ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 124, 2021-11-30 09:00

גלעד קריב: בוקר טוב לכולם, חג אורים שמח.

גלעד קריב: חבר הכנסת בגין, בוקר טוב, חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן, תודה לכל מי שהגיע.

גלעד קריב: מיד ניגש לדיון שלשמו התכנסנו, ואז גם נזכיר את כל החברים והחברות הנוספים שטרחו והגיעו, אבל יש לנו חובה אחת להשלים מאתמול, בענייני הקורונה וההתמודדות עם המצב החדש שנכפה עלינו.

גלעד קריב: אני מזכיר שאתמול התבקשנו לאשר את הכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד בפיקוח טכנולוגי) (תיקון מס' 5), התשפ"ב-2021, שבמסגרתו ייקבע שהתנאי ליציאה מהמלונית של חבי הבידוד במלונית – נכון לרגע זה אלה השבים ממדינות שהוכרזו כמדינות אדומות – מי שבדיקת ה-PCR שלו ומבקש להשלים את הבידוד בבית יהיה מחויב בהסכמה לפיקוח הטכנולוגי באמצעות מערכת ההסכמון.

גלעד קריב: לצורך כך הממשלה פרסמה הכרזה, כפי שנדרש על פי החוק.

גלעד קריב: אתמול בדיון שקיימנו עמדנו על כך, שלצערנו, כל טופס הטיולים בעניין הזה עדיין לא מותקן, לא הייתה ברורה מידת המוכנות של פיקוד העורף ומשרד הבריאות במלוניות – בדגש על המלונית בתל אביב – להפעיל את העניין הזה בנוכחות של 24/7, גם נושא טופס ההסכמה וההודעה.

גלעד קריב: לכן לא אישרנו אתמול את ההכרזה, ועל פי בקשת גורמי משרד הבט"פ אנחנו שבים לעניין הזה היום.

גלעד קריב: אני מבקש לקבל עדכונים קצרים איפה אנחנו עומדים בהיבטים הלוגיסטיים, ואז, במידה שהדברים מניחים את הדעת, נקריא את ההכרזה ונצביע.

גלעד קריב: יעל, בבקשה.

יעל אבידן: יש מתווה שגובש בפחות מ-48 שעות האחרונות, בעיקר בעקבות ההתייחסויות שעלו בוועדה אתמול על היו"ר.

יעל אבידן: מירב שץ, שהיא עוזרת המנכ"ל, נמצאת בזום והיא תפרוט את סדר הדברים של המתווה.

יעל אבידן: כל הדברים שעלו, לרבות נושא טופס ההסכמה, כולם גובשו, אושרו על ידי לשכות משרד המשפטים, משרד הבריאות והלשכה המשפטית של משרד הבט"פ, וההיערכות היא מלאה היום.

גלעד קריב: אז נבקש ממירב, שתעלה מיד בזום, לעמוד גם על ההיבטים העקרוניים של שרשרת היציאה מהמלונית.

גלעד קריב: מכיוון שההכרזה היא לא בדיליי – מרגע שאנחנו מכריזים, זה הכלל, ואז על פי החוק אנשים לא יכולים לצאת מהמלונית בלי זה – אז אני רוצה לקבל תשובה מאוד מאוד ברורה: האם בשעה זו, 9:15 בבוקר, יש בשתי המלוניות המתפקדות אנשים שתודרכו, שיש להם את הטפסים, שיודעים מה הם עושים?

גלעד קריב: אם זה לא המצב, אז אדוני היועמ"ש, האם מותר לנו להכניס בדיליי את תוקף ההכרזה?

גור בליי: במקרה הזה אנחנו יכולים לשנות את מועד הכניסה לתוקף, אבל בוא נשמע מהם קודם את המצב.

יעל אבידן: המתווה כולו גובש בהתאם להנחייה.

גור בליי: אולי גם לוועדת החריגים כדאי שיתייחסו.

גור בליי: האם ועדת החריגים מתפקדת?

גור בליי: כי גם זה מרכיב מאוד משמעותי בהסדר.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: מירב, בבקשה.

מירב שץ: בוקר טוב.

מירב שץ: לשאלתכם, אני לא חושבת שאנחנו ערוכים כרגע לאנשים של היום, לגל הזה, בטח לא בשעות הקרובות, עם כל הטפסים וכל הנדרש.

מירב שץ: אם יהיה אפשר לתת לנו להאריך את זה קצת, זה יהיה מצוין.

מירב שץ: מבחינת המהלך והתהליך אנחנו ערוכים.

מירב שץ: הממשק הטכנולוגי הוא קצת בעייתי ולכן לא נראה פה תהליך מחשובי אידיאלי, אבל ברור לכולם שלנוכח המהירות והמיידיות נאלצנו להשתמש קצת בגרסאות של טפסים והחתמות ידניות.

מירב שץ: אולי אפרט קצת על התהליך, איך הוא מתבצע מרגע קליטת האזרח למלונית ועד הרגע של היציאה שלו לאכיפה ביתית.

גלעד קריב: מירב, סליחה שאני קוטע אותך.

גלעד קריב: שמענו את הדברים האלה אתמול.

גלעד קריב: ברור לנו סדר הדברים, רק לא ברור לנו שאתם ערוכים לעשות את זה.

מירב שץ: אנחנו ערוכים.

מירב שץ: יש טופס מוסדר, טופס הסכמה, שנוסח יחד עם יועמ"ש משרד הבריאות, יועמ"ש משרד המשפטים, יועמ"ש בט"פ.

מירב שץ: כולנו עם הטופס הזה, מסודרים, והטופס הזה - - -

זאב בנימין בגין: רק אנחנו לא.

מירב שץ: מי זה לא?

גלעד קריב: קיבלנו את הדוגמה, צריך להעביר לחבר הכנסת בגין.

מירב שץ: אני מתנצלת אם מישהו לא קיבל, אבל ליעל יש העתק והיא לצידכם, אולי היא תוכל להציג בפניכם.

מירב שץ: בטופס הזה מוסבר למבודד כל המהלך והתנאים שהוא נדרש להסכים להם כדי לצאת מהמלונית.

מירב שץ: עם יציאתו הוא צריך להגיע לקבלה ולתת את הטופס הזה.

מירב שץ: הטופס יהווה תנאי יציאה לעולם בחוץ, וזה אומר שהוא מסכים לאכיפה טכנולוגית או שהוא נשאר למשך השהייה בבידוד.

גלעד קריב: מה המצב כרגע בשתי המלוניות?

גלעד קריב: יש לכם בן אדם שם 24/7?

גלעד קריב: הרי הוא לא מגיש את זה לפקיד המלון כשהוא יוצא.

מירב שץ: רלי נמצא איתנו על הקו, אני חושבת ששווה שהוא יבהיר איך הנציגות במלוניות האלה, מבחינת פיקוד העורף ומשרד הבריאות והנציגות שם.

מירב שץ: אולי כדאי שרלי ייתן את ההסבר הזה, אנחנו מתואמים איתם.

גלעד קריב: יעל, מכיוון שאת נציגת הבט"פ פה: ההכרזה של הבט"פ – אפשר לקבל תשובה ברורה האם אתם כרגע במלוניות?

מירב שץ: כן כן, ערוכים.

יעל אבידן: התשובה היא כן.

יעל אבידן: הממשק הטכנולוגי יגיע בהמשך בצורה מושלמת.

יעל אבידן: כרגע יש ממשק שמבוסס על טפסים פיזיים שמוסרים והם עוברים – לרבות ועדת חריגים – בצורה טכנולוגית, שהיא לא האידיאלית שהיינו רוצים.

גלעד קריב: האם כרגע בשתי המלוניות יש את האנשים?

יעל אבידן: יש אנשים, נציגים של משרד הבריאות.

יעל אבידן: הם אושרו, לפי מה שאני מכירה, על ידי מנכ"ל משרד הבריאות.

יעל אבידן: הם לא נמצאים פיזית במלוניות אלא הם יהיו בכוננות לתת מענה בכל זמן נתון לשתי המלוניות.

יעל אבידן: זו לא נוכחות של 24/7, אלא שבמידת הצורך, כשיהיה גורם שירצה להשתחרר או לא, יהיה מישהו שייתן לו את המענה.

גלעד קריב: האם יש התחייבות כרגע - - -

מירב שץ: רגע, לא - - -

גלעד קריב: סליחה, גברתי.

מירב שץ: לא סיימתי את דבריי.

גלעד קריב: אני מבין, אבל זכות הדיבור ניתנת על ידי.

גלעד קריב: אני בוחר מתי לשאול את השאלות.

גלעד קריב: יש פה אי-הבנה; לא אשמע את משרד הבריאות על ההיערכות של הכרזה שמוציא שר הבט"פ.

גלעד קריב: באמת, יש גבול; יש גבולות לגבי הדרך שבה אתם עובדים עם ועדות הכנסת.

גלעד קריב: אני מצטער שאני קצת תקיף, אבל אתמול ישבתם איתנו כאן, הסתבר שביקשתם מאיתנו להכריז הכרזה כשלא עשיתם את עבודת ההיערכות בשטח.

גלעד קריב: אנחנו מגיעים אחרי 24 שעות, לא תשלחו אותי לדבר.

גלעד קריב: אני שואל את משרד הבט"פ שאלה ברורה – אתם מבקשים ממני את ההכרזה, לא משרד הבריאות, אתם המשרד המתכלל: האם מבחינת משרד הבט"פ השרשרת נסגרה?

יעל אבידן: התשובה היא כן.

יעל אבידן: כפי שאמרתי, יש גורם מוסמך מטעם משרד הבריאות שייתן את המענה.

גלעד קריב: בכל שעה?

יעל אבידן: בכל שעה.

גלעד קריב: לא יידרש אזרח להיוותר במלונית ללילה אחרי שהוא חתם – אני רוצה התחייבות של משרד הבט"פ.

יעל אבידן: התהליכים הפרוצדורליים של השחרור מתבצעים על ידי פקע"ר, שמנהל את המלונית.

יעל אבידן: זה לא הבט"פ משחרר, פקע"ר אמורים לקבל את כל המסמכים החתומים – יש שלושה מסמכים – על מנת שאותו חב בידוד, שחוזר ממדינה אדומה ונמצא שלילי, יוכל לחזור לבידוד ביתי.

גלעד קריב: ברגע זה הטפסים האלה נמצאים בשתי המלוניות?

יעל אבידן: הטפסים קיימים.

יעל אבידן: הגורם המוסמך לקבל את הטפסים ולהסביר מה הן אותן הוראות קיים והוא זמין טלפונית על ידי משרד הבריאות, על פי מה שמנכ"ל משרד הבריאות מינה ומאשר.

יעל אבידן: כל התהליך הזה סגור כרגע.

יעל אבידן: העניין היחיד שעוד לא מושלם הוא ההיבט הטכנולוגי - -

גלעד קריב: הבנו מדבריה של מירב.

יעל אבידן: - - שגם לזה יהיה פתרון בהמשך.

גלעד קריב: זה בסדר גמור, זה גם בסדר לעבוד בינתיים עם טפסים, עד שמשלימים את העניין הטכנולוגי.

גלעד קריב: האחריות היא שלכם.

יעל אבידן: יש גורם מוסמך, מאושר על ידי מנכ"ל משרד הבריאות.

גלעד קריב: בסדר.

גלעד קריב: אילנה, יש לך מה להוסיף בעניין?

אילנה גנס: לא.

אילנה גנס: הסוגיה של כתבי מינוי הוסדרה, המנכ"ל חתם על זה.

אילנה גנס: האנשים מכירים את המשימה וערוכים.

גלעד קריב: מירב, יש מה להוסיף בהקשר של ההיערכות דה פקטו?

גור בליי: גם ועדת חריגים, אם יש התייחסות.

מירב שץ: כן, רציתי להתייחס לזה.

מירב שץ: הרי יש שתי אופציות להשתחרר למי שאין טלפון ובכל זאת סיים.

מירב שץ: הסדרנו שפיקוד העורף יעביר לנו בצורה מסודרת מי שוחרר בהליך חריג.

מירב שץ: סגרנו באופן עקרוני את כל הפינות, המתווה מסודר.

מירב שץ: הדבר היחיד שאמרתי, אדוני, לשאלתך בהתחלה הוא שנשמח אם יינתנו לנו כמה שעות להתארגנות עם טפסים פיזיים להעביר לפיקוד העורף וכל מה שיידרש להיערכות הפיזית.

גלעד קריב: אבל הרגע נאמר לנו שהטפסים נמצאים כבר בשתי המלוניות.

מירב שץ: הטפסים נמצאים – הפורמט – אבל צריך להיערך.

מירב שץ: אם יש 200 איש לשחרר עכשיו, לוודא שהם מקבלים את הטפסים.

מירב שץ: זו היערכות שנדרשת.

גור בליי: נושא החריגים הוא סיפור אחר, כלומר איך עובדת כרגע ועדת החריגים.

גור בליי: בסיבוב הקודם של המלוניות סיפור ועדת החריגים היה סיפור מאוד גדול, השאלה כרגע היא האם יש גורמים שיושבים בוועדת החריגים.

גור בליי: אני לא מדבר כרגע על השחרור שקשור להסכמון, אני מדבר על אנשים שאמורים להישאר.

גור בליי: אולי כרגע מדובר בבודדים ממש, אבל סיטואציה שבה אנשים צריכים לצאת שלא על פי הכללים שנקבעו.

גור בליי: האם הדבר הזה כבר מוסדר?

גור בליי: בזמנו הדבר הזה עורר הרבה מאוד בעיות לוגיסטיות, והשאלה היא האם יש לזה מענה היום.

גור בליי: זו שאלה נפרדת.

גור בליי: אני לא יודע אם זה אצלכם או בפיקוד העורף.

מירב שץ: ועדת חריגים זה הליך שכל כולו מתנהל מול משרד הבריאות.

מירב שץ: גם בפעמים הקודמות במלוניות היו נציגים של משרד הבריאות במלונית.

מירב שץ: אין לזה נגיעה למשרד לבט"פ.

גלעד קריב: תיכף נשאל את תת אלוף רלי מרגלית או את אלוף משנה יהלי פטישי.

גלעד קריב: יעל, אם את צריכה לצאת לרגע מהחדר ולברר, בבקשה.

גלעד קריב: אני לא מצליח להבין תשובה פשוטה: אתם ערוכים להפעלת ההכרזה כרגע או לא?

גלעד קריב: התחייבות ברורה שלכם.

גלעד קריב: את יכולה לצאת, את יכולה לברר.

גלעד קריב: אני מבקש לקבל תשובה לפרוטוקול ממשרד הבט"פ – ערוכים, לא ערוכים – ואז נחליט אם אנחנו נותנים לכם דיליי או שנאשר את ההכרזה כשתודיעו שאתם ערוכים.

גלעד קריב: בסדר?

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: אני מבקש שתבררי את זה.

גלעד קריב: תת אלוף רלי מרגלית, מפקדת אלון, שלום.

גלעד קריב: תודה על ההצטרפות שלך.

גלעד קריב: התייחסות שלך.

תא"ל רלי מרגלית: שלום, תודה על ההזמנה.

תא"ל רלי מרגלית: אנסה להסביר את תחומי האחריות המדויקים, כפי שסיכמנו עם גברת שץ.

תא"ל רלי מרגלית: ראשית, להבנתי, העסק סגור וניתן לצאת לדרך.

תא"ל רלי מרגלית: כל סוגיית ההחתמה היא עניינו של המשרד לבט"פ; כלומר, הכנת המסמכים, הבאת המסמכים והשארתם, כאשר מי שייתן את זה אלה פקידי המלון.

תא"ל רלי מרגלית: זה לא אנשי פקע"ר, פקידי המלון הם אלה שייתנו את הטפסים כדי שיהיו זמינים לכל אחד מהשוהים שם.

תא"ל רלי מרגלית: לגבי ועדת החריגים – כל הסמכות לוועדת החריגים היא של משרד הבריאות, כשם שיש ועדות חריגים אחרות.

תא"ל רלי מרגלית: לא פקע"ר ולא הבט"פ אחראים על מי יש לו פטור מזה ולמי אין פטור.

תא"ל רלי מרגלית: באשר אלינו – לנו יש בן אדם כבר מרגע זה, שנמצא בכל מלון, ותפקידו הוא לוודא שמי שמשתחרר מציג PCR שלילי – שזה התנאי הראשון – וטופס של חתימה.

תא"ל רלי מרגלית: השיח שלי עם גברת שץ שצריך לפתח אפליקציה בכדי שהעסק הזה יהיה יותר מתוחכם, אבל כרגע זה לא תנאי לביצוע.

תא"ל רלי מרגלית: לכן כל מי שיציג לנציג שלי שנמצא שם את שני הדברים האלה יקבל את האישור להשתחרר מהמלון.

זאב בנימין בגין: מי מנהל את האירוע?

גלעד קריב: זה קצת לא ברור.

זאב בנימין בגין: זו שאלתי: מי מנהל את האירוע?

גלעד קריב: אדם נמצא במלונית; ממי הוא מקבל את הטופס?

תא"ל רלי מרגלית: זה באחריות הבט"פ, הוא מקבל את זה מנציגי המלון.

תא"ל רלי מרגלית: הבט"פ אחראי על זה שיש שם את כלל הטפסים והבט"פ אחראי לספק לו ולדאוג לזה שהוא יחתום.

גלעד קריב: מי הבן אדם שעונה לו על שאלות?

גלעד קריב: לצערי, נציגת הבט"פ יצאה כרגע.

גלעד קריב: הבנתי את האחריות של פיקוד העורף.

גלעד קריב: אתה אומר בצורה ברורה, בצדק מבחינתך, שפיקוד העורף לא עסוק בלהסביר את אפליקציית ההסכמון למבודדים.

גלעד קריב: התפקיד שלך הוא לומר לאדם: אתה יכול לצאת לביתך.

גלעד קריב: האם אתה יודע, האם נסגר, האם ברור לכם מי בסופו של דבר הכתובת במלונית?

גלעד קריב: מי מסביר לבן אדם?

גלעד קריב: הבן אדם מקבל ממי את הטפסים – מפקיד הקבלה במלון בדן פנורמה?

גלעד קריב: ואם יש לו שאלה על ההסכמון?

גלעד קריב: ואם משהו לא ברור?

גלעד קריב: אין שם בן אדם, אין שם נציג משרד הבריאות או בט"פ?

גלעד קריב: יעל, מה שעולה בשיחה עם תא"ל רלי מרגלית הוא שהאחריות שלהם היא לשחרר את המבודד כשיש לו PCR שלילי וטופס חתום.

יעל אבידן: נכון.

גלעד קריב: אני לא מצליח להבין – אני מתפלא שוועדה בכנסת צריכה לעסוק בשאלות האלה כבר פעם שנייה תוך 24 שעות – מי מוסר למבודד, שנחת ומצא את עצמו במלונית, גם את הטופס; מי מסביר לו את עניין ההסכמון אם יש לו שאלות.

גלעד קריב: הרי החוק מדבר על נציג מוסמך, לא?

גור בליי: יותר מזה, לפי החוק אותו נציג מוסמך גם חייב לברר שיש לו מקום בידוד, שבמקום הבידוד הזה הוא יכול להיות בבידוד, שלא חיים איתו.

גור בליי: זאת אומרת, לא רק הסברה על ההסכמון, מבחינתכם גם, לפי החוק, הנציג המוסמך צריך לברר איתו שיש לו לאן ללכת.

גלעד קריב: זה נציג משרד הבריאות שהוסמך?

גלעד קריב: אילנה, הנציג שלכם יודע שהוא עושה את זה?

אילנה גנס: כן.

גלעד קריב: והוא נמצא במלון?

יעל אבידן: לא פיזית כל הזמן, זה מה שאמרתי.

יעל אבידן: יש נציגים שהוסמכו לכך, שאושרו על ידי מנכ"ל משרד הבריאות.

יעל אבידן: הוא לא נמצא פיזית במלון, הוא זמין למענה בכל זמן נתון לשאלות של אותם מבודדים שיוצאים לביתם.

גור בליי: אבל זו לא השאלה רק.

גור בליי: לפי החוק, אפילו לפני ההסכמון, אתם אמורים לוודא – הנציג המוסמך אמור לוודא שלאדם שמשתחרר מהמדינה האדומה יש לאן ללכת וששם הוא יהיה במקום שהוא בבידוד מלא.

יעל אבידן: נכון.

גור בליי: הרי זה קריטי, הדבר הזה.

יעל אבידן: הוא חותם על הטופס, בטופס העניין הזה מוסדר.

יעל אבידן: כתוב שהבן אדם עובר לבידוד במקום שהוא נמצא בבידוד מלא עם כל התנאים.

יעל אבידן: במידה שצריך הסברים נוספים, אותו נציג מוסמך של משרד הבריאות נותן לו מענה.

גלעד קריב: אדם מגיע ב-1:00 בלילה למלונית בתל אביב.

יעל אבידן: הוא מקבל את הטופס.

גלעד קריב: על ידי מי?

גלעד קריב: פקידת הקבלה במלון?

יעל אבידן: על ידי גורם פקע"ר שנמצא במלון.

גלעד קריב: כרגע אמר תא"ל רלי מרגלית שזה לא הוא, זה לא על ידי נציגי פיקוד העורף.

יעל אבידן: נמסר או מתקבל?

גלעד קריב: כרגע אמר תא"ל רלי מרגלית שנציגי פקע"ר, יש להם תפקיד אחד – הם רואים שהבן אדם חתם ויש לו PCR שלילי.

יעל אבידן: נכון.

גלעד קריב: אבל הבן אדם הגיע באמצע הלילה למלונית, מישהו מסביר לו את הפרוצדורה?

גלעד קריב: מישהו אומר לו מה קורה?

