15,000 דולר.

מיכאל ביטון: חלק מעלויות השינוע נובעות מהמצב בעולם, מהקורונה, מהעיכובים במשלוחים, מתורות.

מיכאל ביטון: אבל יש עוד נתון.

מיכאל ביטון: יש חברות שינוע שהגיעו לרווחי שיא השנה.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, כלכלת השינוע היא כלכלה רווחית, והשנה היו פה רווחי שיא.

מיכאל ביטון: ראיתי נתון של חברת צים בהיקף של 500 מיליון דולר רווחים, אולי הרווחים הגדולים שהיו פה אי פעם בתחום השינוע.

קריאה: 1.5 מיליארד דולר ברבעון השלישי.

קריאה: זה הרווח.

מיכאל ביטון: אולי זה היה רבעון אחד או משהו.

קריאה: לא, הרבעון השלישי.

מיכאל ביטון: אנחנו בעד רווחים, בעד צמיחה, בעד יציבות.

מיכאל ביטון: אבל הפרדוקס הזה שבו רווחי שיא לשינוע, והמכולה הכפילה את עצמה במאות אחוזים, הדבר הזה משפיע על כולם, ובשרשרת האספקה ובשרשרת המזון, אם לא ניגע בתחנה הזאת של עלויות השינוע, לא נגיע לשום מקום.

מיכאל ביטון: מה שמדאיג אותי זה פנייה של נשיא איגוד לשכות המסחר, מנובמבר 2021, ובעבר פנייה שלו אל רשות התחרות.

מיכאל ביטון: והתשובה של רשות התחרות היא די מדאיגה.

מיכאל ביטון: היא כן מתייחסת לזה שיקום פה נמל ותהיה תחרות.

מיכאל ביטון: אבל סעיף אחרון של התשובה של רשות התחרות: נוכח האמור, משנושא פנייתך מטופל במסגרת רחבה ומקיפה, אין אנו רואים מקום להמשיך את הטיפול בפנייתך.

יעקב מרגי: אינני רואה מקום לקיים את רשות התחרות בכלל בצורה שהיא מתנהלת עד היום.

יעקב מרגי: סליחה שהתפרצתי.

מיכאל ביטון: אם היית אומר את זה בלי מסכה, זה היה נרשם יותר טוב בפרוטוקול.

מיכאל ביטון: אתה יכול להוריד את המסכה ולהגיד את זה?

יעקב מרגי: בדברי הפתיחה שלי אני בשמחה אומר את זה.

יעקב מרגי: איך שמתנהלת רשות התחרות עד היום, היא מיותרת בכלל, הייתי מוותר גם עליה.

יעקב מרגי: אם היא לא תשתנה, חבל על קיומה.

מיכאל ביטון: אם היינו במקום בעולם שיש בו 40 נמלי הגעה ו-20 חברות שמנהלות את הנמל, ואתה מחליט לאיזה נמל, ואיזו מכולה ואיזו חברה תביא לך את המכולה, הייתי אומר שרשות התחרות יכולה - - -.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו יודעים שהעסק הזה הוא בין מונופול לקרטל.

מיכאל ביטון: והתשובה של רשות התחרות – אנחנו לא מתכוונים להתערב בנושא.

מיכאל ביטון: טוב, אולי אחרי הדיון הם יחליטו להתערב.

מיכאל ביטון: אולי כשייכנס מנכ"ל או מנכ"לית.

אביר קארה: יש פה מישהו מרשות התחרות?

מיכאל ביטון: יש בטח מישהו מרשות התחרות.

מיכאל ביטון: מה אתה אומר, קארה?

מיכאל ביטון: תוריד את המסכה.

אביר קארה: זה לא סביר, הדבר הזה.

אביר קארה: יש פה מישהו מרשות התחרות?

מיכאל ביטון: עוד מעט ניתן להם להתייחס.

מיכאל ביטון: זה היה רק פתיח.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו במשבר אמיתי, בעלויות השינוע הימי שמשפיעות על כל מעגלי הכלכלה ומעגלי החיים.

מיכאל ביטון: יש הרבה דוברים.

מיכאל ביטון: כולם יידרשו לדבר קצר ולעניין.

מיכאל ביטון: אתם יודעים שהוועדה שלנו מוקפדת ואנחנו משתדלים לתת לכמה שיותר דוברים.

מיכאל ביטון: לב דרוקר, סגן בכיר לכלכלנית הראשית, תן לנו תמונת מצב של הנושא.

נדב פודולר: שלום.

נדב פודולר: אני נדב פודולר, מאגף הכלכלנית הראשית.

נדב פודולר: אנחנו פרסמנו סקירה לפני כמה חודשים.

נדב פודולר: היא מתבססת בעיקר על נתוני הרבעון הראשון.

מיכאל ביטון: תתקרב למיקרופון ודבר בקול.

מיכאל ביטון: לא שומעים אותך.

נדב פודולר: אני אומר שפרסמנו סקירה לאחרונה, שמבוססת בעיקר על נתוני הרבעון הראשון, וההערכה שלנו היא שהתרומה של הגודש בנמלים לאינפלציה היא 0.1%.

נדב פודולר: אם אנחנו מדברים על תחזית אינפלציה לשנה על משהו כמו 1.5% בממוצע, או 2.8% דצמבר מול דצמבר, ומתוך זה ההערכה שלנו היא שהמצב בנמלים תורם 0.1%.

יעקב מרגי: היה יותר טוב אם הייתם מצמידים את זה לעלות יוקר המחיה, יותר מאשר לאינפלציה.

נדב פודולר: למה הכוונה?

נדב פודולר: אני לא בטוח שהבנתי.

יעקב מרגי: היית רואה נתונים יותר גבוהים.

יעקב מרגי: ברגע שאתה מפשט את הנזק מהסוגיה הזו לכלל הנושא הכלכלי במדינת ישראלית, אתה מנמיך את הגרף.

יעקב מרגי: אם אתה ממקד את עליית המחירים בעקבות כל המשבר בנמלים, היית רואה שיש ענפים שהם בקפיצה גבוהה של תורמים.

יעקב מרגי: יש ענפים אחרים שממתנים את האינפלציה.

נדב פודולר: זו הערה נכונה.

נדב פודולר: אני רוצה להבהיר, א', שאנחנו דיברנו רק על - - -

יעקב מרגי: לא, אנחנו לא בוועדת הכספים.

יעקב מרגי: אנחנו פה במשבר הנמלים.

יעקב מרגי: לכם היה חשוב שתביאו את הנתון - - -

מיכאל ביטון: נושא הוועדה הוא יוקר המחיה, ההשפעה של השינוע על האזרח.

מיכאל ביטון: אז אם תיתן לו שיעור בכלכלה עכשיו על 0.1% באינפלציה, אני לא יודע אם הוא יבין מה אתה רוצה.

יעקב מרגי: אפשר לסגור את הדיון אם זה רק 0.1%.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים שתסביר ותמקד את משמעות העלויות האלה לאזרח הקטן ביוקר המחיה.

נדב פודולר: כשמסתכלים על אינפלציה, מסתכלים על סל מחירים וזה בסופו של דבר מה שהאזרח רואה.

נדב פודולר: זאת אומרת, מתוך עלייה של 1.5%, לפי הערכה שלנו, 0.1% מגיע בעקבות הגודש בנמלים.

נדב פודולר: זה לא כולל את כל ההשפעות של ההתייקרות של מחירי השינוע, אלא רק ממש ספציפית הגודש בנמלים, וזה מאוד משמעותי.

נדב פודולר: זה לא נכון לומר שלא רואים כאן את ההשפעה על יוקר המחיה.

יעקב מרגי: רואים, אבל זה ממזער.

נדב פודולר: אנחנו כן מסתכלים על המקרו, אנחנו מסתכלים על כל סל המוצרים.

נדב פודולר: מוצרים ספציפיים התייקרו הרבה, ומוצרים אחרים לא יושפעו.

יעקב מרגי: יש מקומות יעילים שמוזילים, ואתה מעניק את כל היעילות מעניק כמתנה לנמל אשדוד או למצוקה של נמל חיפה.

יעקב מרגי: זה לא נכון.

יעקב מרגי: אני לא בא אליך בטענות.

יעקב מרגי: אתה מציג את האינפלציה.

מיכאל ביטון: נדב, תגמור את ההצגה שלך.

מיכאל ביטון: תעשה את ההצגה מסודרת.

מיכאל ביטון: לך לשורות אחרונות של הבדיקה שלכם.

נדב פודולר: השורה התחתונה היא 0.1% עלייה ביוקר המחיה של אזרחי ישראל, של האינפלציה בעצם.

מיכאל ביטון: סיימת, נדב?

נדב פודולר: כן, תודה.

מיכאל ביטון: עופר אלישר, בבקשה.

עופר אלישר: אני מנהל אגף תכנון כלכלי במשרד התחבורה.

עופר אלישר: קודם כל, הנושא של העומס בנמלים מטריד אותנו מהרגע שהוא התחיל, מכיוון שהוא משליך על כל המשק, משליך על יוקר המחיה וכולי.

עופר אלישר: ומאחר שזה מדאיג ומטריד אותנו, אנחנו העלינו את זה לדרגת ההנהלה הגבוהה ביותר.

עופר אלישר: זאת אומרת, יש כאן מנכ"לית משרד התחבורה שמקיימת ישיבות סטטוס שוטפות עם היו"רים של הנמלים ועם הנהלת הנמל כדי למצוא פתרונות כבר תקופה אחרונה.

יעקב מרגי: ברשותך, משפט אחד.

מיכאל ביטון: בשביל הפרוטוקול, אתה פנית בנושא הזה וביקשת שאני אקיים דיון.

יעקב מרגי: רק משפט.

מיכאל ביטון: אבל אני רוצה לקבל נתונים.

מיכאל ביטון: יש לנו שעתיים.

מיכאל ביטון: תן לנו לחמם מנועים.

יעקב מרגי: רק משפט שאמרה לי השרה, כדי שהוא לא ייכשל.

יעקב מרגי: השרה אמרה לי בשבוע שעבר, הדיון מיותר, פתרנו את הבעיה בנמלים.

יעקב מרגי: יש לי את זה גם במכתב.

מיכאל ביטון: אתה יכול להקריא לנו את המכתב?

עופר אלישר: אני אפרט.

יעקב מרגי: אני לא אפריע לו.

מיכאל ביטון: תן לו להציג, ואתה תקבל את זכות הדיבור הבאה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

עופר אלישר: אם אנחנו רוצים להיות הוגנים ולדבר בהגינות, אז צריך לשים את האצבע על מקור הבעיה.

עופר אלישר: יש לנו כאן בעיה גלובלית, כמו שאמרת, היושב-ראש.

עופר אלישר: יש לנו את בעיית הקורונה שגרמה לחוסר סינכרון בהובלה הימית הגלובלית שיצרה פיק של עומס משמעותי בזמן הזה.

עופר אלישר: זה מצד אחד.

עופר אלישר: מצד שני, בצירוף מקרים ממש קוסמי אנחנו מדברים על כניסת המתחרים החדשים לשוק, על חברת נמל המפרץ ועל נמל הדרום, וחברות הנמל הקיימות לא נערכו להתרחבות אלא לצמצום מאחר שהן נערכו לתחרות.

עופר אלישר: שני הדברים האלה יוצרים לנו פה נקודתית עומס בנמלים, נקודתית ולטווח קצר.

עופר אלישר: והדבר הזה, למרות שהוא לטווח קצר, אנחנו רוצים לפתור אותו.

עופר אלישר: זאת אומרת, אנחנו נותנים פתרונות לטווח הקצר, הבינוני והארוך.

עופר אלישר: מבחינת הטווח הארוך, אנחנו בונים כאן שני נמלים – בנינו, הם כבר פעילים, הם פעילים במכולות ריקות ועוד מעט יהיו פעילים גם במכולות מלאות, וזה ייקח הרבה מאוד מהיקף המכולות.

עופר אלישר: וזה חוק כלים שלובים, כל שאר המטענים ייהנו מזה.

עופר אלישר: אבל זה תהליך שלוקח בהדרגה.

עופר אלישר: הם לאט-לאט נכנסים לזה.

עופר אלישר: אז הכנסנו גם נמלים חדשים לקיבולת והכנסנו גם תחרות.

עופר אלישר: התחרות גם נותנת משהו משמעותי ביותר, והיא גם משפרת את הנמלים הקיימים.

עופר אלישר: אנחנו כבר רואים את זה.

עופר אלישר: נקודתית לעניין הזמני הזה, ישבנו וחשבנו על כל הפתרונות הזמניים.

מיכאל ביטון: תן לי לשאול אותך.

מיכאל ביטון: אתה אומר, התחרות כבר מתקיימת.

עופר אלישר: התחילה.

מיכאל ביטון: אם תחרות התחילה, אז המחירים יורדים.

עופר אלישר: לאט לאט.

עופר אלישר: זה תהליך - - -

מיכאל ביטון: איך לאט?

מיכאל ביטון: זו העלאה במאות אחוזים.

עופר אלישר: התהליכים הם יותר ארוכים.

אביר קארה: לא, התחרות היא לא בכל הסחורות.

יעקב מרגי: ולא בכל האוניות.

עופר אלישר: נכון.

עופר אלישר: התחרות המרכזית היא במכולות, אבל יש כאן חוק כלים שלובים.

עופר אלישר: ברגע שיש לנו יותר משאבים במכולות, יהיו לנו יותר משאבים בכל שאר - - -

מיכאל ביטון: גם בשביל האזרחים וגם בשביל העסקים שיום אחד ירצו להיכנס לעולם הייבוא – אדם רוצה לייבא לארץ ייבוא, מה האפשרויות שלו?

מיכאל ביטון: כמה חברות יכולות להביא לו מכולה לארץ?

מיכאל ביטון: כמה פעמים הוא יכול לבחור באיזה נמל זה יגיע?

מיכאל ביטון: מה דרגות החופש שלו?

עופר אלישר: אני חושב שהולכת להיכנס כאן

עופר אלישר: תחרות מאוד - - -

מיכאל ביטון: תן לי מידע.

מיכאל ביטון: אני רוצה להביא מכולה לארץ.

מיכאל ביטון: כמה חברות יש לי?

מיכאל ביטון: ובאיזו גמישות אני בוחר באיזה נמל יפרקו את הסחורה הזאת, אם בכלל?

עופר אלישר: אם לפני כן הייתה לך תחרות בין חברת נמל אשדוד לחברת נמל חיפה, היום יש לנו ארבעה נמלים גדולים שנותנים תחרות; שניים בחיפה ושניים באשדוד.

עופר אלישר: זו תחרות משמעותית ביותר.

יעקב מרגי: הם מסוגלים לייבא אותו דבר, באותה מידה, באותן אוניות, באותה רמת אוניות, כל הארבעה?

אביר קארה: לא, לא.

אביר קארה: זה רק עם הרגליים.

אביר קארה: שתי הידיים קשורות מאחורי הגב.

אביר קארה: זה לא תחרות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: זה לא תחרות.

אביר קארה: תחרות זה משהו קצת שונה.

אביר קארה: לא יכול להיות שאי אפשר להביא מספוא, ואפשר להביא אולי רק מנמל אשדוד.

עופר אלישר: אתה צודק.

עופר אלישר: במכולות.

אביר קארה: אז צריך לציין את זה.

אביר קארה: במכולות התשובה היא כן, וגם פה, יש לך בחירה בין כל מיני דברים.

אביר קארה: בסוף אתה קיים עם מחסנים במקום מסוים, אתה צריך לחשב את עצמך, זה לא ממש נכון.

אביר קארה: וצריך להגמיש את זה כמה שיותר.

מיכאל ביטון: אבל קארה, אתה הולך לכיתה ג'.

מיכאל ביטון: אני בכיתה א'.

יעקב מרגי: עדיין לא הגענו לשם.

מיכאל ביטון: מה האפשרות שלי כיבואן?

מיכאל ביטון: מכמה חברות אני יכול להזמין מכולה לארץ וזה יגיע?

מיכאל ביטון: אני יודע על צים.

מיכאל ביטון: כמה כאלה יש?

מיכאל ביטון: כמה אפשרויות?

מיכאל ביטון: אני עכשיו בוחר או צים, שראיתי שמרוויחים הרבה, בא לי ללכת לחברה אחרת.

מיכאל ביטון: כמה כאלה יש לי?

עופר אלישר: יש לך שוק תחרותי של חברות שילוח.

מיכאל ביטון: כמה חברות מביאות מכולות לארץ?

מיכאל ביטון: שאני יכול לבחור אותן ואני עושה זאפ מחירים של מכולות.

מיכאל ביטון: הולך, בודק מחירים באינטרנט.

דנה דובר: אני אשמח להתייחס.

דנה דובר: אני דנה דובר מאגף תקציבים באוצר, רפרנטית שאחראית על תחום הנמלים.

דנה דובר: אני רוצה להתייחס ולהפריד בין שתי שאלות שנשאלו.

דנה דובר: אחת מהשאלות ומה שגורם ליוקר בעלויות ההובלה הן המחסור במכולות, שמביא לעלייה של מחיר פר מכולה.

דנה דובר: זה אירוע שלא מדבר על התשתית הנמלית, זה אירוע כלל עולמי - - -

מיכאל ביטון: מה זה מחסור?

מיכאל ביטון: לא בנו קופסאות?

דנה דובר: נכון.

דנה דובר: יש היום מחסור בקופסאות כאלה בעולם.

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: העולם גדל פי שניים?

אביר קארה: פוסט קורונה.

דנה דובר: כי הביקושים עלו.

דנה דובר: יש לא מעט סיבות לזה.

מיכאל ביטון: אבל הקורונה קיימת שנה ושלושה, אז לא ידעו לייצר את הקופסאות האלה בשנה ושלושה?

דנה דובר: אני רוצה להפריד את הנקודה.

דנה דובר: ספציפית יש מחסור עולמי במכולות שמנסים להתמודד איתו והחברות המסחריות הפרטיות לחלוטין יעשו את ההתאמות שלהן בשביל להגיע לאיזון ושיווי משקל שוקי.

מיכאל ביטון: אולי הן לא רוצות להגיע?

מיכאל ביטון: אם יש רווחי שיא לצים, למה שהיא תייצר עוד מכולות?

מיכאל ביטון: אני צריך הסבר על הדבר הזה.

קריאה: גם יש הרבה מכולות ריקות שתקועות בנמלים.

דנה דובר: רגע, רגע.

דנה דובר: אני ממש אשמח להתייחס.

מיכאל ביטון: דנה דובר, אנחנו ניתן לך.

מיכאל ביטון: את רצית הבהרה ואנחנו הפרענו לאיש משרד הכלכלה ולא סיימנו איתו.

מיכאל ביטון: אז את תארגני את הדברים שלך וניתן לך הצגה סדורה.

מיכאל ביטון: אני רוצה לשאול את איש משרד הכלכלה.

מיכאל ביטון: אתה אחראי כל תחום הכלכלה והתחבורה.

מיכאל ביטון: נכון?

עופר אלישר: תחבורה.

עופר אלישר: אני במשרד התחבורה.

מיכאל ביטון: אבל אתה אחראי על כלכלה ותחבורה.

מיכאל ביטון: סמנכ"ל כלכלה?

עופר אלישר: מנהל אגף תכנון כלכלי.

מיכאל ביטון: אתה חושב שרשות התחרות הייתה צריכה להתערב בנושא הזה של המחירים הגואים?

עופר אלישר: אני לא יודע להגיד לך.

דנה דובר: עופר, אם זה בסדר - - -

עופר אלישר: כן.

עופר אלישר: בבקשה, דנה.

מיכאל ביטון: אז את עושה לנו סקירה?

מיכאל ביטון: בבקשה, דנה.

דנה דובר: דיברנו כרגע על עלויות ההובלה של השוק הפרטי, ואם נתייחס לשאלתך, היושב-ראש, שאלת למה לחברת MSC לצורך העניין תרצה להביא עם הרווחים שלה בשיא?

דנה דובר: כי יכולה להיות חברה אחרת שבאותה מידה תגיד שאם היא תוריד באחוז מאוד קטן את המחיר שלה מתחת ל-MSC, אז הלקוחות ירצו לעבור אליה, וכך עוד חברה ועוד חברה.

דנה דובר: וכאן אנחנו מדברים על שוק תחרותי לחלוטין שיגיע לשיווי המשקל שלו ויתאזן.

דנה דובר: הוא עבר זעזוע בגלל הקורונה, ואנחנו מקווים שזה יקרה במהרה.

מיכאל ביטון: רגע, אני לא מסתפק בתשובות האלה.

מיכאל ביטון: מה נתח השוק בישראל?

קריאה: אולי נציג את השרשרת הלוגיסטית?

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: יש לנו שאלות ספציפיות.

מיכאל ביטון: מה נתח השוק של מכולות לפי חברות, חמש הגדולות שמביאות מכולות לארץ באחוזים?

דנה דובר: אני לא יודעת לענות על השאלה הזאת.

דנה דובר: אני אבדוק ואענה.

דנה דובר: אני רק רוצה להפריד את הדיון לתשתית הנמלית, ואני חושבת שפה היכולת של הממשלה לבצע.

מיכאל ביטון: אבל את יודעת לענות בקלות שיש תחרות וכל אחד יבחר באיזו מכולה ובאיזו חברה שהוא רוצה?

מיכאל ביטון: אולי נתחי השוק לא מראים על התחרות שאת מדברת עליה?

מיכאל ביטון: לפי מה שאת אומרת, אנחנו נראה נתחים קטנים, המון חברות עם נתחים קטנים.

עופר אלישר: יש מאות משלחים שיש תחרות ביניהם.

עופר אלישר: יש עשרות חברות הובלה ימית.

עופר אלישר: ויש לנו נמלים.

עופר אלישר: זאת השרשרת.

עופר אלישר: יש לנו ארבעה נמלים.

מיכאל ביטון: מה הנתחים של חברות ההובלה בישראל?

מיכאל ביטון: נתח שנתי לפי חברות בחמש הגדולות.

מיכאל ביטון: אמורים לדעת את הנתון הזה, לא?

מיכאל ביטון: אדוני, הרמת יד.

מיכאל ביטון: אתה יודע את הנתון הזה?

אלי בר יוסף: זה מידע בסיסי.

מיכאל ביטון: תציג את עצמך.

אלי בר יוסף: אני אלי בר יוסף, סמנכ"ל לקוחות, חברת נמל אשדוד.

אלי בר יוסף: MSE מחזיקה בערך 25% נתח שוק בישראל.

אלי בר יוסף: היא הולכת להפעיל גם את הנמל החדש, נמל הדרום.

מיכאל ביטון: אתם מדברים בעברית?

מיכאל ביטון: זה חברת צים?

אלי בר יוסף: MSC זו החברה מס' 2 בעולם היום.

מיכאל ביטון: MSC, חברה בין-לאומית.

מיכאל ביטון: יש לה 25% מנתח השוק בישראל, והיא תגדל.

אלי בר יוסף: והיא תפעיל את נמל הדרום באשדוד.

מיכאל ביטון: כמה מוערך שם בשני המקומות בסך הכול?

אלי בר יוסף: הקיבולת של נמל הדרום אמורה להיות בסוף הדרך בסביבות 1.5 עד 1.8 - - -

מיכאל ביטון: אז כמה יהיה נתח שוק שלה?

אלי בר יוסף: אני מעריך שהם ישמרו על נתח השוק הזה.

יעקב מרגי: היא תהיה ריכוזית.

מיכאל ביטון: ומי הבאה בתור?

אלי בר יוסף: הבאה בתור זו חברת צים.

אלי בר יוסף: לצים יש בערך 16% עד 18% נתח שוק.

אלי בר יוסף: אחריה חברת מארסק שהיא החברה הכי גדולה בעולם, והיא בערך עם 15% או 12% נתח שוק.

מיכאל ביטון: אז איך קרה שבישראל דווקא החברה השנייה היא הגדולה, אם מארסק היא הגדולה בעולם?

אלי בר יוסף: הפער ביניהן קטן מאוד ברמה עולמית.

מיכאל ביטון: אז אתה מציע שכל אחת מהן באיזור 20% פלוס מינוס?

מיכאל ביטון: אז אתה יודע למה זה דומה, לא?

מיכאל ביטון: זה אולי דומה לקרטל, זה לא דומה לתחרות משוכללת.

אלי בר יוסף: גם בנמלים החדשים היא תפתח את התחרות - - -

מיכאל ביטון: אז היא תקטין את הנתח של חמש החברות הגדולות?

אלי בר יוסף: להערכתי, היא תגדיל את הנתח - - -

דנה דובר: היושב-ראש, אני אשמח - - -

מיכאל ביטון: דנה, איפה למדת כלכלה?

דנה דובר: באוניברסיטת תל אביב.

מיכאל ביטון: בפכ"מ?

מיכאל ביטון: גם פילוסופיה וגם כלכלה?

דנה דובר: כן, גם משפטים וגם מדעי המדינה.

מיכאל ביטון: ואת כל זה למדת?

דנה דובר: כן.

מיכאל ביטון: ולא הלכת לבדוק את נתחי השוק של החברות האלה?