גלעד קריב: יש טופס של קבלה למלונית שמסביר לבן אדם את הנהלים, שמסביר לו את עניין ההסכמון?

יעל אבידן: פקע"ר הם אלה שנותנים את הנהלים של המלונית.

תא"ל רלי מרגלית: היה סיכום ברור מאוד עם גברת שץ אתמול, שהוא חד-משמעי.

תא"ל רלי מרגלית: גם מבחינה חוקית אני לא רשאי, זו לא סמכותי, לא לתדרך ולא לעשות פעולה כלשהי אל מול ההסכמון.

תא"ל רלי מרגלית: אני מוודא.

תא"ל רלי מרגלית: ההחלטה של גברת שץ הייתה שלא יהיה שם שוטר ולא יהיה נציג בט"פ כזה או אחר, ומבחינתם, עצם השארת הטפסים שם מספקת.

תא"ל רלי מרגלית: אני שב ואומר – אלא אם כן תגדירו אחרת, ואקבל כל הגדרה שהיא כמובן, אני מבצע – ההגדרה שלי, כמו שאני מבין אותה, היא להיות הש"ג ביציאה שאומר:

תא"ל רלי מרגלית: רשאי לצאת או לא רשאי לצאת הביתה כאשר עומד בקריטריונים הבאים: PCR וחתם על הטופס.

תא"ל רלי מרגלית: אם יוחלט שאני אחראי על זה מקצה לקצה, אהיה אחראי על זה מקצה לקצה, אין בעיה, אבל זו החלטה שונה מההחלטה שונה ממה שהייתה עד כה.

גלעד קריב: אני אומר מראש: אני לא מקריא את ההכרזה.

גלעד קריב: אני חושב שהוכחנו בחודשים האחרונים – לא לא - - -

יעל אבידן: כפי שנאמר, המסמכים יהיו שם.

יעל אבידן: בקבלת המסמכים זה עובר לנציג פקע"ר, שמוודא את היציאה הביתה עם שלושת המסמכים.

יעל אבידן: לכל שאלה יש נציג מוסמך של משרד הבריאות, שהוא ייתן את המענה בכל זמן נתון.

זאב בנימין בגין: הוא דיבר על שניים.

אילנה גנס: עו"ד חן ונדרסמן נמצאת איתנו בזום.

אילנה גנס: היא יכולה לפרט על כל התהליך מבחינתנו – גם על התהליך הטכני וגם על ועדות החריגים.

גלעד קריב: אני מתחיל בעוד חמש דקות את הדיון שלשמו התכנסנו, מקסימום נחזור לעניין ההכרזה אחרי.

גלעד קריב: חבר הכנסת בגין, נשמע את עו"ד ונדרסמן ואני ממשיך הלאה.

זאב בנימין בגין: אנחנו שומעים כבר היום השני שבמקום יהיו "הנציגים המוסמכים לכך" על ידי שר הבט"פ.

זאב בנימין בגין: למה בדיוק הם מוסמכים?

זאב בנימין בגין: מה הם הפרטים – אני לא רוצה להגיד ההשכלה הנדרשת – כדי שהם יוסמכו?

זאב בנימין בגין: מה הם יודעים אחרי תהליך ההסמכה שהם לא ידעו קודם?

זאב בנימין בגין: אני אומרת את זה, בין השאר, כי אני מנסה דקות אחדות לקרוא את טופס ההסכמה.

זאב בנימין בגין: אני חושב שחתמתי על הסכמות כאלה בלי לקרוא אותן בכלל, כשקיבלתי טלפון אולי אפילו מחברת ביטוח, וחלק מן האנשים, כל מה שירצו זה לצאת הביתה: תן לי, אני חותם ומחכים לי בבית.

זאב בנימין בגין: אבל יהיו אנשים אחדים, בייחוד כאלה שאינם שולטים בשפה העברית – לא ברור לי גם אם התכוונתם עליך או עלייך, מקובל היום שמשתמשים בשני יו"דים במקום יו"ד אחת – אבל זה לא ברור.

זאב בנימין בגין: אנחנו צריכים להיות ערוכים לכך שיהיה פלוני, הוא אזרח ישראל והוא לא מתמצה בשפה הנהוגה בטופס הזה או במסמכים רשמיים בכלל.

זאב בנימין בגין: הוא מתבקש לתת הסכמה, כשכבר אמרנו אתמול שאין כאן למעשה הסכמה, זה כמעט חיוב.

זאב בנימין בגין: בסעיף 5, בתנאי השימוש בהסכמון: אתה כשיר מבחינה משפטית להסכים לפיקוח הטכנולוגי.

זאב בנימין בגין: כמה אנשים יודעים אם הם כשירים מבחינה משפטית להסכים?

זאב בנימין בגין: לא נראה לי סביר שנשתמש בלשון עורכי דין כדי להגיד לאנשים, כמו שאמר היושב-ראש, ב-1:00 בלילה בלשון הזאת, וזה התנאי ליציאתם הביתה.

זאב בנימין בגין: זה באמת מסובך, אבל זה מתקשר לעניין האנשים שקראתם להם האנשים או הפקידים המוסמכים.

זאב בנימין בגין: אז אם תואילו להבין, מה היא המהות של ההסכמה הזאת.

זאב בנימין בגין: אבל אם אתה מוותר, אדוני היושב-ראש - - -

גלעד קריב: לא לא, אני לא מוותר.

גלעד קריב: נשמע את היועצת המשפטית ממשרד הבריאות, אחרי זה נשלח את החברים לעשות עוד סיבוב של סגירות.

גלעד קריב: כדרך אגב, החוק מחייב אתכם – זה פשוט החוק – שהטפסים יהיו בשפות שמובנות.

גלעד קריב: יש לכם טפסים, לפחות בערבית, שזו שפה בעלת מעמד רשמי בישראל?

גור בליי: נאמר ב-22יט(א): "ובלבד שנמסר לו בשפה המובנת לו מידע על טיבו של אמצעי הפיקוח הטכנולוגי, השימוש בו, תנאי השימוש בו ומשמעות סירובו לתנאי השימוש.

גור בליי: "

זאב בנימין בגין: ולא שמענו מי מנהל האירוע, מי הוא האחראי על המוסמכים, גם כדי לטפל בבעיות – נקרא להן משמעתיות – שעלולות לנבוע מהמצב הדי מתוח הזה.

גור בליי: לגבי הנציג המוסמך, יש הגדרה בחוק בהקשר של המלוניות, זו הגדרה שחלה גם פה.

גור בליי: "הנציג המוסמך הוא אחד מאלה, הפועל בהתאם להוראות ולהנחיות של משרד הבריאות ולאחר שקיבל הדרכה מתאימה בתחום הסמכויות שיהיו נתונות לו לפי סימן זה: (1) קצין ביקורת הגבולות או עובד רשות האוכלוסין וההגירה שהסמיך לכך ראש הרשות; (2) עובד מדינה שמנכ"ל משרד הבריאות או מנכ"ל משרד הפנים הסמיך.

גור בליי: "

זאב בנימין בגין: זה לא רחוק ממה ששאלתי.

זאב בנימין בגין: מה היא ההדרכה המתאימה לענייננו, לעניין ההכרזה הזו?

יעל אבידן: אנחנו מדברים על לוחות זמנים מידיים.

יעל אבידן: כרגע האישור המשפטי עבר בשפה העברית, אך ללא ספק, נוסיף בהקדם גם את השפות שציינתם, שצריכות להיות חלק מטופס ההסכמה.

יעל אבידן: על מנת שלפחות נוכל להתחיל בתהליך של שחרור האנשים לביתם נצטרך לבצע את זה כרגע בשפה הקיימת, שנותנת מענה, ככל שידוע לנו, למי שצריך.

יעל אבידן: ברגע שנסיים את העבודה על השפות הנוספות יהיו גם הטפסים הרלוונטיים בשפות הנוספות.

יעל אבידן: אבל כרגע אנחנו עובדים בציר מאוד מיידי, כמו שהבחנתם, ואנחנו משתדלים להעביר את הנתונים, גם אם לא הושלם ההליך הטכנולוגי אז בצורות נוספות, כדי לתת את אותו מענה שדיברנו עליו.

גלעד קריב: יעל, אנחנו בעיקר לא מבינים.

גלעד קריב: מדהים אותי שהוועדה צריכה לטפס לרזולוציה הזאת, כי זו רזולוציה גבוהה.

גלעד קריב: לא מצליחים להבין – מי ששאל, אני כבר לא יודע אם זה חבר הכנסת בגין או היועץ המשפטי – מי מתכלל את האירוע במלונית?

גלעד קריב: יש בסך הכול שתי מלוניות, מה כל כך מסובך להבין שצריך בכל אחת מהמלוניות האלה כתובת ברורה, שהוא האחראי על התהליך.

גלעד קריב: זה הבן אדם של משרד הבריאות, שלפחות במלונית בתל אביב לא נמצא פיזית?

יעל אבידן: נכון.

גלעד קריב: טוב.

גלעד קריב: יש, על דעת משרד הבריאות, התחייבות שכשהבן אדם הזה יקבל טלפון ב-2:00 בלילה מהמלונית שאדם לא מבין מה זה ההסכמון הזה, הוא יסביר לו בטלפון ב-2:00 בלילה?

גלעד קריב: זו ההתחייבות שלכם, טוב.

חן ונדרסמן: אשמח להתייחס.

גלעד קריב: בקצרה, כי אני ממשיך הלאה לדיון.

חן ונדרסמן: ממש בקצרה.

חן ונדרסמן: בסופו של דבר התהליך הזה הוא תהליך מאוד מאוד מהיר.

חן ונדרסמן: תוך 24 שעות נדרשנו להעמיד גם ועדות חריגים במסגרת היציאה משדה התעופה וגם ועדות חריגים במסגרת המלונית.

חן ונדרסמן: זה לא משהו שאנחנו לא יודעים לעשות, עשינו את זה בעבר עשרות פעמים ונעשה את זה גם עכשיו.

חן ונדרסמן: לכן ההעמדה של הבן אדם במסגרת המלונות היא כרגע טלפונית.

חן ונדרסמן: נכון שזה לא אידיאלי, אבל במסגרת לוחות הזמנים, זה המקסימום שיכולנו לעשות כרגע.

חן ונדרסמן: זה לא אומר שאין מענה לאותו בן אדם, יהיה מענה 24/7 לאותו בן אדם ששואל שאלות, ואנחנו ערוכים לתת מענה מיידי.

חן ונדרסמן: לגבי הנוכחות במלונות – אנחנו צריכים קודם כול להגדיר מה הוא הצורך.

חן ונדרסמן: הטופס של ההסכמון – מה הוא דורש, איזה תנאים הם תנאים לשחרור.

חן ונדרסמן: יכול להיות שהתנאים הם מאוד מצומצמים ואפשר לקבוע אותם כתנאים קשיחים, כמו יציאה מהשדה, ובזה לפתור את הסיפור.

חן ונדרסמן: אני לא חושבת שיש פה דרמה שהיא כל כך גדולה, אלא פשוט היערכות שהיא היערכות פרקטית תפעולית.

חן ונדרסמן: כרגע אנחנו נותנים לזה מענה 24/7, שהוא מענה טלפוני.

חן ונדרסמן: אני לא רואה שיש פה בלגן גדול.

חן ונדרסמן: לקחת בזה חלק כמי שניהלה את ועדות החריגים בעבר, והסמכנו עוד שלושה מוסמכים באופן מיידי, וככל שיידרש להפעיל את זה לטווח ארוך נסמיך כמה אנשים שצריך.

חן ונדרסמן: אני באמת לא רואה פה בלגן גדול, רק צריך לסדר את הפרקטיקה, זה הכול.

גלעד קריב: גברתי, זה בסדר שאת לא רואה בלגן גדול, אנחנו ראינו אתמול בלגן מאוד גדול.

גלעד קריב: מכיוון שאנחנו אלה שצריכים לתת את ההכרזה, אז תפיסת הבלגן שלנו היא הקובעת.

גלעד קריב: אתמול ביקשתם הכרזה כשלא היה אפילו טופס.

חן ונדרסמן: בסדר, כי הכול באמת נעשה באופן מהיר.

גלעד קריב: אז אל תבקשו הכרזות.

גלעד קריב: אל תבקשו מאתנו להכריז לפני שאתם מסיימים את העבודה.

יעל אבידן: הפער הוא בתפיסה של אותו גורם מוסמך, שהוועדה חושבת שצריך להיות פיזית כל הזמן, ומשרד הבריאות מוצא שזה נכון שיהיה את הגורם המוסמך הזה, נוכח מצב החירום - - -

גלעד קריב: הפער הוא שאנחנו שומעים ממפקד מפקדת אלון שהאנשים שלו הם היחידים שמקבלים את פני המבודד, נכון?

גלעד קריב: לפחות בתל אביב, אדם מגיע באמצע הלילה מנתב"ג, את מי הוא פוגש?

גלעד קריב: הוא פוגש את נציגי מפקדת אלון, זה מה שאנחנו מבינים, שמנהלים את המלונית, ואז הם הכתובת מבחינתו לכל מה שקורה בקליטה במלונית.

גלעד קריב: אומר מפקד מפקדת אלון: בעניין ההסכמון אני לא נוגע; בעניין ההסכמון אני רק בודק שהוא חתם.

גלעד קריב: אני מנסה להבין שאלה אחת פשוטה: כשהבן אדם מגיע למלונית, מי מסביר לו?

גלעד קריב: הוא רק מקבל את הטופס הזה וקורא אותו?

גלעד קריב: אם הבן אדם שקולט את האנשים במלונית הוא נציג פקע"ר, מה ההיגיון שלא נסגר עם פיקוד העורף שאותו אדם מסביר לבן אדם, נותן לו הסבר בסיסי על הסיפור של ההסכמון?

גלעד קריב: אם תקבל בדיקת PCR שלילית, אתה גם צריך להסכים לפיקוח טכנולוגי, לומר כמה דברים.

גלעד קריב: בסדר, הגורם המוסמך בתל אביב הוא בטלפון, אפשר לפנות אליו אם יש שאלות.

גלעד קריב: אנחנו פשוט רוצים לראות שהמעגל הזה סגור.

יעל אבידן: נציג פקע"ר יוכל להגיד לכל מי שישאל אותו: מה זה הטופס שקיבלתי בכניסה?

יעל אבידן: הוא יוכל להגיד: אנחנו נחבר אותך עם גורם ממשרד הבריאות בזמן הקרוב וייתן לו את המענה באופן מיידי.

גלעד קריב: אנחנו באמת מתפלאים שאנחנו צריכים להיות אלו שסוגרים את זה.

יעל אבידן: זה נושא שדווקא נסגר.

גלעד קריב: לא, אומר לך מפקד מפקדת אלון שלא נסגר.

יעל אבידן: הוא לא יכול להפנות למשרד הבריאות לתת מענה?

גלעד קריב: את צריכה את יו"ר ועדת החוקה כדי לדבר עם מפקד מפקדת אלון ולהבין?

גלעד קריב: שמענו כרגע שהמעגל הזה לא סגור.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: יעל, אני רוצה לקדם את ההכרזה הזו, זה דבר חשוב.

גלעד קריב: אני מבקש שתצאו, לא צריך את כל המערכות.

גלעד קריב: תצאו, תסגרו את המעגל הזה, שיהיה ברור.

גלעד קריב: באמת, אנחנו לא עסוקים בלהקפיד על כבודנו, אנחנו עסוקים לראות שהמעגל סגור.

גלעד קריב: אתם לא במרחק גדול משם, אתם צריכים להשלים את הטפסים, לפחות בשפה הערבית ובשפה האנגלית – תעשו את זה.

גלעד קריב: צאו שנייה, תסגרו את המעגל.

גלעד קריב: תראו שכשבן אדם מגיע לאחת משתי המלוניות – אין פה 40 מלוניות – הוא מקבל הסבר פשוט, בשפת בני אדם, עוד לפני הטופס, מה זה הסיפור הזה.

גלעד קריב: אם אפשר, שיסוכם עם פקע"ר שהבן אדם שמסביר לו את כללי ההתנהגות במלון גם מסביר לו מה שאתם תסכמו.

גלעד קריב: אם הוא צריך שאלות שמתאימות לנציג מוסמך – נציג מוסמך.

גלעד קריב: כדרך אגב, החוק הפשוט אומר שהנציג המוסמך חייב הוא לוודא שיש לו מקום בידוד.

גלעד קריב: זה שהוא חתם על הצהרה שיש לו מקום בידוד, זה מה שעומד בתנאי החוק?

גלעד קריב: קצת מוזר.

גלעד קריב: היה צריך להיות פה מצב, שאם נורא חשוב לכם שהאנשים האלה לא ישתחררו, תשימו בן אדם במלונית, שישאל את הבן אדם: איפה אתה הולך לעשות את הבידוד?

גלעד קריב: אם הבן אדם הזה הולך לעשות את הבידוד בתוך בית שגרים בו עוד שמונה אנשים וברור שהוא לא יכול להיות בבידוד, אז מה שווה שהוא חתם?

גלעד קריב: אז אתם מדברים אתנו לא להפיץ את הנגיף, כל המדינה בטרפת לא להפיץ את הנגיף הזה, אבל אתם מסתפקים בחתימה של הבן אדם, שיש לו מקום בידוד, ולא צריך לדבר איתו.

גלעד קריב: אומר לך תא"ל רלי מרגלית שהוא לא מתחקר את הבן אדם.

גלעד קריב: הבן של פיקוד העורף לא שואל איפה והאם יש עוד אנשים.

גלעד קריב: אז אני רוצה לשאול את משרד הבריאות: די לכם?

גלעד קריב: עם כל מה שאתם מבקשים מאזרחי ישראל לעשות ב-96 השעות האחרונות, די לכם שזה שמבודד במלונית חתם לכם?

גלעד קריב: זה מקיים את הוראות החוק לבדוק את תנאי הבידוד שלו?

גלעד קריב: אם מצהירים את זה לפרוטוקול ולוקחים את זה על עצמכם – בסדר, אתם הגורם המקצועי.

אילנה גנס: נעמיד בשלב הזה נציגים פיזית בכל המלוניות.

אילנה גנס: נראה איך זה עובד ונקווה שזה ייתן את הפתרון.

קריאה: אפשר לעניין הזה - - -

גלעד קריב: סיימתי, סליחה.

גלעד קריב: אני מבקש יציאה שלכם, תחזרו לוועדה.

גלעד קריב: הוועדה הזאת יושבת עד השעה 13:00, עד המליאה.

גלעד קריב: תחזרו לפה עם תשובות ברורות.

גלעד קריב: תקראו את הוראות החוק ותייצרו התאמה בין הוראות החוק לבין מה שאתם עושים, ואם כתוב שנציג מוסמך מברר, אז נציג מוסמך מברר.

גלעד קריב: לא יהיה מצב שבדברים אחדים תאמרו לנו: לסגור, לסגור, לסגור, להדק, להדק, להדק, ואז אנחנו נגלה שלמשרד הבריאות זה בסדר שאדם שחזר מחו"ל, רוצה לחזור הביתה כמה שיותר מהר, שמנו אותו בבידוד, נתנו לו טופס: תחתום – וזה בסדר.

גלעד קריב: לא אכפת לכם אם יש עוד אנשים בבית, אין עוד אנשים בבית – הוא חתם.

גלעד קריב: אני לא ממשיך את הדיון, חברים.

גלעד קריב: אני עובר לדיון הבא, יושבים פה אנשים מאוד מכובדים שכבר 40 דקות בדבר שהיה אמור לקרות חמש דקות.

גלעד קריב: הערה אחרונה, אני לא ממשיך את הדיון.

אורי מקלב: בדקות שהם מבררים, לא נגענו בנקודה של התהליך של תוצאות הבדיקה.

אורי מקלב: מדובר על בדיקה שנעשית בנתב"ג, שהיא אמורה להגיע לאותה מלונית כדי לשחרר אותו.

אורי מקלב: גם בחלק הזה זה לא ברור, מכיוון שאם נמצא במלון, שחשובה לו כל דקה והוא רוצה לצאת.

אורי מקלב: התהליך הזה, אם אחרי זה יוכלו להבהיר איך זה עובד.

אורי מקלב: מדובר על בדיקה שנעשית בנתב"ג וצריכה להגיע למלון.

אורי מקלב: השאלה היא אם יודעים לאיזה מלון שולחים אותו.

גלעד קריב: אדם מקבל הודעה טלפונית.

גלעד קריב: זה נכון גם כשהאדם בבית.

גלעד קריב: זה מוקד טלפוני.

אורי מקלב: הוא בבידוד הרי בתוך החדר, אומר לנציג פקע"ר: קיבלתי בטלפון תשובה שלילית או חיובית?

אורי מקלב: קיבלתי מאנשים שיש בזה אי-בהירות מאוד גדולה וסבל רב לאנשים.

אורי מקלב: אולי יציגו בפנינו איך התהליך יהיה, איך הוא יעשה את זה.

גלעד קריב: בסדר, כשתחזרו אלינו עם התשובות - - -

גור בליי: והדבר השלישי שאני מזכיר הוא נושא ועדת החריגים – זה ילך ויתגבר.

גור בליי: כרגע אנשים משתחררים אחרי התשובה השלילית, אז יכול להיות שזה עניין - - -

גלעד קריב: חברים, אני לא - - -

יעל אבידן: סליחה, יושב-ראש הוועדה.

יעל אבידן: מירב שץ מנסה לעלות מספר פעמים כדי לתת את התשובות לכל השאלות.

גלעד קריב: אני מבין, יעל.

גלעד קריב: אתם מוזמנים להודיע למנהל הוועדה עד השעה 12:30 מתי יש לכם את כל התשובות לשאלות.

יעל אבידן: יש.

גלעד קריב: לא, אין.

גלעד קריב: אין, כי אם במהלך הדיון מתברר שפתאום משרד הבריאות כן יכול להעמיד, אז אין לכם, כרגע שמענו, כי החוק מחייב שגורם מוסמך יבדוק.

גלעד קריב: אז אם אתם רוצים לומר טלפונית, זה אומר שלפחות על פי החוק, צריך להיות תשאול טלפוני, לא אם יש לבן אדם שאלות הוא מתקשר לנציג משרד הבריאות.

גלעד קריב: החוק אומר.

גור בליי: כתוב: "ופירט בפני הנציג המוסמך את מקום הבידוד העומד לרשותו ואת תנאיו".

גור בליי: זה מה שהקראתי קודם.

גלעד קריב: אם העמדה המשפטית היא שדי בזה שבן אדם שמת ללכת הביתה חתם על מסמך, זה עונה על ההגדרות של החוק "פירט בפני הגורם המוסמך" – תאמרו לפרוטוקול, כדי שבפעם הבאה שתדברו איתנו על כל מיני תנאים מחמירים למול האזרח, נזכיר לכם שדי לכם בחתימה של אזרח על הטופס.

גלעד קריב: חברים, תקשיבו, אנחנו רוצים לתת את ההכרזה הזאת, אבל תסגרו את כל הרצף.

גלעד קריב: אני מאוד ממליץ שייסגר עם פיקוד העורף.

גלעד קריב: אם יהיה נציג משרד הבריאות 24/7 במקום – מצוין, שהוא יסביר את עניין ההסכמון בטופס הטיולים של הנכנס; אם לא – תסגרו עם פיקוד העורף שאנשיו לפחות יכולים להסביר.

גלעד קריב: דברו עם היועצים המשפטיים, בייחוד אתם, האם מבחינת

גלעד קריב: כם חתימת אזרח על טופס זה "פירט בפני נציג מוסמך".

גלעד קריב: אם אתם מודיעים לי שלייעוץ המשפטי שלכם זה מספיק – בסדר, אבל תבינו, זה לא מתאים רק פה.

גלעד קריב: בסדר, זו השיטה.

זאב בנימין בגין: - - -

גלעד קריב: לא, אבל אני מרגיש שלא בנעים.

זאב בנימין בגין: זה משפט שקשור לעתיד.

זאב בנימין בגין: תן לי, בבקשה.

גלעד קריב: הערה אחרונה, וסיימנו.

גלעד קריב: בקצרה, בבקשה.

זאב בנימין בגין: אחרונה, אחרונה בהחלט.

זאב בנימין בגין: אנחנו רואים פה פעולה בלחץ של זמן.

זאב בנימין בגין: עוד יהיו וירוסים עם 30 נקודות מסוכנות או עם 60; הצעתי היא: תכינו תיק חירום, שהכול יהיה מוכן מראש – לא עבודה נוראה, בלוח זמן סביר – ובפעם הבאה תהיה ערוכים גם במשך שמונה שעות.

זאב בנימין בגין: זו עצתי.

גלעד קריב: אני תומך בה.

גלעד קריב: נעשה את ההכרזה היום, רק תחזרו אליי עם סגירת כל המעגל.

גלעד קריב: זו בעיקר עבודת בט"פ ומשרד הבריאות.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: חברים וחברות, אנחנו עוברים לדיון שלשמו התכנסו.

גלעד קריב: אני מתנצל בפני הנוכחים על העיכוב, אלה הם חיינו.

זאב בנימין בגין: לא נורא, הם למדו הרבה.

גלעד קריב: אבל אנשים טרחו, הגיעו בשעה 9:00 בבוקר.

גלעד קריב: אני רוצה לציין מי נמצאים איתנו: ראשית, הצטרפו חבר הכנסת מקלב וחברת הכנסת בזק.

גלעד קריב: תודה שאתם איתנו.

גלעד קריב: יש פה את נציגי המשרד, נמצא איתנו ראש רשות האוכלוסין, מר תומר מוסקוביץ.

גלעד קריב: אני מודה לו שהוא הגיע בהתראה קצרה לדיון החשוב, ואיתו עורכת הדין עירית וייסבלום.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: נמצאת איתנו חברתנו בקי כספי, מנהלת המטה של הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה כאן בישראל, וציינתי כבר את חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן.

גלעד קריב: נמצאים גם עורכת הדין אביטל שטרנברג, ראש התחום בייעוץ וחקיקה ונדב גולני הרפרנט.

גלעד קריב: חברים, אנחנו יודעים שעורכת הדין שטרנברג צריכה לצאת לדיון בשעה 10:00.

גלעד קריב: אני רוצה לא להקדים הקדמה ארוכה, אבל כן לומר את הדברים הבאים.

גלעד קריב: הדיון הזה אמור היה להיקבע, או למעשה מבחינתי נקבע, ללא קשר לווריאנט החדש.

גלעד קריב: הודענו על קיום הדיון הזה עוד לפני פרוץ הנגיף החדש לחיינו, כאשר הנגיף החדש רק חידד את הצורך בדיון מכיוון שבאחת, ובצדק לטעמי, הוחמרו ההגבלות על הכניסה לישראל והצורך בדיון הזה הפך גם לדחוף יותר וגם מהותי יותר.

גלעד קריב: אבל הדיון הזה לא עוסק רק בסוגיית ההתמודדות עם הווריאנט החדש אלא במדיניות של משרד הפנים, משרד החוץ ומשרד הבריאות בכל הנוגע לכניסה של זרים לישראל.

גלעד קריב: הדיון כאן עוסק – וכך גם הגדרנו אותו בדיונים הקודמים – במדיניות הכניסה לישראל על רקע נגיף הקורונה ובהגבלות, וגם בפרוצדורות שנוגעות למגבלות כניסה לישראל בהקשר של נגיף הקורונה.

גלעד קריב: הווריאנט החשד מחדד מאוד את הדברים, וכפי שגם דווחנו על ידי מר מוסקוביץ, הביא גם למערכת החלטות בתוך רשות האוכלוסין.

גלעד קריב: חשוב לי לומר את הדבר הזה, כי גם אחרי שנעבור את ההתמודדות עם הנגיף החדש – אני מקווה שזה יהיה בקרוב – הסוגיה עדיין נותרת על שולחננו.

גלעד קריב: ההערה השנייה שלי, וזו הערה שאני חוזר עליה הרבה פעמים, אני לא מתכוון להתמקד בה בדיון הזה אבל חשוב לומר אותה: לטעמי, כל הגבלה על כניסה של אדם לישראל – בהקשר של הקורונה, לא בהקשרים אחרים – כאשר נמנעת הגעתו של אדם לישראל מטעם של התמודדות עם נגיף הקורונה, ההסדר המושל הוא ההסדר שקבוע בחוק הסמכויות ולא בחוק הכניסה לישראל.

גלעד קריב: אני יודע שיש לי כאן מחלוקת, כנראה, עם גורמי משרד המשפטים.

גלעד קריב: אני מתכוון במסגרת תיקון חוק הסמכויות להתייחס לנושא הזה.

גלעד קריב: בעיניי הפרשנות שמשרד המשפטים ומשרד הפנים נותנים לחוק יוצאת מנקודת הנחה שהמחוקק השחית את מילותיו לריק, ואני לא חושב שזו יכולה להיות נקודת המוצא הפרשנית של הרשות המבצעת ביחס לרשות המחוקקת.

גלעד קריב: יש כאן הסדר ספציפי, וראוי היה לפעול לפיו.

גלעד קריב: העניין הוא לא תיאורטי, זה לא עניין של שיעור בדין חוקתי.

גלעד קריב: העניין הוא מעשי, כי בחוק הסמכויות טרח המחוקק להכניס פרמטרים מאוד ברורים לגבי הפרוצדורה: תוך כמה זמן האדם מקבל תשובה; הזכות המוקנית לערעור; מה ההרכבים של ועדת החריגים; איך מנגישים לו את המידע.

גלעד קריב: מכיוון שהמחוקק בחר שלא לעשות אבחנה בין אזרח ללא אזרח בחוק, נקט בלשון של "אדם הנכנס לישראל".

גלעד קריב: מן הראוי היה שגם אם רשות האוכלוסין, משרד הפנים ומשרד המשפטים בוחרים להסתמך על חוק הכניסה לישראל, לכל הפחות ההסדרים הקונקרטיים הפרוצדורליים, שנקבעו בחוק הסמכויות ושלא צומצמו על ידי המחוקק לעניינו של אזרח – מה לעשות, זה החוק – וצריכים להקרין עליך דברים נעשים גם בהקשר הזה.

גלעד קריב: את הסוגיה הפרשנית המשפטית נשאיר להמשך, כרגע אנחנו צריכים לראות שאנחנו פותרים בעיות.

גלעד קריב: אבל בדיון הזה, מיד אחרי שנשמע את חברת הכנסת שפק ואם יש חברי כנסת נוספים שרוצים לפתוח, ואחרי שנשמע את דבריו של ראש רשות האוכלוסין לגבי המדיניות, נבקש להתייחס גם להיבטים הפרוצדורליים – איך הדברים מתבצעים בפועל.

גלעד קריב: נמצאים אתנו פה גם אנשים שמלווים לא מעט אזרחים, תושבים וזרים שמבקשים להיכנס לישראל, וכמובן, נשמע גם אותם.

גלעד קריב: חברת הכנסת שפק, בבקשה.

נירה שפק: בוקר טוב.

נירה שפק: אני חייבת לומר מילה בקשר לדיון הקודם, אדוני היושב-ראש, כאחת שאתמול עברה את התהליך של הגעה לארץ, בין הבודדים שכבר הוחל עליהם התהליך.

נירה שפק: התהליך, מבחינת זמנים עבר מהר, אבל יצאתי מאוד מוטרדת כי לא קיבלתי שום דבר ביד.

נירה שפק: הגעתי מצרפת, בשדה התעופה עברנו את התהליך כמו שצריך, אבל לא יצאתי עם שום נייר ביד ואף אחד לא דיבר אתי.

נירה שפק: עשו לי את הבדיקה ויצאתי, לא שאלו אותי לאן אני הולכת, לא נתנו לי אפילו פתק עם הנחיות.

נירה שפק: זה בסוגריים.

נירה שפק: אף אחד לא יכול לוודא אם הלכתי לבידוד או לא, ותוך כדי זה שחיכיתי לכם עכשיו קיבלתי SMS ממשטרת ישראל שמבקש ממני, אם אפשר, לפתוח איכון של המיקום שלי, אבל אני לא חייבת.

נירה שפק: זה התהליך שעברתי, ואני חושבת שהוא חסר.

נירה שפק: אני רוצה להתייחס עכשיו לנושא של זרים בעלי זיקה לארץ ישראל.

נירה שפק: אני לא רוצה לדבר על הזרים, אני רוצה לדבר על היהודים בתפוצות, שמפוצלים במשפחות שלהם, שחלקם עשו עלייה והגיעו לכאן.

נירה שפק: ישבתי עם הקהילות בצרפת ושמענו פגיעות נוראית של הקהילות, שאומרות: מצד אחד אומרים לנו שזה הבית של העם היהודי, המשפחה שלנו עשתה עלייה.

נירה שפק: יש לנו אירועים גם פה, גם אירועים משמחים – אתמול הגיעה אליי פנייה של סבא וסבתא שמחכים שבוע כי הנכד מתחתן, והתהליך והוועדות נתקעים לא פעם ולא פעמיים ולא נותנים להם להגיע – עד להלוויות.

נירה שפק: אני רוצה להפריד את השיח בין היהודים שצריכים להגיע לאירועים פה – לא לתיירות, לאירועים פה – לבין שיח של דיפלומטיה או אחר.

נירה שפק: אני חושבת שבמדרג שלנו, כעם היהודי, זה צריך להיות בסדר העדיפות.

נירה שפק: אני רוצה לדעת מה המדרג שניתן לקהילות בתפוצה, של אנשים שצריכים להגיע לכאן בלוח זמנים קצר.

נירה שפק: החוויה שם היא משברית, שהם יהודים סוג ב'.

גלעד קריב: תודה לחברת הכנסת שפק.

גלעד קריב: חבר הכנסת רוטמן, ביקשת להתייחס.

גלעד קריב: בבקשה.

שמחה רוטמן: שלום וברכה.

שמחה רוטמן: גם אני הייתי באותה משלחת עם חברת הכנסת שפק ולא אחזור על מה שהיא אמרה.

שמחה רוטמן: זה היה לי ברור כי קיבלתי הרבה פניות לפני כן, אבל עד שהגיעה קהילה אחרי קהילה, קבוצה אחרי קבוצה, וכולם אומרים שהדבר הקשה ביותר עבורם בתקופת הקורונה – עם ההתפרצויות, ובצרפת גם לא היה קל והיו סגרים – זה תחושת סטירת לחי שהם קיבלו ממדינת ישראל, שאמורה להיות ביתו של העם היהודי ופתאום אומרים להם: חבר'ה, אתם לא יכולים להיכנס לישראל, נקודה, סוף פסוק.

שמחה רוטמן: כן, ועדת חריגים אולי פה ושם, אבל זה לא הבית שלכם.

שמחה רוטמן: זו תחושה שאנחנו חייבים לתת לה מענה ואני מאוד מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש, שבמהלך חקיקת חוק הקורונה מחדש ניתן לזה מענה בהגדרות החוק.

שמחה רוטמן: יש לי על זה גם הצעה לפתרון, שקיימת להגדרת המושג "ישראלי".

שמחה רוטמן: היא קיימת היום בחוק שמסדיר את המעברים בין ישראל ליהודה ושומרון, אבל הגדרת "ישראלי" שם היא שונה, היא לא אזרח או תושב.

שמחה רוטמן: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב ומימוש של חוק הלאום והקשר עם התפוצות.

שמחה רוטמן: בכלל, גם בעניין ציוויו של חוק הלאום שישראל תהיה פתוחה לעלייה, זה לא רק מי שכבר החליט שהוא מבצע את העלייה.

שמחה רוטמן: אנשים נורמליים, ודאי בזמננו, שברוך השם, לא עולים לארץ בבריחה כשרק כותנתם לעורם מתוך איזשהו איום קיומי מיידי – ברוך השם, אני מקווה שאף אחד לא יצטרך לעלות לארץ ככה – פירוש גם להגיע קודם, לבקר, לסדר, אולי לרכוש דירה, אולי לפתוח חשבון בנק, אולי לחשוב מה ההזדמנויות העסקיות שיהיו לי אחרי שאני עולה לארץ.

שמחה רוטמן: כשאתה אומר שמדינת ישראל תהיה פתוחה לעלייה ואתה מונע מאנשים לעשות את ביקורי טרום העלייה – את הבדיקות, את הביקורים אצל בני המשפחה שהם כבר שלחו לפניכם – אתה לא מקיים את הוראות חוק היסוד, חוק הלאום, ואת העיקרון של מדינת ישראל, שנקבע כבר במגילת העצמאות, ואנחנו צריכים לתת לזה מענה בצורת קבוצה מאובחנת ומוגדרת.

שמחה רוטמן: נקודה שנייה – וזה גם קשור לנושא הזה וגם קשור לנושא של הדיון הקודם – ההנגשה, ובייחוד ההנגשה השפתית.

שמחה רוטמן: ברוך השם, לא נכנסנו עכשיו לסיטואציה של בידוד במלונית, כי צרפת איננה אחת מהמדינות שמצריכות בידוד במלונית.

שמחה רוטמן: הייתה חוויה בעיניי שהיא קריאת השכמה – נכחתי בהמון ישיבות של ועדת החוקה, ישבנו, קבענו ודיברנו הרבה מאוד על כללים של אנשים שנכנסים לישראל, ומשנים את ההוראות תוך כדי.

שמחה רוטמן: ניסיתי להבין מאיזו שעה מותר לי לעשות את הבדיקה; מתי אשתחרר, בהנחה שאני מקבל תשובה?

שמחה רוטמן: האם אני משתחרר אחרי 72 או אחרי שקיבלתי תשובה מהירה?

שמחה רוטמן: כל הדברים האלו, ישבו שמונה חברי כנסת, מהם אנשים שמשתתפים ומכירים את הטקסטים בוועדות, וניסו לשבור את הראש מה זה אומר בדיוק.

שמחה רוטמן: הבהירות של ההנחיות, אפילו לדוברי עברי כשפת אם, היא לא פשוטה, אני לא רוצה לדמיין מה קורה לעולה מצרפת או לתייר מצרפת או לבן משפחה של מישהו מצרפת שמגיע לארץ וההנחיות בכלל בכלל לא ברורות עבורו, כנ"ל ממדינות אחרות.

שמחה רוטמן: מדינות אפריקה שנכנסו לאדום עכשיו, הרבה מאוד מהם הם אנשים שצרפתית אולי היא שפת האם שלהם, אנגלית, ערבית, אמהרית – לא משנה מה.

שמחה רוטמן: ההנגשה של המידע היא מאוד קשה.

שמחה רוטמן: הנוכחות של אדם דובר שפות במלוניות, וגם דף שמנגישים.

שמחה רוטמן: יש חובת הנגשה לכל מיני בעלי מוגבלויות.

שמחה רוטמן: במקומות שאני מכיר בעולם יש חובת הנגשה לאנשים שלא מכירים שפה מורכבת.

שמחה רוטמן: באשר לקורונה, זה לא איזה עלון לבעל מקצוע מוגדר שאנחנו מניחים שמכיר את הז'רגון, זו צריכה להיות הנגשה לבן אדם פשוט, מהרחוב, שיידע מה רוצים ממנו, שיידע מה מצופה ממנו, שיידע מתי הוא משתחרר, בשלוש שורות, בבולטים.

שמחה רוטמן: אי-אפשר כללים מורכבים, וצריך לתת על זה את הדעת גם בהקשר של כניסת זרים לישראל – ההנחיות מחו"ל, דרכי הגישה עם ועדת חריגים וגם בנוגע לסוגיית המלוניות.

גלעד קריב: תודה, חבר הכנסת רוטמן.

גלעד קריב: תודה גם לחברת הכנסת שפק.

גלעד קריב: נידרש לעניין.

גלעד קריב: אני בכוונה רוצה, מכובדיי, לקדם את הדיון.

גלעד קריב: מיד נשמע גם את ההתייחסויות של חבר הכנסת לשעבר ליפמן, גם של ריקי כספי וכמובן, חברי הכנסת.

גלעד קריב: יש לנו שעה, אני רוצה לעבור לראש רשות האוכלוסין ולבקש ממך, מר מוסקוביץ, להאיר את עינינו גם לגבי מה קורה כרגע לנוכח הווריאנט החדש.

גלעד קריב: מה המדיניות כרגע?

גלעד קריב: התקבלו, אני מבין, שלשום החלטות שלכם.

גלעד קריב: אבל גם חשוב לנו להבין מה היה לפני, מה התפיסה שלכם לגבי המצב של בין גלי תחלואה או בהיעדר איום מיוחד – מהם הנהלים, מהם הקריטריונים ומה הפרוצדורות.

גלעד קריב: בבקשה.

תומר מוסקוביץ: תודה, אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת.

תומר מוסקוביץ: חנוכה שמח.

תומר מוסקוביץ: אני רוצה להגיד משפט אחד על ההתחלה: בכל מצב חירום, ככל שיהיה, עלייה לישראל לא נעצרת.

תומר מוסקוביץ: זו הנחייה של ראש הממשלה.

תומר מוסקוביץ: אפילו ידענו שהייתה צריכה להיות עלייה מדרום אפריקה, לשמחתנו, היא נקבעה ל-15 בדצמבר.

תומר מוסקוביץ: הם יבואו.

תומר מוסקוביץ: עולים לא נעצרים, ישראל היא ביתו של העם היהודי לעלייה.

תומר מוסקוביץ: מי שיש לו תעודת עולה נכנס כמו ישראלי.

תומר מוסקוביץ: כמובן, הוא צריך להיכנס לבידוד, אבל ברגע שהוא עולה הוא ישראלי.

תומר מוסקוביץ: בתקופת בין הגלים – חווינו, לשמחתי, את התקופה הזאת למשך תקופת נצח של שלושה שבועות כמעט, מה-1 בנובמבר עד סוף השבוע האחרון – המצב היה מאוד פשוט: כל אחד יכול היה להיכנס, אם הוא מחוסן, בלי שום הגבלות, בלי שום ועדות חריגים, בלי שום אישורים, בין אם הוא יהודי, בין אם הוא ערבי, בין אם הוא תייר, בין אם הוא בהאי – אני אומר בהאי כי יש להם איזשהו כנס של 100 שנה ונכנסו לפה מאות – וגם אלה שהגיעו לתחרות מיס יוניברס.

תומר מוסקוביץ: הכול פתוח, בתנאי שאתה מחוסן.

תומר מוסקוביץ: זה בין הגלים, כולם נכנסים במדיניות הרגילה של כניסה לישראל של שיקולי הגירה.

תומר מוסקוביץ: עכשיו נדבר על הגל הנוכחי.

גלעד קריב: רגע, לפני הגל הנוכחי.

גלעד קריב: נאמר שהאדם לא מחוסן, כמו שיש 2.5 מיליון אזרחים, אבל לאדם הזה יש מעמד בישראל.

גלעד קריב: זה לא מעמד של אזרחות, זה לא מעמד של תושבות קבע, אבל האדם הוא בעל מעמד בישראל.

תומר מוסקוביץ: למשל, איזה מעמד?

גלעד קריב: למשל בן זוג של אזרח ישראלי שנמצא באמצעו של התהליך המדורג – א5.

גלעד קריב: הוא לא מחוסן.