מיכאל ביטון: אם היינו מדברים עכשיו על בנקים והייתי אומר לך שיש להם 20% כל אחד, אז היית אומרת, זה קרטל, זו בעיה.

דנה דובר: אני ממש אשמח להגיב לטענה הזאת.

מיכאל ביטון: לא, אני לא צריך תגובה לטענה.

יעקב מרגי: למה זה עניינו של אגף התקציבים כרגע?

יעקב מרגי: למה זה עניינך?

יעקב מרגי: למה זה מקפיץ אותך כל שנייה?

יעקב מרגי: כשאני מנהל דיון, אני יודע שאני צריך את אגף תקציבים בסוף לפתרון בעיות.

יעקב מרגי: כשמציגים את הבעיות ואגף תקציבים קופץ, זה מלחיץ אותי.

מיכאל ביטון: אבל היא לא מסכימה איתך.

אביר קארה: אבל לא מציגים פה את הבעיה בצורה נכונה.

יעקב מרגי: נכון, מתפזרים.

אביר קארה: עושים פה שלושה דברים.

אביר קארה: מדבר דובר מנמל אשדוד ולא מספר על הציוד הישן שיש לו, הוא לא מספר על עובדים לא יעילים, הוא לא מספר על תוספת משמרות.

אביר קארה: הוא מדבר על חברות, מסיט את הדיון למקום אחר.

מיכאל ביטון: היא אומרת לך שהיא משפיעה על - - -

יעקב מרגי: אני מוכן לשמוע אותה, אבל לא עכשיו.

מיכאל ביטון: אבל היא מביאה בחוק ההסדרים רפורמות.

מיכאל ביטון: היא רוצה לעשות רפורמות בייבוא.

יעקב מרגי: שתעשה.

יעקב מרגי: שתציג לי את בסוף, לא בתוך הצגת העובדות.

אביר קארה: אבל מרגי, מציגים פה דברים שהם לא נכונים.

אביר קארה: אתה לא רואה שהולכים פה מסביב?

אביר קארה: היא לא סתם קופצת.

אביר קארה: מישהו פה הולך מסביב, מסביב, מסביב.

אביר קארה: אם מציג מישהו מנמל אשדוד ולא מציג את הציוד הישן שיש לו, אני לא מבין את מי אתה מציג, את מי אתה מייצג.

אביר קארה: יש להם ציוד ישן שהם לא צריכים להתמודד איתו.

דנה דובר: חבר הכנסת, אני אשמח לתאר את הבעיה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: את יכולה, דנה.

יעקב מרגי: זו לקונה בסיסית, אם אגף תקציבים מציג את הבעיה.

מיכאל ביטון: אני חושב שזה טוב שהוא מציג, כי בעוד שנה הוא יבוא בחוק ההסדרים ויביא לנו את רפורמת הנמלים.

מיכאל ביטון: אז נדע כבר היום.

אביר קארה: כל מי שהציג פה את הבעיה, הציג אותה בצורה לא נכונה.

מיכאל ביטון: בבקשה, דנה, תמשיכי.

אביר קארה: זה להסיט את הדיון למקום אחר.

מיכאל ביטון: אני אפשרתי קצת לחבריי, אבל חוזרים.

דנה דובר: אני חושבת שאנחנו מדברים על הבעיה כרגע בשוק הנמלי, אנחנו צריכים להסתכל על התשתית הנמלית ועל התחרות שהנמלים נותנים ולא חברות ההובלה.

דנה דובר: חברות ההובלה הן חברות פרטיות.

יעקב מרגי: על זה אני מסכים איתך.

דנה דובר: בסדר, מעולה.

דנה דובר: אז זו הנקודה שהיה לי חשוב לחדד.

יעקב מרגי: רק ההבדל ביני לבינך הוא שאני בלי רשות דיבור.

יעקב מרגי: אני לא יכול לקפוץ.

יעקב מרגי: הייתי אומר את זה מראש.

מיכאל ביטון: תמשיכי.

דנה דובר: ולכן, כשאתה שואל על התחרות, היושב-ראש, אז אני רוצה לנסות לתאר לך בהמשך למה שאמר - - -

מיכאל ביטון: כן, אבל לא נראה לך מוזר ששלוש חברות שולטות ב-70% מהשוק?

מיכאל ביטון: נראה לך תקין?

מיכאל ביטון: לא מדליק לך נורה אדומה בעולם הכלכלה והתחרות?

דנה דובר: כשאנחנו מדברים על הבעיה בשוק הנמלי, אנחנו מדברים על ההיצע של חברות הנמל ולא על חברות ההובלה כרגע.

מיכאל ביטון: אבל לא ענית על השאלה.

מיכאל ביטון: כשבודקים נתחי שוק של פעילות כלכלית ומגלים ששלוש חברות זה בערך 70% מהשוק, זה לא מדאיג אותך?

דנה דובר: אני חושבת שחסמי הכניסה כרגע לעולם חברות ההובלה הם נמוכים משמעותית, ולכן אני חושבת שיש פה איזשהו איזון.

דנה דובר: וכשאנחנו מדברים כרגע על העומס בנמלים והצעדים שצריך בשביל לפתור אותו, כמו שעופר התחיל להציג, אנחנו צריכים ל התמקד בסוגיות אחרות.

מיכאל ביטון: אוקיי.

מיכאל ביטון: עוד משהו את רוצה להוסיף?

דנה דובר: לא.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: מרגי, תגיד מה שיש על ליבך, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, קודם כל, אני מודה על קיום הדיון.

יעקב מרגי: טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

יעקב מרגי: אלה דיונים שהתחילו בשלהי הממשלה הקודמת בהיותי יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: כמובן שנמל אשדוד היה שמח יותר, ובכלל חברת נמלי ישראל הייתה שמחה יותר אם זה היה נדחה, כדי לא לחשוף את ערוותם.

יעקב מרגי: אבל הגיע הזמן שמישהו פה ייקח את הסוגיה של הפקקים בנמלים בצורה רצינית.

יעקב מרגי: משרד התחבורה, לצערי הרב, לא לוקח את הנושא הזה ברצינות, והייתי אומר, אפילו מגחך ומזלזל לאור המצב.

יעקב מרגי: אני מתריע על זה כבר יותר משנה.

יעקב מרגי: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הבעיה העיקרית כרגע בטרם נבוא לבחון את סוגיית רווחי החברות המשלחות זה הפקקים הגדולים ותורי ההמתנה לתוך מדינת ישראל.

יעקב מרגי: זה פוגע בתדמיתה הכלכלית של מדינת ישראל, זה תורם ליוקר המחיה בצורה ישירה.

יעקב מרגי: ועוד משהו, אי אפשר לבקש תחרות אם לא נעשה צעדים משמעותיים.

יעקב מרגי: ברגע שנמל אשדוד יכול לקלוט אוניות מסוג כזה, ונמל חיפה לא מסוגל לקלוט אוניות מאותו סוג, אז אין תחרות.

יעקב מרגי: כשנמל אשדוד לא מבוקר בצורה יסודית ומשרד התחבורה ומשרד האוצר, אדוני היושב-ראש, כן, הגיע הזמן, תקבעו להם מדדים – התור התפעולי בנמל אשדוד זה לא נחלת ועד העובדים.

יעקב מרגי: התור התפעולי בנמל אשדוד זה צורכי הכלכלה הישראלית במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לדעת ושיציגו לי פה גרף לפי סוגי סחורות, תבואות, מכוניות, כמה מחכה אונייה של מכוניות, כמה של תבואות, כמה של סחורות.

יעקב מרגי: אי אפשר לעשות מיקס אחד מכל הנתונים.

יעקב מרגי: כשבאים לדיון בוועדת הכנסת צריך לבוא עם נתונים מדויקים, עם גרפים מדויקים.

יעקב מרגי: יש פה התעללות ביבואנים.

יעקב מרגי: יבואן בוחר בצוק העיתים לבחור אונייה קטנה יותר, יקרה יותר, כדי שתיסע לחיפה ותפרוק סחורה בחיפה וישנעו אותם במשאיות לדרום עם פקקים, עם זיהום אוויר, עם תאונות דרכים.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: בגלל שזה לא בוער למשרד התחבורה?

יעקב מרגי: בגלל שזה לא צהוב ונותן כותרות כמו המזגנים ברכבות?

יעקב מרגי: מדברים על יוקר המחיה.

יעקב מרגי: יש פה סגן שר שזה הייעוד שלו – רגולציה.

יעקב מרגי: והוא שומע את זה והוא מתפוצץ מהנתונים שאתם הולכים סחור-סחור.

יעקב מרגי: צריך לשים את האצבע על הדלקת, על המורסה.

יעקב מרגי: המורסה זה הפקקים בנמלים.

יעקב מרגי: נמל אשדוד, יש רתיעה לגעת בו, לבדוק אותו.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: הגיע הזמן שייקחו אותו, ואדוני, אני מציע לך, קח את סוגיית נמל אשדוד, תכין שאלות נוקבות, שיבואו ויציגו לך נתונים על השנתיים האחרונות.

מיכאל ביטון: מנכ"ל נמל אשדוד פה, לא?

משה זנה: חיובי.

משה זנה: אני ממתין לתורי על מנת להתייחס.

מיכאל ביטון: אתה עוד מעט תדבר.

יעקב מרגי: אני סיימתי, אדוני.

יעקב מרגי: לעת עתה אני סיימתי.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: בהמשך לדברים שמרגי אמר, מי יכול לתת לנו את ההחמרה בתורים?

מיכאל ביטון: מבחינת ימים, ממוצעים, עובדות?

מיכאל ביטון: לא, לא.

מיכאל ביטון: מנכ"ל אשדוד, עוד מעט אתה.

מיכאל ביטון: נציג משרד התחבורה, בבקשה.

עופר אלישר: במבט על אני יכול להגיד שיש לנו שיפור במצב התור.

עופר אלישר: אם לפני כמה חודשים היו לנו 60 אוניות ויותר שמחכות - - -

יעקב מרגי: כמה זמן?

יעקב מרגי: כמה זמן חיכו אוניות מסוימות?

עופר אלישר: היו אוניות שחיכו הרבה מאוד זמן, חודש ימים.

יעקב מרגי: כמה קנסות שילמו היבואנים על האונייה הזו?

עופר אלישר: אנחנו מוטרדים מזה.

עופר אלישר: אמרתי מהתחלה.

יעקב מרגי: כמה קנס ליום, לאונייה?

יעקב מרגי: לטובת הציבור שצופה בנו.

יעקב מרגי: אתה יודע, חנוכה, הם מובטלים, ערוץ 99, הם רואים.

יעקב מרגי: תאמר, כמה האזרח משלם.

מיכאל ביטון: עופר, אתה כמעט בן אדם אופטימי.

מיכאל ביטון: קודם אמרת, יש תחרות.

יעקב מרגי: גם השרה שלו אופטימית.

מיכאל ביטון: אמרת, יש תחרות, אין אוניות מחכות.

מיכאל ביטון: אני קיבלתי את דוח האוניות המחכות בנמל.

עופר אלישר: יש מגמות.

עופר אלישר: תראו את המגמות.

מיכאל ביטון: הוא לא ידע איך היא חיכתה בלילות.

מיכאל ביטון: הרוח שוב מוסרת הודעה לים.

יעקב מרגי: אתה יכול לנגן את זה גם על תופים?

מיכאל ביטון: מה?

יעקב מרגי: אתה יכול גם לשיר את זה?

מיכאל ביטון: שיר אהובת הספן הנשכחת, שיר הנשים המחכות.

מיכאל ביטון: שיר היבואנים הסובלים.

מיכאל ביטון: מסכנים, עומדים על הנמל ומתפללים שתבוא אונייה.

מיכאל ביטון: ומה עם הנזק למוצרים?

מיכאל ביטון: ומה עם חברות שלא מוכנות?

מיכאל ביטון: - - -

אביר קארה: ואם היה מגיע מנופאי, המנוף מלפני 50 שנה, המנוף נתקע באמצע היום.

מיכאל ביטון: יש חברות שלא מוכנות להביא אוניות לארץ בגלל המצב.

אביר קארה: מסכן הספן.

קריאה: הנתב הולך לנוח.

קריאה: גם את זה קיבלנו.

קריאה: למה?

קריאה: כי יש רק אחד.

מיכאל ביטון: נתב?

קריאה: כן.

קריאה: 80,000 שקל בחודש, אדוני.

אביר קארה: תגיד, איך הם מסדרים את המשמרות?

אביר קארה: באיזו שעה הם קובעים משמרות?

מיכאל ביטון: עינינו לא צרה במשכורת של בן אדם.

קריאה: לא, ממש לא צרה.

קריאה: אבל כשמפעל עומד - - -

מיכאל ביטון: אבל אתה מדבר בלי זכות דיבור.

מיכאל ביטון: מה התפקיד שלך?

קריאה: אני סמנכ"ל בקבוצת חברות שנקראת אינרום תעשיות בנייה, מחזור מכירות של כ-1.5 מיליארד שקל.

מיכאל ביטון: אז תחכה.

מיכאל ביטון: עוד מעט.

עופר אלישר: תיכף נספר לכם מה אנחנו התעשיינים עוברים.

מיכאל ביטון: אתה תמתין עוד קצת.

מיכאל ביטון: אז תן לנו נתונים על כמה אוניות עכשיו.

מיכאל ביטון: אני הבנתי שבסביבות 40 או 37 מחכות.

עופר אלישר: היום בבוקר 38 אוניות מחכות מחוץ לנמל.

מיכאל ביטון: ראית שהיינו בדיוק בנתון.

מיכאל ביטון: אבל כמה זמן הן מחכות?

עופר אלישר: יש לנו נתון ממנהל רשות הספנות והנמלים – אוניות מטען כללי וצובר, המתנה ממוצעת היא 10 עד 14 יום ומצטמצמת.

קריאה: אתה חי בסרט.

קריאה: שלושה שבועות פלוס.

יעקב מרגי: כמה התבואות?

יעקב מרגי: כמה המכוניות?

מיכאל ביטון: כמה בעולם נהוג שאונייה מחכה?

אביר קארה: למה זה חשוב?

אביר קארה: אנחנו רוצים להגיע למקומות הראשונים בעולם.

אביר קארה: מה זה חשוב?

מיכאל ביטון: קארה, קארה, תן לי שנייה.

מיכאל ביטון: הוא בן אדם עם ראייה כלכלית גלובלית.

עופר אלישר: רשות הספנות והנמלים יכולה להציג לך שבכל העולם יש עומסים.

מיכאל ביטון: עומס זו מילה כללית.

מיכאל ביטון: זה מכבסה.

מיכאל ביטון: אפשר לחכות שלושה ימים ואפשר לחכות שבועיים.

מיכאל ביטון: עומס זו מילה לא טובה.

מיכאל ביטון: אנחנו במספרים ונתונים.

מיכאל ביטון: 40 אוניות מחכות, לפי מה שאתה אומר, מעל 10 ימים כדי לפרוק סחורה.

יעקב מרגי: אירופה מתניידת בתחבורה.

יעקב מרגי: לנו אין את זה.

מיכאל ביטון: 10 ימי עלויות לאונייה.

קריאה: 21 יום.

קריאה: לא 10 ימים.

עופר אלישר: אנחנו פועלים ביחד עם הנמלים לתת פתרונות לטווח הקצר, הבינוני, והארוך.

עופר אלישר: לדוגמה, לנושא של הגרעינים אנחנו בונים מסוע באשדוד שיפעל בערך בעוד שנה, והוא יתחרה במסוע בנמל חיפה והוא ייתן - - -

יעקב מרגי: הבטיחו לי שזה כבר מסתיים.

אביר קארה: בינתיים יש חברות שמקבלות קנסות של מיליון דולר על עיכוב של חודש וחצי בשביל לפרק מספוא.

עופר אלישר: - - -

אביר קארה: את הפירוק הכי פשוט שיש תנו לנמל הפרטי לפרק.

מיכאל ביטון: קארה, קארה, תן לי שנייה.

מיכאל ביטון: רב חובל יגאל מאור, מנהל רשות הספנות והנמלים, תציג לנו מה שאתה יכול להגיד על המצב, בזום.

יגאל מאור: בוקר טוב, כבוד יושב-ראש הוועדה ולאנשים.

יגאל מאור: יש לי כמה נקודות שעלו פה בדיון.

יגאל מאור: קודם כל, לגבי הטענות נגד חברות הספנות – אני רוצה להזכיר שרוב העיסוק של חברת צים הוא בכלל לא בישראל, אלא רוב הרווחים שלה מגיעים מעבודה בשוק של האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי, בלי קשר לישראל, וזה אחרי תקופה של קרוב לעשור כשהחברה כבר הגיעה לסף פשיטת רגל.

יגאל מאור: הדבר השני הוא לגבי מחירי ההובלה במכולות.

מיכאל ביטון: רגע, להערה הראשונה.

מיכאל ביטון: לפי הנתונים פה היא השנייה בגודלה בישראל, היא לא כזאת שולית בישראל.

יעקב מרגי: הרווחים שלה לא מישראל.

מיכאל ביטון: כן, אבל היא שנייה בגודלה פה.

מיכאל ביטון: זה לא דבר שולי.

יגאל מאור: אני לא חושב שהיא שנייה.

יגאל מאור: אני חושב שהיא שלישית.

מיכאל ביטון: זה הנתון שקיבלנו עכשיו.

מיכאל ביטון: תגיד לי, אתה אומר שהיא הפסידה הרבה כסף והיא סוף סוף עלתה על רווחיות.

יגאל מאור: נכון.

מיכאל ביטון: רווחי השיא האלה לא אמורים להוזיל קצת את העלויות?

יגאל מאור: לא, כי עוד פעם, המחירים שמשלמים בישראל ומשלמים בכל העולם זה מחירים גלובליים.

יגאל מאור: זה לא קשור בכלל במדינת ישראל.

יגאל מאור: יש מה שנקרא, תעריפי שוק מאסיה למזרח הים התיכון, ואלה מחירים לכל המדינות מאיטליה ומזרחה.

יגאל מאור: ומדינת ישראל נמצאת בתוך המחירים האלה.

יגאל מאור: אין משחקים בדברים האלה כי אלה מחירים שלא מוכתבים על ידי - - -

מיכאל ביטון: הנתונים שלנו מראים שזה עלה ב-700%.

מיכאל ביטון: יכול להיות?

יגאל מאור: זה עלה ביותר מ-700%.

יגאל מאור: אם אנחנו מדברים על מכולה של 40 רגל לפני שנתיים מאסיה למזרח הים התיכון ב-2,000 דולר – ראינו גם מחירים של 20,000 דולר בתקופה האחרונה, למרות שיש ירידה מסוימת.

מיכאל ביטון: ומה לגבי צוואר הבקבוק?

מיכאל ביטון: מתי הוא הולך להסתיים, אותן 40 אוניות שמחכות מעל 10 ימים?

מיכאל ביטון: מתי הולך להיגמר הברדק הזה?

אביר קארה: אפשר לגמור את זה בשלושה ימים.

יגאל מאור: מבחינת מספר האוניות, אנחנו מדברים הבוקר על 31 אוניות שמחכות בכניסה לנמלים, ומרביתן אוניות של פלדות.

יגאל מאור: ויש לנו גם מעט אוניות של תבואות, בעיקר מספוא.

יגאל מאור: אני מעריך שהמספרים האלה מסוגלים גם לרדת הלאה, אבל זה לא משהו שייגמר תוך שבוע, שבועיים.

מיכאל ביטון: מה אתם עושים כדי להוריד את המספר הזה ואיזה חסמים עומדים בפניכם לדאוג להכריע את הסוגיה?

מיכאל ביטון: ומה אתה חושב שהבעיה?

מיכאל ביטון: איפה הבעיה בכלל?

יעקב מרגי: מזכ"ל ההסתדרות קיבל 50 מיליון לסתום את הפה.

מיכאל ביטון: רגע, אדוני.

מיכאל ביטון: הלאה, תמשיך, בבקשה.

יגאל מאור: אני רוצה לדבר על הזווית הגלובלית, ואני אחזור מיד לענות על השאלה שלך, כבוד היושב-ראש.

מיכאל ביטון: דבר על ישראל.

מיכאל ביטון: איזה גלובלית.

מיכאל ביטון: ששש.

מיכאל ביטון: בבקשה, אדוני.

יגאל מאור: קריאות ביניים לא יעזרו, כי אם רוצים להבין מצב, רוצים להבין מצב.

מיכאל ביטון: הלאה, תמשיך.

יגאל מאור: ההיבט הגלובלי - - - היום בסחר הכי דומיננטי, ואני מדבר על סחר המכולות, מדברים על מאות אוניות שמחכות בנמלים בכדור הארץ.

יגאל מאור: מספיק להסתכל על הנמלים בארה"ב עם המתנות של שישה שבועות, ולהסתכל על נמלים בצפון אירופה - - -

יעקב מרגי: אבל לנו אין אופציה אחרת.

מיכאל ביטון: מרגי, אני לא יכול ככה.

מיכאל ביטון: אם לא נשמע את האנשים, לא נגיע.

מיכאל ביטון: נתתי לך לפתוח ואתה דיברת מדם ליבך, והדברים נשמעו.

מיכאל ביטון: אבל אם לא נאפשר את ההצגה הסדורה, אנחנו בבעיה.

מיכאל ביטון: קדימה.

יגאל מאור: בנמלי אירופה אנחנו מדברים על המתנות של שבועיים לאוניות.

יגאל מאור: בנמלי אסיה אנחנו מדברים גם כן על המתנות של שבועות של מאות אוניות.

יגאל מאור: כתוצאה מהאוניות הגדולות האלה נוצר מצב של חוסר במכולות, כי הרבה מאוד מכולות, במקום לעבוד, נמצאות על האוניות שעוגנות מול הנמלים.

יגאל מאור: ולכן נגרם המחסור במכולות, ששאלת עליו קודם, היושב-ראש, למרות הקצב המהיר מאוד יחסית שבו מנסים לייצר מכולות כדי להדביק את החוסרים האלה.

יגאל מאור: במדינת ישראל, בגלל עבודה של משרד התחבורה במשך עשור, אין המתנה של אוניות מכולה היום מעבר ל-12 שעות.

קריאה: נכון.

יגאל מאור: הדבר הזה לא קיים בשום מקום בכדור הארץ.

יגאל מאור: במקום לבוא למשרד התחבורה ולנמלים בנושא המכולות – ותיכף אני אגיע לנושא התבואות – ולציין את מדינת ישראל, שהיא המדינה היחידה על כדור הארץ שאין בה תור למכולות, אין שום תור לאוניות מכולה.

יגאל מאור: כל אוניית מכולה שמגיעה נכנסת ישר למקום ופורקת את רוב רובם - - - של מדינת ישראל.

יגאל מאור: אין שם שום התייקרות שנובעת מתור של המתנה, ונהפוך הוא.

יגאל מאור: אני חושב שנעשתה עבודה מדהימה על ידי הנמלים, על ידי המשרדים, וגורמים אחרים שהביאו אותנו למצב הזה.

מיכאל ביטון: רגע, אני רוצה להבין.

מיכאל ביטון: אתה אומר שמכולות בישראל, עד 12 שעות נפרקות?

קריאה: זה לא נכון.

יגאל מאור: עד 12 שעות כשהאונייה נכנסת.

יגאל מאור: נכון מה שאתה אומר.

יגאל מאור: נכון, מתחילות להיפרק, גג, בהמתנה מקסימלית.

מיכאל ביטון: אז הבעיה של אוניות שממתינות לא עוסקת במכולות, אלא במוצרים אחרים?

יגאל מאור: נכון מאוד.

יגאל מאור: רוב מוצרי הצריכה של מדינת ישראל, רובם ככולם, מוצרי הצריכה, דהיינו, מה שהאזרח הקטן צורך, מגיעים באוניות מכולה, ושם אין עיכוב בכלל.

מיכאל ביטון: ולמה אי אפשר לפתור את האפשרויות האחרות?

מיכאל ביטון: לכאורה, מכולה זה הרבה פרטים, זה מאות מכולות לאונייה, ופה זה בטח מוצר אחד מסיבי שפורקים אותו.

מיכאל ביטון: למה נוצרה ההפרדה הזו, שבמכולות אין תור ובשאר מחכים שבועיים?

יגאל מאור: ההפרדה הזאת נוצרה בגלל שבמכולות האוניות מגיעות בצורה הרמונית, בצורה מסודרת, כמו במטוסים.

יגאל מאור: אנחנו יודעים בדיוק מתי הן מגיעות ומתי הן צריכות להיכנס לנמל, ואפשר לארגן את לוח הזמנים שלהן.

יגאל מאור: יש שיטה שנקראת חלונות סלוטים, כמו בשדה תעופה.

יגאל מאור: כל האוניות מגיעות בזמן שלהן, נפרקות, יוצאות החוצה.

יגאל מאור: נכון, הייתה בעיה מסוימת עם פינוי של מכולות ריקות, אבל זה נפתר לאט.

יגאל מאור: אבל אני חוזר עוד פעם, מבחינת יוקר המחיה, מוצרי הצריכה של האזרחים - - -

מיכאל ביטון: לא ענית לי על השאלה.

מיכאל ביטון: אתה אומר שהאוניות של מכולות כמעט לא עומדות בתור.

מיכאל ביטון: למה בתחומים האחרים יש תור?

מיכאל ביטון: אם הצלחתם במכולות, למה לא הצלחתם בדברים אחרים?

קריאה: תפזורת, אדוני.

קריאה: תפזורת.

מיכאל ביטון: תפזורת.

מיכאל ביטון: תפזורת של מתכת, של תבואה, של בטון, אני לא יודע של מה.

מיכאל ביטון: אפשר לקבל תשובות ספציפיות?

מיכאל ביטון: ולא עכשיו מצב העולם.

מיכאל ביטון: למה במכולות עובד ובתפזורת לא עובד?

מיכאל ביטון: ולכאורה, יותר פשוט.

מיכאל ביטון: למה?

יגאל מאור: לענות לשאלתך, היושב-ראש?

מיכאל ביטון: כן, אבל לשאלה.

יגאל מאור: אז אני עונה.

יגאל מאור: התחלתי לענות.

יגאל מאור: שאלת אותי למה במכולות לא, ואמרתי למה לא, אז אתה מתרגז.

יגאל מאור: מבחינת התפזורת, מדובר על רציפים אחרים לגמרי.

יגאל מאור: אלה שיטות פריקה שונות לחלוטין.

יגאל מאור: אנחנו מדברים על מצב שבחיפה, כרגע, כמו שציין קודם עופר אלישר, יש לנו מתקנים שעובדים יחסית בסדר; חברת גדות ממגורות שפורקת את האוניות בצורה די מהירה יחסית.

קריאה: פלדה, פלדה.

מיכאל ביטון: מה עם הפלדה?

יגאל מאור: אני לא יכול לענות.

יגאל מאור: אתם - - -

מיכאל ביטון: תמשיך, תמשיך.

יעקב מרגי: הוא היה רב חובל.

יעקב מרגי: הוא לא עומד בלחץ.

מיכאל ביטון: תמשיך.

יעקב מרגי: אחד-אחד, בבקשה.

יעקב מרגי: לא כולם ביחד.

מיכאל ביטון: תמשיך.

יגאל מאור: בנושא התבואות, בחיפה גדות ממגורות פורקות את האונייה כמו שצריך, פחות או יותר.

יגאל מאור: באשדוד יש לנו בעיה של בניית מסוע שהייתה קודם.

יגאל מאור: לצערי, בגלל נושא הקורונה הייתה בעיה של הגעה של טכנאים זרים.

יגאל מאור: היו קצת עיכובים בעבודות, והסיום של המסוע נדחה בחודשים מעטים.

יגאל מאור: אני מקווה שבשנה הבאה הוא כבר יעבוד, ואנחנו נראה קצב פריקה של תבואות שהוא מהיר יחסית והרבה יותר טוב ממה שאנחנו רואים היום.

יעקב מרגי: זה בדיוק מה שהוא - - - לפני חצי שנה.

מיכאל ביטון: יגאל, החברות שהלכו לנמל השני, החדש, המופרט, זה הוזיל להם את העלויות?

יגאל מאור: לא, אין הוזלת עלויות בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אין הוזלה?

מיכאל ביטון: הרעיון היה שאם יהיו עוד נמלים העלויות יוזלו, לא?

מיכאל ביטון: זה היה הרעיון המסדר.

יגאל מאור: הרעיון המסדר הוא נכון מאוד, משום שברגע שנבנו התשתיות האלה במשך עשור – וסליחה, אני עונה לשאלתך, אני סוטה עוד פעם מהנושא.

יגאל מאור: שלא תתרגז אחרי זה שאני לא עונה לך לשאלה הזאת.

מיכאל ביטון: בבקשה.

יגאל מאור: הנמלים האלה מנעו בעצם הבנייה שלהם את העובדה שהאוניות יעשו שיטעון זה אומר שהן מגיעות לישראל, הנמלים לא מתאימים לעבודה, הם פורקים את המטען שלהם בנמל אחר, ואחרי זה מעבירים אותו לישראל.

יגאל מאור: זו שיטה נהוגה מאוד במדינות, במיוחד כאלה שאין להן נמלים מספיק מפותחים.

יגאל מאור: והדבר הזה מעלה את סדר הגודל, את העלויות למכולה, בסדר גודל של בין 200 ל-500 דולר למכולה.

יגאל מאור: את הדבר הזה הצלחנו למנוע בעבודה אינטנסיבית מאוד, של עשור, אמרתי קודם.

יגאל מאור: אני לא רוצה לקשור כתרים כי יש עדיין בעיות, כמו שציינו, על התבואה ועל המתכות, שאני תיכף אגיע אליהם, ברשותך.

יגאל מאור: אבל הסיפור הגדול שהוזכר עוד בעבר הוא חיסכון שמגיע היום לסדרי גודל בגלל מניעת שיטעונים בתחשיב שלנו של מעל מיליארד, ומתקרב היום לשני מיליארד שקל, כולל גם הזמנים של הגעת המכולות בזמן לישראל.

יגאל מאור: מדובר על חיסכון אדיר.

יגאל מאור: את הנקודה הזאת אף אחד לא מעלה, חבל.

יגאל מאור: אבל אני אחזור, ברשותך, לסיים את נושא התבואות.

יגאל מאור: בנושא התבואות יש עדיין בעיות.

יגאל מאור: גם בתוך התבואות יש לנו שני סוגים של מטענים.

יגאל מאור: יש סוג מטענים אחד שנפרק באמצעות מדלים, באמצעות דרך מאוד מודרנית, ויש סוג מטענים שני שהוא יותר אבקתי, וצריך לפרוק אותו בשיטות שהן יחסית די ישנות.

יגאל מאור: לצערנו, שם אנחנו לא רואים ישועה גדולה בנושא הזה.

יגאל מאור: מדובר בעיקר במוצרים שהם מוצרי מספוא או מזון לבעלי חיים, נקרא לזה מוצרים אבקתיים יותר.

יגאל מאור: זה לגבי התבואות.

מיכאל ביטון: מתי הבעיות האלה ייפתרו, להערכתך?

יגאל מאור: אני מעריך שבנושא הגרעינים, נושא המסוע יפתור בצורה די משמעותית את הצורך באותן משאיות שהזכיר אותן חבר הכנסת מרגי, ואני מקווה שזה יקרה תוך ארבעה או חמישה חודשים כשהמסוע הזה יוכל להתחיל לעבוד.

יגאל מאור: אולי עוד חודש, חודשיים יותר, ואז אפשר יהיה להתחיל להגיע לקצב פריקה הרבה יותר מהיר ממה שאנחנו רואים היום.

מיכאל ביטון: יגאל, להבנתך, אתה חושב שהמערכות של הנמלים פועלות בשיא היעילות ובשיא התכולה או שיש גם בתחום הזה בעיות?

יגאל מאור: אני לא חושב.

יגאל מאור: יש בתחום הזה בעיות, והבעיות האלה, אני חושב שניתן גם לנמל להגיב עליהן.

יגאל מאור: אבל הוזכר קודם על ידי חבר הכנסת קארה, הוא אמר באמת כמה דברים בקשר לנושא של קצבי עבודה, של המנופים, של כל מיני דברים אחרים.

יגאל מאור: ואגב, בהערת שוליים, אני רוצה לומר פה, למרות שהוזכר על ידי מישהו מחברי הכנסת המכובדים שמשרד התחבורה מגחך או לא מתייחס ברצינות לבעיה - - -

יעקב מרגי: אני מרגי.

יעקב מרגי: רק מרגי יכול להגיד דבר כזה.

יגאל מאור: אני לא זוכר שמות.

יעקב מרגי: כשאומרת לי השרה שנגמר, אין תורים בנמל, חשבתי שאני באיי סיישל.

יגאל מאור: היות ואני נמנה על עובדי משרד התחבורה, אנחנו לעולם לא מגחכים על דבר כזה.

מיכאל ביטון: אתה מדבר על שרת הכלכלה?

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: שרת התחבורה אמרה לי.

יעקב מרגי: ההצעה לסדר שלך מיותרת.

יעקב מרגי: אנחנו כבר גמרנו את התורים בנמלים.

מיכאל ביטון: קיבלת מכתב?

יעקב מרגי: היא אמרה לי במליאה, פנים אל פנים.

יגאל מאור: שרת התחבורה צדקה במאה אחוז במה שהיא אמרה.

יגאל מאור: לפני שבועיים-שלושה הגענו למצב שבנמל אשדוד הייתה אונייה אחת בהמתנה.

יגאל מאור: לצערי, המספרים עולים - - -

מיכאל ביטון: אז למה הם עולים?

מיכאל ביטון: ואתה גם לא נתת תשובה כנה.

מיכאל ביטון: אם יורשה לי, אני לא יודע מה מונע ממך.

מיכאל ביטון: שאלתי שאלה פשוטה.

מיכאל ביטון: אל תגיד לי מה קארה אמר.

מיכאל ביטון: האם המערכת הקיימת, הנמלים עובדים ב-full capacity וביעילות, לפי הבנתך?

אביר קארה: הוא אמר, לא.

יגאל מאור: עניתי לך בתשובה כנה מאוד שלא.

יגאל מאור: אני מצטער שאתה לא שומע את מה שאני אומר.

מיכאל ביטון: לא שמעתי את התשובה.

מיכאל ביטון: הם לא עובדים ביעילות.

יגאל מאור: אמרתי לך במפורש קודם שלא - - -

מיכאל ביטון: אז מה צריך לעשות שם?

יגאל מאור: אז אני אומר, אני עונה על השאלה.

יגאל מאור: אתם קוטעים אותי כל הזמן כשאתם מעבירים ביקורת.

מיכאל ביטון: החלטת לא להיות חבר כנסת.

מיכאל ביטון: אבל גם מנהל בכיר מתמודד עם עומסים והתנגדויות בישיבת דירקטוריון.

מיכאל ביטון: אז תחשוב שזו ישיבת דירקטוריון סוערת, ואתה צריך להשיב להנהלה שלך עם הפרעות ביניים.

מיכאל ביטון: אז כן, תן לנו תשובה מה צריך לקרות מבחינת תפקוד ויעילות של הנמלים הקיימים.

יגאל מאור: אני עונה לכם שקודם כל, מה שנאמר במשרד התחבורה לא נכון.

יגאל מאור: מנכ"לית משרד התחבורה יושבת על נושא הבעיות בנמלים בקצב של ישיבות יומיות לפני חודש, ואנחנו מדברים היום על ישיבות שבועיות לקבל עדכון ולקבל הסברים ולהבין מה קורה.

קריאה: שקר.

יגאל מאור: היו מאמצים אדירים להוסיף עובדים זמניים לתוך הנמלים.

יגאל מאור: לצערי, הסיפור הזה כרגע על ידי ההסתדרות נדחה, ויכול להיות שיצטרכו לוותר על העובדים הזמניים שהקלו מאוד על הקטנת העומסים.

יגאל מאור: אני חושב שבנושא הזה שווה שמנכ"ל חברת נמל אשדוד יענה על הטענות כנגדו על איכות הציוד ועל נושא העובדים.

יגאל מאור: מבחינת משרד התחבורה, אנחנו עוקבים על בסיס יומי אחרי כל אונייה ואונייה בתור, ומבקשים - - -

מיכאל ביטון: איך הגעתם למצב שהייתה רק אונייה אחת ופתאום נהיו כמעט 40?

מיכאל ביטון: מה קרה?

מיכאל ביטון: מה השתבש?

יגאל מאור: מגיע בבת אחת שטף של אוניות, וכמות גדולה של אוניות, והנמל לא מצליח להתגבר על התורים - - -

מיכאל ביטון: אבל אמרת שיודעים מראש מי מגיע ומתי, כמו בשדה תעופה כשבאים מטוסים.

יגאל מאור: במכולות, במטען הכללי, בצוברים, אין לנו שום מושג ואין שם שום תכנון.

יגאל מאור: פשוט האוניות מגיעות ברצף כל הזמן.

מיכאל ביטון: אין תכנון לאוניות של תפזורת?

מיכאל ביטון: הן באות מתי שבא להן?

קריאה: מה פתאום?

קריאה: ! יש הודעות ויש דוח אוניות - - -

מיכאל ביטון: ואי אפשר בעולם גלובלי שיהיה תיאום מתי אונייה יצאה לדרך?

מיכאל ביטון: זה כמו שלמדנו בבית הספר; אונייה יצאה מהנמל, בעוד כמה שעות היא תגיע אם מהירותה היא כך וכך?

מיכאל ביטון: אז לא יודעים את זה?

יגאל מאור: אני מרוצה מבית הספר הזה כי במעט מאוד בתי ספר מלמדים על אוניות.

יגאל מאור: אין לוח זמנים ברמה כזאת.

מיכאל ביטון: טוב, יגאל, אולי נשוב אליך עוד מעט.

מיכאל ביטון: מנכ"ל נמל אשדוד, בבקשה.

משה זנה: בוקר טוב, קודם כל, אני שמח על הזימון.

משה זנה: אני רוצה להבהיר נקודה אחת.

משה זנה: ברגע זה, בנמל אשדוד יש שמונה אוניות מחוץ לנמל שממתינות ימים בודדים.

משה זנה: והאמירה שהפקקים מאחורינו - - -

מיכאל ביטון: רגע, שנייה.

מיכאל ביטון: שמונה באשדוד?

משה זנה: שמונה אוניות.

מיכאל ביטון: אז 30 זה בכל המדינה?

מיכאל ביטון: מה זה בדיוק?

משה זנה: כן.

משה זנה: כשדיברו על 30 דיברו על מפרץ חיפה - - -

יעקב מרגי: איזה אוניות יש באשדוד בהמתנה?

מיכאל ביטון: רגע, רגע, מרגי.

מיכאל ביטון: שמונה אוניות ממתינות באשדוד.

משה זנה: רק בבקשה מכם, תנו לי כמה דקות לתת לכם סקירה על כל מה שנאמר - - -

מיכאל ביטון: אבל אנחנו נידרש להבהרות כי אנחנו מקבלים נתונים סותרים ואנחנו מתבלבלים.

מיכאל ביטון: באשדוד, שמונה אוניות.

משה זנה: באשדוד ברגע זה - - -

קריאה: למה אבל?

קריאה: למה?

משה זנה: חבר'ה, אני מבקש לא להפריע.

מיכאל ביטון: אני גם אוציא את מי שיפריע.

משה זנה: תודה רבה.

משה זנה: עכשיו אני אתן סקירה של כמה דקות.

משה זנה: אני אתן לכם עובדות, מספרים ונתונים.

משה זנה: ולא אמירות ונפנופי ידיים.

משה זנה: ברגע זה שמונה אוניות, כמו שאמרתי, ממתינות מספר ימים.

משה זנה: כשהשרה אמרה, הפקקים, התור התפעולי פחת משמעותית, שוב, ציין את זה מנהל רספ"ן, שתי אוניות בודדות חיכו בשבוע שעבר.

משה זנה: עכשיו אנחנו לא מונעים.

משה זנה: אוניות מגיעות, וזה בסדר.

משה זנה: האחריות שלנו היא לפרוק אותן ולטעון אותן - - -

מיכאל ביטון: שמונה הקיימות, כמה זמן הן ממתינות?

משה זנה: משמונה האוניות – האונייה שממתינה הכי הרבה זמן היא תשעה ימים.

משה זנה: האונייה הצעירה הגיעה רק הבוקר.

משה זנה: כך שאנחנו מדברים על ממוצע של ארבעה ימים כי אנחנו ממצעים כל הזמן.

מיכאל ביטון: וזה המצב הרגיל בחודשים האחרונים או שזה הישג של הימים האחרונים?

משה זנה: ההישג הזה בא בזכות דבר אחד, בזכות מלחמה של שרת התחבורה יחדיו עם משרד התחבורה, שהבאנו את ההסתדרות והצלחנו לגייס עוד עובדים, גם לנמל אשדוד וגם לנמל חיפה.

יעקב מרגי: תציין את הלחץ של ועדת הכלכלה גם.

משה זנה: שנייה.

משה זנה: בבקשה מכם.

יעקב מרגי: זה גם הישג של ועדת הכלכלה.

משה זנה: בבקשה.

משה זנה: 90 עובדים שגייסנו לנמל אשדוד, הם הפכו לנו את הלימון ללימונדה, ובאמת הביאו כוח.

משה זנה: צוין קודם, הנמלים היו במצב של ירידה בתפוקות כתוצאה - - -

מיכאל ביטון: העובדים האלה הם מוכשרים, עם הסמכות?

משה זנה: הכשרנו אותם בתהליך מזורז מאוד, עם הסמכות מלאות.

מיכאל ביטון: אבל אלה משימות מורכבות, לא?

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: רגע, קארה.

מיכאל ביטון: תנו לי.

מיכאל ביטון: אני רוצה עכשיו לקבל ממנו תשובות.

מיכאל ביטון: אל תפריעו, בבקשה.

מיכאל ביטון: תמשיך.

משה זנה: העובדים האלה הוכשרו על פי כל התקנון.

משה זנה: הם יודעים לעבוד ועובדים בתוך הספנות, והם אלה שגרמו להורדת התור התפעולי בחברת נמל אשדוד.

משה זנה: לצערי, בסוף החודש הזה הם מסיימים חצי שנה כי קלטנו אותם לטובת מענה להפחתת התור התפעולי בלבד מתוקף ההבנה ששני הנמלים ייפתחו וייכנסו לתוך העבודה.

משה זנה: לצערי, התהליך מתעכב.

משה זנה: אני כן חושב שחשוב להאריך להם את החתימה של הזמניות, וזאת כן בשורה שאני חושב שכדאי שנדבר עליה כי כרגע יש התנגדות.

מיכאל ביטון: ולמה לא מאריכים?

יעקב מרגי: הסתדרות.

יעקב מרגי: ועד עובדים.

משה זנה: ההסכם, למען הגילוי, נחתם לחצי שנה.

מיכאל ביטון: מדינת ישראל עכשיו, הכלכלה שלה תלויה ב-90 עובדים, אם אפשר להמשיך להם את ההעסקה.

מיכאל ביטון: לזה הגענו?

מיכאל ביטון: זה מצב המשק הישראלי?

משה זנה: 90 העובדים האלה באים בנקודה קריטית - - -

אביר קארה: אני מתפלא עליך.

אביר קארה: זה כל הבעיות שיש לך?

משה זנה: שנייה.

משה זנה: בבקשה, אני מבקש לענות על השאלה.

אביר קארה: אבל זה כל הבעיות שיש לך?

אביר קארה: למה אתה לא מדבר על ציוד ישן שיש לך?

משה זנה: אני מבקש לענות על השאלה.

אביר קארה: אבל זה מה שאתה צריך לענות.

מיכאל ביטון: אתה מפריע לו.

מיכאל ביטון: אתה לא נותן לסיים את דבריו, קארה.

אביר קארה: הרי כל אחד מהעובדים המוכשרים שלך, ויש לך עובדים מוכשרים - - -

משה זנה: אני מבקש לענות על השאלה.

אביר קארה: יש גם עובדים מוכשרים.

אביר קארה: העובדים המוכשרים שלך נתקעים כל יום במאה תקלות.

משה זנה: יש לי עובדים מעולים, מצוינים.

אביר קארה: למה אתה לא אומר את זה?

אביר קארה: אמרתי, יש לך עובדים מצוינים, ואתה מבזבז את הזמן שלהם על מאה תקלות ביום.

אביר קארה: אבל אתה לא מעלה את זה.

אביר קארה: זה מדהים שאתה לא מעלה את זה.

משה זנה: חברת נמל אשדוד תסיים השנה את - - - הכי גבוהה שעשתה אי פעם.

משה זנה: אתם יכולים להתעלם מעובדות.

משה זנה: אני מבקש בכל זאת לדבר.

מיכאל ביטון: קארה, אני קורא אותו לסדר.

מיכאל ביטון: 2.9, יש לא עוד 0.1, כמו האינפלציה שעולה.

מיכאל ביטון: עוד 0.1 אתה זז מפה.

אביר קארה: הוא שולח לי קפה עם לבבות על הבוקר, ואחרי זה הוא מוציא אותי מהוועדה.

אביר קארה: ראית דבר כזה?

יעקב מרגי: הוא משחד אותנו.

מיכאל ביטון: אבל הם לא יודעים שיש להם חומר מרדים בקפה.

משה זנה: אני מבקש מספר דקות לשים את כל העובדות, ואני אדבר גם על הציוד.

מיכאל ביטון: בבקשה, מנכ"ל הנמל.

יעקב מרגי: אדוני, אני תובע את עלבונה של הוועדה שלך.

יעקב מרגי: הוא היה צריך לומר ביושר שזה הישג של ועדת הכלכלה, 90 העובדים.

מיכאל ביטון: אנחנו מטפלים רק בכישלונות של המשק.

מיכאל ביטון: הישגים זה מישהו אחר.

מיכאל ביטון: אנחנו רק כישלונות של המשק.

מיכאל ביטון: תביאו לנו את כל הכישלונות.

מיכאל ביטון: הישגים תחלק למישהו אחר.

משה זנה: חשוב שתבינו מה זה עבודה נמלית.

משה זנה: כשמסתכלים על כל העוגה של 100%, המכולות מהוות 60% עד 70% מסך כל הפריקה.

משה זנה: כמו שאמר מנהל רספ"ן, אין אוניות מכולות שמחכות, ציין את זה עדני סימקין, מנכ"ל MSC, שהוא למעשה המוביל.

משה זנה: המצב במדינת ישראל הוא הטוב בכל העולם בתחום פריקת מכולות.

משה זנה: ועכשיו אני מסייג את המכולות, מזיז את המכולות הצידה.

מיכאל ביטון: השמונה שממתינות, איזה סוגים?

משה זנה: מטען כללי בלבד.

משה זנה: אין אוניית מכולה אחת שממתינה.

מיכאל ביטון: כל השמונה זה התפזורת?

משה זנה: זה לא תפזורת.

משה זנה: זה אוניות ברזל.

מיכאל ביטון: תשהה את דבריך רגע.

מיכאל ביטון: אז יש עוד 20 ומשהו מכולות לא אצלך.

מיכאל ביטון: איפה הן נמצאות?

קריאה: אוניות.

קריאה: לא מכולות.

מיכאל ביטון: אוניות.

מיכאל ביטון: עוד 20 ומשהו אוניות לא ממתינות אצלו.

מיכאל ביטון: איפה הן ממתינות?

עופר אלישר: בחיפה.

עופר אלישר: מספנות ישראל.

עופר אלישר: וחלק קטן בדרום ובמפרץ.

מיכאל ביטון: בנמלים החדשים?

עופר אלישר: לא, לא.

עופר אלישר: אוניות מחוץ לנמל יש באשדוד, בחיפה ובמספנות ישראל.

יעקב מרגי: מה זה מספנות ישראל?

עופר אלישר: מספנות ישראל נמצאת בתוך חיפה.

מיכאל ביטון: אלה שממתינות – בנמלים החדשים שהקמתם יש פחות המתנה?

קריאה: לא.

קריאה: אין.

מיכאל ביטון: אין המתנה?

מיכאל ביטון: אין כללי?

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: אתה תמשיך.

מיכאל ביטון: הייתי חייב לדעת את התמונה.

משה זנה: אני רוצה לעשות לך סדר.

משה זנה: 60% עד 70% שזה המכולות, בוא נזיז אותם הצידה.

משה זנה: בוא נדבר על המטען הכללי.

משה זנה: גם את המטען הכללי צריך לחלק.

משה זנה: דרך אגב, אנשי התבואה שיגידו שיש עיכובים, אני כן יכול לקבל אותם.

משה זנה: וחבר הכנסת מרגי, בתפקידו הקודם כיושב-ראש ועדת הכלכלה, אני התחייבתי כמנכ"ל הנמל, בנינו בהשקעה של 500 מיליון שקל מכספי הנמל, לא מכספי המדינה, השקעה במסוע על מנת לשפר את קצב - - -

אביר קארה: מה זה לא מכספי המדינה?

אביר קארה: אין דבר כזה.

קריאה: הנמל שייך למדינה.

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: תן לו לסיים, קארה.

משה זנה: אני יכול לסיים כמה דקות, חבר הכנסת קארה?

אביר קארה: אבל אין דבר כזה.

אביר קארה: אתם חייבים להבין שאין דבר כזה, כי זה כספי ציבור.

משה זנה: בסדר גמור.

משה זנה: אתה צודק.

משה זנה: אני חברה ממשלתית.

משה זנה: אוקיי?

משה זנה: הלאה.

מיכאל ביטון: קארה אומר שהמדינה צריכה להשקיע בכם יותר.

מיכאל ביטון: הוא מאמין בערכים האלה.

יעקב מרגי: הוא הקים מדינה לפני חמישה חודשים, ואתה פוגע לו בה?