תומר מוסקוביץ: אלה שהם במעמד הליך מדורג, אנחנו רואים את הפוטנציאל שלהם לקבל א5.

תומר מוסקוביץ: אבל עובדים זרים לא.

גלעד קריב: אבל האם האדם הזה, בן הזוג הזר, עבר ועדת חריגים או שאוטומטית נכנס?

גלעד קריב: מרכז חייו כאן.

תומר מוסקוביץ: יתקנו אותי בווטסאפ אם צריך, לדעתי א5 נכנסים גם בלי.

גלעד קריב: הגיעו אלינו לא מעט תלונות.

תומר מוסקוביץ: תיכף אתן תשובה על ההליך המדורג, אבל אגיד לך בפירוש מי לא.

תומר מוסקוביץ: סטודנט לא, גם אם הוא רשום בארץ 20 שנה כסטודנט, כי הוא החליט לא להתאזרח למרות שזה ביתו של העם היהודי ויש לו את הזכויות, אז הוא קבע לעצמו שהוא לא רואה את ישראל כמקום הקבע שלו משיקולים שלו, אז מבחינתי דינו כזר.

תומר מוסקוביץ: ברגע שהוא יחליט להיות עולה הוא ייכנס מיד.

תומר מוסקוביץ: עובדים זרים לא ייכנסו לא מחוסנים.

תומר מוסקוביץ: כמובן, יש לנו תמיד - - -

נירה שפק: סליחה שאני מתערבת.

נירה שפק: אמרת משפט שקומם אותי.

נירה שפק: גם אם הוא יהודי שגר בגולה והוא מגיע כסטודנט – אני בכוונה מחדדת את זה – זכותו לבחור שמקום הקבע שלו הוא לא מדינת ישראל.

נירה שפק: אבל מדינת ישראל היא עדיין המקום הבטוח של יהודי באשר הוא, ואני לא מצליחה להבין למה אין מסלול שיאפשר נוהל מהיר.

נירה שפק: הוא לא חייב להגיע רק להלוויה או רק לחתונה.

זאב בנימין בגין: אבל הוא לא מחוסן.

גלעד קריב: מכיוון שהדיון הזה עמוס פרטים והוא גם מדלג בין שני מצבים – בין המצב הנוכחי לבין המצב שנקרא לו "בין הגלים" – נעשה את הדברים בצורה מסודרת.

גלעד קריב: רשמנו את שאלתה של חברת הכנסת שפק.

גלעד קריב: האמת נמצאת בפרטים הקטנים, ולכן אנחנו רוצים להבין את המדיניות כי בכל הדיונים לא הצלחנו להבין.

גלעד קריב: קודם כול, לגבי בני זוג זרים.

תומר מוסקוביץ: נכנסים, אם הוא בהליך מדורג.

תומר מוסקוביץ: זאת אומרת, לא שהוא חושב להתחתן עם מישהו בארץ.

גלעד קריב: אזרח ישראלי חי בחוץ לארץ, ילדיו רשומים כאזרחים ישראלים, אבל בן זוגו, שהוא פגש אותו בחו"ל הוא עוד לא אזרח.

גלעד קריב: הם חיים שם חמש שנים, שש שנים.

גלעד קריב: תנאי לתהליך המדורג במדינת ישראל הוא שהאדם נמצא כאן, אתה לא קונה אזרחות מכוח הנישואים אם אתה לא תושב.

גלעד קריב: האדם הוא הורה לקטינים ישראלים, הוא בן זוג – לא חושב להיות בן זוג, הוא בן זוג.

גלעד קריב: ניקח לצורך הדוגמה אדם נשוי לאזרחית זרה, חיים בניו יורק, יש ילדים שהם אזרחים ישראלים.

גלעד קריב: מה הייתה המדיניות לגבי אותה בת זוג בשגרה?

תומר מוסקוביץ: בשגרה, אם היא מחוסנת – נכנסת; אם לא מחוסנת – לא נכנסת.

גלעד קריב: זה נשמע הגיוני.

גלעד קריב: זאת אומרת, בן זוג או בת זוג של אזרחית ישראלית, המשפחה מגיעה לפה לסבא או לסבתא או מחליטים להגיע לארץ כדי לשהות כאן כמה חודשים.

גלעד קריב: שיש במדינת ישראל נהלים, שחלים גם על הרבה מאוד אנשים שהם לא אזרחים במדינת ישראל – של בדיקות, של תו ירוק וכו'.

גלעד קריב: אותו אדם, שהוא נשוי לישראלי והוא הורה לילדים ישראלים, המשפחה מעוניינת להגיע לכאן בשגרה לחודשיים-שלושה – והאדם מנוע חיסון, האדם לא יכול להתחסן כי עוד אין בוסטר באותה מדינה, למשל – אז אותו אדם צריך להישאר בחו"ל, למרות שהוא נשוי לישראלי, למרות שעל פי כל תפיסת הקורונה במדינת ישראל בדיקות הן תחליף לחיסון.

גלעד קריב: ככה מתנהלת מדינת ישראל, בלי קשר לאזרחים.

גלעד קריב: יש פה הרבה מאוד אנשים בתוך המדינה, מאות אלפים שהם לא אזרחים, והמדינה אומרת להם: יש תחליף לחיסונים וזה בדיקות תקופתיות.

תומר מוסקוביץ: צריך לזכור דבר אחד, וכדאי לשים את זה על השולחן תמיד: הבעיה שלנו בכל הדיונים האלה, שתמיד יש רגע אחד שבו אנחנו מדברים על חיי אדם ואחרי זה אנחנו כל הזמן מדברים על החריגים.

תומר מוסקוביץ: בואו נזכור – כל הנושא של קורונה וחיסונים לא נועד כדי לחסוך למדינה כסף או כדי לעשות פה איזשהו שיקול פוליטי.

תומר מוסקוביץ: הרעיון המסדר הוא שמשרד הבריאות וממשלת ישראל חושבים שמי שנמצא בארץ לא מחוסן מסכן חיי אדם.

תומר מוסקוביץ: את זה קובעים תמיד בקול תרועה רמה ובהצהרות גדולות של ראש הממשלה לתקשורת, ואז זה נפרט למיליון מקרים פרטניים, שכל מקרה הוא תמיד איזה מקרה נורא - - -

גלעד קריב: הבעיה שלנו היא אחרת.

גלעד קריב: הבעיה שלנו היא שאנחנו נמצאים במצב הקורונה עוד מעט שנתיים, ואנחנו גם יודעים מה הנתונים.

גלעד קריב: מה לעשות, מדינת ישראל כרגע, לצערי, זה לא ניו זילנד או אוסטרליה שסגרו את עצמן.

גלעד קריב: מדינת ישראל, רוב הזמן יש לה שמיים פתוחים; מדינת ישראל זו מדינה, שלצערי הרב, יש בה כרגע 2.5 מיליון אזרחים, אם לא יותר, לא מחוסנים; ומדינת ישראל, לשמחתי, תמיד הלכה קדימה עם נושא החיסונים כך שהיא הקדימה את רוב מדינות העולם בהגדרות של מי מחוסן ומי לא.

גלעד קריב: אנחנו עדיין נמצאים במצב שבו במקומות רבים בעולם אדם לא יכול להגיע לסטנדרט החיסון הישראלי, למשל בגלל עניין הבוסטר.

גלעד קריב: האם במצב הזה הקבוצה הזו – אני עוד לא מגיע לקבוצת היהודים – שיש לה זיקה ברורה ומוכחת משפחתית ברמה הכי קרובה – האדם נשוי לאזרח ישראלי – לא היה הגיוני לומר שעל אדם כזה חלים אותם כללים שחלים על בן זוגו, האזרח הישראלי?

תומר מוסקוביץ: היה הגיוני, אבל אפשר גם להגיד היגיון הפוך.

תומר מוסקוביץ: זאת אומרת, זה לא מוחלט, זה עניין של מדיניות, עניין של שיקול דעת.

תומר מוסקוביץ: אנחנו אומרים, בלשון חז"ל: על הראשונים אנחנו מצטערים, אתה בא להוסיף עליהם?

תומר מוסקוביץ: אנחנו מצטערים על כל ישראלי שלא רוצה להתחסן.

תומר מוסקוביץ: יש מקרה נדיר של מעוכב חיסון – בסדר, אבל ברוב מדינות המערב, שמשם רוב היהודים באים, אפשר להתחסן לפי דרישות משרד הבריאות.

תומר מוסקוביץ: אני לא חושב שאני צריך, בתור שומר הגבול של מדינת ישראל, לסכן אזרחי ישראל בגלל שמישהו החליט שהוא לא רוצה להתחסן.

תומר מוסקוביץ: אם הוא ישראלי – יש לו זכות חוקתית להיות פה; אם הוא נמצא בהליך מדורג – יש לו זכות להיות פה.

תומר מוסקוביץ: זה שהוא רואה את מדינת ישראל, מצד אחד, כביתו הלאומי וכמקום המפלט שלו ומצד שני הוא אומר:

תומר מוסקוביץ: אני מוכן לסכן את אזרחי ישראל שזה ביתם הלאומי – אני לא חושב שאני צריך להגן על זה.

תומר מוסקוביץ: זה לא עניין של שיקול דעת שלי, זה עניין של שיקול דעת של הממשלה, ולכן קבענו שמי שמחוסן נכנס ומי שלא מחוסן לא נכנס.

תומר מוסקוביץ: יש מקרה של איזה מעוכב חיסון, אדם שמקבל טיפול אונקולוגי או משהו כזה – בשביל זה יש ועדות חריגים ונפתור לו את זה.

תומר מוסקוביץ: אבל הזכות לבוא מצד אחד ולהגיד: אעשה מה שאני רוצה, לא אתחסן כי לא בא לי להתחסן, כי אני לא מאמין – זה רוב מתנגדי החיסונים בארצות הברית ובאירופה.

גלעד קריב: התפיסה במדינה דמוקרטית, גם כשמאוד רוצה לקדם חיסונים, היא לא לא בא להתחסן.

תומר מוסקוביץ: לאזרחיה.

גלעד קריב: לא, לא לאזרחיה.

תומר מוסקוביץ: לכן הגישה שלנו אומרת את הדבר הבא: אזרחים – אני לא יכול להכריח אותם להתחסן ואני גם לא יכול להכריח אותם לא להיכנס לארץ; כל מי שהוא לא אזרח – יתכבד ויתחסן; אם יש לו סיבה רפואית לא להתחסן – שידבר אתי.

גלעד קריב: זאת אומרת, מקובל עליך מצב שאדם נשוי לאזרח ישראלי, האזרח הישראלי וילדיו הישראלים נמצאים פה שלושה-ארבעה חודשים, ובן הזוג, שהוא לא מחוסן אבל הוא מוכן לקחת על עצמו את כל המחויבויות של בדיקות וכו', לא ייכנס.

תומר מוסקוביץ: הצורה שאדוני מציג את זה היא כאילו יום אחד הם קמו בבוקר וראו שהישראלי נמצא פה שלושה חודשים.

תומר מוסקוביץ: עכשיו הם צריכים לקבל החלטה האם לבוא לארץ לשלושה חודשים או לא.

תומר מוסקוביץ: הם יכולים שניהם להישאר במקום שהם חפצים לגור בו, זה מקום המגורים שהם בחרו בו.

תומר מוסקוביץ: אם הם רוצים לבוא – יתכבדו ויתחסנו.

תומר מוסקוביץ: אפשר לקבל גם החלטה אחרת, אפשר להחליט שאנחנו כן רוצים לסכן את אזרחי ישראל – בבקשה.

תומר מוסקוביץ: אבל זה שבן אדם החליט - - -

נירה שפק: אני חושבת שיש כאן גישה פטרונית שלא מתיישבת עם מה שאנחנו אומרים.

נירה שפק: יש הליך, בהליך הזה אם משפחה, כמו שאמר היושב-ראש, רובה מחליטה להגיע לכאן, יש להם משפחה כאן, והבן אדם מתחייב לעשות את אותו תהליך שעושים פה – של בדיקה, של בקרה – אני לא מצליחה להבין מי שמנו מוסרית להגיד משפט כמו שאמרת, תומר מוסקוביץ: סליחה, לא בא לי, החליט שלא.

נירה שפק: יש כאן אמירה שיפוטית, והתפקיד של הפקידות המקצועית הוא לא להגיד את האמירה השיפוטית אלא לעבוד על פי קריטריונים.

תומר מוסקוביץ: אני אומר לו אם להתחסן או לא, אני רק אומר לו רק לא להיכנס לארץ.

תומר מוסקוביץ: אם אתה לא מחוסן, אל תסכן את האזרחים שלנו.

נירה שפק: לא, הקריטריון שנתת הוא קריטריון מאוד שיפוטי, גם במילים שאמרת.

תומר מוסקוביץ: אמרתי שמי שמנוע מלהתחסן רפואית – זה שיקול אחר; מי שבחר לא להתחסן – זו בחירה שלו, והבחירה שלנו היא לא להכניס אותו.

גלעד קריב: אני רוצה לשאול, מר מוסקוביץ: אדם נמצא כאן, סטודנט – לא 20 שנה – אתה לא מודיע לו שאם הוא לא מתחסן אתה מבטל לו את הוויזה, נכון?

תומר מוסקוביץ: כל עוד הוא בארץ.

גלעד קריב: כן.

גלעד קריב: הבן אדם יצא לבקר את משפחתו, אז אסור לו לחזור, לשיטתכם.

תומר מוסקוביץ: נכון.

תומר מוסקוביץ: שיתחסן ויחזור.

זאב בנימין בגין: למה החלטה כזאת מוטלת דווקא על ראש מינהל האוכלוסין?

גלעד קריב: זו בדיוק הטענה שלי.

זאב בנימין בגין: יתכנסו להם שבעה שרים או 12 או שלושה ויקבעו מדיניות.

גלעד קריב: או יתקינו תקנות ויבואו לאישור ועדה בכנסת.

תומר מוסקוביץ: ועדת החריגים, שאנחנו פועלים איתה כל הזמן, היא לא רק ועדה שלנו, היא ועדה שחברים בה משרד החוץ, משרד הבריאות ואנחנו.

תומר מוסקוביץ: כלומר, יש פה את שלושת האינטרסים שמעורבים בסיפור הזה, ועל כל החלטה שלנו יש זכות לערור לבית דין שהוא לא כפוף - - -

גלעד קריב: רק שהחוק והמחוקק התכוונו לדבר אחר כשמוטלות הגבלות מכוח הקורונה, למשל, תשובה תוך 24 שעות.

תומר מוסקוביץ: זו השאלה הראשונה שאדוני שאל ועל זה יש ויכוח משפטי.

תומר מוסקוביץ: אדוני היושב-ראש, כל הדיון הזה, אם לא היינו בעולם של קורונה כל השאלות האלה היו עדיין רלוונטיות.

גלעד קריב: לא.

גלעד קריב: יש חוק כניסה לישראל, אין חוק קורונה.

גלעד קריב: המחוקק מצא לנכון להסדיר הסדר ספציפי לגבי חוק הקורונה, הוא לא נקט באבחנה בין אזרח לבין אדם הנכנס לישראל.

גלעד קריב: זה החוק.

גלעד קריב: זה שכבר שנה וחצי – בטח שיותר נוח לעבוד על פי חוק הכניסה לישראל.

תומר מוסקוביץ: השאלה מה החוק הספציפי לגבי זרים בקורונה.

גלעד קריב: לא לא, יש גבולות לפרשנות יצירתית.

גלעד קריב: אני מבקש התייחסות שלך למצב הנוכחי.

תומר מוסקוביץ: כרגע, כמו שראש הממשלה אמר, אנחנו מקווים שזה לתקופה קצרה, ולכן אנחנו חושבים שאנחנו יכולים וחייבים להיות יותר קשוחים.

תומר מוסקוביץ: הרעיון המסדר, שהשרה הנחתה אותנו ועל פיו אנחנו פועלים, לא מחלק בין יהודים ללא יהודים והוא לא מחלק אפילו בין זרים לישראלים.

תומר מוסקוביץ: הוא מחלק בין שתי קבוצות: אלה שאמורים להיות פה תקופה ארוכה ולכן אפשר להטיל עליהם בידוד, לבין אלה שלא אמורים להיות פה תקופה ארוכה – למשל, תייר.

תומר מוסקוביץ: תייר שנכנס לארץ לשבוע או מי שבא לבר מצווה לשבוע, הוא לא יהיה בבידוד.

תומר מוסקוביץ: הוא בא להתחבק ולהתנשק עם כולם, ולצערנו, גם עלול להדביק או להידבק.

תומר מוסקוביץ: לכן אנחנו אומרים את הדבר המאוד פשוט הבא: מי שנמצא בארץ לתקופות ארוכות – דהיינו, ישראלים כמובן, א5 כמו שכתבנו לך במכתב, איחוד משפחות, סטודנטים עם אשרת סטודנט, עובדים זרים, קבוצה שלמה ארוכה שאין טעם לפרט אותה.

תומר מוסקוביץ: כל מי שנמצא פה בארץ לתקופה של חודשים לפחות – דינו כדין ישראלי מבחינת הכניסה.

תומר מוסקוביץ: הוא נכנס, שלושה ימי בידוד - - -

גלעד קריב: בתנאי שהוא מחוסן.

תומר מוסקוביץ: כן כן.

גלעד קריב: אז לא דינו כדין ישראלי.

תומר מוסקוביץ: מבחינת זה שאנחנו מרשים לו להיכנס.

תומר מוסקוביץ: מרשים לו להיכנס אם הוא מחוסן, אבל לשלושה ימי בידוד.

תומר מוסקוביץ: גם מחוסנים נכנסים לשלושה ימי בידוד.

תומר מוסקוביץ: אם בא מישהו לתקופה קצרה, למשל, שרוצה להיות תייר או לבוא לאירוע, בעיקרון לא נכנס כי אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהוא לא ישמור את שלושת ימי הבידוד, אבל אז יש את החריגים.

תומר מוסקוביץ: בגלל שאנחנו נמצאים בתקופה, שאנחנו מקווים בעזרת השם, שהיא תקופה קצרה, בחריגים אנחנו קשוחים.

תומר מוסקוביץ: אמרנו שזה לוויה, בר מצווה – השרה הנחתה לשבוע אחד לפתוח גם לבר מצוות כי אנשים קנו כרטיסים – וזו קרבה ראשונה של ההורים של הבר מצווה; חתונה – קרבה ראשונה; הלוויה.

תומר מוסקוביץ: בוועדות אנחנו נותנים את התשובות מאוד מהר, תוך 24 שעות, וגם על זה יש ועדת חריגים.

תומר מוסקוביץ: כמובן, כל המקרים הסופר דחופים: הטכנאי שצריך לתקן את הטורבינה בחדרה אחרת לא יהיה חשמל במדינת ישראל – הוא ייכנס בכל מקרה.

תומר מוסקוביץ: זה הרעיון המסדר: מי שנמצא פה לתקופה ארוכה – ייכנס כמו ישראלי, שלושה ימי בידוד; מי שלא נמצא פה לתקופה ארוכה – לא ייכנס.

גלעד קריב: החמרתם, לשיטתך, את התנאים לגבי א5.

תומר מוסקוביץ: לא, א5 כמו ישראלי, אמרתי.

גלעד קריב: רק אם הוא מחוסן.

תומר מוסקוביץ: כן כן, שלושה ימי בידוד.

תומר מוסקוביץ: לגבי א5, זה בגלל שאנחנו מדברים על שבוע-שבועיים.

תומר מוסקוביץ: אם נראה שזה נמשך, ההמלצה שלי לשרה תהיה להחזיר למצב הקודם – מי שיש לו זכות להיות פה, כמו א5, אז שייכנס, גם אם הוא לא מחוסן, לתנאים הרגילים שאמרנו.

תומר מוסקוביץ: אנחנו מדברים כרגע על תקופה מאוד מאוד קצרה, שאנחנו עוד לא יודעים מה קורה אתנו.

תומר מוסקוביץ: אני חוזר שוב על מה שאמרתי קודם: סוגרים בקול תרועה רמה ואחרי זה מתווכחים על כל חתונה ועל כל בר מצווה.

תומר מוסקוביץ: זה מה שאני עושה כמעט כל היום, כולל בזמן שאני יושב כאן בחדר: למה אני לא יכול לבוא לבקר.

גלעד קריב: זו מדינת העם היהודי.

גור בליי: למיטב הבנתי מהנהלים וגם מה שהבנו אתמול מעירית, חלק מ-א5 יכולים גם עכשיו להיכנס, גם אם הם לא מחוסנים, אם זה בני זוג.

עירית ויסבלום: נכון, זה בהמשך.

עירית ויסבלום: רוב ה-א5 שאנחנו מכירים מהשגרה הם בני זוג בהליך מדורג, והם באמת מופיעים בחלק השני, של מי שיכול להיכנס גם לא מחוסן.

עירית ויסבלום: הרשימה הראשונה של האשרות בסעיף 1 – מחוסרי אשרה מסוג א1, א2, א3, א4, וכו' – הם צריכים להיכנס עם חיסונים.

עירית ויסבלום: א5, למשל, קיבל נקודה הומניטרית אבל הוא לא בן זוג.

עירית ויסבלום: זה די בשוליים א5 שהם לא בני זוג.

זאב בנימין בגין: כמה כאלה יש?

זאב בנימין בגין: אנחנו מדברים בלי מספרים.

זאב בנימין בגין: יחידים, עשרות, מאות, אלפים?

תומר מוסקוביץ: אלפים בכל קטגוריה.

גלעד קריב: למה מי שמחזיק א5 מכוח נישואים צריך לעבור בכלל את הפרוצדורה הזאת של הגשת בקשה?

עירית ויסבלום: א5 הזה לא צריך לעבור פרוצדורה של ועדת חריגים וכו'.

עירית ויסבלום: הוא פשוט שולח בטופס מקוון, הלשכה בודקת שבאמת הכול בסדר איתו והוא עדיין ב-א5, לא היה איזה ניתוק קשר.

עירית ויסבלום: זו לא איזו ועדה שמתכנסת ובודקת האם מגיע לו או לא.

עירית ויסבלום: זו בדיקה מאוד פשוטה, של האם הוא באמת בהליך מדורג, האם הוא עדיין בקשר עם הבן זוג שהיה איתו.

גלעד קריב: ובתוך כמה זמן מקבלים את התשובה?

עירית ויסבלום: אני יודעת שדי מהר.

עירית ויסבלום: רועי נמצא פה בזום ואולי הוא יכול להגיד ספציפית.

עירית ויסבלום: אנחנו מתחייבים לשבעה ימים ובדרך כלל זה קורה הרבה יותר מהר.

עירית ויסבלום: בגלל ששאלת, יושב-ראש הוועדה, לגבי התקופות הקודמות, אנחנו כבר שנתיים בהתאפיינות כמו אקורדיון – פותחים סוגרים, פותחים סוגרים לפי מצב התחלואה, לפי החלטות הממשלה.

עירית ויסבלום: היו שלבים, לפני החיסונים, נתנו לבני זוג להיכנס, אפילו היה קריטריון של אישה בהיריון בשליש האחרון שקיבלה אפילו הקלה נוספת – שוב, בהתאם לתנאי האקורדיון.

עירית ויסבלום: כשהגיע גל חמור סגרנו יותר.

עירית ויסבלום: בכל דיון שאנחנו יושבים – אנחנו יושבים פעם בשבוע, עשרה ימים או שבועיים – כל גורמי קבלת ההחלטות משתתפים בדיון: אשי סלמון ממשרד הבריאות ונציגי משרד החוץ.

עירית ויסבלום: לפעמים אנחנו רוצים לתת יותר ואז נציג משרד הבריאות אומר: לא מקובל עלי, זה מסוכן כבר וכו'.

עירית ויסבלום: זה לא שראש רשות האוכלוסין מחליט לבד; יש את השרה מעליו, יש את נציגי משרד הבריאות שמטילים וטו לפעמים על דברים שאנחנו רוצים קצת יותר לפתוח, ואז הם שמים את שיקולי בריאות.

עירית ויסבלום: גם הדברים שהועלו פה – זה באמת כואב שיהודים לא יכולים לבוא לבקר את קרובי משפחתם היהודים.

עירית ויסבלום: אגב, לא רק יהודים - - -

תומר מוסקוביץ: אגב, למה רק יהודים?

תומר מוסקוביץ: אם יש בר מצווה למישהו מוסלמים, אז מה, ההורים של אישתו לא יכולים לבוא?

תומר מוסקוביץ: קודם כול עלייה - - -

עירית ויסבלום: נכון, זה לא רק יהודים.

עירית ויסבלום: אנחנו לא יכולים לתת משהו שהוא רק ליהודים, כי אז יאשימו אותנו באפליה.

תומר מוסקוביץ: זה גם לא נכון.

תומר מוסקוביץ: בלי שיאשימו אותי, אני לא מוכן לזה.

עירית ויסבלום: זה מאוד עצוב שצריך למנוע ביקורים, אבל בתקופה של הקורונה באמת אי-אפשר לתת את הדלת המסתובבת לכל אורך התקופה כשעשרות אלפים נכנסים.

גור בליי: רק להבין עובדתית – אנחנו מדברים על החלק השני של הנוהל, אז רק להבין: נכון להיום, עם ההחמרות בהגבלות, בן זוג של ישראלי שנמצא בהליך מדורג א5 בישראל - -

תומר מוסקוביץ: נכנס, נכנס.

גור בליי: - - נכנס לא כעניין של שיקול דעת.

גור בליי: הוא מראה את כל הטפסים, אם הכול תקין זה לא חלק כן וחלק לא – 100% מבני הזוג שהם ב-א5 בהליך מדורג, אם כל הטפסים שלהם תקינים, לשיטתכם אמורים להיכנס.

תומר מוסקוביץ: גם לא מחוסנים.

גור בליי: גם לא מחוסנים.

גלעד קריב: אני מבקש התייחסות של חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן לעניין הזה.

גלעד קריב: מיד נשמע את בקי.

דב ליפמן: תודה רבה.

דב ליפמן: חיכיתי להזדמנות הזאת שנה וחצי של לילות ללא שינה, כשאנשים תקועים בכל מיני מקומות בעולם, ואנסה לא לפרוץ בבכי.

דב ליפמן: לא ישנתי הלילה כי אנשים תקועים בכל העולם.

דב ליפמן: מדברים על כך שכל האנשים האלה יכולים להיכנס עכשיו – אפילו מה שנמצא באתר.

דב ליפמן: אתם יודעים שבאתר של משרד הבריאות הטופס מסרב להם, כל הוויזות א5 מקבלים סירוב עכשיו.

תומר מוסקוביץ: יש תקלת מחשב.

דב ליפמן: תקלת מחשב, אבל זה חיים של בני אדם.

דב ליפמן: אני פונה למשרד הבריאות, הם מפנים אותי למשרד הזה ולזה.

דב ליפמן: חייבים לתקן היום את המחשב של משרד הבריאות.

תומר מוסקוביץ: אני מסכים איתך אבל זה לא אליי.

תומר מוסקוביץ: אנחנו יודעים, יש תקלה במחשב של משרד הבריאות, מטפלים בזה.

דב ליפמן: אני רוצה לעשות פה סדר.

דב ליפמן: לאורך כל התקופה, כאשר אני פונה לשרת הפנים, היא אומרת:

דב ליפמן: אני רוצה לעזור לכם, אבל זה משרד הבריאות; שר הבריאות אומר:

דב ליפמן: אני רוצה לעזור לכם, אבל זו רשות האוכלוסין.

דב ליפמן: כל אחד מאשים את השני ואין גורם אחד שיושב – כמו שחבר הכנסת בגין אמר – שרים שיושבים ומחליטים.

דב ליפמן: אני רוצה לעבור על כל מיני דברים פה.

דב ליפמן: דבר ראשון, אמרת שאנחנו לא רוצים לתת לאנשים להגיע אם זה לאירוע ספציפי כי אין זמן לבידוד.

דב ליפמן: הם מוכנים לעשות בידוד.

דב ליפמן: סבא רוצה להגיע לחתונה של הנכד, הוא מוכן לעשות בידוד.

דב ליפמן: כולם מוכנים לעשות בידוד.

דב ליפמן: אז להגיד שאוסרים עליהם כי אין זמן לבידוד – הם מוכנים לעשות בידוד כדי להגיע לאירועים האלה.

דב ליפמן: אמרת שאם יש בעיה בריאותית שלא יכולים להתחסן – שידברו איתנו.

דב ליפמן: זה מה שאמרת.

תומר מוסקוביץ: ועדת חריגים.

דב ליפמן: רגע.

דב ליפמן: איך?

דב ליפמן: מה?

דב ליפמן: יש אלפים בעולם, אין להם מקום לפנות עם מסמך, להגיד שיש להם בעיה בריאותית.

דב ליפמן: אם הם מנסים דרך הקונסוליות הם מקבלים סירוב.

דב ליפמן: אין, אין דרך.

דב ליפמן: אני אומר לך, מאה אחוז.

דב ליפמן: יש לי מישהו שקיבל התקף לב אחרי החיסון הראשון, אסור לו – אין לו מקום לפנות.

דב ליפמן: זה דבר ראשון.

דב ליפמן: דיברת על אנשים שהם סרבני חיסונים.

דב ליפמן: יש אלפים בעולם שהם מחלימים תוך חצי שנה.

דב ליפמן: בארצות הברית מחלימים תוך חצי שנה אסור להם לקבל בוסטר.

דב ליפמן: הם לא מסרבי חיסונים, יש להם יותר נוגדנים ממחוסנים, אין להם דרך להגיע לפה לחתונה של הבן שלהם כי הם מחלימים.

דב ליפמן: סליחה שאני מדבר ככה, אבל זה מאוד רגשי בשבילי.

דב ליפמן: אתה אומר כאילו שהם לא רוצים להתחסן אז הם לא יכולים לגרום נזק למדינת ישראל.

דב ליפמן: הם מחלימים.

דב ליפמן: אמרת שאם יש מצב בריאותי – שיפנו אלינו; איך?

דב ליפמן: מה?

דב ליפמן: יש יש משהו באנגלית שמסביר להם איך הם יכולים לעשות את זה?

דב ליפמן: אני לא מכיר שום דבר כזה.

דב ליפמן: מחלימים שיש להם יותר נוגדנים, אסור להם לקבל בוסטר, אז אתה לא יכול לשפוט אנשים שלא מחוסנים כי הם מחלימים, הם לא יכולים – אז איך הם מגיעים?

דב ליפמן: דיברנו על אנשים שמוכנים לעשות בידוד.

דב ליפמן: הם רוצים להגיע לחתונה של הנכד, תנו להם לעשות בידוד.

דב ליפמן: מה נמצא באתר כרגע?

דב ליפמן: בדקתי הבוקר: כרגע נמצא באתר קרובי משפחה מדרגה ראשונה לחתונות, לבר מצווה ובת מצווה.

דב ליפמן: מאיזו סיבה כתוב עד 6 בדצמבר?

דב ליפמן: לא יודע.

תומר מוסקוביץ: אמרתי.

דב ליפמן: עד 6 בדצמבר בר מצוות, אבל לא אחרי זה.

דב ליפמן: לא מבין את זה.

דב ליפמן: מה עם נשים בהריון?

דב ליפמן: הם צריכים את ההורים שלהם בלידות.

דב ליפמן: צריכים.

דב ליפמן: אין דבר יותר הומניטרי מאמא שמגיעה לעזור לבת שלה אחרי הלידה.

דב ליפמן: אני וכל הארגונים מקבלים את הפניות האלה, חייבים למצוא משהו לזה.

דב ליפמן: חיילים בודדים – הם צריכים, הם צריכים.

דב ליפמן: זה היה שם.

תומר מוסקוביץ: אתה מדבר על השבוע הזה?

דב ליפמן: הם צריכים את בני המשפחה שלהם שיגיעו להיות אתם, וזה חייב להיות חלק מהחריגים.

זאב בנימין בגין: דב, הוא שאל האם זה לגבי שבוע זה או בכלל?

תומר מוסקוביץ: אתה מדבר אתי על השבוע הזה, לא על הכללי.

תומר מוסקוביץ: כי כל מה שאמרת בכללי - - -

עירית ויסבלום: עד לפני שבוע היו נכנסים.

דב ליפמן: זה לא היה.

דב ליפמן: אתה יכול להגיד שכן, אבל זה לא.

עירית ויסבלום: אנשים היו נכנסים עד לפני שבוע, עכשיו - - -

תומר מוסקוביץ: הוא מדבר על לא מחוסנים.

תומר מוסקוביץ: חייל בודד שההורה שלו לא מחוסן ורוצה לבוא לפה.

דב ליפמן: מחלים, מחלים.

תומר מוסקוביץ: למחלים אתייחס, זו בעיה קשה.

נירה שפק: אני חייבת לגבות אותו.

גלעד קריב: חברת הכנסת שפק, שנייה, מיד אפנה אלייך.

דב ליפמן: הדבר הכי חשוב בעיניי, מה שלמדתי פה הבוקר, זו ההתייחסות.

דב ליפמן: זה לא סתם נתונים באיזה מחשב, זה אנשים, זה חיי אדם.

דב ליפמן: כן, אנחנו רוצים לשמור על בריאות הציבור בארץ, אבל זה שלא יושבים עם רגש, עם רצון לעזור להם, עם ועדה מסודרת להחליט מי כן ומי לא.

דב ליפמן: סבא שמגיע לחתונה, זה לא היה בכל התקופה.

דב ליפמן: גידלתי את הנכד שלי להיות ציוני, להגיע לפה, להתגייס – אני לא יכול להגיע לחתונה של הנכד שלי.

דב ליפמן: מי החליט את זה?

דב ליפמן: מי ישב והחליט שסבא לא יכול להגיע לחתונה של נכד שהוא חייל בודד?

דב ליפמן: זה פשוט איום ונורא לשמוע את ההתייחסות כאילו זה סתם נתונים.

דב ליפמן: חייבים לשבת ולהחליט על הדברים האלו, כמו שחבר הכנסת בגין אמר, עם אהבה, עם רצון לפתור בעיות ולא לייצר בעיות.

דב ליפמן: לעשות את זה דרך הכנסת, דרך מי שבודק את זה ולא סתם שמישהו יושב באיזה חדר ומחליט לבד.

גלעד קריב: תודה.

תומר מוסקוביץ: אפשר להתייחס, אדוני?

גלעד קריב: חשוב לי לשמוע את ההתייחסויות כשיעלו הדברים.

תומר מוסקוביץ: מאוד אהבתי שהאשימו אותי בחוסר רגש.

תומר מוסקוביץ: את הרגש הזה תפגין בהלוויה של מי שימות מזה שנדבק בקורונה.

גלעד קריב: לא לא, מר מוסקוביץ - - -

תומר מוסקוביץ: כי תמיד רואים את המקרה שמבקש, אף פעם לא רואים את המקרה שחלה.

דב ליפמן: אני שומע את האהבה.

גלעד קריב: חברים, זה אני לא אאפשר.

תומר מוסקוביץ: יש לי הרבה אהבה למי שנמצא פה בארץ.

גלעד קריב: מכובדיי, תודה.

גלעד קריב: חברת הכנסת שפק, הערה שלך ואז חשוב לי לשמוע את עורכת הדין שנמצאת פה ואת הגברת בקי כספי.

נירה שפק: היועצים הפרלמנטריים שלנו – שלי בטח, אני יודעת שגם של חברת הכנסת ענבר בזק, כי אני פונה אליה דרך האנשים שלי או ישירות – מטפלים בהרבה פניות שלא נענות.

נירה שפק: מאתמול אני מחזיקה פנייה של משפחה לבר מצווה ואין תשובה, לכן לוחות הזמנים לא קצרים כמו שהתחייב.

נירה שפק: דבר שני, ולא פחות חשוב: נא לקבוע מסלול מיוחד ליהדות התפוצות.

נירה שפק: אם תעשו ליין ספציפי, אפליקציה נפרדת, איש שיתעסק רק עם זה.

נירה שפק: מתוך אני ניסיון במשך חודשים אני אומרת שזה לא קורה בזמן.

נירה שפק: משפחות קרובות – אם זה אח או הורים – לא מצליחות להגיע להלוויה, לא מצליחים להגיע לשבעה, אז בין הנתונים לבין האמירה יש פער גדול.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: עורכת הדין ליאור ברס ואז הגברת בקי כספי.

ליאור ברס: אני רוצה להודות לכם על הזכות לדבר פה.

ליאור ברס: אני מדברת בשם חברי קהילה של זוגות מעורבים בפייסבוק, שאני מנהלת ביחד עם עוד אנשים טובים שתורמים מהזמן שלהם.

ליאור ברס: בקהילה יש אלפי אנשים, שהם לרוב אנשים שנושאים ויזות א5 וויזות ב1 ועכשיו גם ויזות ב2, שמתחילים את ההליך המדורג.

ליאור ברס: אני רוצה לעשות סדר מבחינת מה שרשות האוכלוסין מטילה על האנשים האלה לעשות בשביל לחזור הביתה, לישראל, שזה איפה שהם גרים, איפה שהם חיים, משלמים מיסים וביטוח לאומי.

ליאור ברס: עד 1 בנובמבר, שאז המדינה נפתחה לתיירים, היה טופס מקוון.

ליאור ברס: הטופס הזה עלה לאוויר בסביבות חודש מאי 2021, תושבים ואנשים בעלי אשרות קבועות היו יכולים להזין שם את הפרטים ותוך שבעה ימי עסקים לקבל אישור כניסה פרטני.

ליאור ברס: זה בלי שום קשר לסטטוס חיסוני, בלי שום קשר לשום דבר, זה משהו שניתן לאנשים עם אשרות.

ליאור ברס: זה עבד בצורה מסוימת.

ליאור ברס: אני לא יודעת למה אנשים שגרים פה שמונה שנים צריכים להגיש כל מיני טפסים ודברים – אבל בסדר.

ליאור ברס: ב-1 בנובמבר עברנו למדיניות של שמיים שנפתחים לזרים, כל המחוסנים יכולים להיכנס לפי סטטוס חיסוני, ואלה שלא מחוסנים עם אשרה א5, כפי שאמרתם, היו צריכים להגיש את הטופס דרך הטופס הראשי ששייך לתיירים.

ליאור ברס: ביטלתם את הטופס שהיה ספציפית לבעלי אשרות.

ליאור ברס: אני להתייחס למה שקורה עכשיו, כשהשמיים נסגרים ויש הידוק של הנחיות.

ליאור ברס: אמרתם שתושבים בעלי א5, א' אחרים ו-ב1 יכולים להיכנס כמו אזרחים ישראלים – זה לא נכון.

ליאור ברס: הקבוצה שאני מנהלת מוצפת במלא אנשים שנמצאים כרגע בחו"ל, אנשים שהלכו לבקר את המשפחה שלהם לחגים, יש עכשיו את החגים הנוצריים בדצמבר.

ליאור ברס: הם מבטלים טיסות, הם לא יודעים מה לעשות.

ליאור ברס: אנשים שתקועים במדינות שהפכו לאדומות, אתם לא נותנים להם לחזור לארץ, לבית שלהם.

תומר מוסקוביץ: אדומות – לא.

ליאור ברס: אלה אנשים שגרים בישראל שנים, משלמים מיסים, חברי קופות חולים, משלמים ביטוח לאומי.

ליאור ברס: ישראל היא הבית שלהם, הם השתקעו בישראל, אתם לא נותנים להם לחזור ממדינות אדומות.

ליאור ברס: זה משהו שצריך לטפל בו דחוף, לדעתי.

ליאור ברס: הם, כמובן, מוכנים לעמוד בכל כללי הבידוד וכו', זו בכלל לא שאלה.

ליאור ברס: הם ישראלים לכל דבר מבחינתי, הם גרים פה, חיים פה, משלמים פה – הבנתם.

עירית ויסבלום: גם לישראלים אנחנו לא נותנים לצאת למדינות האלה, אז למה זרים צריכים להיות במעמד יותר - - -

גלעד קריב: אבל מה זה זרים?

גלעד קריב: גברתי, זה זר שמרכז חייו בישראל, הוא עם זיקה משפחתית בקרבה ראשונה לישראלי.

גלעד קריב: לא יכול להיות שהיחס אליו יהיה כיחס לתייר מאותה מדינה.

עירית ויסבלום: בין השיקולים האלה, אני מציעה שתיתנו לנציג משרד הבריאות אשי סלמון להתייחס.

עירית ויסבלום: האם הוא מוכן שכל מי שנמצא במדינה אדומה והיה קודם לכן בארץ - - -

גלעד קריב: מה זה היה קודם לכן בארץ?

גלעד קריב: זה אדם שמרכז חייו במדינת ישראל.

עירית ויסבלום: אנחנו מדברים על שבועיים של תחלואה מאוד מאוד - - -

ליאור ברס: סליחה, סליחה, את לא מדייקת.

ליאור ברס: בבקשה תנו לי לדייק את העניין הזה.

ליאור ברס: לפני ה-1 בנובמבר – אני מבקשת להתייחס לזה, כי אתם מתייחסים למה שמה שקרה בשלושה שבועות האחרונים כסטנדרט.

ליאור ברס: לא, זה מבחינתי החריג, זה שמדינת ישראל הייתה פתוחה לתיירים.

ליאור ברס: אנחנו כבר שנתיים בקורונה, מדינת ישראל הייתה סגורה לתיירים, ועם הסגר שלה לתיירים היא הייתה סגורה גם ל-א5, ב1 וכל השאר שהם בסטטוסים האלה שהיו תקועים במדינות אדומות.

ליאור ברס: יש לי פה עדויות של אנשים שהיו תקועים בברזיל.

ליאור ברס: אישה שנשואה לאזרח ישראלי, בעלת א5 שמטופלת בלשכת אילת – סליחה שאני נסערת, זה פשוט בוער בי – הייתה תקועה בברזיל ארבעה חודשים, חמישה חודשים.

ליאור ברס: רשמה הודעות, באמת הלב שלי יוצא אליה.

ליאור ברס: מילים קשות על התחושות שלה.

ליאור ברס: היא הייתה תקועה עד חודש נובמבר, שבו ישראל פתחה את השמיים לתיירים והוציאה את ברזיל מרשימת המדינות האדומות.

ליאור ברס: חזרה לישראל, וכעת לשכת אילת אומרת לה שלא מחדשים לה את הוויזה בגלל שהייתה יותר מדי זמן בחו"ל, שזה פשוט הזוי.

ליאור ברס: אני מזכירה: נשואה, בעלת א5, תושבת ישראל, משלמת ביטוח לאומי.

ליאור ברס: אתם אומרים ש-א5 יכולים להיכנס לישראל כרגיל; זה לא נכון, ולו בגלל המדינות האדומות.

ליאור ברס: בכל רגע נתון מדינות באירופה, מדינות בכל העולם יכולות להפוך לאדומות ככה.

ליאור ברס: אתם יודעים שזה מה שקורה, לצערנו, עם הווריאנטים.

ליאור ברס: אני עצמי ביטלתי טיסה לאירופה בשנה שעברה מחשש שהמדינה באירופה תהפוך לאדומה, מה שבאמת קרה.