משה זנה: אני התחייבתי בפני חבר הכנסת מרגי כיושב-ראש ועדת הכלכלה שעד סוף השנה נסיים לבנות את המסוע, נריץ אותו, ובמחצית השנייה של 2022, מצב הפריקה, שימו לב, מה שאני פורק היום במשמרת של שמונה שעות, אנחנו הולכים לפרוק בשעה.

משה זנה: זה ההבדל וזו הבשורה.

יעקב מרגי: למה היום זה שמונה שעות?

משה זנה: כי היום אין לנו את המסוע שיש בדגון, ולכן אנחנו בונים אותו.

יעקב מרגי: לכן הבאנו עוד פועלים ועוד עובדי נמל.

מיכאל ביטון: אבל הפועלים הולכים, מרגי.

משה זנה: אבל זה לא קשור לפועלים.

משה זנה: זה קשור כבר ליכולת פריקה.

מיכאל ביטון: נציג ההסתדרות נמצא פה?

משה זנה: אבל אני מאוד אשמח אם תיתן לי עוד כמה דקות לסיים את - - -

מיכאל ביטון: לא, אין לנו הרבה דקות.

מיכאל ביטון: אתה יכול שני משפטי סיום, המנכ"ל.

משה זנה: הייתה בעיה של תור תפעולי.

משה זנה: בעקבות גיוס העובדים, התור התפעולי טופל.

משה זנה: צריך להמשיך ולעשות מאמץ על מנת להשאיר את העובדים - - -

אביר קארה: כמה - - -

מיכאל ביטון: רגע, קארה.

מיכאל ביטון: אני לא מוכן יותר.

אביר קארה: אם אני אבוא בבוקר, אני אראה 30 עובדים - - - או לא?

מיכאל ביטון: קארה, קארה, אני לא יכולה ככה.

משה זנה: צריך להמשיך ולהשאיר את העובדים הזמניים עד שייפתחו שני הנמלים החדשים - -

יעקב מרגי: הוא צודק.

יעקב מרגי: זה אחד הסיכומים.

מיכאל ביטון: בוודאי.

מיכאל ביטון: בוודאי.

משה זנה: - - על מנת להמשיך ולשמור על תור תפעולי.

מיכאל ביטון: אז אני פונה לנציג ההסתדרות.

מיכאל ביטון: יש פה בעיה לאומית ש-90 עובדים פותרים, ויש משבר ויש קורונה ויש פקקים, ויש - - - בעולם.

מיכאל ביטון: אז למה לא תואילו לתת עוד שנת עבודה לעובדים האלה?

רועי בליטנטל: תודה על השאלה, אדוני.

רועי בליטנטל: שמי רועי בליטנטל, מנהל חטיבת מטה ורגולציה באיגוד עובדי התחבורה בהסתדרות החדשה.

רועי בליטנטל: זה האיגוד שמאגד את הארגון היציג בנמל חיה ובנמל אשדוד.

רועי בליטנטל: אני רוצה להגיד כמה דברים, אדוני, ואני אענה כמובן גם על שאלתו של אדוני.

רועי בליטנטל: ההסתדרות נתנה הסכמה לגיוס לא של 90 עובדים.

רועי בליטנטל: של 130 עובדים, כמו שנאמר.

רועי בליטנטל: 90 בנמל אשדוד, 40 בנמל חיפה.

רועי בליטנטל: כמו שאמר מנכ"ל נמל אשדוד, כך גם בנמל אשדוד וגם בנמל חיפה, גיוס העובדים נעשה בהסכמת ההסתדרות בהליך מזורז, בניגוד לכל הכללים וההסכמים שקמים בנמל, על ידי ההנהלות בלבד, בהתאם לשיקול דעת בלעדי של ההנהלות, ללא הליכי מיון, ללא ועדות קבלה.

יעקב מרגי: אם לא הכבוד שאני רוכש לך, הייתי מתפוצץ עכשיו.

מיכאל ביטון: אל תתפוצץ.

מיכאל ביטון: אני חושב לשלוח אותך שוב עם שר הביטחון למרוקו.

מיכאל ביטון: אתה היית יותר רגוע שם.

מיכאל ביטון: חזרת לי עצבני מהנסיעה הזו.

יעקב מרגי: אבל אי אפשר לשמוע דברים - - -

מיכאל ביטון: אתה צודק.

מיכאל ביטון: אבל חלק - - -

אביר קארה: מרגי היה במרוקו?

אביר קארה: לקחו אותו קיזוז?

מיכאל ביטון: אותך לא לוקחים למרוקו.

מיכאל ביטון: אתה תישאר פה.

מיכאל ביטון: כן, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: לא קיזוז.

יעקב מרגי: פשוט בני גנץ לא מצא ידיד יותר טוב ממני בקואליציה.

מיכאל ביטון: בבקשה, אדוני.

רועי בליטנטל: אפשרנו העברה של עובדים מסקטור אחד לסקטור אחר.

רועי בליטנטל: דיברו פה על דגון ממגורות בחיפה – אפשרנו עבודה בשבת.

רועי בליטנטל: אפשרנו כל מה שההנהלות היו צריכות כדי לתת להם עוד ידיים עובדות ועוד יכולת תפעולית וגמישות תפעולית.

רועי בליטנטל: בוצע גם תהליך התייעלות חסר תקדים של פרישת מאות עובדים משני הנמלים.

רועי בליטנטל: העובדים עובדים סביב השעון כדי - - -

קריאה: לפחות תחסוך לנו את זה.

קריאה: אל תספר סיפורים.

מיכאל ביטון: רועי, תחסוך לנו את זה.

מיכאל ביטון: בוא ניכנס לבעיות.

מיכאל ביטון: יש לכם נכונות לתת עוד שנת העסקה כדי להוריד לחצים, להגיע לאיזונים?

מיכאל ביטון: מה מונע מכם לאפשר את זה?

רועי בליטנטל: אדוני, שום דבר לא מונע כרגע.

רועי בליטנטל: כמו שידענו להגיע להסכם הזה, אני משוכנע שנדע להגיע להסכמים אחרים.

רועי בליטנטל: יש עוד חודש לתוקפו של ההסכם הנוכחי - - -

מיכאל ביטון: אנחנו לא יכולים לחיות באי ודאות של חודש.

מיכאל ביטון: כלכלת ישראל צריכה להיות עם חרב על צווארה עוד חודש אם יהיו לה עוד 90 עובדים?

מיכאל ביטון: אני בהלם מהמצב הזה.

אביר קארה: אם יחזיקו את המדינה בני ערובה עוד קצת.

מיכאל ביטון: אנחנו גם לא דיברנו, לא על עובדים דור ב' ולא קבועים, ולא עניינים.

מיכאל ביטון: פתרון זמני.

אביר קארה: תגיד לי, למה הם בכלל צריכים להיות חלק מהמשחק, חלק מהשאלה בכלל?

מיכאל ביטון: קארה, אתה מפריע לי.

מיכאל ביטון: רועי, האם אתה חושב שאפשר לאשר את העובדים הזמניים האלה עד שהנמלים יגיעו לאיזונים הקודמים?

רועי בליטנטל: אדוני, הדבר הזה נמצא במשא ומתן בין הנהלות הנמל ליו"ר איגוד עובדי התחבורה בהסתדרות, ואני מאוד מקווה ומשוכנע שנמצא - - -

אביר קארה: תודה רבה ליו"ר.

אביר קארה: באמת תודה רבה לו.

אביר קארה: אנחנו מודים לו מאוד מקרב לב.

אביר קארה: למה הם בכלל צד בעניין?

אביר קארה: היושב-ראש, הם לא צד בעניין.

מיכאל ביטון: רועי, אני הייתי פה בחוק ההסדרים.

מיכאל ביטון: ניסו בכמה מקרים ועמדו לפגוע במאות ואלפי עובדים של מכון התקנים ובעוד עניינים, ואני לא הייתי מוכן לאשר רפורמת ייבוא בלי ניוד עובדים פשוט של עובדי מכון התקנים לתפקידים אחרים של פיקוח על הייבוא ומעבדות.

אביר קארה: מזל שמי שטיפל בהם זה אתה ולא הם.

מיכאל ביטון: אל תפריע לי עכשיו.

מיכאל ביטון: אני אומר לך שהוועדה הזאת קשובה היטב להסתדרות.

מיכאל ביטון: אני חושב שעשינו עשרות דברים שמגינים - - -

אביר קארה: לעובדים.

אביר קארה: לא להסתדרות.

מיכאל ביטון: אל תפריע לי.

מיכאל ביטון: עשרות מקרים שבדקנו שלא פוגעים בעובדים.

מיכאל ביטון: ולא היו לנו הרבה בקשות.

מיכאל ביטון: אני פה כבר חצי שנה.

מיכאל ביטון: לא ביקשנו כלום מההסתדרות.

מיכאל ביטון: תעביר להנהלת ההסתדרות שוועדת הכלכלה מבקשת שבשנה הקרובה יהיו גם 200 עובדים זמניים, שלא יהיה צוואר בקבוק בנמלים.

מיכאל ביטון: את האתגרים הכלליים של המשק והסכמים במשק לא נעשה על גב צוואר הבקבוק הזה של נמלי ישראל.

מיכאל ביטון: זו תהיה הבקשה וזו תהיה הדרישה של ועדת הכלכלה.

מיכאל ביטון: ואני אדבר גם עם יושב-ראש ההסתדרות בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אם אתה רוצה משפט אחרון, בבקשה.

רועי בליטנטל: רק להדגיש שוב, אדוני, למרות מה שנאמר פה, בין בקריאות הביניים פה מהחברים ובין מחברי הכנסת הנכבדים, בסוף, כמו שאמר מנכ"ל אשדוד שמכיר את הנושא הכי טוב פה מכולם, ואני בטוח שמנכ"ל נמל חיפה גם שותף לדעתו – מי שפירק ופתר את התור התפעולי בנמלים זה העובדים ואל אף אחד אחר.

יעקב מרגי: פרס ישראל ביום העצמאות.

מיכאל ביטון: מרגי רוצה לשאול שאלה.

מיכאל ביטון: בוא נראה כמה נמשכת השאלה.

מיכאל ביטון: מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: כשאנחנו באים בביקורת לנמל אשדוד, אתה צריך להודות לנו, אדוני המנכ"ל, כי אתה יודע בדיוק איפה אתה מוגבל לעשות מה שאתה חפץ ורוצה לעשות.

יעקב מרגי: אני חושב שהיה צריך לשים את הנתונים האלה על השולחן.

יעקב מרגי: יש הסכמי עבודה בנמל.

יעקב מרגי: אני לא בעד פירוק כמו אביר קארה.

יעקב מרגי: יש שעת חירום כלכלית.

יעקב מרגי: ענף הבנייה סובל ממצוקה.

יעקב מרגי: אתה יודע למה התור התפעולי הצטמצם בחלקו באשדוד?

יעקב מרגי: כי הפסיקו להביא אוניות גדולות לאשדוד.

יעקב מרגי: כשאתה מקלל את האימ-אימא של המדינה כשאתה עומד בפקקים, תבין שחלק גדול זה המשאיות שמסיעות ומדלגות על הממגורה באשדוד.

יעקב מרגי: בידיים שלנו אנחנו הופכים אותה לפיל לבן שם.

יעקב מרגי: התפלאתי למה בטוויטר אני מקבל מספנות ישראל, פרקנו פלדה, פרקנו פלדה.

יעקב מרגי: לא הבנתי, אם המצב כל כך טוב אני מבין שהצרה צרורה.

יעקב מרגי: ענף הבנייה – אתם יודעים באיזה אחוזים קופצים מחירי הדיור?

יעקב מרגי: אני כל הזמן האשמתי את הקבלנים והחזירות שלהם.

יעקב מרגי: אבל גם הקטע הזה, גם התשומות האלה, מי נותן?

יעקב מרגי: אדוני המנכ"ל, אתה צריך להתפלל שיהיו דיונים כאלה.

יעקב מרגי: וההסתדרות צריכה להתגייס בחצי השנה הקרובה לתת את המענה עד שהמסוע - - -

אביר קארה: אבל הוא לא ביקש את הדברים הנכונים, והוא לא סיפר שיש סכסוך בין העובדים לבין ההנהלה.

אביר קארה: יש דברים שהם לא מספרים.

יעקב מרגי: אביר, אני לא בעד לפרק הסכמים - - -

אביר קארה: אבל זה לא רק כי יש להם עובדים מיותרים - - - הם לא לוקחים אותם למקומות שצריך.

אביר קארה: אלה הדברים שהוא צריך להעלות, שנעזור לו לפתור את הבעיה.

יעקב מרגי: והמכוניות.

מיכאל ביטון: מה שאני אוהב אצל קארה זה שהוא סגן שר בממשלה, אבל את הבעיות שלו הוא רוצה לפתור בוועדות הכנסת.

מיכאל ביטון: צריך לשלוח אותו לישיבות הממשלה.

יעקב מרגי: רק שאלה אחרונה.

יעקב מרגי: הייתי אומר, לטובת המאזינים, כמה כל עובד נמל ותיק מקבל על הסעת המכונית מלב האונייה לנמל?

יעקב מרגי: בהתוספת.

אביר קארה: אם הוא עושה את העבודה, מה אכפת לנו?

אביר קארה: שיקבל.

אביר קארה: אנחנו אוהבים.

אביר קארה: יש להם עובדים שלא עושים את העבודה.

אביר קארה: הם נמצאים בסכסוך עבודה מול ההנהלה ולא מניידים עובדים למקומות הנכונים, והמנכ"ל לא מעלה את זה כסוגיה.

אביר קארה: זאת לא סוגיה בעיניו.

מיכאל ביטון: משה, תודה רבה לך.

מיכאל ביטון: ניר אבני, אנחנו הזכרנו הרבה את צים ויש לך את הזכות להתייחס.

מיכאל ביטון: מנכ"ל צים, ניר אבני, בבקשה.

אביר קארה: בעצם אנחנו הולכים לגייס עוד עובדים, שיהיה עוד סכסוך עבודה עם ההנהלה ויהיה עוד חוסר יעילות.

אביר קארה: אבל לא נטפל בבעיות הקיימות שיש.

אביר קארה: אני מתפלא על זה, באמת שאני מתפלא איך הם לא מודיעים כאן על נושא הציוד המיושן שיש שם שתוקע לעובדים את העבודה.

אביר קארה: יש עובדים מצוינים בנמל.

אביר קארה: והם לא מעלים את זה.

מיכאל ביטון: מנכ"ל צים, בבקשה.

מיכאל ביטון: חברים, שקט.

ניר אבני: בוקר טוב.

ניר אבני: תודה ליגאל ששם את הדברים בפרופורציות.

ניר אבני: בניגוד למה שאמרתם, רוב - - - לא הגיע בסחר הישראלי.

ניר אבני: פחות מ-10% מהפעילות של צים קשורה לישראל היום.

מיכאל ביטון: ומה נתח השוק שלכם בישראל?

ניר אבני: אני מתאר לעצמי שמשהו בסביבות 20%.

מיכאל ביטון: ומה הגמישות שלכם בלהציע מחירים שונים?

ניר אבני: את מחירי השוק קובע השוק.

ניר אבני: ותסלח לי שאני עונה טיפה בזווית שונה – כישראלים, אנחנו בכלכלת אי.

ניר אבני: כל הייבוא שלנו מגיע באוניות.

ניר אבני: 99% מהביזנס, מהווליום, מהמשקל, מגיע דרך הים.

ניר אבני: אנחנו צריכים לדאוג שלישראל תהיה אספקה, שהאוניות יבואו לפה.

ניר אבני: אם אני מפעיל קו מהמזרח הרחוק למזרח הים התיכון, אני צריך להחליט כמה לוקציה, מקום באונייה, אני נותן לישראל, וכמה אני נותן לטורקיה וכמה אני נותן למדינות אחרות.

ניר אבני: בסוף, כמו שיגאל אמר, הכלכלה ומחיר השוק נקבע לאיזור גיאוגרפי, ואני עושה מלחמות בשביל שהכמויות יגיעו למדינת ישראל.

ניר אבני: החלוקה שדיברת עליה, מבחינתי, סליחה שאני חושב אחרת - -

מיכאל ביטון: מותר לחשוב אחרת.

ניר אבני: - - היא בכלל לא קשורה לאיזשהו תיאום או מונופול או קרטל.

ניר אבני: כל חברת ספנות בוחרת איזה קווים היא מפעילה בים.

ניר אבני: אנחנו לא מתחרים בהכרח על אותם קווים.

ניר אבני: יכול להיות שה-20% שלי ו-20% של המתחרים שלי מגיע מאיזורי סחר שונים לגמרי בעולם.

ניר אבני: אנחנו לא עושים את זה באותה צורה.

ניר אבני: אנחנו לא עושים את זה באותו גודל אוניות, לא באותם קווים, ובטח לא באיזשהו תיאום של מחירי שוק.

מיכאל ביטון: מה הגורם שעזר לצים להיות רווחית כל כך מעבר למנכ"ל הכישרוני שלה?

מיכאל ביטון: מה היה הנתון שהוביל את השינוי?

ניר אבני: אחד הדברים שצים עשתה בתקופה הזאת היה, כמה שזה נשמע קלישאתי, לחשוב מחוץ לקופסה.

ניר אבני: והבעיה העיקרית שקרתה בקורונה הייתה ירידה מאוד משמעותית בתובלה האווירית.

ניר אבני: בחשיבה חריגה לחלוטין, צים פתחה שלושה קווים – זה התחיל בקו אחד, גדל לשלושה, ואחרי זה לשניים נוספים – ונתנה שירותים למה שכולנו קונים, קניות האינטרנט, הקניות המקוונות.

ניר אבני: בנינו קווים מהירים מסין לארה"ב.

ניר אבני: אלה היו הקווים הכי רווחיים שלנו בכל התקופה הזאת.

מיכאל ביטון: במקום מטוסים, אוניות?

ניר אבני: כולנו אומרים, מטוס נוסע ב-12 שעות.

ניר אבני: בסוף גילינו שמטוסי המטען לא מביאים שום מטען ב-12 שעות.

ניר אבני: יש להם "האבים".

ניר אבני: אנחנו מגיעים בסוף לשישה ימים עד שלקוח רואה את זה.

ניר אבני: ואנחנו בנינו שלושה קווים ייעודיים שידעו להביא מטען ב-12 יום מהמזרח הרחוק לארה"ב.

ניר אבני: אז אומנם לקוחות שילמו אולי קצת יותר כסף, אבל הם שילמו בערך חמישית ממה שהם שילמו במטוס.

מיכאל ביטון: למה שילמו יותר?

ניר אבני: כי הקווים נסעו במהירות הרבה יותר גבוהה, באוניות מיוחדות, לאיקומרס.

מיכאל ביטון: באונייה מיוחדת שיש לה מהירות גבוהה?

ניר אבני: אבל הם שילמו חמישית ממה שהם שילמו במטוס.

ניר אבני: זה היה win-win בכל העולם.

מיכאל ביטון: אתה לקוח של הנמלים בישראל הרבה שנים.

מיכאל ביטון: כמה זמן אתה בתחום?

ניר אבני: 26 שנה.

מיכאל ביטון: באוניות ושינוע?

ניר אבני: כן.

מיכאל ביטון: כל השנים בצים?

ניר אבני: ב-26 האלה כן.

מיכאל ביטון: גדלת בצים?

ניר אבני: גדלתי בצים.

מיכאל ביטון: כולם עזבו את האונייה הטובעת ואתה נשארת?

מיכאל ביטון: והנה היא צפה.

ניר אבני: היא צפה טוב מאוד.

מיכאל ביטון: כל הכבוד.

מיכאל ביטון: אז אתה לקוח של הנמלים בישראל?

ניר אבני: נכון.

מיכאל ביטון: מה ראית?

מיכאל ביטון: נער היית וגם זקנת.

מיכאל ביטון: מה ראית?

מיכאל ביטון: שיפור?

מיכאל ביטון: בעיות?

מיכאל ביטון: אפשרויות?

מיכאל ביטון: אנחנו עוסקים פה בצוואר הבקבוק הזה כלקוח.

ניר אבני: התשובה שלי יכולה להיות רחבה, ואולי היא תעשיר טיפה את הידע.

ניר אבני: המצב במכולות, אכן, כמו שנאמר פה, הרבה יותר טוב מהמטען הכללי, ומעל 50% מהמטען לארץ מגיע במכולות.

ניר אבני: חברת צים ואני מברכים מאוד על התחרות והכנסת המסופים, הטרמינלים החדשים גם בחיפה וגם באשדוד.

ניר אבני: למען הגילוי ושיהיה ברור לכולם, הנמלים האלה לא התחילו לעבוד עדיין.

ניר אבני: הם עדיין מתרגלים פינוי של מכולות ריקות מישראל.

ניר אבני: הפינוי של המכולות הריקות – אם דיברתם קודם על כמות התבואה שנוסעת בכבישים בין חיפה לאשדוד, אז אותו דבר יש כמות אדירה של משאיות עם מכולות ריקות שנוסעות מאשדוד לחיפה בשביל שחברות הספנות יוכלו לפנות מכולות ריקות מישראל.

ניר אבני: המצב הזה אולי ישתפר, אבל הוא רחוק מלהגיע לאיזשהו - - -

מיכאל ביטון: ומה נכון שיקרה, מבחינתך?

ניר אבני: אני אסביר את זה בצורה לוגיסטית-תפעולית מאוד פשוטה.

ניר אבני: חברת ספנות מביאה מכולות לנמל מסוים, למדינה מסוימת, לגיאוגרפיה מסוימת.

ניר אבני: אני מביא 1,000 מכולות, אני פורק 1,000, אני מצפה להוציא 1,000.

ניר אבני: הכלכלה של ישראל לא מאוזנת.

ניר אבני: ישראל מביאה בערך 1.3–1.4 מיליון מכולות ייבוא בשנה, אבל מוציאה 500 אלף עד 550 אלף מכונות בייצוא.

ניר אבני: זאת אומרת, כל חברות הספנות מוציאות מאות אלפי מכולות ריקות מישראל.

ניר אבני: רוב הסחר של מדינת ישראל, אם היו שואלים את הלקוחות, היו רוצים אשדוד.

ניר אבני: עיקר - - - של מדינת ישראל היא באשדוד, בייבוא, לא בייצוא.

ניר אבני: אבל הרבה פעמים אנחנו מביאים את המטען לחיפה כי אי אפשר לפרוק אותו באשדוד.

ניר אבני: הסטנו עשרות אוניות, רק אנחנו, לפריקה בחיפה.

ניר אבני: פרקנו אותן בחיפה, ואת הריקות אתם רואים בכבישים.

מיכאל ביטון: אי אפשר לשנע מכולות על קו הרכבת?

מיכאל ביטון: למה צריך בכבישים?

ניר אבני: הרכבת עושה את המקסימום שהיא יכולה.

ניר אבני: אנחנו משתמשים בה הרבה.

ניר אבני: אולי זה הערת אגב, בשני הנמלים החדשים אין בכלל רכבת ולא צפויה בשנתיים הקרובות.

ניר אבני: התשתיות לא מוכנות באותם קבועי זמן.

ניר אבני: אנחנו משתמשים ברכבת.

ניר אבני: לרכבת יש capacity מוגדל, היא נותנת בערך 120 קרונות ליממה, משחק סכום אפס בין כל חברות הספנות.

אביר קארה: איזה שתי עצות זהב היית יכול לתת ליושב-ראש הוועדה?

מיכאל ביטון: עכשיו הוא עושה לי קואוצ'ינג, קארה.

מיכאל ביטון: אחרי זה אני אחשוב על עצת הזהב שאני אתן לך.

מיכאל ביטון: לקארה אני אתן ביצת זהב, או תרנגולת מטילה ביצי זהב.

יעקב מרגי: חשבתי, בעיטת זהב.

מיכאל ביטון: בעיטת זהב זה מראדונה.

מיכאל ביטון: זה היד הנעלמה.

יעקב מרגי: איך אומרים ביצה בארמית?

יעקב מרגי: ביעא, כמו בעיטה.

מיכאל ביטון: ראיתם, גם השכלה קיבלנו.

מיכאל ביטון: אבני, תתעלם מהשאלה של קארה, אלא אם כן אתה ממש רוצה.

מיכאל ביטון: הוא התכוון עצה לפתור את הבעיות פה.

ניר אבני: הנמלים זקוקים לכוח אדם גם בחיפה וגם באשדוד.

ניר אבני: זה לא משהו שנולד היום.

ניר אבני: אנחנו צועקים את זה שלוש עד חמש שנים.

ניר אבני: כל הסיפור עם ההסתדרות זה סיפור של חצי השנה האחרונה.

ניר אבני: וגם, עם זמן ההכשרה אנחנו רואים את התועלת, את התפוקות שלהם רק עכשיו.

מיכאל ביטון: אז עצה אחת, לקלוט עובדים בנמלים, להגיע ל-full capacity.

מיכאל ביטון: הלאה.

ניר אבני: וכניסה כמה שיותר מהירה של הנמלים החדשים.

אביר קארה: לתת להם להביא הכול?

אביר קארה: לתת להם להכניס הכול?

ניר אבני: לא.

ניר אבני: עזוב הכול.