ליאור ברס: אני ובן זוגי פה – א5 עד לפני שבועיים, כרגע תושב קבע – ביטלנו טיסה לחו"ל והפסדנו כסף בגלל החשש שהוא לא יוכל לחזור לארץ.

ליאור ברס: למה אחרי שנתיים בקורונה - - -

עירית ויסבלום: איזו מדינה?

ליאור ברס: ספרד בתקופת הדלתה, לפני שנה.

ליאור ברס: בן אדם שגר בארץ משנת 2014, אין לו שום קשר לשום מדינה חוץ מישראל, חוץ מהמשפחה שלו שנמצאת שם – לא תושבות מס או כל מיני דברים הזויים כאלה – וכמוהו יש אלפים ואולי עשרות אלפים.

ליאור ברס: למה בן אדם כזה לא יכול לדעת שלא משנה מה, מדינת ישראל תיתן לו לחזור הביתה?

ליאור ברס: הביתה, זה לא זר.

ליאור ברס: כאילו כל ההתייחסות לזה כאילו הם זרים –הם זרים ואנחנו ישראלים; הם גויים ואנחנו יהודים – באמת.

עירית ויסבלום: אמרנו שזה לא על בסיס של גויים ויהודים.

ליאור ברס: מילה אחרונה לגבי ההנחיות שמועברות לחברות התעופה בהודעות האלה – יש פה נציג של רשות שדות התעופה?

ליאור ברס: היה אמור להיות.

ליאור ברס: יש הודעות שנקראות NOTAM, שזהAeronautical Services Information או משהו בסגנון.

ליאור ברס: ההודעות האלה, אין קורלציה בין מה שכתוב בהן לבין ההנחיות שמפורסמות על ידי רשות האוכלוסין.

ליאור ברס: מה שקורה לאנשים – ויש לי פה עדויות כתובות וחתומות עם פרטי התקשרות של האנשים שזה קרה להם – הם מגיעים לשדה התעופה, עושים צ'ק אין לטיסה ואומרים להם: לא.

ליאור ברס: יש אנשים שהלכו לדלפק הצ'ק אין עם הקלטה של הפקיד בלשכת רשות האוכלוסין, הקלטה שאומרת: אתה יכול לעלות על הטיסה.

ליאור ברס: האיש שעושה להם את הצ'ק אין בחו"ל אומר: לא, שלחו לי ב-NOTAM הנחיות חדשות שאומרות שאני לא יכול להעלות אותך לטיסה בהיעדר א', ב', ג'.

ליאור ברס: לגבי מה שחבר הכנסת לשעבר ליפמן אמר – מסכימה עם כל מה שהוא אמר לגבי הטופס באתר, שלא קולט תושבים.

ליאור ברס: שוב, לדעתי זה נובע גם מזה שזה טופס כללי כרגע, בעיקר לתיירים, וצריך לסמן בו רק "תושב קבע" או "אזרח".

ליאור ברס: היה כבר טופס, ביטלו אותו.

ליאור ברס: אני מרגישה שהולכים אחורה.

ליאור ברס: יש עוד הרבה דברים, אשמח לענות על שאלות מנקודת המבט של האנשים שעוברים את זה, אם יש למישהו מה לשאול, כי אני רואה שאין פה ידע מעמיק בעניין מה שקורה בפועל לאנשים שצריכים לצאת ולחזור הביתה.

ליאור ברס: תודה.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: גברת בקי כספי, נציגת הפדרציות היהודיות, בבקשה.

בקי כספי: תודה רבה.

בקי כספי: בוקר טוב ותודה רבה לך על התכנסות הוועדה היום.

בקי כספי: אני רוצה להביא נקודת ראייה אחרת לדיון המאוד חשוב היום, וזה איך הדברים נראים משם, מחוץ לארץ.

בקי כספי: הח"כים שחזרו עכשיו מצרפת הראו את הכאב האדיר והעמוק של הקהילה היהודית בחו"ל, ואותן תחושות יש בקהילה היהודית של צפון אמריקה, שלי יש את הזכות לייצג פה, בארץ.

בקי כספי: 20 חודשים קיבלו בהבנה – אמנם בתסכול, אמנם בכאב מאוד עמוק – את המגבלות על הכניסה לארץ.

בקי כספי: אני רוצה לפנות למנכ"ל של רשות האוכלוסין, אנשי משרד החוץ ואנשי הבריאות ולהכיר תודה על כל המאמצים שעשיתם לילות כימים להכניס אנשים, גם כשהיו המגבלות הכי קשות.

בקי כספי: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את זה.

תומר מוסקוביץ: תודה רבה.

בקי כספי: באמת, מקרב לב.

בקי כספי: בתחילת נובמבר סוף-סוף נפתחו הדלתות, שמחה גדולה, אנשים רצו לקבל את החיסון השלישי, את מנת הדחף.

בקי כספי: היו מוכנים להתייצב פה בארץ על פי כל קריטריון שאתם קובעים להם.

בקי כספי: ואז, בן רגע טורקים שוב את הדלת.

בקי כספי: אני רוצה שנעצור וננסה להבין איזה מסר זה מעביר למחצית השנייה של העם היהודי שיושב בחו"ל, אלה ששנה אחרי שנה, יום-יום עובדים למען מדינת ישראל, כולל במאי.

בקי כספי: אין לכם מושג מה קרה כשהיינו בעת לחימה פה בארץ, באיזה תנאים מצאה את עצמה הקהילה היהודית בחו"ל ומה לא עשו למען מדינת ישראל.

בקי כספי: זה הרגע שצריך להבין שהם מוכנים להתייצב על פי כל קריטריון שתחליטו, הם מוכנים לציית לזה.

בקי כספי: הם לא מבקשים היום יותר ממה שמבקשים מאזרחי מדינת ישראל, אבל כבר לא מוכנים לקבל פחות, מבחינת התנאים להיכנס למדינה היחידה שהיא מדינת היהודים.

בקי כספי: לכן אני רוצה לתת איזושהי הצעה לתחילת הטיפול בסוגיה המאוד מורכבת.

בקי כספי: ברור לנו שזה דבר לא פשוט וקודם כול צריך להגן על אזרחי המדינה כולם, אבל גם על הקהילה היהודית, שהיא העורף של מדינת ישראל.

בקי כספי: כל נציגי הממשלה הבכירים ביותר מדברים על הקשר עם יהדות העולם כדבר הכרחי להמשך קיום המדינה.

בקי כספי: מה שאני רוצה להציע, לשיקול דעת

בקי כספי: כם כולכם, זה להתחיל עם קבוצות מאורגנות, עם כל הכאב שיש לאנשים בודדים, שנמשיך לטפל בהם בפינצטה.

בקי כספי: כמו שהתגאיתם, ובצדק, שמכניסים את כל העולים, גם בתנאים הכי קשים הגבולות נשארו פתוחים, אפשר גם לקבוצות שמגיעות תחת הקהילה המאורגנת.

בקי כספי: יש מנגנון בסוכנות היהודית, שכבר עומד לסיוע למדינת ישראל ועוזר לנו לדעת מי הם באמת אלה שרשאים להיכנס כעולים.

בקי כספי: אנחנו חייבים לחשוב – ובזה אני חוזרת אליך, כבוד היושב-ראש – להעביר מסר ליהדות העולם שגם היום, במצב המאוד קשה ומורכב שאנחנו מוצאים את עצמנו, אתם אחים ואחיות שלנו, חשובים לנו ואנחנו רוצים גם אתכם גם בעת הצרה.

בקי כספי: המסר הזה כרגע – דממה.

בקי כספי: אני מבקשת שנחשוב יצירתי, אנחנו יודעים לעשות את זה.

בקי כספי: תודה וחג שמח.

גלעד קריב: תודה.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, אחריו – חבר הכנסת רון כץ.

גלעד קריב: נעמוד בלוחות הזמנים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני חושב שהדיון הזה חידד את שני צדי המטבע בהסתכלות על הכניסה והיציאה מישראל, והדיון שלנו עכשיו הוא הגבלת הכניסות לישראל.

אורי מקלב: מצד אחד, אני חושב שעומדים מולנו תומר וכל הצוות, שעושים עבודה קשה.

אורי מקלב: מדברים איתם גם באמצע הלילה, במאמצים גדולים מאוד, בשעות קשות מאוד, בערבי שבתות, כדי לנסות להבין את ההוראות ולנסות להתחשב ולראות את היוצא מן הכלל.

אורי מקלב: אני חושב שהם עושים את זה.

אורי מקלב: שנית, הם עובדים בתוך הסמכות שיש להם.

אורי מקלב: יש מגבלות, יש קריטריונים, נותנים להם לעבוד ואני חושב שהם מגלים את מקסימות הגמישות.

אורי מקלב: קבינט הקורונה או אחרים הם המקפידים, אומרים כך וכך.

אורי מקלב: אם אנחנו מבקשים מהם לייצר נייר בשביל המלצה לדיוני קבינט, אני חושב שזה נכון לעשות את זה.

אורי מקלב: אבל אם אומרים שתיירים לא נכנסים, ובזה מסכמים במילה אחת את הכול, ועכשיו בפרשנות צריך – של משרד הפנים או אחרים, אני לא יודע איך מתקבלות ההחלטות - - -

גלעד קריב: למעט עניין אחד, שהבחירה של משרד הפנים, בגיבוי משרד המשפטים, לא לעבוד על פי חוק הסמכויות גורם לזה שכל המהלך הזה – שהוא תקין, הוא נעשה מכוח חוק – קורה מתחת לרדאר של הקורונה.

גלעד קריב: אנחנו יושבים פה בכנסת על עשרות סטים של תקנות שיורדות לרזולוציה הכי קטנה, זה נדון בקבינט הקורונה, זה מאושר במשאל טלפוני בממשלה, זה מגיע לפה.

גלעד קריב: זה באמת יורד, אתה הרי יודע, לכמה מטרים רבועים פר מתפלל, אם זה בחוץ או בפנים וכו'.

גלעד קריב: כל הסיפור הזה לא בקבינט הקורונה, הוא בוודאי גם לא באיזשהו מבט פרלמנטרי.

גלעד קריב: העובדה היא שזו הפעם הראשונה מזה חודשים רבים – אני לא יודע מה היה פה לפניי – שבכלל אנחנו מתדיינים.

תומר מוסקוביץ: ברגע שהזמנת אותנו – באנו.

גלעד קריב: אין לי תלונה אליכם בהקשר של הגעה.

תומר מוסקוביץ: אני גם חושב שהפיקוח הפרלמנטרי הוא מאוד חשוב.

תומר מוסקוביץ: אני חס וחלילה לא מזלזל בפיקוח הפרלמנטרי.

גלעד קריב: רק הערתי לדבריו של חבר הכנסת.

גלעד קריב: הסיפור הזה הוא לא מדיניות של קבינט הקורונה.

גלעד קריב: זה החלטות של השרה, בהתאם להמלצות.

גלעד קריב: זה לא חלק מהמנגנון השוטף של קבלת ההחלטות בתחום הקורונה, כפי שמעוצב בכל תחום אחר בחיינו.

גלעד קריב: אתה יודע מה האבסורד?

גלעד קריב: שעל תיירים זה כן עובר בסוף דרך קבינט הקורונה, שם עושים את השיקולים לגבי התיירות.

גלעד קריב: כל הסוגיה של בני זוג של אזרחים ישראלים וכו', מי שפותח את האקורדיון וסוגר אותו זה ממש לא קבינט הקורונה.

אורי מקלב: הקדמת, ושמעתי את דבריך בהתחלה על מכוח מה הם עובדים, ואני חושב שזה באמת נכון.

אורי מקלב: הבאתי את הצד השני של המטבע: אנחנו נחשפים לעובדות מאוד קשות בחיי היום-יום.

אורי מקלב: אני חושב שכל אחד מאתנו, ודאי מי שהיו לו הרבה פניות, נצרבו אצלו בזיכרון דברים קשים מאוד, מראות קשים מאוד וסיפורים מאוד קשים, כולל הורים שלא יכלו להשתתף בחתונה של בן יחיד שלהם.

אורי מקלב: בן יחיד, לא יכלו להשתתף, השתתפו בחתונה מרחוק, בזום.

אורי מקלב: לדעתנו, בטיפת גמישות, היה אפשר לסדר את זה.

אורי מקלב: ועוד דברים קשים מאוד – הפרדה בין בני זוג שחודשים לא היו אחד עם השני, אימהות שלא יכלו לחזור לארץ לילדים שלהן שגרים פה.

אורי מקלב: היא גרה פה, זה מרכז חייה, היא רק בסטטוס כזה או אחר.

אורי מקלב: אלה עובדות שהיו.

אורי מקלב: לא אשכח את האישה שדפקה אצלי שלושת רבעי שעה לפני שבת עם ילדה בת חודש וחצי או חודשיים, בבכי, שלא יכולתי לעצור אותה.

אורי מקלב: בסוף מה מתברר?

אורי מקלב: בעלה לא יכול לחזור בגלל שהוא נסע לבקר את ההורים שלו שהיו על ערש דווי.

אורי מקלב: היא הייתה אחרי לידה.

אורי מקלב: הוא לא יכול לחזור והיא גם לא יכולה לנסוע חזרה לאנגליה, למקום מגוריהם.

אורי מקלב: אמרתי לה: אז תיסעי, את אזרחית חוץ.

אורי מקלב: אבל היא אומרת: יש לי תינוקת, אני צריכה בשבילה דרכון.

אורי מקלב: תהליך לדרכון בתקופה הזאת הוא תהליך ארוך.

אורי מקלב: אז היא כאן, הוא שם, ביחידה קטנה, ילדה שצורחת כל היום.

אורי מקלב: אני יכול להביא לך דוגמאות של אנשים שלא יכולים להגיע.

אורי מקלב: הוא גר פה ולא יכול להגיע לטיפול רפואי בגלל שהמעמד שלו הוא כזה או אחר וכן הלאה.

אורי מקלב: זאת אומרת, זה נושא מורכב.

אורי מקלב: כאן באה השאלה בין הגמישות שצריכה להיות לבין התקנות.

אורי מקלב: זה חייב להיות דומה, מדינת ישראל לכל מדינה אחרת.

אורי מקלב: נכון שהיא מדינת היהודים ולכל יהודי יש פה זכות, המציאות היא שהמשפחות כל כך חלוקות, שחלק גרים פה בגלל עידוד העלייה, בגלל שאנחנו רוצים כל כך לבוא לארץ הזאת, וחלק נשארים בתפוצות, זה לא קיים במדינות אחרות.

אורי מקלב: משפחות, אחים ואחיות שחלק פה וחלק שם.

אורי מקלב: בסופו של דבר, מהרבה בחינות אנחנו מדינה אחת – לא בסטטוס שלהם.

אורי מקלב: צריך לראות איך אנחנו מגשרים על הפער הזה.

אורי מקלב: מר מוסקוביץ, ידידי, אתמול לא עלו עשרות סטודנטים בעלי מעמד 2A – הם כבר היו בכניסה למטוס – בגלל שלא כל החברות הוראה שסטודנט יכול לעלות.

אורי מקלב: היה הרי סיכום על סטודנטים שיכולים לעלות, ואמרו להם: תגידו שם, הם יודעים.

אורי מקלב: הם לא יודעים.

אורי מקלב: יש לנו קאדר שלם של סטודנטים בעלי אשרות 2A שקיבלו gate pass זמני.

אורי מקלב: כל מי שהגיע לארץ לשנת הלימודים לא יכול היה להיכנס בתור תייר.

אורי מקלב: איך אתה מקבל מעמד סטודנט?

אורי מקלב: אתה נכנס בתור תייר ובתוך כמה זמן אתה מקבל מעמד של סטודנט.

אורי מקלב: מכיוון שתיירים לא יכולים היו להיכנס מצאו פתרון.

אורי מקלב: אמרו: ניתן 2A זמני עד שיסדרו את זה.

אורי מקלב: עכשיו כל אלה שהם זמניים, הם תלויים ועומדים עד ינואר, עד מתי שאפשר לסדר את זה.

אורי מקלב: הם לא יכולים לצאת ולא יכולים להיכנס.

אורי מקלב: יש כאלה שמחכים להיכנס.

אורי מקלב: למה יש לכם החלטה כזאת?

אורי מקלב: אם אתם מקבלים סטודנטים, מקבלים את ה-2A, למה אחד שהוא ב-gate pass לא יכול להיכנס.

אורי מקלב: יש כאלה שהם בקריטריון של תיירים והם לא יכולים להיכנס, אבל מרכז חייהם או מרכז משפחתם הוא כאן בארץ, ואתם יודעים את זה.

אורי מקלב: מדוע הם נמצאים ככה?

אורי מקלב: לא מעט משפחות עלו לארץ אבל לא כל המשפחה עשתה את העלייה, בגלל סיבות כאלה או אחרות.

אורי מקלב: הוא עובד בצרפת, הוא עובד במקומות אחרים, אבל כל משפחתו נמצאת פה.

אורי מקלב: ילדיו ואישתו נמצאים פה, מה שנקרא "אבות של שבת", והם לא יכולים לחזור לארץ, לחנוכה הם לא יכולים לחזור.

אורי מקלב: ככל שתתארך תקופת הקורונה, שאנחנו יודעים היום שסבים וסבתות לא ראו את הנכדים שנתיים וחצי וחיכו להזדמנות – הנה עכשיו פתוח, בחנוכה.

אורי מקלב: סוף השבוע בחנוכה של לימודים, אמרו: ננצל את ההזדמנות הזאת - - -

גלעד קריב: זה קשור, כמובן, בווריאנט.

אורי מקלב: כמובן שהכול קשור, אבל אני אומר שכמו שבארץ אנחנו יודעים שמי שהוא אזרח ישראלי נכנס בכל מצב, יש הבדל בין תיירים, שאנחנו סוגרים עכשיו, לבין כאלה שהם במעמד של תיירים אבל הזיקה שלהם לישראל היא הרבה יותר גדולה מתייר שבא לבקר במסגרת טיול ואנחנו אומרים לו שהוא לא נכנס לארץ.

אורי מקלב: בסופו של דבר, כשאנחנו אומרים רק קרבה ראשונה וסבא וסבתא לא יכולים לבוא לחתונה, אני חושב שזה אכזרי ולכן אנחנו לא יכולים לעשות את הדבר הזה.

אורי מקלב: זאת החלטה קשה להגיד את זה.

אורי מקלב: זה בשמחות או באבל וגם לא יכולים להגיע ל-30 – להקמת מצבה – לשנה.

אורי מקלב: יש דברים כאלה, וצריך לפתוח את ההחלטות כדי שיוכלו להתכנס לזה.

גלעד קריב: תודה, חבר הכנסת מקלב.

גלעד קריב: חבר הכנסת רון כץ בזום, בבקשה, אדוני.

רון כץ: תודה, אדוני.

רון כץ: קודם כול, אני רוצה לברך אותך על הדיון החשוב.

רון כץ: אני נמצא בזום כי אתמול חזרתי עם המשלחת של הסוכנות היהודית לצרפת.

רון כץ: אני רוצה להשמיע את הקול שלהם, כי זה נכון.

רון כץ: אני חושב שכל הנושא של סגירת השמיים בהינף יד ובהחלטה לילית, זה משהו שצריך להעמיק בו את הדיון.

רון כץ: אני יודע שהיית חלק מהצוות שהיה מעורב, וזה הרגיע אותי גם כשהייתי שם.

רון כץ: אבל הגזרות שאנחנו מטילים על אחינו בגולה הן הרסניות, לא רק ברמה של הכניסה לארץ פיזית, אלא גם ברמה המנטלית, ברמה של התפיסה שלהם, איך הם רואים את עצמם מחוברים למדינת ישראל וגם ברמה של הקהילה שהם חיים בה.

רון כץ: אנחנו, כמדינת ישראל, צריכים למצוא כל פתרון אפשרי, ויש פתרונות.

רון כץ: אנחנו רואים שיש פתרונות של מלונות קורונה והרבה מאוד פתרונות אחרים.

רון כץ: סגירת השמיים למי שיש לו זיקה למדינת ישראל, בטח ליהודי שיש לו זיקה לישראל, תהיה אפשרות אחרונה וקיצונית, ואני רוצה להעלות פה את האפשרות שלא תהיה אפשרות כזאת בכלל, שתמיד נמצא פתרון טכני לאפשר למי שרוצה להיכנס לישראל.

רון כץ: אני יכול לומר לך שהמיילים שלנו – ודאי גם שלך – מתפוצצים מבקשות הומניטריות, שקורע הלב לא לאשר אותן.

רון כץ: לא מאשרים אותן כי חלף הזמן לטיפול בהן אז הן כבר לא רלוונטיות.

רון כץ: אני מדבר על אלפי פניות של אחינו היהודים מכל העולם שלא יכולים להגיע למדינת היהודים לראשונה בהיסטוריה, ויש לזה השלכות הרסניות, גם על תדמית המדינה, גם על הקשר שלהם אלינו וגם על המשך שיתופי הפעולה העתידיים.

רון כץ: אז חוץ מהנגיעה המיידית שמשרד הבריאות רואה – ואני מבין אותה ואני מכבד אותה ואני חושב שבמשרד הבריאות עושים עבודת קודש ונלחמים כדי שמדינת ישראל תמשיך להתנהל – אנחנו לא יכולים שלא לעשות את האיזון הזה, בין אחינו היהודים שנמצאים שם לבין ביטחונה וחוסנה הבריאותי של מדינת ישראל.

רון כץ: אני באמת מבקש להפסיק עם הנוהל של סגירת השמיים ולתת פתרון, אפילו אם פתרון קשה, ארוך, מורכב, לוגיסטי ואולי אפילו יקר.

רון כץ: אבל לתת להם תמיד את הידיעה שבסופו של דבר, גם אם הדרך תהיה ארוכה, הכניסה לישראל תהיה אפשרית.