ניר אבני: להפעיל נמל זה לא לבנות שתי קוביות בלגו.

ניר אבני: מהרגע שהנמל יתחיל לעבוד עד שהוא יהיה נמל יעיל זה חצי שנה לפחות.

מיכאל ביטון: אני כבר רואה שהוא לא יעיל כי אף אחד לא הביא לנמלים החדשים שלוחה של רכבת.

מיכאל ביטון: זה לא היה אמור להיות, הדבר הזה?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, כמה רציפים פנויים יש באשדוד כרגע?

מיכאל ביטון: הוא לא יכול בלי השאלה הזאת.

מיכאל ביטון: יש רציפים פנויים?

משה זנה: כל הרציפים מלאים.

משה זנה: 21 אוניות בזה הרגע נפרקות ונטענות בנמל אשדוד.

יעקב מרגי: וזה המצב תדיר?

משה זנה: זה המצב הקבוע של כ-20 אוניות בכל רגע נתון.

מיכאל ביטון: אבני, תודה על עצות הזהב לוועדה.

מיכאל ביטון: דממה באולם.

מיכאל ביטון: שמשון ויובב, אתם מפריעים לי.

מיכאל ביטון: שתי דקות כל אחד.

אלעד נצר: אני אלעד נצר, מהתאחדות התעשיינים.

אלעד נצר: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אלעד נצר: לצערי, כבר מעל שנה אני מקבל כל שבוע טלפונים ממפעלים שהפסיקו את הייצור שלהם.

אלעד נצר: מפעלים שלא עובדים, שלא יודעים מה לעשות עם העובדים שלהם.

אלעד נצר: זה מהשבוע – מפעל עם מחסן ריק.

אלעד נצר: לדברים האלה שאני סובל כבר מעל שנה ומקבל את הטלפונים של התעשיינים המיואשים, יש גיבוי של אגף הכלכלן הראשי שאמר כמה זה עולה.

אלעד נצר: ואם סומכים את המספרים, ומשרד האוצר עשה את זה באחד המכתבים שהוא הוציא, רשום שם מאות מיליונים בחודש.

אלעד נצר: מאות מיליונים בחודש זה מיליארדי שנים בשנה, שלוקחים מצית ושורפים אותם וכל האזרחים צריכים לשלם על זה.

אלעד נצר: כל זה קורה כשנמל מספנות ישראל ביקש להפעיל את רציף הדלקים שהוא לא בשימוש.

אלעד נצר: קיימים רציפים בחיפה כרגע שהם פשוט לא בשימוש.

אלעד נצר: רציף הדלקים – נמל מספנות ישראל הוציא באוגוסט מכתב למשרד התחבורה, תנו לנו להפעיל אותו, למה לשרוף מיליארדי שקלים?

אלעד נצר: נמל המפרץ, רציף 7-8, הוציא למשרד התחבורה מכתב, תנו לנו להפעיל אותו.

אלעד נצר: מה משרד התחבורה עשה?

אלעד נצר: תנחשו.

אלעד נצר: כלום.

אלעד נצר: זו התמונה.

אלעד נצר: זה יכול לפתור לנו את הבעיה.

אלעד נצר: משרד התחבורה לא עושה כלום.

אלעד נצר: לא האמנתי, נסעתי לנמל המפרץ.

אלעד נצר: הגעתי, אני מסתכל, אני רואה תור של אוניות.

אלעד נצר: מסתכל ימינה, לא האמנתי.

אלעד נצר: אני רואה תור של אוניות.

אלעד נצר: מסובב את הראש שמאלה, אני רואה את הרציפים ריקים.

אלעד נצר: אני תופס את הראש, מה קורה פה?

אלעד נצר: מה קורה?

אלעד נצר: איפה ההיגיון פה?

יעקב מרגי: אתה חולק על הרב-חובל?

מיכאל ביטון: רגע, עד שהוא מדבר לעניין, אתם מפריעים לו.

מיכאל ביטון: תנו לו להשלים.

אלעד נצר: כל האזרחים משלמים מיליארדי שקלים בשנה כי משרד התחבורה לא יכול לעשות את התפקיד שלו, ולאפשר, לחתום על דף נייר שאפילו רציפים שכולנו שילמנו עליהם, רציפים קיימים, שלושה רציפים, 7, 8 והדלקים עומדים ריקים גם עכשיו.

אלעד נצר: שאל אותי כמה זמן לוקח?

אלעד נצר: זה רשום פה במכתב.

אלעד נצר: תוך שעות הם יכולים להפעיל את זה.

מיכאל ביטון: מה השם שלך?

אלעד נצר: אלעד נצר.

מיכאל ביטון: אלעד, אני חושב שהעלית סוגיית אמת.

מיכאל ביטון: תנו לי תשובה רק על ההערה הזאת.

מיכאל ביטון: למה לא מפעילים את הרציפים האלה?

מיכאל ביטון: תחבורה, אוצר, מישהו, מה התשובה?

מיכאל ביטון: למה לא מפעילים את הרציפים האלה?

קריאה: אף אחד לא ייתן לך תשובה.

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: לא להפריע לנו.

מיכאל ביטון: לחברי הכנסת יש זכות לעשות ברדק.

מיכאל ביטון: זה תפקידם.

מיכאל ביטון: אתם לא.

יעקב מרגי: אני מצדיע להם על האיפוק.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

מיכאל ביטון: הם מאופקים.

מיכאל ביטון: אבל הם על הכיפאק.

מיכאל ביטון: תחבורה, למה לא פותחים את הרציפים האלה?

עופר אלישר: כל הפתרונות עלו ונבחנו במשרד התחבורה ובמשרד האוצר.

עופר אלישר: לכל אחד מהדברים יש את התשובות שלו.

מיכאל ביטון: לזה ספציפית.

אביר קארה: הוא אומר לך שתוך שעות זה יכול לעבוד.

עופר אלישר: זה לא נכון.

עופר אלישר: זה פשוט לא נכון.

יעקב מרגי: מה האילוצים?

יעקב מרגי: נעזור לך.

עופר אלישר: יש אילוצים מכרזיים.

עופר אלישר: יש אילוצים הנדסיים.

עופר אלישר: יש הרבה אילוצים.

אלעד נצר: המכתב הגיע ביולי.

אלעד נצר: לא נעשה כלום עד היום.

מיכאל ביטון: קיבלתם תשובה על המכתב הזה?

אלעד נצר: כלום.

מיכאל ביטון: שלחתם מכתב ביולי?

מיכאל ביטון: מי שלח את המכתב?

אלעד נצר: נמל המפרץ שלח ב-25 ביולי מכתב שמיועד למנכ"לית משרד התחבורה ולמנכ"ל משרד האוצר שאומר שיש עומסים אדירים, ואני מבקש לפתוח את הרציפים הקיימים שכבר נמצאים, רק תנו לי את האישור, משרד התחבורה.

אלעד נצר: והם לא עושים כלום.

אלעד נצר: ומספר ימים אחר כך המפרץ שלח על עוד רציף קיים.

מיכאל ביטון: עוד בקשה?

מיכאל ביטון: וקיבלתם תשובה על המכתב?

מיכאל ביטון: לא קיבלתם תשובה?

אלעד נצר: לא, קיבלנו אונייה שממתינה עוד.

אלעד נצר: זה מה שאנחנו מקבלים.

קריאה: אני רוצה אולי להסביר מה זה אומר העומסים.

מיכאל ביטון: לא, אל תסביר.

מיכאל ביטון: יש לי פה סדר.

מיכאל ביטון: אתה, תציג את עצמך.

יצחק איסטריק: אני יצחק איסטריק, יושב-ראש חטיבת הפלדה בלשכת המסחר.

יצחק איסטריק: לצערי, אני צריך להצטרף לאנשי התאחדות התעשיינים.

יצחק איסטריק: אם שאלת על תאריך – מכתב שלנו לשרת התחבורה מה-26 ביולי, ועד היום לא נענינו, בנושא של לפרוק בנמל המפרץ, הנקודה שהעלה האיש היקר הזה.

יצחק איסטריק: שלוש פעמים נקבעו לנו פגישות על מנכ"לית משרד התחבורה.

יצחק איסטריק: את שלושתן היא ביטלה שעה לפני הפגישה, אפילו ללא בקשת סליחה, ללא שום סיבה.

יצחק איסטריק: ביטלה ולא נפגשה.

יצחק איסטריק: מספר פה יגאל מאור סיפורי מעשיות.

יצחק איסטריק: חבר הכנסת מרגי, ביקשת שייתן תשובות – הכול סיפורי מעשיות.

יצחק איסטריק: אמר פה מנכ"ל נמל אשדוד, אין בעיה של מכולות.

מיכאל ביטון: אדוני, איך קוראים לך?

יצחק איסטריק: יצחק איסטריק.

מיכאל ביטון: אם אתה רוצה שאני אעזור לך, את הבעיה אמרת, והעליתם פה נקודה אמיתית שלא עלתה בדיון.

מיכאל ביטון: לא להאריך, תן לנו לעבוד על הבעיה.

מיכאל ביטון: תאמין לי שהמנכ"לית תפגוש אותך, אבל תן לנו לעבוד על זה.

יצחק איסטריק: הבעיה היא לא מכולות.

יצחק איסטריק: אמר שיקו שתוך 12 שעות הם פורקים מכולות, וזה נכון.

יצחק איסטריק: אין לנו בעיה במכולות במדינת ישראל.

מיכאל ביטון: אנחנו בתפזורת.

מיכאל ביטון: הבנתי.

יצחק איסטריק: המטען הכללי - - -

מיכאל ביטון: ויש אפשרויות וזה לא מבוצע.

יצחק איסטריק: הגברת מהאוצר מדברת על 0.1%.

יצחק איסטריק: כולם יודעים מה הבעיה בתעשיית הבנייה בארץ.

יצחק איסטריק: אם אין פלדה, אי אפשר לבנות בניינים.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אמרת את הדברים.

מיכאל ביטון: בבקשה, אדוני.

איתי רון: שמי איתי, ואני יושב-ראש איגוד יבואני התבואות ובעלים של חברה בשם צנציפר, שמביאה תבואות לארץ.

איתי רון: אני שומע פה את מה שמדברים, ואני לא פחות ממתפוצץ.

מיכאל ביטון: אתה יכול עם מרגי להתפוצץ ביחד.

איתי רון: כן, כן, כן.

יעקב מרגי: הוא לא מרוקאי.

מיכאל ביטון: הוא לא מרוקאי והוא מתפוצץ?

מיכאל ביטון: אתה צריך להיבדק.

איתי רון: אנחנו ישבנו בוועדה לפני שנה ולפני חצי שנה, ובהתערבות של חבר הכנסת מרגי ישבנו ודיברנו.

איתי רון: וביקשנו לפני שנה מכל הגורמים, תנו תוכנית להוריד את התורות בנמלים.

איתי רון: כל הקשקושים האלה שהתור נגמר זה קשקוש.

איתי רון: זה קשקוש.

איתי רון: יש היום תור של שבועיים המתנה בנמל חיפה, בדגון חיפה.

איתי רון: אומר נמל אשדוד והוא צודק, אין תורים בנמל אשדוד כי כל האוניות ברחו לחיפה, כי נמל אשדוד בתשעה חודשים פרק כמות שהוא פורק ברבעון, ברבעון, זאת אומרת, שליש מהכמות הוא פרק.

איתי רון: כל המשאיות ברחו צפונה.

מיכאל ביטון: למה?

איתי רון: כי מגיעה אונייה והיא מחכה 51 ימים.

מיכאל ביטון: למה אשדוד לא רוצה תפזורת?

איתי רון: אני אגיד לך מה קורה.

איתי רון: יש לו מצוקת כוח אדם.

איתי רון: הוא נתן השנה פחות מ-20%, 16% היענות לידיים.

איתי רון: מה אומר מנכ"ל הנמל?

איתי רון: הוא אומר בצדק, כל האוניות ברציפים.

איתי רון: איזה יופי.

איתי רון: במקום לחכות בחוץ, שיחכו ברציף.

איתי רון: אבל הן לא פורקות, כי "אדון נמל" נותן משמרת אחת ביום במקום שש.

אביר קארה: איך הם קובעים את המשמרות?

אביר קארה: איך הם קובעים?

איתי רון: את הסידור התפעולי שלהם הם נותנים קודם כל למכולות, אלה שאין להם תור.

מיכאל ביטון: אל תיתן לו להסיט אותך מהדיון.

אביר קארה: אבל זה הדיון.

מיכאל ביטון: אתה מייבא תפזורת ואתה סובל מהדבר הזה.

איתי רון: כל המדינה סובלת.

איתי רון: אתה משלם על הלחם שלך יותר יקר.

איתי רון: אתה משלם על הביצים שלך יותר יקר.

מיכאל ביטון: אני מבין.

מיכאל ביטון: ולכן זימנו את הדיון הזה.

איתי רון: נכון.

איתי רון: ואתה משלם מאות מיליוני שקלים, אתה ואני וכולנו.

מיכאל ביטון: מנכ"ל אשדוד, משמרת אחת מול האפשרות לשש משמרות, זה נתון אמיתי?

משה זנה: ממש לא.

משה זנה: אנחנו מקבלים בברכה כל אונייה שמגיעה.

משה זנה: מי שלא מגיעה, אני לא אומר לה אם להגיע לחיפה או לאשדוד.

אביר קארה: אבל הבוקר - - - אוניות לחיפה.

אביר קארה: תגידו את האמת כבר.

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: משה, הטיעון שבעבר ידעת את מה שעשית בתשעה חודשים לעשות ברבעון, יש לך התנגדות עקרונית לתפזורת או יש בעיה בדבר הזה?

משה זנה: אני אדייק את איתי.

משה זנה: עד כה, חברת נמל אשדוד הולכת לפרוק השנה מעל 24 מיליון טון, יותר ב-10% ממה שפרקנו בשנה שעברה, וזה, דרך אגב, עם אותם מתקנים, עם אותם אנשים פלוס 90.

קריאות: - - -

משה זנה: שנייה, חברים, נשאלתי שאלה.

משה זנה: אני אסיים לענות עליה.

מיכאל ביטון: תנו לו לסיים את התשובה.

אביר קארה: ולמה לא פותחים את הרציפים החדשים?

משה זנה: זה לא קשור אליי.

אביר קארה: לא קשור אליך?

אביר קארה: כי אם יפתחו את הרציפים החדשים, תהיה שביתה או לא תהיה שביתה?

משה זנה: אני יכול לסיים את התשובה?

מיכאל ביטון: אתה יכול.

אביר קארה: אבל אתם צריכים כבר לגעת בבעיה.

אביר קארה: תגיד שזו הבעיה.

מיכאל ביטון: קארה, קארה.

אביר קארה: יש אבל פקק.

אביר קארה: אתם לא אומרים את הבעיה.

אביר קארה: סתם מערבבים מכל הכיוונים.

אביר קארה: אי אפשר את הערבוב הזה.

מיכאל ביטון: קארה, אתה פרומיל מללכת לחדר שלי לרבע שעה.

יעקב מרגי: אבל הוא צודק.

יעקב מרגי: תשמע אותו.

יעקב מרגי: הוא צודק.

מיכאל ביטון: פרומיל.

מיכאל ביטון: 2.999.

יעקב מרגי: צריך לשים את הפיל במרכז החדר.

מיכאל ביטון: מה?

יעקב מרגי: הפיל נמצא במרכז החדר.

אביר קארה: ולא מדברים עליו.

אביר קארה: הולכים מסביב.

אביר קארה: אתה הולך אליו, הוא מסבן את הפיל מהצד הזה, זה מסבן את הפיל מהצד הזה.

אביר קארה: מדבר פה בן אדם על רציפים שלא פתוחים.

אביר קארה: תעשייה שלמה, אנשים - - -, מיליארדי שקלים בשנה.

אביר קארה: אם יפתחו את הרציף, אתם תפתחו בעיצומים.

מיכאל ביטון: אבל זה לא קשור אליו.

אביר קארה: ואז יושב פה נציג ההסתדרות ומספר סיפורים למדינת ישראל.

מיכאל ביטון: עומרי, תוציא את קארה לחדר שלי.

מיכאל ביטון: קח אותו לחדר.

מיכאל ביטון: רבע שעה צינון.

אביר קארה: לא, זה כבר לא הגיוני אבל.

אביר קארה: אז הם יושבים ומתפוצצים ואף אחד לא מעז להגיד את האמת.

מיכאל ביטון: קארה, צא החוצה.

מיכאל ביטון: צא החוצה.

אביר קארה: די כבר.

יעקב מרגי: אל תעשה את זה.

יעקב מרגי: אל תעשה את זה.

מיכאל ביטון: הוא הולך לחדר שלי.

מיכאל ביטון: לרבע שעה הוא הולך.

יעקב מרגי: תמחל לו.

מיכאל ביטון: איזה מחילה?

יעקב מרגי: סולידריות - - -

מיכאל ביטון: הוא כבר הרג אותי.

מיכאל ביטון: לך לחדר, לך.

אביר קארה: לא קיבלתי ממך היום לבבות?

מיכאל ביטון: לך לחדר.

מיכאל ביטון: רבע שעה.

מיכאל ביטון: תחזור עוד מעט.

אביר קארה: אני לא מאמין שאתה מוציא אותי מהחדר.

מיכאל ביטון: עומרי, תראה לו איפה החדר שלי.

אביר קארה: נתת להם 40 דקות לדבר, לקשקש, לסבן את כל הפיל מכל הכיוונים.

אביר קארה: נו, באמת.

מיכאל ביטון: אז בוא נסכם שאנחנו מאפשרים לאנשים.

מיכאל ביטון: משה, תסיים.

משה זנה: איתי צודק שקצב הפריקה בחברת נמל אשדוד הוא איטי יותר מבחיפה, ואני מסכים איתו.

משה זנה: לכן השקענו במסוע חדש.

משה זנה: שוב, אנחנו מדברים על מסוע שבסוף החודש הזה, כבוד היושב-ראש, הוא עומד.

משה זנה: ייקח לנו עוד שלושה חודשי הרצה, ובעזרת השם - - -

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: תודה על ההבהרה.

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: הבא בתור.

איתי רון: אבל לא נתנו לי לסיים.

מיכאל ביטון: יש לך משפט סיום.

איתי רון: קודם כל, המספרים שהוא אומר פשוט לא מדויקים.

איתי רון: יש לי נתוני רספ"ן.

איתי רון: השנה פרקו 10% פחות משנה שעברה.

איתי רון: אני נותן את לך את זה בעצמי.

יעקב מרגי: עם ה-90 או בלי?

איתי רון: דבר שני, המסוע זה אחיזת עיניים.

איתי רון: כולנו יודעים את זה.

איתי רון: המסוע הזה יודע להוציא 1,000 טון בשעה, אבל הממגורה בצד השני לא יודעת לקבל את זה ולא יודעת להוציא את זה.

איתי רון: אז המסוע יפרוק 1,000 טון, אבל אחרי כמה שעות של עבודה פשוט ייסתם וגמרנו.

איתי רון: הם היו צריכים להרחיב את הממגורה ב-2015, כבוד היושב-ראש.

איתי רון: ב-2015 זה כבר אמור לעבוד.

איתי רון: אנחנו בפיגור של עשרות שנים בתשתיות.

איתי רון: עד היום אין אפילו תוכנית - - -

מיכאל ביטון: זאת אומרת שאתה תלוי בנמל אשדוד.

מיכאל ביטון: זאת אומרת שאין תחרות בשירות.

איתי רון: איזה תחרות?

איתי רון: !

מיכאל ביטון: אבל לפי רשות התחרות אין סיבה להתערב?

אביר קארה: לא, לא.

אביר קארה: אין סיבה להתערב בצים.

אביר קארה: שאלתם את השאלה הלא-נכונה.

אביר קארה: אין סיבה להתערב בחברות הספנות

איתי רון: כבוד היושב-ראש, במדינת ישראל חצי מהביקוש הוא באשדוד, ופחות מ-20% נפרקים.

מיכאל ביטון: איתי, תן לאחרים.

שלום חתוקה: שלום.

שלום חתוקה: קוראים לי שלום חתוקה, אני בעלים של חברת ייבוא תבואות בשם שינטרקו, ואנחנו מייבאים בעיקר לאיזור הדרום.

שלום חתוקה: המחסנים שלנו ממוקמים באיזור אשדוד, ולכן אנחנו מגיעים לאשדוד, משתדלים להביא במשותף עם עוד יבואנים דרומיים על מנת שנפרוק לאשדוד.

שלום חתוקה: לצערנו, הציוד בנמל אשדוד, ולא משנה אם הוא חדש, לא פועל.

שלום חתוקה: אתה יכול לקבל משפך ירוק על פי דרישות איכות הסביבה, וכשאתה מביא אותו לאונייה, הוא לא עובד.

שלום חתוקה: יש משפך שני, תביא את המשפך השני, בינתיים עוברות ארבע שעות, הוא גם לא עובד.

שלום חתוקה: ויש משפך שלישי שנמצא שם רק ליופי.

שלום חתוקה: אתה נמצא עם ציוד חדיש שאנשים לא יודעים לתפעל אותו, ואתה עומד משמרת שלמה עם פריקה של שעה.

שלום חתוקה: אתה עומד, משאיות בורחות לך, הלקוחות לא יכולים לחכות בנמל.

שלום חתוקה: אתה מגיע, אומרים לך, אוקיי, נעביר אותך למנוף.

שלום חתוקה: המנוף לא תקין.

שלום חתוקה: העובדים מסכנים, נמצאים בזמן מהבוקר, אבל אין ציוד.

שלום חתוקה: הציוד לא תקין.

שלום חתוקה: הציוד למראית עין.

שלום חתוקה: יש ציוד, אבל הוא לא תקין.

שלום חתוקה: יש דרישה של איכות הסביבה שנעבוד עם שואבים את התבואה.

שלום חתוקה: שואב כזה, אני לא יודע מי קנה אותו ולמה קנו אותו, אבל שואב כזה עושה 1,000 טון למשמרת אם הוא עובד.

קריאה: אותו שואב עבוד בדגון פי ארבעה בכמות.

קריאה: בדיוק אותו שואב.

שלום חתוקה: ואז אתה עומד שם עם אונייה של 30-40 אלף טון, ואתה צריך לעבוד.

שלום חתוקה: כשהחליטו שפותחים את רציף 21 סוף-סוף במדינת ישראל באשדוד, אני העברתי אונייה והרציף היה ריק.

שלום חתוקה: עלה לי מעל מיליון דולר הרצון הזה לבוא לאשדוד לפרק את האונייה.

שלום חתוקה: זה נורמלי?

מיכאל ביטון: מה זאת אומרת, הרצון לבוא לאשדוד?

מיכאל ביטון: היו לך אפשרויות אחרות?

שלום חתוקה: כן, יכולתי להישאר בחיפה.

שלום חתוקה: היה עולה לי פחות.

מיכאל ביטון: ולמה לא הלכת לחיפה?

שלום חתוקה: אמרו שרציף 21 מוכן ומזומן לעבודה.

שלום חתוקה: חברת נמל אשדוד הודיעה בפרסומים שלה שרציף 21 - - -

מיכאל ביטון: רגע, חברים.

מיכאל ביטון: אני עושה הפסקה עם הגופים.

מיכאל ביטון: אני רוצה את נציג התחרות.

מיכאל ביטון: יש פה מישהו?

מיכאל ביטון: עורכת דין מעיין מור, אחרי שאת שומעת שעה וחצי דיון כזה, את חושבת שאולי התשובה שלכם היא שאין לכם מה לעשות בתחום השינוע הימי כלום?

מעיין מור: בוקר טוב.

מעיין מור: אני שמעתי את הדיון ואנחנו מכירים את הנושאים האלה מאוד מקרוב.

מעיין מור: מזה שנים ארוכות טילנו ואנחנו עדיין מטפלים בכל תחום הנמלים במגוון אספקטים, אם זה באכיפה נגד נמל אשדוד כמונופולין, תיק שתלוי ועומד כרגע בבית המשפט העליון, ואם זה בהכרזה על קבוצות ריכוז.

מעיין מור: זה בענייני אכיפה.

מעיין מור: אנחנו גם מקדמים תחרות באופן אקטיבי וגם כתבתי את זה במענה למר אוריאל לין, שהנושא שהוא התלונן עליו זה בעצם בעיות העומסים.

מעיין מור: הוא לא העלה טענה על הפרה של חוק התחרות הכלכלית, ובהקשר הזה נסגרה פנייתו, בגלל שלא הייתה הפרה - - -

מיכאל ביטון: מעיין, אני אמקד אותך.

מיכאל ביטון: עומס יכול לנבוע ממצב אובייקטיבי, פשוט גל של אוניות לא צפוי, ועומס יכול להיות מניצול הכוח של מישהו שיש לו מונופול על מקום או על תשתית, והוא יוצר עומס שלא אמור להיות.

מיכאל ביטון: איך גורמים לו לעבוד?

מיכאל ביטון: איזה סנקציות גורמים על עומס שהוא לא אובייקטיבי שפרוס על כולם?

מיכאל ביטון: אלא עומס שנובע ממונופול מקומי, מכוח שיש למישהו.