גלעד קריב: תודה, חבר הכנסת כץ.

גלעד קריב: בבקשה, אדוני.

גלעד קריב: בקצרה בבקשה.

דורון זיו: אני אדם פשוט.

דורון זיו: עליתי לפני כמה שנים.

דורון זיו: אי-אפשר לפתור את כל הבעיות בבת אחת, אבל אני מתאר לעצמי שרוב המקרים הם לא מקרים חריגים.

דורון זיו: יש שלוש קטגוריות: הורים, ילדים ואחים ואחיות.

דורון זיו: לגבי ההורים, שאני מתאר לעצמי שהם הקטגוריה הגדולה ביותר, כל ההורים שלנו רשומים על תעודת הזהות שלנו.

דורון זיו: אני לא מבין למה עולה – אפילו לא עולה חדש – לא יכול לרשום את הקרובים שלו במשרד הפנים עם הדף של הדרכון עם התמונה שלהם, והם יקבלו אישור שיהיה בתוך הדרכון שלהם להיכנס כמו כל ישראלי שירד מהארץ לפני 40 שנה, וגם ילדיו, שאין להם שום קשר עם הארץ, יכולים לבוא כמו שאנחנו נכנסים ויוצאים.

דורון זיו: זה יפתור חלק גדול מהבעיה.

דורון זיו: זה הרעיון שלי.

דורון זיו: הסכמתי עם כל מה שהאנשים האחרים אמרו ואני מודה לך שנתתי לי את האפשרות להיכנס.

גלעד קריב: תודה, מר זיו.

גלעד קריב: אשי שלמון, נציג משרד הבריאות שעובד יחד עם רשות האוכלוסין.

אשי שלמון: בוקר טוב לכולם.

אשי שלמון: לא אוכל להתייחס לכל מה שעלה, הרבה מאוד שאלות נוגעות למדיניות אוכלוסין.

אשי שלמון: אתייחס ברמה בכללית ולסוגיות רפואיות.

אשי שלמון: יש פה שלוש פאזות שעברנו בחודשים האחרונים וחלק מהדוברים ערבבו בין הפאזות האלה.

אשי שלמון: הייתה את הפאזה לפני 1 בנובמבר, שבכלל לא הייתה לא אפשרות ללא אישור מיוחד לזר להיכנס; מה-1 בנובמבר ישראל פתוחה לכל זר שמחוסן כראוי, ואנחנו במצב המיוחד שהגיע לאסקלציה בתחילת השבוע הזה, והוא לזמן מאוד מוגבל של לכל היותר 14 יום.

אשי שלמון: אני מאוד מקווה שיהיה לנו מספיק מידע ושלא ניאלץ להרחיב אותו מעבר לזמן שכרגע אושר.

אשי שלמון: לעצם העניין, אנחנו מצפים שזרים שמגיעים לישראל – אני לא מדבר כרגע, לא על בני משפחה, לא על מתאזרחים, לא על א' כזה א5 – אבל הציפייה היא שזר שמגיע לארץ יהיה מחוסן.

אשי שלמון: ולא – בעינינו בדיקות הן לא אופציה רלוונטית לזרים, מכמה סיבות: א.

אשי שלמון: אנחנו לא חושבים שזה אקוויוולנטי.

אשי שלמון: אנחנו לא יכולים, במבנה החוקתי שלנו, לעשות את מה שאוסטריה או צ'כיה עשו, שהן קבעו שאזרח חייב להתחסן.

אשי שלמון: אנחנו לא שם ואנחנו בהחלט לא רוצים להרחיב את התופעה שאנשים לא מחוסנים מסתובבים, מה גם שפרקטית אין לנו כלים טובים לאכוף את אותן חובות על ישראלים בכלל, אבל בטח על זרים, ששם האכיפה – ולא משנה מה נאמר פה בוועדה או במקומות אחרים – היא אפסית, ממש עד כדי כלום.

אשי שלמון: לגבי עניינים של מחלימים וכדומה – זה עלה על ידי חבר הכנסת לשעבר דב ליפמן – האמירה של האמריקנים ושל האירופאים היא מאוד ברורה: לא משנה כמה נוגדנים יש למחלים, הוא צריך להתחסן שוב.

אשי שלמון: אנחנו פחות קיצוניים מהאמריקנים.

אשי שלמון: האמריקנים, לדוגמה, בכלל לא מכירים בהחלמה.

אשי שלמון: מבחינתם, אזרח זר שרוצה להיכנס לארצות הברית חייב להיות מחוסן בשתי מנות חיסון ולא מנה אחת, כמו שאנחנו דורשים.

אשי שלמון: אנחנו לא יכולים להכיר בנוגדנים כחליף לחובת חיסון, והדבר הזה צריך להיות מאוד מאוד ברור.

אשי שלמון: אני לא רואה אפשרות לעשות מסלול מיוחד לבני משפחה ולקרובים, כי להערכתי זה כ-90% מהבקשות.

אשי שלמון: הן העיקר, הן לא המעט שצריך להפריד את המוץ מהתבן, הם עיקר העיסוק של ועדת החריגים.

אשי שלמון: לדעתי כ-90% או יותר מהבקשות הן של בני משפחה.

שמחה רוטמן: אבל זו בדיוק הסיבה שצריך להכניס אותם.

שמחה רוטמן: אם 90% מהבקשות שלך - - -

אשי שלמון: לא לא, זאת בדיוק הנקודה - - -

שמחה רוטמן: אם 90% מהבקשות שלך - - -

אשי שלמון: אני יכול לסיים, אדוני?

גלעד קריב: רגע.

גלעד קריב: חבר הכנסת רוטמן, משפט אחד בבקשה.

שמחה רוטמן: אני אומר שאם 90% מהבקשות שלך זה בני משפחה וקרובים, אז ההיפך, תחריג אותם מראש, תכניס אותם למסלול מהיר.

שמחה רוטמן: הם לא יצטרכו לעבור דרך ועדת חריגים ותוכל להתעסק ב-10% הנותרים.

שמחה רוטמן: זה היגיון הפוך לחלוטין.

אשי שלמון: אבל מדובר באנשים שהם בהכרח מבקשים בקשות חריגות שלא עונות לכללים, ולכן צריך לדון בהן כחריג.

אשי שלמון: זאת הבקשה, זה לא אנשים שיש להם סטנדרט.

אשי שלמון: עכשיו בוא נפרט.

אשי שלמון: יש סבא שרוצה להגיע לחתונה של נכד והוא לא מחוסן מסיבותיו, ולא אכנס מה הן סיבותיו.

אשי שלמון: דרך אגב, אגיד פה דבר נורמטיבי שיהיה ברור לכולם: אחוז האנשים מתוך האי-מתחסנים שלא יכולים להתחסן מסיבות רפואיות אמיתיות הוא קטן מאוד.

אשי שלמון: יש הרבה מאוד אנשים שבוחרים –וזכותם בכל מדינה ומדינה לבחור – לא להתחסן, אבל אנחנו מתייחסים אחרת לאדם מחוסן ולאדם לא מחוסן.

אשי שלמון: ובכל זאת, בעבר כשהייתה הגבלה ולא כולם יכלו להתחסן, האמירה הייתה – היא לא רלוונטית רק להיום: שיתכבד הסבא ויגיע ארצה מספיק זמן כדי לקיים את שבוע הבידוד ואז שישתתף בחתונה.

אשי שלמון: אין דרך להשתתף בחתונה, בעינינו, לאדם שהגיע מחו"ל, בטח בתקופה הזאת, שלא עשה בידוד כמו שצריך.

אשי שלמון: לגבי מדינות אדומות, אגיד את זה בצורה מאוד ברורה: המבחן, להבנתנו, הוא מי שמרכז חייו הוא בארץ ויצא מסיבה כלשהי וצריך לחזור, בין אם הוא מתאזרח, בין אם הוא סטודנט, בין אם הוא עובד זר.

אשי שלמון: אנחנו מאוד מאוד חוששים ממה שקורה במדינות אדומות, ובכל זאת אנשים ממדינות כאלה, תחת תנאי בידוד – בחלק מהמקרים דרשנו מלוניות – נתנו להם לחזור.

אשי שלמון: מה שאי-אפשר היה לעשות זה לאפשר לאנשים שאינם אזרחים ישראל להיכנס מאותן מדינות אם הם לא בתוך הקריטריונים האלה.

אשי שלמון: אני יודע שזה גורם להרבה סיפורים אנושיים קשים, שמענו, אנחנו גם לא אטומים לזה.

אשי שלמון: יש לי משפחה גדולה מאוד בארצות הברית, אשתי עולה חדשה.

גלעד קריב: אבל שמענו עדויות של אנשים שהיו במעמד א5 ולא יכלו לחזור ממדינות אדומות.

אילנה גנס: זה לא בגלל משרד הבריאות, זה רשות האוכלוסין.

אשי שלמון: זה לא קשור אליי.

תומר מוסקוביץ: אם ככה, אם משרד הבריאות יאשר, אנחנו נאשר.

תומר מוסקוביץ: אתייחס לזה.

אשי שלמון: התשובה מאוד ברורה כרגע: מי שמרכז חייו בישראל באופן מובהק וצריך לחזור לפה – כולל עובדים עם אינטרוויזה – אפשרנו להם לחזור לפה.

אשי שלמון: אנחנו הולכים לקראתם.

אשי שלמון: בעשרה הימים הנוכחיים אנחנו מתנהגים בזהירות יתרה כי אנחנו עושים כל מאמץ – ואני אגיד את זה בצורה ברורה – לצמצם במידת האפשר את הכניסות והיציאות מישראל כרגע, בעיקר לאותם אזורים סופר - - -

גלעד קריב: מר שלמון, סליחה.

גלעד קריב: אני רוצה להבין את עמדת משרד הבריאות.

גלעד קריב: זה דיון ראשון שמתקיים בסוגיה הזאת אחרי הרבה מאוד זמן, אם בכלל.

גלעד קריב: הוא ממש לא יהיה הדיון האחרון.

גלעד קריב: כנראה נגזר עלינו להתחיל דיוני מעקב גם בנושא הזה, למרות שאפשר לשאול אם זה עניינה של הוועדה הזו.

גלעד קריב: אני רוצה להבין בצורה נקודתית, כי כשאסכם אעמוד על האבחנה המאוד ברורה, בעיניי, בין זרים לזרים שיש להם זיקה משפחתית לישראל, לבין אנשים שיש להם מעמד בישראל, גם אם זה לא תושבות קבע ואזרחות.

גלעד קריב: אלה שלוש קטגוריות שצריך להתייחס אליהן בצורה שונה.

גלעד קריב: בעיניי, בכל סיטואציה – אמנם היחס משתנה בהתאם למצב האפידמיולוגי – האבחנה בין שלוש הקבוצות הללו חייבת לעמוד בכל אחד מן המצבים, לטעמי.

גלעד קריב: אני רוצה להבין עכשיו את עמדת משרד הבריאות.

גלעד קריב: כרגע, במצב הנוכחי של הווריאנט שאנחנו עוד לא יודעים את טיבו, אדם שמחזיק אשרת א5 ונמצא כרגע במדינה אדומה – בדרום אפריקה – בן זוגו הישראלי יכול לחזור לארץ, ללכת למלונית, ואם הוא יסכים להסכמון אז הוא ייצא לבידוד בביתו.

גלעד קריב: האם, לשיטתכם, אדם שחי כאן - הוא נשוי לישראלי, הוא עוד לא קיבל אזרחות, אבל הוא כאן; הוא יכול להצביע בבחירות המוניציפליות, הוא משלם פה מיסים, הוא עובד – האם האדם צריך בווריאנט החדש להיות תקוע בדרום אפריקה או יכול להגיע כמו אזרח ישראלי, להיכנס למלונית ולעשות כל מה שצריך?

גלעד קריב: האם הגיונית האבחנה, גם בהינתן המספרים ש- 80% מהחדרים במלוניות ריקים בינתיים?

אשי שלמון: אסביר, ברשותך.

אשי שלמון: עמדתנו היא שמי שהוא במעמד מוסדר, בדיוק כבן זוג שמרכז חייו בישראל, ונקלע בצוק העתים לדרום אפריקה, המדיניות שלנו היא לאפשר לו לחזור וללכת למלונית.

אשי שלמון: אני צריך לומר בצורה ברורה שזה לא מתייחס לאדם שנשוי לאזרח ישראלי, כפי שאמר פה אחד הדוברים, ש-40 שנה לא היה פה ועכשיו רוצה לבוא.

גלעד קריב: בסדר גמור, לכן אמרתי שאני רואה שלוש קבוצות שונות.

אשי שלמון: בעיקר בחגים.

אשי שלמון: עוד פעם, מי שנקלע באופן זמני - - -

גלעד קריב: פרופ' שלמון, שנייה.

גלעד קריב: אני רוצה לחדד כי זה יוביל אותנו כבר לענייני הסיכום של הדיון, אבל ייקבע עוד דיון.

גלעד קריב: אני שם בצד את סוגיית הקשר עם הקהילות היהודיות, שמאוד יקר ללבי.

גלעד קריב: נצטרך לתת עליו את הדעת.

גלעד קריב: נצטרך לדון בסוגיות האלה בחלקים.

גלעד קריב: אני שם את הסוגיה הזו בצד, של הביקורים של הקהילות היהודיות.

גלעד קריב: אני רואה אבחנה בין שלוש קבוצות או אפילו בין ארבע קבוצות: זרים שאין להם כל זיקה לאזרחים ישראלים, הם תיירים, ותיירים שאין להם זיקה לישראל מלבד הזיקה התיירות; הקבוצה האחרת היא זרים שיש להם קשר משפחתי לישראלים – כל סוגיית השמחות; הדבר השלישי הוא זרים, שגם אם מרכז חייהם לא בישראל, יש להם קשר מדרגה ראשונה עם אזרח ישראלי.

גלעד קריב: זה אדם שנשוי לאזרח ישראלי, אבל הם לא תושבי ישראל.

גלעד קריב: הקומה הבאה זה אנשים שיש להם מעמד, גם אם הוא זמני.

גלעד קריב: מרכז חייהם במדינת ישראל, מדינת ישראל העניקה להם מעמד.

גלעד קריב: אלה ארבע הקבוצות.

גלעד קריב: שמעתי ממך שלשיטת משרד הבריאות, בוודאי במצב של לא וריאנט מיוחד, הקבוצה האחרונה שמניתי, צריך לאפשר לה להיכנס לישראל עם תנאי בידוד, גם אם היא לא מחוסנת – כמו אזרח ישראלי.

גלעד קריב: גם אמרת שבתקופה הזו, לשיטתך, בוודאי שבני זוג צריכים להיכנס לארץ ולהיות בבידוד.

ליאור ברס: גם אם הם לא מחוסנים.

ליאור ברס: זו נקודה שחשוב - - -

גלעד קריב: נכון, גם לא מחוסנים, כמו אזרחים.

גלעד קריב: פרופ' שלמון, בבקשה.

אשי שלמון: הסוגיות נשמעות והן יידונו בצורה מאוד יסודית יחד עם ראש רשות האוכלוסין והצוות שלו, שנמצאים אתנו כאן.

אשי שלמון: אבל האמירה מאוד ברורה, שמי שנקלע באופן ארעי לחו"ל ומרכז חייו, ביתו, כאן ובן זוגו הוא אזרח ישראלי – נאפשר לו לחזור.

אשי שלמון: אבל איך בדיוק לפרוט מעבר לזה – נסדר.

אשי שלמון: אני אומר שוב, בעוד שהאמירה שלי מאוד ברורה לגבי האוכלוסייה הזו, לגבי האוכלוסיות האחרות, בשלב הזה לא נאפשר לאוכלוסיות ממדינות אדומות, גם לא לחתונה של נכד.

אשי שלמון: אין מה לעשות, אנחנו מנסים להגן על הגבולות שלנו.

אשי שלמון: אני מאוד מקווה שהווריאנט הזה יסתבר כלא מסוכן כל כך, אבל אם אנחנו טועים המחיר הוא כבד מדי.

גלעד קריב: ברור לי.

גלעד קריב: אני מבקש התייחסות שלך, מר מוסקוביץ.

גלעד קריב: אנחנו לא מצפים לתשובות לכול כי עלו פה דברים, צריך לבדוק.

גלעד קריב: נקיים עוד דיון.

גלעד קריב: אחרי זה אסכם, ואני כבר אומר שבסיכום שלי אציין דברים שנבקש התייחסות מכם בימים הקרובים.

תומר מוסקוביץ: בלי קשר לשאלת הוויכוח המשפטי מה החוק וממילא גם נגזר מזה אולי מה הוועדה, אני מאוד שמח על הביקורת הפרלמנטרית הזאת כי זאת הזדמנות שלנו לשמוע דעות אחרות, ואנחנו שומעים אותן בקשב רב.

גלעד קריב: תודה על האמירה הזאת.

תומר מוסקוביץ: כמובן של הח"כים וגם של המשתתפים האחרים.

תומר מוסקוביץ: אני רוצה למחות על עניין הרגש, אני רוצה שזה ייאמר בפרוטוקול.

תומר מוסקוביץ: אני חושב שרגש הוא מורה מאוד רע, כי כשיש לך רגש אתה תמיד רואה את מי שלפניך, אתה לא רואה את מי שיידבק מזה שלפניך ואת מי שיגיע, אולי, למצב הרבה יותר חמור מאשר סבא שלא היה בגילוי מצבה, עם כל הכבוד.

תומר מוסקוביץ: לכן הרגש הוא מורה קבוע.

תומר מוסקוביץ: גם לי יש רגש לפעמים – אני משתדל – אבל כשאני בא לקבל החלטה אני משתדל להתעלם מהרגש ולקבל החלטה רציונלית.

תומר מוסקוביץ: זו הערה לחבר הכנסת לשעבר ליפמן.

תומר מוסקוביץ: מעבר לזה, צריך להבין שהסמכות היא שלנו אבל השיקול הוא שיקול בריאותי, לכן אני בטח לא אהיה יותר בית שמאי ממשרד הבריאות.

תומר מוסקוביץ: מה שמשרד הבריאות ירשה – אם אין שיקולי הגירה הכניס אנשים שיש שיקולי הגירה, כמובן, ובסיפור הקורונה אין שיקול הגירה – אנחנו בטח לא נחמיר יותר מהם.

תומר מוסקוביץ: נשב, נקיים ממש בימים הקרובים ישיבה נוספת.

תומר מוסקוביץ: ממילא אנחנו מקיימים ישיבות עיתיות, נקיים ישיבה נוספת, גם התייחסות לסולם שאדוני היושב-ראש קבע.

תומר מוסקוביץ: ניתן תשובות בהקדם.

תומר מוסקוביץ: אני רק רוצה לומר במשפט אחד מסכם, שבסופו של דבר אנשים צריכים לדעת שלבחירות שלהם יש מחיר, ואם בן אדם שיכול להיות עולה חדש בחר להיות סטודנט – יש לנו סטודנטית בת 90 – בחר את זה מהשיקולים שלו.

תומר מוסקוביץ: הוא צריך להבין שלשיקול הזה, שהוא בחר לא לקשור ב-100% אלא רק ב-90% את הזיקה שלו לישראל יש לזה גם מחיר, שהוא לא יקבל דבר שישראלי כן מקבל.

אורי מקלב: יש לפעמים שיקולים כלכליים של פנסיות ממדינות מסוימות.

תומר מוסקוביץ: נכון.

תומר מוסקוביץ: בסדר, זה שיקול לגיטימי.

אורי מקלב: אבל הוא גר פה.

אורי מקלב: אבל זו מדינת היהודים.

ליאור ברס: מדינת ישראל היא המדינה היחידה שלא מכניסה סטודנטים בגלל הקורונה.

ליאור ברס: מה זו ההחלטה - - -?

עירית ויסבלום: הכנסנו לאורך כל התקופה גם סטודנטים, גם כשלא היה חיסון, בקבוצות.

עירית ויסבלום: כן הכנסנו.

גלעד קריב: מכובדיי, שנייה.

גלעד קריב: ברשותכם אני רוצה לסכם.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, איך הוועדה תקבל את התשובות?

אורי מקלב: אדם שהתחיל תהליך של עלייה, נשאר בסטטוס הקודם שלו.

אורי מקלב: צריך נייר מסוים.

אורי מקלב: הורים ישראלים שיש להם בן שרוצה לקבל מעמד של סטודנט, הוא לא יכול לקבל.

אורי מקלב: מדיניות ההגירה שלהם היא מסוימת, אבל בהתנגשות עם הקורונה גורמת לדברים יותר קשים.

אורי מקלב: עירית ההבדל בחוק.

גלעד קריב: אנחנו דיברנו על כל מיני סטטוסים של אנשים שנמצאים ושאלנו מה המדיניות.

גלעד קריב: איך הוועדה תקבל את התשובות, עד הישיבה שאתה תקיים?

גלעד קריב: אדם שהתחיל תהליך של עלייה, זה תהליך של סידור מעמד ואין לו מסמך.

גלעד קריב: הוא נשאר עדיין בסטטוס הקודם שלו.

גלעד קריב: צריך איזה נייר מסוים, שאתה צריך לתת לו את האפשרות הזאת.

גלעד קריב: אנחנו הרי יודעים היום שהורים ישראלים, שיש להם בן במעמד שרוצה לקבל סטודנט – הבן הוא אזרח ישראלי, הוא גם יכול להיות צעיר – הוא לא יכול להיות סטודנט וממילא גם לא יכול להיכנס לארץ עכשיו.

גלעד קריב: מדיניות ההגירה שלנו היא מדיניות מסוימת, אבל כשזה בא לידי ביטוי בהתנגשות שלה עם הקורונה, זה גורם לדברים שהיינו יכולים להעביר.