מעיין מור: הטענות בתלונה לא היו על כך שמופעל פה איזשהו כוח, סוג של מונופול, בצורה של ניצול מעמד לרעה וכדומה.

מעיין מור: היה פה עניין שהוא מובן לחלוטין, שיש עומס בנמלים והוא נוצר מכוח עבודה כזה או אחר, היצע כזה או אחר, בעיות בהיטלים שמושתים בסוף על יבואנים.

מעיין מור: ובכל הנושאים האלה אנחנו עדיין פועלים.

מיכאל ביטון: אני אומר לך שלא הבנתם את המכתב של אוריאל לין.

מיכאל ביטון: הבן אדם אינטליגנט ומנוסה.

מיכאל ביטון: אם הוא היה חושב שאין לכם מה לעשות במשחק הזה, באירוע הזה, הוא לא היה שולח לכם מכתב.

מיכאל ביטון: אם הוא שולח לכם מכתב, הוא מתכוון שמישהו מנצל את כוחו, את המונופול ואת הקרטל, או לא משנה איזה כוח יש לו, כדי לא לאפשר את השוק מבחינת זרימת מוצרים.

אביר קארה: אבל מי זה המישהו הזה?

אביר קארה: זה לא חברות הספנות.

אביר קארה: זה לא החברות הפרטיות.

מיכאל ביטון: רשות התחרות, אתם ידעתם לתקוף ספק שמאיים על רשת מזון שהוא לא יספק לה.

מיכאל ביטון: הוא בעצם מונע את הזרימה של המוצרים.

מיכאל ביטון: פה יש מצב שמישהו מאט או לא עושה את כל מה שהוא יכול.

מעיין מור: סליחה, אני מבקשת להשלים את המשפט - - -

מיכאל ביטון: אני אתן לך משפט סיום, אבל אני אגיד לך שתגידי לצערי, אין כבר מנכ"ל קבוע לרשות התחרות כבר זמן רב מדי.

מיכאל ביטון: אחד הנושאים הכואבים ביותר במשק וגם פה אין לנו כתובת קבועה.

מיכאל ביטון: אבל המסר של ועדת הכלכלה הוא, תעשו חשיבה מחודשת על זה שהסרתם אחריות מבדיקת ניצול האפשרות של התשתיות והמונופולים למניעת זרימת מוצרים ותחרות בשוק השינוע ובשוק הנמל.

מעיין מור: אדוני, אנחנו ממש לא הסרנו אחריות.

מעיין מור: אנחנו עדיין מטפלים.

אביר קארה: מה הייתה התשובה שלהם?

אביר קארה: היא אומרת, לא הסרנו אחריות, אבל התשובה שלכם הייתה שאין חסימה.

מיכאל ביטון: מעיין, שני משפטי סיום, בבקשה.

מעיין מור: רשות התחרות ממשיכה לפעול בתחום הנמלים במסגרת רפורמות משמעותיות.

מעיין מור: אנחנו מייעצים בכל מה שקשור להפרטה של הנמלים הממשלתיים.

מעיין מור: אנחנו מקדמים את התחרות גם בכל מה - - -

מיכאל ביטון: אנחנו לא מדברים על רפורמות.

מיכאל ביטון: סליחה, מעיין.

מיכאל ביטון: אנחנו לא מדברים על רפורמות.

מיכאל ביטון: אל תשתמשי בסיסמאות של רפורמות.

מיכאל ביטון: אנחנו מדברים על בעיה היום.

מיכאל ביטון: היום, היום, עכשיו.

מיכאל ביטון: בימים האלה יש בעיה.

מיכאל ביטון: ואתם לא צריכים להגיד לי רפורמות.

מיכאל ביטון: אתם צריכים לבדוק אם מישהו ניצל את כוחו, ולא להגיד לאוריאל לין, זה לא תפקידנו.

מיכאל ביטון: טוב, אנחנו נגיד את זה למנכ"ל הבא שייכנס לתפקיד.

מעיין מור: זה לא מה שנאמר, אדוני.

מעיין מור: אנחנו בהחלט מטפלים בזה.

מעיין מור: גם מבחינה של ניצול מעמד לרעה, אנחנו מעולם לא נרתענו.

מעיין מור: עד היום תלוי ועומד תיק על ניצול מעמד לרעה של נמל אשדוד בבית המשפט העליון לאחר שבית הדין להגבלים עסקיים - - -

מיכאל ביטון: כשרציתם נכנסתם, כשרציתם פעלתם.

מיכאל ביטון: אז למה אתם משיבים לו שזה לא תפקידנו?

מיכאל ביטון: טוב, עוד נעמיק בזה.

מעיין מור: - - - לא התלונן על הפרה של החוק.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: דנה מהאוצר, יש לך הבהרות, בבקשה.

דנה דובר: רק רציתי לציין שהנמלים החדשים התחילו לפעול.

דנה דובר: הם עוד לא פורקים וטוענים אוניות מלאות.

דנה דובר: אבל לבקשת המדינה, ובניסיון למזער כמה שאפשר את המצוקה שהייתה בנמלים, הם קיבלו לפני כמה חודשים כתב הסמכה זמני שיאפשר להם לפרוק מכולות ריקות, גם לצמצם את הביקוש למכולות שיש, גם להוריד את העומס משטחי הלוגיסטיקה של הנמלים שיכולים לפרוק מכולות מלאות בשביל יכולות תפעול טובות יותר, וגם בשביל לנסות לסייע לבעיה - - -

יעקב מרגי: מה הסיבה שהם לא יכולים לעבוד בפול טיים?

יעקב מרגי: תאמרו לנו.

יעקב מרגי: אנחנו חברי ועדה.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לדעת מה הנסיבות.

דנה דובר: כרגע יש לנמלים החדשים את היכולת לפרוק מכולות מלאות - - -

יעקב מרגי: לא קיבלתי תשובה.

מיכאל ביטון: דנה, ידעת על זה שיש רציפים ריקים ומכתב בקשה להפעיל ושאין אישור?

אביר קארה: היא יודעת שיש רציפים ריקים.

מיכאל ביטון: ולמה אין אישור לרציף הזה?

דנה דובר: כמו שעופר כבר התייחס לאירוע, אין לי מה להוסיף - - -

אביר קארה: זה הכול עניין של הוועדים.

אביר קארה: אם הם יפתחו את הרציפים האלה, יסגרו אותם.

אביר קארה: היא לא יכולה להגיד את זה.

אביר קארה: היא לא יכולה להגיד את זה כי היא מהאוצר.

אביר קארה: אבל זו האמת.

יעקב מרגי: אנחנו נעזור לכם, רק שימו את זה על השולחן.

מיכאל ביטון: דנה, את גזרת על עצמך שתיקה?

אביר קארה: לא, היא לא יכולה להגיד את זה.

אביר קארה: אסור לה.

מיכאל ביטון: בפילוסופיה אין חופש דעה להגיד מה אתה חושב?

אביר קארה: לא.

אביר קארה: במדינת הסתדרות אין חופש דעה.

מיכאל ביטון: אתה אל תפיל הכול על ההסתדרות.

מיכאל ביטון: אל תפיל הכול על ההסתדרות.

מיכאל ביטון: תאמין לי, לא הייתה קמה מדינה אם לא הייתה הסתדרות.

אביר קארה: לא, לא.

אביר קארה: אתה רוצה להיכנס לוויכוח הזה?

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: אני לא רוצה.

אביר קארה: הם עושים את הכול יותר מהר.

מיכאל ביטון: אז אל תתחיל עכשיו.

אביר קארה: לסבא שלי, עצמאי שלא נתנו לו לעבוד במדינת ישראל כמו שצריך, הוא לא יכול היה להיות בקופת חולים, שהוא לא יכול היה להיות רשום.

אביר קארה: כל הזמן אם תעשו פרצופים.

אביר קארה: אבל זאת המציאות.

מיכאל ביטון: קארה, קארה.

אביר קארה: יש מציאות בישראל.

אביר קארה: כל מי שרצה להיות בעל יוזמה פרטית, במדינת ישראל שקמה לא נתנו לו.

אביר קארה: האם אפשר היה יותר מהר?

אביר קארה: התשובה היא כן.

אביר קארה: מאה אחוז היה אפשר יותר מהר.

אביר קארה: וכמה חסימת עבודה ייקח עוד פעם שנים.

יעקב מרגי: אני מאפשר לו כדי שתתגעגע אליו.

מיכאל ביטון: אני רוצה לשלוח אותו לישיבת הממשלה הבאה.

אביר קארה: אבל לא צריך ללכת אחורה.

אביר קארה: לא צריך ללכת אחורה כי זה פשוט לא נכון.

מיכאל ביטון: אני חושב ששם יהיה לו קהל יותר אוהד לקדם את ענייניו.

אביר קארה: זה עיוות של המציאות, כי במשך שנים אם הם לא היו מחזיקים כמו - - - את קופות החולים עד שנות ה-90 שעשו הפרטה, אז גם לא היית מקבל שירותי רפואה - - - זה מה שהם עושים היום בנמל.

אביר קארה: זה אותו דבר.

אביר קארה: איפה שהם נמצאים יש בעיות.

מיכאל ביטון: קארה, יש לי הצעה.

מיכאל ביטון: מרגי, יש לי הצעת חוק שסגן שר בממשלה לא יוכל להופיע בוועדות בכנסת.

מיכאל ביטון: הוא מטריד את הכנסת.

אביר קארה: אתה תהיה בבעיה.

אביר קארה: אבל אני גם חבר כנסת.

אביר קארה: אתה תהיה בבעיה.

מיכאל ביטון: הוא לא מטריד את הממשלה.

אביר קארה: אני בחרתי לא להיות נורבגי כדי להגיע לפה.

מיכאל ביטון: לך תטריד את הממשלה.

רועי בליטנטל: אדוני, אני חייב להגיד, נשמעים פה - - -

אביר קארה: אסור לסגן שר לדבר.

אביר קארה: אבל לכם מותר לעכב במדינת ישראל סחורות, לגרום ליוקר מחיה.

אביר קארה: להעלות את המחיה גם ביוקר הדיור, לדאוג שלאנשים לא יהיה מה לאכול במדינת ישראל – וסגן שר לא ידבר.

אביר קארה: וגם היא, מהאוצר, לא יכולה לדבר.

אביר קארה: תשאל אותה למה היא לא יכולה להגיד את האמת.

קריאות: - - -

מיכאל ביטון: דנה, למה את לא נותנת תשובה מפורטת?

מיכאל ביטון: את ראית שני מכתבים שהם מבקשים לפתוח רציפים.

מיכאל ביטון: הם יכולים בתוך יומיים-שלושה לצאת לדרך.

מיכאל ביטון: למה לא עזרת להם לפתוח?

יעקב מרגי: ובאותה נשימה, למה את לא מאפשרת, כאגף תקציבים, להשאיר את 90 העובדים עד שהמצב יתאזן?

דנה דובר: אני אשמח לענות על כל השאלות.

דנה דובר: דבר ראשון, לגבי פתיחת הנמלים החדשים, אני רק אסיים את מה שאמרתי קודם.

דנה דובר: הם פועלים כבר מעכשיו בשביל להשלים את כלל הפעולות הרגולטוריות הנדרשות בשביל להפעיל אותם, ואין כאן חסמים.

דנה דובר: באמצע חודש דצמבר צפויה להגיע אונייה מלאה ראשונה לנמל המפרץ, ובתקווה שלאט-לאט קצב העבודה יעלה יותר - - -

מיכאל ביטון: למה לא פותחים את הרציפים האלה?

מיכאל ביטון: אפשר לקבל תשובה ספציפית?

מיכאל ביטון: יש לכם מכתב.

מיכאל ביטון: פגשת את המכתב הזה?

דנה דובר: כמובן.

מיכאל ביטון: אז למה לא אמרתם כן?

דנה דובר: כרגע הממשלה – אגף תקציבים יחד עם משרד התחבורה בוחנים את האפשרות להביא לתחרות הגבוהה ביותר שיכולה להיות בשוק הנמלים, ולתת את השירות הטוב ביותר - - -

מיכאל ביטון: אני שואל אותך על מכתב, ואת עונה לי אגדות.

מיכאל ביטון: את יכולה להחליט עכשיו באיזה תחום אנחנו, בכלכלה או בפילוסופיה.

מיכאל ביטון: קיבלת מכתב לפתוח שני רציפים.

מיכאל ביטון: למה הם לא קיבלו תשובה חיובית?

מיכאל ביטון: יש פקק, יש עומס.

מיכאל ביטון: מה מנע מכם להגיד להם, כן, יוצאים לדרך?

מיכאל ביטון: תשובה ממוקדת על המכתב – מה התשובה?

אביר קארה: אבל זאת לא עמדה של האוצר.

אביר קארה: האוצר יעזור להם.

מיכאל ביטון: הוא לא עזר.

מיכאל ביטון: היא לא עונה לי.

מיכאל ביטון: למה הם לא קיבלו תשובה?

מיכאל ביטון: דנה, למה הם לא קיבלו תשובה חיובית על המכתב הזה?

דנה דובר: כי יש כאן מכלול שיקולים מאוד-מאוד מורכב.

מיכאל ביטון: מה הם?

דנה דובר: ומטרתנו בסופו של דבר היא להביא לשירות הנמלי הטוב ביותר שניתן לתת כרגע.

מיכאל ביטון: תאמיני לי, אנחנו ניקח אותך לרשימה לכנסת.

מיכאל ביטון: אמרת הכול ולא אמרת כלום.

אביר קארה: היא לא יכולה להגיד את זה.

אביר קארה: נו, תרד ממנה.

אביר קארה: מה שאני אמרתי לך, זאת המציאות.

מיכאל ביטון: אמרה הכול ולא אמרה כלום.

מיכאל ביטון: עוד מעט את יכולה להגיד שהכלכלה נועדה לייצר שוק משוכלל לתחרות - - -

אריק מגל: אולי אני אסביר לה איזה נזק זה עושה.

מיכאל ביטון: אתה חיכית יפה, בבקשה.

אריק מגל: רק תמונה מהימים האחרונים.

אריק מגל: תסתכלו, חברה שמוכרת 320 מיליון שקל בשנה נעצרת בגלל שהיא לא מקבלת חומר גלם.

אריק מגל: מגיעה מקפריסין, תשע שעות, ועומדת כאן בהמתנה שבוע ימים, וכמה כסף אנחנו משלמים על המתנה יומית.

מיכאל ביטון: כמה?

אריק מגל: 5,000 דולר מדי יום.

מיכאל ביטון: לאונייה?

אריק מגל: מי ישלם את זה?

אריק מגל: לא רק זה, כבוד היושב-ראש.

אריק מגל: אנחנו שולחים משאיות ריקות כי אומרים לנו שהיום בבוקר יפרקו, ונתב לא מגיע או כן מגיע, והם מחזירים את המשאיות האלה חזרה, הלוך ושוב, הלוך ושוב, כי אין פריקה - - -

מיכאל ביטון: למה לא הלכתם לנמל אחר?

אריק מגל: אדוני, לא הלכתי לנמל אחר בגלל אותן בעיות שהוא ציין.

אריק מגל: כשהלכתי לנמל אשדוד, אמרו לנו, אדוני, כאן אתה לא יכול לפרוק, אין זמן, אין מקום, לך לחיפה.

מיכאל ביטון: משה, מה התשובה שלך לטענה הכואבת הזאת?

משה זנה: הוא לא הגיע אלינו, אז אין לי מה להתייחס.

מיכאל ביטון: הוא לא הגיע אליך?

משה זנה: לא.

משה זנה: מה שהוא מדבר, אם אני לא טועה, תקן אותי - - -

אביר קארה: מה הצעות הייעול של משה?

אביר קארה: הוא מנהל את הנמל.

אביר קארה: מה הצעת הייעול שלך?

מיכאל ביטון: ששש.

מיכאל ביטון: אל תענה לקארה.

מיכאל ביטון: תענה לי.

מיכאל ביטון: מה התשובה שלך למה שהוא אמר?

משה זנה: מה?

משה זנה: מה אמרת?

משה זנה: מי שאל משהו?

משה זנה: לא הבנתי.

מיכאל ביטון: הוא אמר.

מיכאל ביטון: אתה בנמל הזה של אשדוד?

אריק מגל: לא, אדוני, אני בנמל חיפה לא מצליח לפרוק.

מיכאל ביטון: איפה מנכ"ל נמל חיפה?

קריאה: בזום.

מיכאל ביטון: אנא, תעלו אותו בזום.

מיכאל ביטון: מנכ"ל נמל חיפה, מנדי זלצמן, בבקשה.

מנדי זלצמן: צהריים טובים.

מנדי זלצמן: הייתי רוצה לומר משפט כללי, ואחר כך להתייחס לשאלה שהופנתה אליי.

מנדי זלצמן: במשפט כללי, אני לא יודע באיזו פקולטה יוקרתית למד רמי לוי משיווק השקמה, ולפני כשלושה שבועות הוא הכין את הצופים לעלייה רצינית ביוקר החיים כשהוא אמר, מכולה עלתה מ-2,000 דולר ל-20,000 דולר בלהביא אותה לישראל.

מנדי זלצמן: והוא תמצת את כל הנושא הזה של יוקר המחיה שהוועדה נדרשת אליו.

יעקב מרגי: העיקר לא התורים?

יעקב מרגי: העיקר לא התורים בנמל?

מנדי זלצמן: ודאי שלא.

מנדי זלצמן: זה בטל בשישים, כבודו.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי.

מנדי זלצמן: בסדר.

מנדי זלצמן: בטל בשישים לנושא יוקר המחיה.

יעקב מרגי: אני כרגע בדיון על התורים.

יעקב מרגי: כרגע הדיון הוא על התורים.

אביר קארה: איך בטל בשישים?

אביר קארה: יש דוח של הכלכלן הראשי באוצר.

מנדי זלצמן: אני אתייחס לסוגיה - - -

מיכאל ביטון: ולהערות הספציפיות שהועלו פה, על המקרה הזה שהוצג פה אצלך.

מיכאל ביטון: אתה שמעת את המקרה הזה?

מנדי זלצמן: אנחנו קושרים אוניות לפי תור תפעולי מסודר שאותו קבעה מדינת ישראל, והוא ברגולציה של רשות הספנות והנמלים.

מנדי זלצמן: אנחנו לא יכולים להקדים ולו רק כי מפעל מסוים כואב לו, אלא אם כן הוא פונה בטיעונים האלה אל רספ"ן, ורספ"ן מקדים את קשירתו.

מנדי זלצמן: יואיל המתלונן לפנות לרספ"ן, רספ"ן תיתן לנו הנחיה לקשור, הוא יכול להיקשר מעכשיו לעכשיו.

מיכאל ביטון: הבנתי.

קריאה: ולמה אונייה שקשורה לא פורקים?

מיכאל ביטון: ששש.

מיכאל ביטון: רגע, בלי קריאות ביניים.

מיכאל ביטון: צביקה שכטרמן, מנכ"ל נמל מספנות ישראל, האם תרצה להגיד משהו?

מיכאל ביטון: צביקה שכטרמן בזום?

מיכאל ביטון: אין.

מיכאל ביטון: מיכאל שרייר, מנכ"ל טמבור, בבקשה.

מיכאל שרייר: אני מנכ"ל טמבור, 24 שנים בטמבור.

מיכאל שרייר: טמבור מעסיקה 800 עובדים, שישה מפעלי ייצור בלכ הארץ, וכולם בפריפריה.

מיכאל שרייר: רוב החומרים שלנו הם חומרים מיובאים, חלקם הגדול בתפזורת.

מיכאל שרייר: אנחנו מביאים גם מכולות וגם תפזורת באמצעות אוניות צובר, מה שנקרא מטען כללי.

מיכאל שרייר: יש לנו אוניות שעומדות במטען הכללי הזה בין ארבעה ימים לשלושה שבועות בהמתנה.

מיכאל שרייר: נאמר פה קודם מספר.

מיכאל שרייר: אצלי, בגלל גודל האוניות, אני משלם בין 10,000 ל-18,000 דולר ליום לאונייה שעומדת.

מיכאל שרייר: חומרי טמבור, מן הסתם, נמצאים כמעט בכל בניין בישראל.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להסיט אותה לחיפה?

מיכאל שרייר: אני מביא את הרוב דרך חיפה.

מיכאל שרייר: על אשדוד אני מוותר ממילא ומוביל דרך היבשה.

מיכאל שרייר: גבס מאוד קשה לפרוק שם, לוקח הרבה זמן, וגם יש תור ענק.

מיכאל שרייר: כנ"ל גם בחיפה.

מיכאל שרייר: מעבר ל-10,000 דולר או 18,000 דולר שעולה כל יום, אני לא מדבר על המפעל שבניתי באשקלון וסיימתי אותו לפני שנה בהשקעה של למעלה מ-100 מיליון שקל מהכספים של טמבור, לא הכספים של המדינה, שום שקל לא קיבלנו מהמדינה – המפעל הזה עומד חודש כי אין לו אבני גבס שהוא יוכל לייצר.

מיכאל שרייר: טיח גבס הולך לכל בניין בישראל כמעט.

מיכאל שרייר: גם אנחנו מובילים יבשתית.

מיכאל שרייר: כמו שאלעד מההתאחדות ציין קודם, יש פתרון קצר ומהיר.

מיכאל שרייר: מיכאל, אנחנו מסתובבים מסביב לזנב של עצמנו.

מיכאל שרייר: אני מקשיב לדיון מ-9 בבוקר כשהוא התחיל.

מיכאל שרייר: דבר אחד, זה הרציפים הפנויים שהוא דיבר עליהם.

מיכאל שרייר: דבר שני, זה הנמלים החדשים, למה לא פתחו את הנמלים החדשים לפריקת מטען כללי?

מיכאל שרייר: למה רק למכולות?

מיכאל שרייר: מי אמר?

מיכאל שרייר: העובדים שצריך להאריך – תנו להם עובדים.

מיכאל שרייר: אני נמצא במפעל היום, אני מסתכל, אני רואה את האונייה מהמפעל ואני לא יכול להכניס אותה.

מיכאל שרייר: העלויות האלה מתגלגלות לציבור.

מיכאל שרייר: אני לא יכול לספוג הכול, כי אם אני אספוג הכול אני אסגור.

מיכאל ביטון: יש נוהל שרשות המסים מסוגלת להכיר במצב שכוחות או השפעות לא שגרתיות מנעו מאונייה לפרוק את סחורותיה בזמן, והיא יכולה להקל על אותו בעל עסק במיסוי?

מיכאל ביטון: יש חוק כזה, שאם יש עיכובים שהם כוחות עליונים, משהו שלא נובע מדבר שגרתי, מקילים במיסוי על מי שהזמין את האונייה.

מיכאל ביטון: האם אתם זכיתם להקלה כזאת?

מיכאל שרייר: לא קיבלתי שקל.

מיכאל ביטון: אתה מכיר את הדבר הזה?

מיכאל שרייר: לא מכיר.

מיכאל ביטון: מישהו מכיר את זה?

מיכאל ביטון: את מה שאמרתי עכשיו?

קריאה: לא.

קריאה: חידוש.

מיכאל ביטון: מנהל המכס רשאי לפטור יבואנים מלשלם מכס על עלויות הובלה בלתי צפויות שנגרמו עקב נסיבות מיוחדות שאין ליבואן שליטה עליהן.

מיכאל ביטון: האם קורונה היא לא סיבה כזאת?

קריאות: אין לנו מכס בייבוא.

קריאות: אין מכס על המוצרים.

קריאות: אין מכס, אז לא צריך לפטור.

מיכאל ביטון: אין לכם בכלל מכס?

קריאות: לא.

קריאות: זה חומרי גלם לתעשייה.

מיכאל ביטון: אז זה לא רלוונטי.

מיכאל ביטון: והאפשרות לשיפוי על האובדן הזה?

קריאה: אני לא מכיר דבר כזה.

קריאה: זה נופל על היצרנים ועל הציבור.

מיכאל ביטון: נציגת האוצר, מה את אומרת?

דנה דובר: אני לא מבינה את השאלה.

מיכאל ביטון: הייתה קורונה, האוניות נתקעות, אתם מסבירים שזה לא רק בעיות תפקודיות, אלא העולם באמת השתגע באוניות.

מיכאל ביטון: ואם נניח שבועיים באונייה של 20,000 דולר, 14 כפול 20,000 ליום, הלך מיליון וחצי שקל רק על ההמתנה.

מיכאל ביטון: מישהו מתייחס?

מיכאל ביטון: בקורונה חילקנו מיליארדים לעסקים.

דנה דובר: אני לא חושבת שנכון כרגע לקשור את הדברים שקרו בקורונה לתור בנמלים שיש כיום.

דנה דובר: אני חושבת שאנחנו צריכים לפעול בשביל לצמצם את התור בנמלים כמה שיותר.

דנה דובר: אני לא חושבת שזה עונה להגדרות לשיפוי בגין קורונה.

דנה דובר: לא בדקתי את הנושא הזה.

אביר קארה: זה גם ערבוב של הבעיה.

מיכאל ביטון: יש בעיות שנובעות מהמבנה של המשק שלנו, ובעיות תפקודיות - - -

אביר קארה: זה לא מבנה משק שלנו.

אביר קארה: מחיר המכולות עלה בכל העולם.

מיכאל ביטון: אבל נאמר פה שחלק מהברדק נובע מהקורונה בעולם.

מיכאל ביטון: אז למה אנשים צריכים לספוג את העלויות האלה?

אביר קארה: אבל אדוני היושב-ראש, זה יעלה את הלחץ בנמלים ויעלה את התור.

אביר קארה: אם אנחנו נוריד את המס לחלוטין, ונהפוך את הייבוא עכשיו ליותר שווה, זה לא יפתור את בעיית התור, זה יגדיל את התור וזה ייצור בעיה יותר גדולה.

אביר קארה: והמחירים יישארו ויעלו.

מיכאל ביטון: לא, לא אמרתי להוריד מס.

מיכאל ביטון: אז תקנוס את הנמל ותחזיר כסף לבן אדם שהתייבש.

מיכאל ביטון: הבן-אדם התייבש שבועיים.

מיכאל ביטון: מה הוא צריך לספוג את העלויות האלה?

מיכאל ביטון: מה, הכיס שלו פתוח?

אביר קארה: לא, הוא לא היה צריך להגיע לזה אפילו.

אביר קארה: להיפך, זה לא בעניין של לקנוס את הנמל.

אביר קארה: הייתי רוצה לדעת את משמרות העבודה שלהם.

אביר קארה: כמה אנשים רשומים היום במשמרות עבודה בנמל אשדוד ברזרבה?

אביר קארה: כמה אנשים היום בנמל אשדוד – אני רוצה לראות סידור עבודה.

אביר קארה: כמה משמרות הם עובדים?

אביר קארה: האם הם הגדילו את מספר המשמרות?

אביר קארה: האם אתם פורקים 24/7?

אביר קארה: פורקים 24/7?

אביר קארה: אנחנו בחירום.

אביר קארה: פורקים 24/7?

מיכאל ביטון: אביר, אביר, נניח שכנעת אותנו.

מיכאל ביטון: שכנעת אותנו.

מיכאל ביטון: הם לא עושים את תפקידם, אז למה הוא צריך לשלם על העיכוב?

מיכאל ביטון: שיקנסו את הנמל ויעבירו לו את הכסף.

אביר קארה: אבל הדברים שהוא משלם זה לא רק לנמל.

אביר קארה: זה יום עיכוב על האונייה, הוא משלם לחברת הספנות, הוא צריך לשלם על המשאיות שמגיעות לפרוק, הן לא קשורות לנמל.

אביר קארה: המשאית שמגיעה עכשיו לפרוק, אם היא לא יצאה מלאה, הוא משלם עליה.

מיכאל ביטון: אבל מישהו עיכב אותו, אז שישלמו לו.

דנה דובר: ומי זה שישלם?

דנה דובר: אתה ואני.

מיכאל ביטון: או הנמל או המדינה או מישהו.

מיכאל שרייר: צריך להבין, האוניות האלה שגובות את הקנס הזה על ההמתנה לא רוצות לבוא לפה אחר כך.

מיכאל שרייר: הן לא רוצות את הקנס הזה.

מיכאל שרייר: הן רוצות לעבוד.

מיכאל שרייר: אוניות לא רוצות לבוא לישראל, ואין הרבה אוניות מטען כללי.

מיכאל שרייר: הן פשוט לא רוצות לבוא.

מיכאל שרייר: זה פתרון פשוט.

מיכאל שרייר: זה שלושה רכיבים: 1.

מיכאל שרייר: זה הרציפים הפנויים.

מיכאל שרייר: 2.

מיכאל שרייר: זה עובדים.

מיכאל שרייר: 3.

מיכאל שרייר: זה שתפתחו את הנמלים החדשים גם לפריקת מטען כללי.

מיכאל שרייר: משרד התחבורה קיבל את זה כבר לפני שנה מאיתנו כי אנחנו נתקענו עם אוניות גיר ארבעה שבועות, והקדימו לי למשמרת ועוד הייתי צריך לשלם כפול על כניסה ויציאה, ולא טיפל בזה.

מיכאל שרייר: אבל במקום זה, בשביל להוסיף חטא על פשע, משרד התחבורה מוציא תקנה בחודש אוקטובר שבה במקום לצמצם את התור התפעולי ויש לו שלושה פתרונות מאוד פשוטים, הוא קובע עדיפות ליבואני מלט בייבוא בכניסה לנמל לתור התפעולי.

מיכאל שרייר: וזו הצעה שמונחת, לדעתי, על השולחן פה, ואמורה להיות מאושרת.

מיכאל שרייר: בעיניים שלי זו הצעה הזויה.

מיכאל שרייר: אני תעשיין בשיראל, אמור לשבת עם אונייה שגם היום אני משלם עליה עיכוב של שבועות ולחכות, ועכשיו מגיע סוג א'.

מיכאל שרייר: אני סוג ב', כי אני יצרן ותעשיין פה בישראל ואני מפרנס את המשפחות פה בישראל ועובד בפריפריה, ואני אמור לפנות את הרציף למישהו שהגיע עכשיו כי הוא אוניית מלט.

מיכאל שרייר: אז במקום לפתור את הבעיה ולצמצם את התור התפעולי, נותנים עדיפות בתור כמו בהסתדרות של פעם, "אני רק שאלה", בקופת חולים, אני באתי עם אוניית מלט.

מיכאל ביטון: מי מחליט על העדיפות הזאת?

קריאה: יגאל מאור, יגאל מאור שהיה פה על הלוח לפני זה.

מיכאל ביטון: יש לו סמכויות בחוק לתעדף את זה?

מיכאל ביטון: זה בחוק?

קריאה: הוא עכשיו מגיש הצעה לזה.

קריאה: רספ"ן, רספ"ן, כן, יש לו עדיפות.

מיכאל ביטון: משרד התחבורה?

קריאה: רשות הנמלים מטפלת בתור התפעולי.

קריאה: יגאל, אתה רוצה לענות על זה?

אורי מקלב: למה יש רווח יותר גדול באונייה?

אורי מקלב: - - -

מיכאל ביטון: שעתיים דיברנו על הדברים האלה.

מיכאל ביטון: אז חכה רגע.

מיכאל ביטון: שרייר, אמרת שאתה חושב שיש שלושה דברים, העובדים, הרציפים, מה הדבר השלישי?

מיכאל שרייר: הרציפים הפנויים, והנמלים החדשים שאמורים להיפתח ועדיין לא עובדים, שיפרקו מטען כללי, לא רק מכולות.

מיכאל שרייר: אני לא מצליח להבין למה הגבילו אותם רק למכולות.

מיכאל שרייר: אם אומרים שבמכולות אין בעיה ויש בעיה במטען כללי - - -

מיכאל ביטון: תודה רבה.

אביר קארה: אם לא הבנת, זה פשוט מאוד.

אביר קארה: יש בישראל מלחמה מסוכנת של מגזר ציבורי ומגזר פרטי.

מיכאל ביטון: קארה, קארה, אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

מיכאל ביטון: אתה כבר מגזים.

מיכאל ביטון: מספיק.

יורם גינור: אני מייצג את הזכיין בממגורה בנמל אשדוד, לוגיסטיקה ממגורות וטחנת קמח בתל אביב.

יורם גינור: לגרעינים צריך להתייחס בצורה שונה מאשר לכל האחרים.

יורם גינור: הם משפיעים אם מדברים על מדד, מדברים על מלאי חירום, מדברים על פיקוח על מחירים, הם עומדים לפני דברים אחרים.

יורם גינור: הנמל כשל, כפי שאמר יושב-ראש האיגוד, באופן טוטלי בנושא של הטיפול בגרעינים כי זה לא כדאי לו, לא מסיבה אחרת.

מיכאל ביטון: למה לא כדאי לו?

יורם גינור: לא כדאי לו תמחירית, לא כדאי לו כספית, יש לו מטענים אחרים יותר טובים.

יורם גינור: הוא אומר את זה בגלוי.

יורם גינור: הוא לא מכחיש.

מיכאל ביטון: והוא יכול להחליט לקחת מה שבא לו לקחת ומה לא בא לו?

יורם גינור: תן לי להמשיך, בבקשה.

יורם גינור: הדיבורים על המסוע, כפי שאמר גם איתי, יהפכו לברווז אחד גדול במדינת ישראל.

יורם גינור: הנמל ארבע שנים מחכה ולא מכניס ציוד לאיכות הסביבה שהתחייב להכניס לפני ארבע שנים; מדלים מכניים שהיו יכולים לשלש ולרבע את התפוקות בנמל.

יורם גינור: אותם מדלים פניאומטיים שעובדים היום והיו יכולים כבר לעשות רציף מתמחה ומדובר על זה – הנמל דחה את הטיפול בזה, הוא התנגד ואמר, נעשה את זה רק כאשר יהיה מסוע.

יורם גינור: ואני אומר לכם, רבותיי, כשיהיה מסוע, רוב היבואנים לא יבואו לאשדוד כי אין תנאים שווים בין אשדוד לבין חיפה.

יורם גינור: יש אפליה של הרבה שקלים גם בתעריפים, בתעריפי ההובלה, בתעריפי השימוש בממגורה, ולכן אין תחרות אמיתית בין חיפה לבין אשדוד.

יורם גינור: הדברים מוצגים ומטויחים פה על ידי הנמל.

יורם גינור: כל החלונות שמדברים, חלונות מקריים.

יורם גינור: זה קורה בספנות שיש הצטברות של אוניות ויש מצב שבו ידלדלו.

יורם גינור: הנמל לא עשה שום דבר חוץ מהעובדים שהוא ציין שהביאו – העובדים האלה עד שנכנסו ועד שהתחילו להפעיל, לענף הגרעינים לא הביאו שום תועלת.

יורם גינור: אני סופר את מספר הצוותים שעובדים כל יום בנמל.

יורם גינור: הגידול הוא מזערי, מזערי בסך הכול, והגרעינים לא מקבלים כי הם נכנסים לאותו רציף שבו עובדים כמו שאמרו עמיתיי, מדלים שלא מתוחזקים, שלא מטופלים, שהם בעדיפות אחרונה-אחרונה מבחינת הנמל.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

יורם גינור: רק עוד מילה אחת, בבקשה.

יורם גינור: נמל אשדוד כשל בעניין הזה, והמטרה של מדינת ישראל צריכה להיות שכמו בחיפה, האחריות מהתחלה עד הסוף תהיה אחריות אינטגרטיבית של פריקה, של מסוע ושל ממגורה, כמו בדגון בחיפה.

יורם גינור: ואם הדבר הזה לא יסתייע, ובגלל עובדים ובגלל ועדי עובדים הנמל ייאחז בסיפור של הפריקה, כפי שכתב בדוח שלו יו"ר האיגוד, צריך להחיל פרמטרים מאוד מוגדרים של ביצוע, של עבודה, של זמן, כי אחרת הענף לא יבוא.

יורם גינור: טחנת הקמח שאני מייצג בתל אביב, 35 ק"מ מאשדוד, לא תפלוט ולא תשלח את הסחורות לאשדוד.

יורם גינור: היא תפרוק בחיפה.

מיכאל ביטון: הבנתי.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, אדוני.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני, על עצם קיום הישיבה.

אורי מקלב: עקבתי אחרי הדיון ואני מתנצל על האיחור, אבל יש כאן העדפה לדברים כלכליים ומכניסים יותר, ובעצם אנחנו דוחים דחייה של גרעינים – אם אנחנו מדברים על מזון ועל ביטחון במזון, זה הדבר הראשון שצריך עוד לפני שאר הדברים.

אורי מקלב: ולכן, אם אנחנו רואים כאן כשל התנהלותי, אני חושב שוועדת הכלכלה נמצאת פה ויודעת לעשות את זה בראשותך, אז להכניס רגולציה ולתת מכסות ולחייב את הנמלים, כמה צריך להכניס מתוך כל המטענים, מה העדיפות וכמה מכולות כאלה של מטען כללי.

אורי מקלב: חייבים להיכנס כאן בגלל שאם ניתן רק למשא ומתן בינם לבין הנמל, אני מניח שהם לא יגיעו לשום הבנות.

אורי מקלב: כאן צריכה להיכנס רגולציה ותגיד, אנחנו דורשים ואנחנו מחייבים את הנמל לקחת כך וכך, בגלל שאצלנו זה בעדיפות ראשונה, זה מה שנקרא מזון נצרך, דברים שהם הכרחיים ואנחנו צריכים לתת להם את העדיפות ואת האינפוט הנכון שאנחנו צריכים לתת להם.

אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שבחיפה יש לזה השלכות על תאונות דרכים ועל משאיות רבות שצריכות להוביל את זה כל זה.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בפקקים, ושים לב, חלק גדול מהפקקים זה המשאיות הענקיות האלה.

אורי מקלב: כמה שאנחנו יכולים לחסוך במשאיות שייצאו אל הכביש – זה דבר שצריך להוביל אותנו בעניין הזה.

אורי מקלב: ועם חומר נצרך כזה, טוב שיש בכלל במדינת ישראל לא רק שני נמלים, אלא ודאי כשיש חלוקה גיאוגרפית מסוימת בייבוא ובפריקה של אותם גרעינים.

מיכאל ביטון: תודה לך, חבר הכנסת מקלב.

מיכאל ביטון: אנחנו קיבלנו אישור מיושב-ראש הכנסת להארכה קטנה של הדיון, אבל אנחנו רוצים לסיים אותו.

מיכאל ביטון: זה היה דיון ארוך.

מיכאל ביטון: איתי, מילה אחת, בבקשה.

איתי רון: אחת הבעיות שלא נאמרו פה וזה חייב להיות פה על השולחן, ואני אומר את זה פה בריש גלי, דגון חיפה עובד בלי הפסקה.

איתי רון: השנה הוא מגיע ל-94% ניצולת.

איתי רון: לא 16%.

איתי רון: 94% ניצולת.

איתי רון: המשמעות האמיתית היא שאם מחר בבוקר קורית תקלה ולו גם הקטנה ביותר בדגון חיפה וב-2006 מלגזן פגע בטעות בגשר של דגון חיפה והשבית חלק מיכולת הפריקה שלו למשך מספר חודשים, אז אדוני היושב-ראש, לך לא יהיה חלב לשים בקפה שלך, כי אין שום יתירות בפריקה.

איתי רון: המדינה מושתתת כולה על דגון חיפה.

איתי רון: אין שום יתירות בפריקה, ואם תהיה איזושהי תקלה, אני לא מדבר על משהו בומבסטי שממש ישבית את הממגורה, אפילו תקלה למספר חודשים, אנחנו עלולים להישאר בלי אוכל.

איתי רון: והאבסורד זה שכולם יודעים את זה.

איתי רון: כולם יודעים את זה ומתעלמים, וזה מרתיח אותנו, את כל יבואני התבואות.

מיכאל ביטון: מה התשובות שקיבלת?

איתי רון: אני מתבייש להגיד לך שהשרה אפילו לא השיבה לנו, ופנינו אליה לפחות חמש פעמים.

מיכאל ביטון: השרה העדכנית הנוכחית?

איתי רון: גם הקודמת לא השיבה.

איתי רון: אל תדאג.

איתי רון: זה חוצה גבולות.

איתי רון: ודרך אגב, אני אומר לך שוב, הנתונים האלה הוצגו בכל פורום אפשרי.

איתי רון: כולם יודעים את זה.

איתי רון: זו סכנה.

איתי רון: זה לא משחק.

מיכאל ביטון: והרציפים שהציעו להפעיל אותם יכולים היו לפתור?

איתי רון: הם יכולים להקל את הלחץ.

איתי רון: הממגורה באשדוד צריכה להיות מורחבת.

מיכאל ביטון: באשדוד מורחב?

איתי רון: בוודאי.

איתי רון: תחשוב, אדוני היקר, על מצב תיאורטי של מלחמה ובטעות נופל טיל אחד בנמל חיפה.

איתי רון: אף אונייה לא תפרוק לך בדגון.

איתי רון: אתה כולך תצטרך את המזון שלך לפרוק באשדוד.

איתי רון: איך תפרוק ארבעה מיליון טון באשדוד?

איתי רון: באיזו דרך?

איתי רון: אתה לא יכול לפרוק היום 500,000 טון בלי תורים.

מיכאל ביטון: תודה, איתי.

מיכאל ביטון: צביקה שכטרמן, מנכ"ל נמל מספנות ישראל, אני מקווה שעכשיו אתה בזום, בבקשה.

צביקה שכטרמן: שלום לכולם.

צביקה שכטרמן: קודם כל, למי שלא מכיר אותנו, במספנות ישראל אנחנו לא פועלים בתחום המכולות.

צביקה שכטרמן: אנחנו פועלים בתחום המטען הכללי והצובר בלבד.

צביקה שכטרמן: פחות או יותר, מתחילת השנה הזאת אנחנו נמצאים במצב של תעסוקה מלאה.

צביקה שכטרמן: אנחנו עובדים 24/7, ואנחנו נותנים מקסימום יכולת של מה שאנחנו יכולים לפרוק.

צביקה שכטרמן: עם מגבלה של אורך הרציפים שלנו, בסופו של דבר, יש לנו 800 מטר רציפים, אז יש איזושהי מגבלה.

צביקה שכטרמן: מתחילת השנה הזאת אנחנו רואים עומס של אוניות שעומדות בחוץ, שממתינות לשירות שלנו.

צביקה שכטרמן: אני כמובן לא מתייחס למתחרים שלנו.

צביקה שכטרמן: ואנחנו עובדים הכי מהר שאנחנו יכולים.

צביקה שכטרמן: יש כמה דברים שיכולים להקל עלינו.

מיכאל ביטון: בסך הכול קיבלתם מחמאות בדיון הזה.

מיכאל ביטון: לא היו פה הרבה מחמאות, אבל אמרו בהקשר חיובי את מספנות ישראל.

מיכאל ביטון: אז אתה צריך לשמור על הרקורד הזה.

צביקה שכטרמן: בסופו של דבר, אנחנו נמל פרטי, אנחנו נותנים שירות, אנחנו עובדים 24/7.

צביקה שכטרמן: ציינו פה קודם מטמבור שפתרו בעיות, אז זה אנחנו אלה שפתרנו את הבעיותואם יש לנו חלון של שמונה שעות, לא משנה איך, אנחנו מוצאים את הפתרונות.

צביקה שכטרמן: אין לנו בעיה של כוח אדם, יש לנו בעיה של אורך רציפים, אבל יש כמה נקודות שכן אפשר לעזור לנו בשביל שנוכל לנסות לתת מענה.

צביקה שכטרמן: אחד מהם זה עבודה בשבת.

צביקה שכטרמן: בנמל חיפה יש אישור עבודה בשבת, ואנחנו מוצאים את עצמנו כל פעם מבקשים אישור.

צביקה שכטרמן: שבת זה 17% מהזמן.

צביקה שכטרמן: מבחינתי זה כמו עוד רציף.

צביקה שכטרמן: בשבת האחרונה קיבלנו אישור.

צביקה שכטרמן: קיבלנו אישור כל פעם מוגבל בזמן וכל פעם אנחנו צריכים לנסות - - -

מיכאל ביטון: אתם מקבלים את האישורים לשבת כדבר משתנה?

מיכאל ביטון: לא משהו קבוע?

צביקה שכטרמן: נכון.

צביקה שכטרמן: אנחנו קיבלנו את האישור בפעם האחרונה עד אפריל.

צביקה שכטרמן: והתשובה שקיבלנו היא זה פעם אחרונה שאתם מקבלים.

אורי מקלב: זה הפתרון?

אורי מקלב: זה הפתרון במדינת היהודים?

אורי מקלב: הפתרון הוא לעבוד בשבת?

אורי מקלב: שעובדים יצטרכו לחלל את השבת?

קריאה: עובדים שם גויים, אדוני.

קריאה: עובדים שם גויים.

אורי מקלב: מה זה גויים?

אורי מקלב: - - -

צביקה שכטרמן: אנחנו משתדלים לעשות את העבודה עם גויים, נכון מאוד.

צביקה שכטרמן: אבל בסופו של דבר, יש גם מקרים שאנחנו צריכים להביא קבוצה - - - שהם לא גויים.

מיכאל ביטון: תגידו לא יהודים.

צביקה שכטרמן: בעבודה בשבת, אני אתן לכם דוגמה, בשבת האחרונה אנחנו פרקנו ארבע אוניות.

צביקה שכטרמן: אלה ארבע אוניות שלא המתינו בתור, זה ארבע אוניות שלא שילמו עוד 5,000 דולר - - -

מיכאל ביטון: מי מספק לכם את האישורים לשבת?

צביקה שכטרמן: משרדי הממשלה.

צביקה שכטרמן: מי שעוזר לנו זה משרד האוצר.

מיכאל ביטון: מי הסמכות באישור לעבודה בשבת מולכם?

מיכאל ביטון: מי הגורם?

דנה דובר: משרד העבודה.

צביקה שכטרמן: משרד העבודה.

מיכאל ביטון: מישהו מסוים שם?

מיכאל ביטון: המנכ"ל?

מיכאל ביטון: מי?

מיכאל ביטון: משרד העבודה והרווחה?

קריאה: כן, כי אסור על פי חוק.

מיכאל ביטון: והודיעו לכם שזה פעם אחרונה שתקבלו?

צביקה שכטרמן: נכון.

מיכאל ביטון: באיזה נימוק?

צביקה שכטרמן: אין נימוק רציני.

צביקה שכטרמן: בסופו של דבר, צריך לזכור שהעומס הזה בנמלים עולה למשק סכומי עתק של כסף.

צביקה שכטרמן: זה לא רק האוניות שממתינות בחוץ, והיום אתה יכול ללכת ברגל מישראל לקפריסין על האוניות שעומדות בחוץ.

אורי מקלב: הנמל בסלוניקי נסגר בשבת.

מיכאל ביטון: התכוונת פעם, בימים ההם, כשהייתה קהילה יהודית.

אורי מקלב: לא לפני הרבה זמן.

מיכאל ביטון: אבל אתה צודק.

מיכאל ביטון: זו לא הערה סתמית.

מיכאל ביטון: הנמל בסלוניקי נוהל על ידי יהודים, ומרוב שהוא היה תלוי בקהילה היהודית, הוא היה סגור בשבת.

מיכאל ביטון: זאת עובדה היסטורית נכונה.

צביקה שכטרמן: עוד נקודה אחת, ברשותך.

מיכאל ביטון: צביקה, אנא תגיע לסיום דבריך.

צביקה שכטרמן: יש פרויקט במדינת ישראל שנקרא לילה טוב, והמדינה קידמה אותו, לסבסד משאיות שמוציאות מכולות בלילה.

צביקה שכטרמן: אם ירחיבו את הפרויקט הזה למטען כללי, זה יאפשר לנו להוציא סחורות.

מיכאל ביטון: למה לא מרחיבים אותו?

צביקה שכטרמן: פניתי לחני וקיבלתי עכשיו דווקא גישה מאוד-מאוד חיובית.

צביקה שכטרמן: רק צריך לקדם את זה.

צביקה שכטרמן: הנמל מכניס סחורות, אם הסחורות לא יצאו החוצה, אני נחסם.

צביקה שכטרמן: ולכן עוד דרך להוציא זה להוריד משאיות מהכבישים ביום.

צביקה שכטרמן: אני חושב שזה אינטרס של כולם.

צביקה שכטרמן: פניתי לחני.

צביקה שכטרמן: איציק בלומנטל מאוד אהב את הרעיון, רק צריך לראות שמקדמים את זה, שמשרד האוצר יעזור לנו וכולם יעזרו לנו לקדם את זה.

צביקה שכטרמן: זה ייתן לנו עוד דרך לעזור.

מיכאל ביטון: תודה, צביקה.

מיכאל ביטון: דנה, אמרת שזה משרד העבודה, אבל זו זרוע העבודה במשרד הכלכלה.

דנה דובר: נכון.

דנה דובר: אתה צודק.

מיכאל ביטון: אביר קארה יגיד כמה דברים.

מיכאל ביטון: נמל אשדוד יתייחס כי הוא קיבל הזדמנות, האוצר והתחבורה, ונסיים.

מיכאל ביטון: קארה, בבקשה.

אביר קארה: אני אעשה את זה די זריז כי חלק מהדברים כבר קראתי בקריאות ביניים כזה.

מיכאל ביטון: קריאות ביניים כזה?

מיכאל ביטון: פוצצת לנו את המוח.

מיכאל ביטון: קריאות ביניים כזה?

אביר קארה: כי יש דברים שאי אפשר לשמוע.

אביר קארה: יושבים פה אנשים שמשקיעים כסף, מביאים כל מה שרוצים, והאמת היא שתורמים למשק הישראלי הרבה יותר מאחרים שיושבים פה מסביב לשולחן, והם מתפוצצים ולא יכולים להגיד מילה.

מיכאל ביטון: תפסיק להשמיץ.

מיכאל ביטון: אני לא אוהב את זה.