גלעד קריב: אבל כשאתה מונע ממנו להיכנס לארץ, זה הרבה יותר קשה.

גלעד קריב: יש אנשים שהם ישראלים והם גרים בחוץ לארץ הרבה שנים, הבן שלהם רוצה לבוא במעמד תייר – לא נותנים לו.

עירית ויסבלום: אבל זה ההבדל בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו שלישראלי יש זכות להיכנס ולמישהו אחר - - -

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, אנחנו חייבים לסיים.

עירית ויסבלום: אזרח ישראלי, תמיד חייבים לאפשר לו כניסה.

עירית ויסבלום: זה חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, עורכת הדין ויסבלום, אנחנו רוצים לחתור לסיום ורוצים גם לצאת עם דברים מעין פרקטיים.

גלעד קריב: נקיים עוד דיון.

גלעד קריב: אני רוצה קודם כול לומר שאנחנו, בעזרת הייעוץ המשפטי, נעלה על הכתב שאלות ונגיש, גם כדי שהדברים יהיו מסודרים.

גלעד קריב: אני לא נכנס כרגע להשקפות השונות לגבי מקור הסמכות.

גלעד קריב: חשוב לי להדגיש המחלוקת הזאת היא לא כעניינים של כבוד וחלוקת סמכויות, אני חושב שהמצב שנוצר הוא שישנו רק תחום אחד מכל זירות ההתמודדות עם הקורונה שבו הדברים לא עוברים דרך תקנות ודרך החלטות של קבינט הקורונה, מדיניות ממשלתית ובסוף פיקוח פרלמנטרי, וזה התחום הזה של הכניסה לישראל, ואני לא בטוח שלשם התכוון המחוקק.

גלעד קריב: אני אומר עוד פעם, אני לא רוצה לדבר פה בסימני קריאה, וגם מה שמעניין אותי זה התוצאה ולא הדיון התיאורטי, ואני חושב שהדיון הזה משקף הזה.

גלעד קריב: בפועל, בשעה שעל איכות הטפסים במלוניות מתבזבז זמנה של הוועדה, בסוגיות חיים הרבה יותר מהותיות, שלפחות משפיעות מאוד על אזרחים ישראלים – גם אם לא מדובר בזכויות של האזרח עצמו אלא של בן זוגו, מישהו מכחיש שיש בזה השפעה דרמטית על איכות חייו של האזרח הישראלי?

גלעד קריב: לפעמים של בן זוג, לפעמים של קטינים.

גלעד קריב: דעתי לא נוחה מרמת הדיאלוג בין הרשויות בעניין, ומכיוון שאני גם מאוד מעורב מה קורה בממשלה בין קבינט קורונה, הממשלה, משאלים טלפוניים על תקנות – בתחום הזה האקורדיון, מי שלוחץ על כפתוריו זה לא מי שלוחץ על הכפתורים של כל יתר התחומים בקורונה.

גלעד קריב: עכשיו, כדי להתקדם הלאה מעבר לרשימת השמות, אני רוצה לומר מה אני לוקח מהדיון ומה אני רוצה לבקש מכם לשקול, וזה אני אומר עוד לפני שנעלה דברים על הכתב.

גלעד קריב: הלוואי שלא היינו בתקופת הווריאנט, גם לצורך הדיון הזה, כי אז הדברים היו יותר ברורים.

גלעד קריב: ברור שנושא הווריאנט משבש את חיינו, הלוואי שבעוד שבועיים זה לא יהיה רלוונטי.

גלעד קריב: אם זה יהיה רלוונטי, נצטרך להשקיע קצת יותר זמן במחשבה על מה קורה בווריאנט.

גלעד קריב: בתקופת הווריאנט קצת קשה לבוא לרשויות שרודפות אחרי הזנב של עצמן ולומר: עכשיו בואו נטפל בדברים.

גלעד קריב: נראה, אם עוד שבועיים הווריאנט הזה יהפוך כבר לשגרה, נצטרך לחשוב.

גלעד קריב: הדבר המרכזי שאני לוקח מהדיון הוא ההבנה שלי את עמדת משרד הבריאות, שאולי התחדדה פה, שמבחינת משרד הבריאות כאשר מרכז חייו של אדם הוא במדינת ישראל והוא נקלע לסיטואציה שהוא מחוץ לגבולות ישראל - - -

אורי מקלב: מרכז חייו או משפחתו?

גלעד קריב: נעשה את זה מדורג.

גלעד קריב: עכשיו אני מדבר על הקבוצה הראשונה, שלגביה אני חושב ששמענו עמדה ברורה של משרד הבריאות.

גלעד קריב: דברים אחרים אמר משרד הבריאות לא או שצריך לבחון.

גלעד קריב: אבל כשמדובר באנשים שמרכז חייהם בישראל, ולפחות מבחינת משרד הבריאות, אם הבנתי, בוודאי בן זוג של ישראלי, אבל הם גם עברו לדוגמאות אחרות.

אורי מקלב: הוא דיבר רק על חיסון או לא חיסון.

גלעד קריב: לא לא.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, עכשיו אני מסכם.

אורי מקלב: הוא דיבר גם על לא מחוסן שיוכל להיכנס.

גלעד קריב: נכון.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, תן לי להשלים.

גלעד קריב: אני מבין את עמדת משרד הבריאות, שללא שום קשר, לא לשאלת החיסון ולא לשאלת הימצאו של אדם במדינה אדומה, עיקרון המפתח הוא שלאזרח ישראלי מותר לחזור לארץ, עם התנאים האפידמיולוגיים של בידוד וכו'.

גלעד קריב: אנשים שמרכז חייהם כדין במדינת ישראל צריכים לזכות לאותו יחס.

גלעד קריב: זה מה שאני מבין מעמדת משרד הבריאות.

גלעד קריב: אני מבקש – כשניפגש, כשנדבר, אפשר גם לדבר מחוץ לחדר הוועדה – את עמדתכם בנושא הזה והאם אתם מוכנים לאמץ את עמדת משרד הבריאות ושזה יהיה עיקרון המפתח לגבי הקבוצה הזאת.

זאב בנימין בגין: הוא אמר שהוא לא יחמיר יותר מאשר משרד הבריאות.

גלעד קריב: נהדר, אבל מכיוון שהסמכות היא לא אצל - - -

תומר מוסקוביץ: מכיוון שכבר אמרו לי שרוצים לשמוע את העמדה שלי, אז אתן תשובה.

גלעד קריב: מכובדיי, זה בסדר.

גלעד קריב: גם צריך לומר, הסמכות היא בסופו של דבר אצל השרה.

גלעד קריב: אני מניח שראש רשות האוכלוסין, המלצותיו מתקבלות.

תומר מוסקוביץ: לא תמיד.

גלעד קריב: על פי רוב.

גלעד קריב: בסדר, אני רוצה לכבד את השרה.

גלעד קריב: זה מה שהבנתי ממשרד הבריאות, זה מבחינתי דבר חשוב שחילצנו.

גלעד קריב: רק לשם זה היה חשוב שעשינו את הדיון, אבקש את עמדתכם.

גלעד קריב: הנקודה השנייה, אני אומר מראש, לא מתייחסת לתקופת הווריאנט.

גלעד קריב: אם התקופה הזאת תתארך, נדבר עליה בעוד שבועיים.

גלעד קריב: אני רוצה לדבר על מעגל החיים של אזרחים ישראלים – על אירועי שמחה ואירועי צער, וגם לא על אירועים.

גלעד קריב: אני רוצה לבקש את עמדתכם בהמשך הדרך, האם ניתן להרחיב את המעגל המשפחתי של אנשים שאחרי תקופת הווריאנט יהיה להם מותר להגיע למדינת ישראל לצורך אירועי חיים של בני משפחה.

גלעד קריב: ברור לי שאי-אפשר לאפשר לבת דודה מדרגה שנייה, אבל כרגע הקריטריונים שלכם מדברים על תיחום מאוד מאוד מצומצם, שלא כולל סבא וסבתא ברוב המקרים.

גלעד קריב: אני מבקש מכם לבחון את הסוגיה הזו.

אורי מקלב: תסביר לי; אתה מדבר אחרי הווריאנט?

עירית ויסבלום: אבל לסבא וסבתא היינו נותנים להיכנס.

אורי מקלב: ב-1 בנובמבר נתנו לכולם.

גלעד קריב: ב-1 בנובמבר נתנו לכולם, וברור שאם נתנו לכולם אז גם להם.

גלעד קריב: אבל נתנו לכולם רק אם הם מחוסנים.

גלעד קריב: מי שממילא מותר לו להיכנס, גם אם הוא רוצה לצוף בים המלח, אז שילך גם לחתונה של הבת דודה השנייה על הדרך.

גלעד קריב: רשות האוכלוסין הבינה היטב.

גור בליי: נכד שלא יכול לבוא ללוויה של סבא שלו.

גלעד קריב: נכון, בסדר.

גלעד קריב: האם בהינתן זה שאנחנו כבר שנתיים בתוך האירוע, שיש לנו כבר ניסיון גם בלומר לאנשים להיכנס לבידוד, לעשות בדיקות, האם אפשר באופן מידתי להרחיב את המעגל הזה?

תומר מוסקוביץ: המטלה נרשמה.

גלעד קריב: בסדר.

גלעד קריב: בתוך המטלה הזו אני מבקש התייחסות שלכם לאירוע חיים, שאולי טיפלתם בו בוועדת החריגים אבל הוא לא מופיע פה בקריטריון, וזה מצב שבו אזרחית ישראלית נמצאת בהיריון.

גלעד קריב: יכול להיות שנתתם לזה מענה בוועדת החריגים, אבל זה לא מופיע בקריטריונים.

גלעד קריב: בגדול, דומני שכשם שאנחנו מאפשרים למשפחה גרעינית להגיע לבר מצווה, אירוע של לידה – לא הברית, אבל השהייה לצד בת שיולדת – זה דבר שאני מבקש שתתייחסו אליו כאירוע חיים שמחייב איזושהי הסדרה בקריטריונים.

גלעד קריב: יש סוגיה שלא ניכנס אליה עכשיו, אבל אני רק מזכיר אותה לדיון הבא.

גלעד קריב: יש בעיה עם הגדרת המחלימים מארצות הברית.

גלעד קריב: זו בעיה שמשרד הבריאות עמד עליה.

תומר מוסקוביץ: זה לא רק מארצות הברית.

גלעד קריב: יש מדינות שמשרד הבריאות מתקשה לסמוך על המכתב מהרופא, מכיוון שאותן מדינות לא נותנות אישור החלמה, נקרא לו סטטוטורי, אלא פתק מהרופא.

גלעד קריב: פה אבקש – בעיקר ממשרד הבריאות – לשאול את השאלה: האם אתם חושבים שיכול להימצא איזשהו פתרון בהקשר הזה או לכלל הציבור הזר או לקבוצות מובחנות מתוך הציבור הזר שיש להן זיקה מסוימת לבני משפחה בארץ?

גלעד קריב: האם אפשר למצוא פתרון לסוגיה של ההחלמה?

גלעד קריב: אני רוצה לבקש מרשות האוכלוסין, אני מאוד קרוב לסיום.

רון כץ: גלעד, ברשותך, משפט בנושא הזה.

רון כץ: אפשרי?

גלעד קריב: כן, שנייה.

גלעד קריב: אני רוצה לבקש מרשות האוכלוסין שככל שבעלי אשרות נדרשים לפרוצדורה של הגשת בקשה – לטעמי, צריך לחתור ברוח דבריו של פרופ' שלמון, שבכלל אין פה פרוצדורה של הגשת בקשה.

גלעד קריב: רשות האוכלוסין לא צריכה לבדוק את מעמדו של אדם ב-א5 כשהוא מבקש לחזור לארץ.

גלעד קריב: תבדקו את ה-א5 כשתבדקו, סוגיית הקורונה לא צריכה להיכנס בדרך.

גלעד קריב: אדם יש לו א5, מרכז חייו במדינת ישראל, כל עוד יש לו א5 – תאפשרו לו לחזור כמו אזרח ישראלי.

גלעד קריב: אבל אם החלטתם – נדבר בפעם הבאה – שיש פרוצדורה שקשורה בבעלי אשרות – אולי לא בבני זוג; אולי בסטודנט כן ובבן זוג לא – אני מבקש שתהיה הקפדה על אבחנה בין פרטי מידע ופרטי הגשת בקשה לבעלי אשרות במדינת ישראל לבין זרים.

גלעד קריב: אסור להגיע למצב שבו אדם שיש לו איזשהו מעמד משפטי במדינת ישראל, שהוא לא תייר, והוא נכנס למשפך ענק של זרים.

גלעד קריב: מדינת ישראל נתנה לאדם לבוא ללמוד פה ארבע שנים.

גלעד קריב: דרך אגב, לא קשור בכלל לסוגיית העלייה, אולי הוא בכלל סטודנט לתיאולוגיה פרוטסטנטי מגרמניה, אבל מדינת ישראל נתנה לו להחיות פה בארבע השנים האחרונות.

גלעד קריב: הוא יצא, כשהוא חוזר דינו לא כדין תייר.

גלעד קריב: אז אני מבקש שגם בהיבט הזה, של הנגישות למידע, האבחנה בבקשות, כי אז אפשר לנתב אותם, לתת להם עדיפות בלוחות הזמנים.

גלעד קריב: מי שיש לו מעמד בישראל יכול לקבל תשובה תוך 48 שעות, ומי שהוא בזיקה יותר רחוקה ייקח שבעה ימים.

גלעד קריב: אני אומר לנציגים מהציבור, מהחברה האזרחית, יש גם אנשים בזום: ידיהם של אנשי רשות האוכלוסין ומשרד הבריאות עמוסות מאוד מאוד מאוד בתקופה הזו בגלל הקורונה.

גלעד קריב: חייבים להבין.

גלעד קריב: אמרתי אתמול בדיון שאני לא יכול לחשוב איזה סוף שבוע עבר על אנשי משרד הבריאות ויתר הגורמים בעקבות הווריאנט החדש.

גלעד קריב: הרבה פעמים הדברים לא נעשים מזדון או מערלות לב.

גלעד קריב: אנחנו בוועדה לא מספיקים לטפל בכל הדברים בגלל תקנות הקורונה, אז פשיטא.

גלעד קריב: אני חושב שהעומס הבירוקרטי על השירות הציבורי הוכפל בגלל הקורונה, ותהיו בטוחים שלא הוכפלו התקנים.

גלעד קריב: חייבים להבין שיש פה עומס, דברים נופלים בין הכיסאות.

גלעד קריב: זה בדיוק התפקיד שלנו – להציף את הדברים, לראות, להתדיין.

גלעד קריב: זה מה שאנחנו נעשה.

עירית ויסבלום: המנכ"ל נתן הנחייה השבוע לנייד עובדים שיוכלו לטפל בשעות הלילה.

גלעד קריב: אין לי בזה ספק, שהדברים נעשים בחפץ לב.

גלעד קריב: לפעמים עצם הדיון – בתחילת השעתיים וחצי שלנו אמרתי את זה בכעס, עכשיו אומר את זה בנעימות – לפעמים ועדות הכנסת משמשות כמקום המפגש בין משרדי הממשלה.

גלעד קריב: זה קורה הרבה פעמים.

תומר מוסקוביץ: דווקא במקרה שלנו - - -

גלעד קריב: בסדר.

גלעד קריב: אז הנה, יש פה הבהרה לעמדת משרד הבריאות.

גלעד קריב: טוב שהיא נאמרת, נתקדם איתה.

גלעד קריב: נמשיך לקבל מידע.

אורי מקלב: לפי דעתי משהו מפוספס פה.

אורי מקלב: אנשים שהם לא בסטטוס של אזרח ישראלי ומרכז חייהם של בני משפחתם הגרעינית כאן בארץ - - -

גלעד קריב: דיברתי על זה.

גלעד קריב: קראתי לזה מעגל חיים.

אורי מקלב: דיברת על גם על לא מחוסן שיכול להיכנס.

אורי מקלב: הוא מחוסן, אין בעיה של חיסון, אבל הוא במעמד אחר מבני משפחתו או שבני משפחתו גם כאלה, אבל הם גרים כאן בארץ.

אורי מקלב: מרכז חייהם כאן, והם יודעים את זה ברשות האוכלוסין.

גלעד קריב: והוא מחוסן?

אורי מקלב: הוא מחוסן.

גלעד קריב: אתה מדבר על התקופה של הווריאנט עכשיו?

אורי מקלב: כן, גם.

אורי מקלב: הוא לא יכול לחזור לביתו.

גלעד קריב: אבל שמענו שאם ביתו כאן - - -

אורי מקלב: אבל הוא עצמו במעמד תייר.

אורי מקלב: אבל כל משפחתו כאן והוא גם גר פה.

עירית ויסבלום: גם לתיירים אנחנו צריכים - - - ?

אורי מקלב: אבל משפחתו הגרעינית פה, ילדיו ואישתו פה.

עירית ויסבלום: משרד הבריאות לא יסכים לזה.

אורי מקלב: הוא כן מחוסן.

אורי מקלב: זה לא קשור לחיסון.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, שנייה.

גלעד קריב: יכול להיות שבעוד עשרה ימים כל האירוע הזה מאחורינו.

גלעד קריב: בוא נזכור את הסוגיה הזו.

אורי מקלב: הוא לא יכול לבוא לארץ עכשיו לחנוכה.

אורי מקלב: אתה מדבר על אנשים שצריכים לחזור.

גלעד קריב: שאין להם כל מעמד אזרחי בישראל?

אורי מקלב: המעמד שלהם לא מסודר עדיין ומשפחתם גרה פה.

גלעד קריב: בעניין של אדם שאין לו שום מעמד בישראל, וזה לא מקרה של אירוע שמחה או מעגל חיים, אני חושב שבדיוק בשביל זה קיימת ועדת חריגים.

גלעד קריב: מר מקלב, ברגע שלאדם אין פה מעמד אז אין דרך לקבוע שמרכז חייו פה בישראל מעבר להצהרתו, או להטיל עליהם, בעיצומו של - - -

אורי מקלב: אבל יודעים שמשפחתו, אישתו וילדיו פה.

גלעד קריב: אבל יכול להיות שמשפחתו של אדם חיה פה, והוא, מרכז חייו לא כאן, אז צריך דווקא בעיצומו של הווריאנט להכניס אותו?

אורי מקלב: מרכז חייו זה מספר הימים.

עירית ויסבלום: בהגדרת תייר לא יכול להיות פה מרכז חיים.

גלעד קריב: אנחנו חייבים להמשיך הלאה.

גלעד קריב: חבר הכנסת מקלב, בשביל זה יש ועדת חריגים, ואנחנו נעמוד על הדברים בימים הקרובים.

גלעד קריב: חבר הכנסת כץ, אנחנו חייבים - - -

רון כץ: רק משפט, אדוני.

רון כץ: הדברים עמוקים וחשובים, אבל אני גם אוהב לרדת לפרטים טכניים.

רון כץ: הייתי רוצה לדעת בחלק מהבקשות שלנו והדיון מול גורמי הממשלה, כמה אנשים עוסקים בנושא, כי אני יודע כמה זמן לוקח לבקשות ואיזו כמות של בקשות קיימת.

רון כץ: הייתי רוצה לדעת כמה אנשים עושים את הדבר הזה, בזה הם עוסקים, כי לדעתי שם צריך להוסיף כוח אדם.

גלעד קריב: אני רוצה להציע שבתוך השאלות שנוציא גם בכתב, גם נבקש מכם מידע.

גלעד קריב: חשוב שהוועדה תדע כמה בקשות מגיעות.

גלעד קריב: יש הבדל בין 200 בקשות לוועדות חריגים לבין 2,000.

גלעד קריב: נבקש מידע על איזשהו פרק זמן שנחליט, שנבין כמה בקשות מגיעות, כמה דברים אושרו בוועדת חריגים וגם מה כוח האדם שעומד לרשותכם.

גלעד קריב: באמת יכול להיות שצריכה לצאת קריאה מהוועדה הזו, אולי מוועדת הפנים, לסייע למינהל האוכלוסין.

גלעד קריב: על זה נדבר.

גלעד קריב: אני רוצה לחתום את הדיון.

גלעד קריב: שעתיים הקדשנו לנושא, זה נושא מאוד חשוב כי הוא מקרין על מערכת הזכויות של אזרחים ישראלים בצורה מאוד משמעותית.

גלעד קריב: אני מסכים שיש אבחנה יסודית בין זכות הכניסה לישראל של אזרח לבין כל היתר.

גלעד קריב: אין על זה ויכוח, אין על זה סימני שאלה.

גלעד קריב: אבל אני מקווה שכולנו מסכימים על כך שכניסתם של זרים, כפי שאמרתי, יש לה השלכה דרמטית על מצבת הזכויות האחרת של האזרחים.

גלעד קריב: גם הזכות לחיי משפחה היא זכות מוגנת בתקופת הקורונה ולפעמים הכניסה של אזרח זר מקרינה על הזכות לחיי משפחה תקינים של האזרח הישראלי, וזו רק דוגמה.

גלעד קריב: אני חושב שהתקדמנו גם מעצם הדיון.

גלעד קריב: אני מקווה שתיסגר ההבנה הזו לגבי אנשים שיש להם מעמד כדין בישראל בכל הסיטואציות.

גלעד קריב: נמשיך את הדיון הזה, נעמוד בדין ודברים אתכם.

גלעד קריב: תודה לכל מי שנטל חלק.

גלעד קריב: תודה רבה תומר מוסקוביץ על הגעתך לכאן, עורכת הדין ויסבלום, וכמובן לכל נציגי הציבור שסייעו בהשגת המידע תודה.

גלעד קריב: אני נועל את הישיבה.