מיכאל ביטון: אותה הסתדרות שאתה משמיץ נתנה אור ירוק לרפורמה בייבוא שאתה כל כך מתפאר בה, ולא הפריעה במילימטר.

אביר קארה: אני באמת מודה לכם.

מיכאל ביטון: אל תתחיל עכשיו להשמיץ.

אביר קארה: אני באמת מודה לכם.

אביר קארה: תודה רבה לכם.

מיכאל ביטון: אמרת שיש לך הצעות.

מיכאל ביטון: אל תתחיל.

מיכאל ביטון: בלי השמצות.

מיכאל ביטון: דבר לעניין.

אביר קארה: אני לא רוצה להתייחס אליהם, אני רוצה להתייחס להערות.

אביר קארה: אז רק בגדול.

מיכאל ביטון: אמרת, המלצות אופרטיביות.

אביר קארה: בגדול, בגדול.

אביר קארה: אני עושה את זה מאוד מהר.

אביר קארה: במדינת ישראל יש מלחמה מסוכנת במגזר הפרטי שמנהל המגזר הציבורי, בראשות ההסתדרות כמובן, והמלחמה המסוכנת הזו עולה לנו בכסף, עולה לנו בתורים, וזה מה שהיא מייצרת.

אביר קארה: לאן אני חותר?

אביר קארה: יש נמלים חדשים, צריך לאפשר להם לפרוק את כל סוגי הסחורות, וצריך לפתוח את השוק לתחרות.

אביר קארה: אני חושב שזה אחד הדברים המרכזיים.

אביר קארה: אותי מעניינים בנמל אשדוד דברים חשובים.

אביר קארה: צריך לזכור שהמגזר הפרטי הוא לא אויב של המגזר הציבורי.

אביר קארה: הוא שותף שלו.

אביר קארה: וכשותף, אני רוצה להסתכל על נמל אשדוד ולהבין מה חסר בנמל אשדוד.

אביר קארה: יש שם ציוד מיושן שנתקע כל רגע, יש שם עובדים מצוינים.

אביר קארה: הנה, אני הולך להפתיע אתכם.

אביר קארה: חלק מהעובדים שם, לא רק שמגיע להם השכר, אולי מגיע להם אפילו שכר גבוה יותר.

אביר קארה: הייתי רוצה לשמוע את כבוד המנכ"ל מספר פה איך הוא מכפיל משמרות בזמן כזה, כדי ליצור מצב שאנחנו הופכים להיות הנמל הכי מהיר והכי יעיל בעולם.

אביר קארה: איך הוא מכפיל את ההכנסות שלו לאותו נמל באותה תקופה.

אביר קארה: ואני חושב שהפתרונות צריכים לכלול בתוכם גם את נושא הציוד המיושן בנמל אשדוד, צריך לחדש אותו בצורה די מהירה.

אביר קארה: אבל אני הייתי מצפה, או בפעם הבאה, אם יתנהל כזה דיון, הייתי רוצה לראות את לוח המשמרות של נמל אשדוד, ממש ככה בעיניים, ולראות כמה עובדים יש שם ברזרבה.

אביר קארה: יש את המילה רזרבה – אם תרצו להציג את לוח המשמרות שלהם.

אביר קארה: במקביל, אני חושב שבכל הסכמה עם ההסתדרות צריכה להיות התחייבות שאם אנחנו פותחים רציפים חדשים, אז לא יהיו עיצומים מצד אותם עובדים.

אביר קארה: אז גם אם אנחנו מאשרים עכשיו עובדים נוספים להסתדרות, אז אין שום בעיה עם זה כי אנחנו צריכים כנראה עוד עובדים.

אביר קארה: אבל אנחנו רוצים לדאוג ליעילות, ולפיכך, אני רוצה לחייב את ההסתדרות שלא יהיו עיצומים ולא יהיו שביתות, ולא יהיו איומים אם ייפתחו רציפים נוספים בחיפה כמו הרציפים שעומדים כרגע סגורים.

אביר קארה: ובמקביל, הייתי כופה על נמל אשדוד פשוט לעבוד יותר שעות, 24/7, כדי לפרק את כל התבואה של מדינת ישראל, פלדות וכולי, כמה שזה יעלה.

אביר קארה: אנחנו מעדיפים לשלם לעובדים טובים גם על שעות נוספות, ופחות סיפורים.

אביר קארה: יש להם שם הרבה מאוד סכסוכי עבודה פנימיים.

אביר קארה: הם אלה שחוסמים את העובדים החלשים והם בעצם יוצרים אותם, אז עדיף פשוט להיכנס לתוך השטף הזה - - -

מיכאל ביטון: אמרתי לך לא להשמיץ.

מיכאל ביטון: סיימת בהשמצה.

אביר קארה: אלה הדברים.

אביר קארה: תודה.

מיכאל ביטון: רועי, אני אתן לך להתייחס כי יש לך זכות כי הוא השמיץ אתכם יותר מדי.

אביר קארה: לא, לא השמצתי אותם.

אביר קארה: אמרתי להם את האמת.

אביר קארה: זה לא להשמיץ.

אביר קארה: להשמיץ זה להגיד משהו שהוא דבר שקר.

מיכאל ביטון: מאיר דוד, מנהל מינהל ההסדרה והאכיפה במשרד הכלכלה, בבקשה.

מאיר דוד: שלום, אדוני היושב-ראש, שלום לכולם.

מאיר דוד: אני הממונה מטעם משרד העבודה ומואצל סמכות מטעם השרה לתת הסברים להעסקה במנוחה שבועית, ואני זה שנתתי את ההיתר לנמל מספנות ישראל.

מאיר דוד: ככלל, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא אוסרים על עבודה בשבת של אף עסק במדינת ישראל.

מאיר דוד: אנחנו נותנים היתר להעסקה של עובדים ייעודיים שיום המנוחה שלהם זה שבת, וזה ההיתר שאנחנו אמורים לתת.

מאיר דוד: מספנות ישראל פנו אלינו בגלל הבעיות בנמלים ובגלל העומסים.

מאיר דוד: נתנו להם היתר זמני, והבקשה הייתה להתחיל ולגייס עובדים שיום המנוחה שלהם הוא לא שבת והם לא יהודים, כדי שיוכלו לתת מענה גם ביום שבת.

מאיר דוד: זה נכון במספנות ישראל וזה נכון לנמל המפרץ החדש שפנה אלינו בבקשה.

מאיר דוד: אם נפתח נמל חדש, וכבר 10 שנים הוא נבנה, אז אין שום סיבה שלא ייערכו נכון ויגייסו עובדים לא יהודים כדי שיוכלו לתת מענה 24/7.

מאיר דוד: אין שום סיבה לבקש היתר העסקה לעובדים יהודים בשבת כשאפשר לעשות מאמצים ולגייס עובדים לא יהודים.

מאיר דוד: נתנו היתר לחצי שנה והארכנו אותו בעוד חצי שנה בגלל הנמלים, בגלל העומסים, בגלל ההתחשבות, אבל עדיין צריך לפעול ולעשות את העבודה עם עובדים שאינם יהודים ביום שבת.

מאיר דוד: ולראיה, לא כל הנמלים מבקשים היתרים לעבודה בשבת ולא כולם צריכים את ההיתרים האלה.

מאיר דוד: ובמיוחד בחיפה, שזה איזור שבו יש המון עובדים לא יהודים, והעבודה בנמלים היא מתגמלת.

מאיר דוד: אני לא רואה קושי לגייס עובדים לא יהודים לעבודה בשבת בנמלים.

מאיר דוד: אז אפשר גם לגייס עובדים לא יהודים כדי שהנמל יוכל לפעול גם בשבת.

מיכאל ביטון: מאיר, תודה רבה על ההבהרה.

מיכאל ביטון: משה זנה, מנכ"ל נמל אשדוד, בבקשה.

משה זנה: שלושה משפטים.

משה זנה: חברת נמל אשדוד תמשיך לעסוק יומם ולילה על מנת להוריד את התור התפעולי.

משה זנה: נקודה שנייה, נדרש להאריך את ההסכם עם העובדים הזמניים, שהוא לחצי שנה.

משה זנה: יש לנו שיח עם ההסתדרות, אבל זה מבחינתי נקודת השינוי.

משה זנה: וחברת נמל אשדוד, רק לסבר את האוזן, משקיעה 2.5 מיליארד שקל בחידוש הנמל, בבניית רציפים, ברכישת ציוד חדש, כולל המסוע שרק בו הושקעו 250 מיליון שקל, ולכן האמירות שחברת נמל אשדוד לא משקיעה בציוד ולא מתחזקת אותו, לצערי, לא רק שהן לא נכונות, הן שקריות.

קריאה: איזה מנוף חדש רכשתם לאחרונה?

מיכאל ביטון: מה עם התבואה והתפזורת?

משה זנה: אמרתי, זה המסוע שלנו.

משה זנה: את התפזורת, אמרתי, זה נקודת תורפה לגרעינים - - -

מיכאל ביטון: אבל למה נאמר פה שהמסוע לא יציל אותנו?

מיכאל ביטון: כי אין פתרון כולל ואין את הממגורה.

משה זנה: חברת נמל אשדוד אחראית על המסוע.

משה זנה: הממגורה לא שייכת לנמל אשדוד, וכדאי לשאול את מי ששייכת לו הממגורה.

מיכאל ביטון: אוקיי.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

קריאה: ציוד הפריקה שלך - - - בעשר שנים.

מיכאל ביטון: רגע, אדוני.

מיכאל ביטון: אנחנו כבר בסוף הדיון.

מיכאל ביטון: היינו ביחד המון זמן.

מיכאל ביטון: רועי בליטנטל מההסתדרות, בבקשה.

רועי בליטנטל: הורדתי רגע את עיניי כדי לרשום לי כמה נקודות כדי לענות לדבריו של כבוד השר, וכשהעליתי את עיניי חזרה, אני רואה שהוא יצא.

מיכאל ביטון: סגן השר.

רועי בליטנטל: סגן השר, סליחה.

מיכאל ביטון: אבל אתה יכול להגיד כי זה יירשם בפרוטוקול.

רועי בליטנטל: ואני בכל זאת אגיד כי זה מספיק חשוב.

מיכאל ביטון: וזה גם נצפה על ידי אלפים.

מיכאל ביטון: אתה יכול להגיד וזה נרשם בפרוטוקול.

רועי בליטנטל: תודה, אדוני.

רועי בליטנטל: סביב השולחן נשמעו הרבה מאוד טענות בהרבה מאוד נושאים מצד הרבה מאוד גורמים.

רועי בליטנטל: לא נשמעו פה טענות, למעט אותה הערה כללית על נתב שהולך הביתה - - - מצד סגן השר קארה, כנגד העובדים או כנגד היעילות שלהם.

רועי בליטנטל: אנחנו אפשרנו בשני הסכמים להנהלות חיפה ואשדוד את מרב הגמישות לקליטת עובדים, לניהול עובדים ולתפעול עובדים כדי לפתור את התור התפעולי, וזה מה שפתר את התור התפעולי.

רועי בליטנטל: אנחנו ברי שיח ונמשיך להיות ברי שיח עם שתי ההנהלות ככל שיידרש.

רועי בליטנטל: בניגוד לדבריו של כבוד סגן השר קארה, ההסתדרות החדשה היא-היא הגורם המוביל במשק שדואג לזכויות עובדים ועובדים חלשים.

רועי בליטנטל: סגן השר קארה מצד אחד ואמר, צריך עוד עובדים ועוד עובדים, ואתם לא נותנים, ומצד שני, הוא גם אומר, יש עובדים ברזרבה.

רועי בליטנטל: אז שיחליט מה הטיעון שלו.

רועי בליטנטל: זה הכול, אדוני.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: דנה מהאוצר, בשעתיים וחצי הללו למדת משהו שלא ידעת?

מיכאל ביטון: יש תובנות או אסימונים?

מיכאל ביטון: כמי שרואים את הכלכלה באופן כולל באוצר, למדת פה על בעיות שאת הולכת להתמודד איתן, לטפל בהן?

דנה דובר: אנחנו סביב הסיפור של התור בנמלים.

דנה דובר: העמקנו בנושא, נפגשנו עם כולם.

דנה דובר: גם עם איתי דיברנו לא מעט, ניסינו ללמוד את הנושא לעומק, ואנחנו פועלים ככל שניתן בשביל לספק את הפתרונות הכי טובים שיביאו לתחרות ולשירות הכי טוב שיכול להינתן.

מיכאל ביטון: ובאופן ספציפי, יש משימות שהאוצר לוקח מהדיון הזה לקידום?

דנה דובר: אני חושבת שהרבה מאוד מההערות שניתנו כאן הם לא דברים בסמכויות האוצר.

דנה דובר: למשל, הארכת תקופת העובדים הזמניים זה לא משהו - - -

מיכאל ביטון: את יודעת שכשהאוצר רוצה לעשות רפורמה, הוא עושה.

מיכאל ביטון: הוא מביא גם חמישה משרדי ממשלה.

דנה דובר: אני אתמוך בכל מהלך.

דנה דובר: אני לא חושבת שנכון שאני איכנס בין הנמל לוועד העובדים בהסכם הארכה.

מיכאל ביטון: יש הבדל בין לתמוך לבין להוביל.

מיכאל ביטון: את משאירה אותם להתמודד לבד.

מיכאל ביטון: הרעיון שהאוצר מקדם רפורמות במשק שמורידות את יוקר המחיה, את זה לא אני המצאתי.

דנה דובר: נכון, וכך גם הרפורמה בנמלים שקורית ומתממשת ברגעים אלו.

מיכאל ביטון: ככה עשינו רפורמה בבנקאות, רפורמה בייבוא.

מיכאל ביטון: ועכשיו אנחנו רואים בעיה מערכתית, ואת אומרת, ישחקו הנערים לפנינו?

מיכאל ביטון: ! מה האוצר הולך לעשות בנושא הזה?

קריאה: ועדת המחירים שהיא באחריות האוצר יכולה להשוות - - -

מיכאל ביטון: אבל אני לא אמרתי לה מה להגיד.

מיכאל ביטון: אני רק רציתי שהיא תתייחס ספציפית לשעתיים וחצי דיון, ולא אמירה כללית על תחרות באוניות.

מיכאל ביטון: מה המשימות שאתם הולכים לעשות?

דנה דובר: המשימות שכבר עשינו, ואנחנו מנסים ונמשיך לנסות בשביל להביא למטרה הזאת של תחרות ושירות טוב בנמלים, הם לא נעשו עכשיו כי הבעיה הזאת קיימת כבר הרבה מאוד זמן.

דנה דובר: ולכן פעלנו בכל מיני צירים, בין אם בציר של הקדמת כתבי ההסמכה בשביל לאפשר לנמלים החדשים לפרוק מכולות ריקות, בין אם לדחוף ולגבות את הנמל מול ועדי העובדים בתוספת של עובדים בשביל לתת שירות טוב יותר במהלך הזה.

דנה דובר: ובין אם לבחון עוד מהלכים רבים נוספים בדיונים שקורים לא מעט ובמסמכים וניירות שהכנו, כי אנחנו מבינים את גודל הבעיה, בשביל להגיע לפתרון ואנחנו נמשיך לעשות כך.

מיכאל שרייר: אבל הבעיה קיימת כבר יותר משנה.

מיכאל שרייר: היא לא התחילה עכשיו.

מיכאל שרייר: זו לא בעיה של השבועות האחרונים.

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: שרייר, לא מפריעים לי.

מיכאל ביטון: רק הח"כים יכולים באמת להפריע לי.

מיכאל ביטון: מה לגבי הערתו על ועדת המחירים?

דנה דובר: בסופו של דבר, המשק הנמלי, בגלל שאנחנו נמצאים במקום של היעדר תחרות כוללת, זה שוק שיש בו פיקוח על מחירים.

דנה דובר: בשביל להביא בקשה לuועדת המחירים, יש תהליך ארוך מאוד, ואנחנו לא יכולים להחליט על שינוי המחירים.

דנה דובר: אנחנו יכולים לפנות בבקשה לוועדה, והוועדה צריכה לבחון את טענותינו.

מיכאל ביטון: ואתם תעשו את זה?

דנה דובר: אנחנו כבר בתהליך ארוך ומעמיק מאוד, ללא כל קשר לעומס ועוד לפניו, בשביל לנסות ולצמצם כמה שיותר את העיוותים בשוק הנמלי.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: עופר, מה המשימות שאתה לוקח מהדיון הזה?

עופר אלישר: אנחנו מכירים את כל מה שנאמר כאן והרבה יותר.

עופר אלישר: אנחנו במשרד התחבורה ובאוצר בוחנים את מכלול השיקולים הרגולטוריים, ואנחנו עושים אופטימיזציה, אבל יש לנו אילוצים, וחלק מהאילוצים נאמרו פה.

עופר אלישר: גם בנושא של תחרות, תעריפים, תשתיות, תפעול, מערכות הסכמים, היבטים מכרזיים, משפטיים ועוד הרבה.

מיכאל שרייר: רציפים פנויים.

עופר אלישר: כן.

עופר אלישר: תשתיות ותחרות.

מיכאל שרייר: אבל זה לא קורה.

מיכאל שרייר: זה כבר שנה.

מיכאל שרייר: זה לא קורה.

מיכאל ביטון: שרייר, אם אומרים משהו ארבע פעמים, לא בטוח שזה מקדם אותנו.

מיכאל ביטון: אבל אתה תראה שיקרו דברים.

עופר אלישר: אנחנו מכירים את הדברים האלה.

עופר אלישר: זה לא שאנחנו לא מכירים.

מיכאל ביטון: עצם הדיון שזימנו התחילו לזוז עניינים ויזוזו יותר.

מיכאל ביטון: אתה תראה את זה.

מיכאל ביטון: תן לנו לנהל את העניינים.

עופר אלישר: אנחנו ממשיכים לפעול ברמת התעריפים וברמת מערכות ההסכמים בין חברת נמל אשדוד, חברת נמלי ישראל, שיאושרו על ידי השרים, לעשות דברים יותר אופטימליים ולמצוא פתרונות גם לטווח הקצר, גם לטווח הבינוני וגם לטווח הארוך.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אני מקריא את סיכום הישיבה הזאת.

מיכאל ביטון: היא לא אחרונה.

מיכאל ביטון: בעוד שלושה חודשים הוועדה תעשה ישיבת מעקב על כל מה שאני אקריא עכשיו, ואנחנו מצפים ממשרד התחבורה, האוצר והכלכלה, וכל גורם אחר במשק שיכול לתרום לפתרון הבעיה, לפעול בנמרצות ונחישות בשלושת החודשים, ואנחנו נעקוב ונדווח על התקדמויות, ובעוד שלושה חודשים נקיים דיון מעקב על תוצאות הדיון הזה.

מיכאל ביטון: הוועדה מוטרדת מהעומס בנמלי ישראל וסבורה שיש לכך השלכות ישירות על יוקר המחיה.

מיכאל ביטון: ללא טיפול בצוואר הבקבוק הזה לא יעזור שנעשה רפורמה בייבוא ולא יעזור שנעשה רפורמות אחרות שמשפיעות על יוקר המחיה בישראל.

מיכאל ביטון: הוועדה דורשת ממשרד התחבורה ומההסתדרות, וזו בקשה אישית שלי, שההסתדרות תאריך בשנה את האפשרות להעסיק את אותם 130 עובדים כדי להגיע למצב שצוואר הבקבוק הזה יורד.

מיכאל ביטון: ואחר כך, אם אין צורך, אז לא מעסיקים את העובדים האלה.

מיכאל ביטון: אבל אם סך היקף הייבוא והיקף הפעילות בנמלים ממשיך וגדל, אז אפילו לא צריך לדבר על העסקות זמניות.

מיכאל ביטון: לקלוט 70–80 עובדים קבועים, מוכשרים ומיומנים, ולהתחיל לעבוד.

מיכאל ביטון: לא יודע אם זה דור ב' או דור ג'.

מיכאל ביטון: זה כבר עניינים שלכם.

מיכאל ביטון: לא יתכן שבמדינת ישראל בעיה תתנקז ל-100 עובדים.

מיכאל ביטון: האבטלה במשק גואה, אנשים רוצים פרנסה, יש מאיפה לשלם את המשכורות האלה, ובגלל ביורוקרטיה וכיפופי ידיים, הדבר הזה לא מתקיים.

מיכאל ביטון: יש לי מספיק זכויות על דברים שעשיתי עם ההסתדרות בזמן האחרון, ופה זו בקשה של הוועדה, לפתור לנו את הבעיה עם 130 עובדים לשנה הקרובה.

מיכאל ביטון: לוועדה נמסר כי לפני מספר חודשים מספנות ישראל פנתה למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים, בבקשה לאשר לה לתפעל רציפים כדי להקל על העומס.

מיכאל ביטון: אנחנו מבקשים תשובות חיוביות לבקשות האלה, ובשלושת החודשים הללו לפתוח את כל הרציפים האפשריים.

מיכאל ביטון: לא יתכן שיש תשתית שהיא לא מנוצלת ואנחנו מדברים על תורות.

מיכאל ביטון: עוד נמסר לוועדה כי נמל המפרץ פנה אף הוא בבקשה לתפעל את רציפים 7 ו-8.

מיכאל ביטון: וגם שם לא התקדמו.

מיכאל ביטון: הוועדה מבקשת ממשרד האוצר וממשרד הכלכלה לאשר בקשות של מספנות ישראל להאריך את ההיתר שלהם לעבוד בשבת, והערתו של מאיר דוד, מנהל מינהל ההסדרה והאכיפה היא נכונה.

מיכאל ביטון: אנא תואילו לאתר את העובדים בצפון.

מיכאל ביטון: לא בעיה לאתר ולהכשיר עובדים לא יהודים לעבודה בשבת שהיא מתגמלת באחוזים גבוהים, ולהגיע למצב שתקבלו היתרים לעבודה בשבת על בסיס עובדים לא יהודים.

מיכאל ביטון: הוועדה סבורה שיש להאיץ תהליכים ולהביא לתפעול של המסוע לפריקת מטענים בתפזורת בנמל אשדוד, ואת ההליכים לתפעול מלא של הרציפים בנמל המפרץ בחיפה ובנמל דרום באשדוד.

מיכאל ביטון: התפזורת היא כנראה הבעיה היותר-קשה שעלתה פה בדיון.

מיכאל ביטון: זה מה שהובהר פה בדיון.

מיכאל ביטון: המכולות פחות או יותר מגיעות בקצב טוב, ובתפזורת זה גם תקוע אבל גם יש שרירותיות.

מיכאל ביטון: ואני מבקש גם ממאיר דוד וגם ממך, עופר, וגם מדנה, שההחלטה מי מביא תבואה ומי מביא מתכת לא תהיה גחמה של מנהל נמל, שנמלים לא יתעדפו מכולות על פני תפזורת או שלא יאפשרו תבואה או פלדה כי זה לא נוח או לא רווחי או כל טענה שנאמרה.

מיכאל ביטון: אני לא יודע מי צדק פה.

מיכאל ביטון: אני יודע שזה צוואר הבקבוק, חומרי הגלם הללו, ואני מקווה שאין מצב שמישהו בשרירות ליבו מחליט שאוניית מלט קודמת לאוניית תבואה.

מיכאל ביטון: אם אין חוק כזה אז אין סמכות כזאת.

מיכאל ביטון: ואם יש הוגנות במסחר, אז מי שהגיע קודם פורק.

מיכאל ביטון: וגם את הסוגיה הזאת של הרגולציה על הפריקה והטיפול בתפזורת, אני מבקש שתבדקו את עצמכם, תעשו בדק בית ותראו עד אחרון המחליטים שאין פה ניצול כוח לתעדף מישהו או משהו מסוים.

מיכאל ביטון: הדבר הזה קשור לביטחון התזונתי של ישראל.

מיכאל ביטון: ההערה של איתי על כך שאנחנו תלויים יותר מדי ברציף של דגון היא חמורה.

מיכאל ביטון: מדינה לא יכולה להיות תלויה בדבר אחד.

מיכאל ביטון: חייבים מה שקראת לו יתירות, חייבים עוד שניים, שאם יש התקפה במקום מסוים, אנחנו יכולים להסיט את המאמצים למקום אחר.

מיכאל ביטון: הדבר הזה הוא ממש ביטחון לאומי.

מיכאל ביטון: אני לא יודע אם הוא מונח על שולחנכם, אני לא יודע אם עסקתם בו, אבל הוא חמור ביותר.

מיכאל ביטון: צוואר הבקבוק וההזנה של ישראל לא יכולים להיות במסלול אחד.

מיכאל ביטון: הדבר הזה הוא לא הגיוני.

מיכאל ביטון: אז נא להעמיק בסוגיה הזאת ולייצר יתירות, ולייצר לפחות עוד אפשרות אחת או שתיים שמזרימה לנו מזון וחמצן באופן שוטף גם בימי חירום.

מיכאל ביטון: אני מתנצל על משך הדיון, אבל הוא היה חשוב.

מיכאל ביטון: אני מודה לכולכם.

מיכאל ביטון: אני נועל את הדיון.

מיכאל ביטון: תודה רבה.