ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 27, 2021-11-23 10:14

מירב בן ארי: בוקר טוב לכולם.

מירב בן ארי: אנחנו נפתח את הדיון בוועדה לביטחון פנים.

מירב בן ארי: היום ה-23 לנובמבר 2021 י"ט בכסלו תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא היערכות הרשויות לשחרור אסירים שנכלאו בשל עבירות אלימות במשפחה לציון יום המאבק הבינלאומי באלימות נגד נשים.

מירב בן ארי: כמה מילים לפני שנתחיל.

מירב בן ארי: ראשית, היום מצוין בכנסת יום מיוחד, שלושה ימים מיוחדים צריך להגיד, גם ללוחמי צה"ל נפגעי פעולות איבה וגם לאנשים עם מוגבלויות.

מירב בן ארי: היום אותו אני מובילה ביחד עם חברתי ח"כ קרן ברק ועידית סילמן זה יום המאבק באלימות נגד נשים ולכן הדיון הזה יתכנס לנושא הספציפי הזה.

מירב בן ארי: הנושא של ההתמודדות עם אותם אסירים משוחררים הוא דרמטי בעיני כי אני בכלל חושבת שבקדנציה הזאת צריך קצת לשנות את הפרדיגמה ולחשוב איך אנחנו דווקא מתעסקים עם אותם גברים אלימים ואיך אנחנו נותנים פתרונות או מסגרות למול אותם נשים וילדים שתמיד אנחנו נאלצים להרחיק למקלטים ולנתק אותם מסביבת המגורים שלהם.

מירב בן ארי: ומעבר להתעסקות בהיבט בלפני הכניסה למאסר, גם מעניין אותנו כוועדה לדעת מה בעצם המדינה מאפשרת לאותן נשים ובעיקר משפחות שחוששות מהיציאה של אותו משוחרר, כמובן בחזרה לחיק משפחתו או לחיק הקהילה.

מירב בן ארי: היה כאן לפני שנה דיון בהתאם לבקשתו של יו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה דאז, עודד פורר, והוגש באמת דו"ח של הממ"מ לגבי שחרור אסירים שנכלאו.

מירב בן ארי: היה כאן דיון מעניין, לקחתי את העיקרים שלו, חלק מהם אני ארצה לשמוע היום, מבחינת פולו-אפים וחלק מהם, כבר קיבלנו תשובות, בעיקר על מערכת מנע וכל מיני מקומות אחרים, אבל כן אנחנו רוצים לדעת איך המדינה והרשויות מתמודדות עם החזרה של אסירי אלמ"ב לקהילה.

מירב בן ארי: אני יודעת שבכל מה שקשור להבדיל, בנושא של פדופיליה, יש את יחידת צור.

מירב בן ארי: העניין הוא שבנושא של אלימות במשפחה, בדרך כלל, לפחות מבחינת נתונים יש רצידיביזם, רוב העבריינים, עבריינים שחוזרים על אותה פעולה, בטח בנושא של אלימות ובטח אם הם לא מקבלים טפול הולם בתוך הקהילה.

מירב בן ארי: לכן הדיון הזה יתייחד לנושא הספציפי הזה.

מירב בן ארי: אני גם אציין שביקרתי בכלא, ביקרתי במתקן כליאה של השב"ס בכלא דקל וראיתי שם את הפעילות בתוך הכלא עם אותם כלואים שכלואים על עבירות אלימות במשפחה, אני ארצה לשמוע גם התייחסות בתוך השב"ס וגם כמובן לאחר היציאה ואיך מונעים באמת את החזרה ואיך נותנים גם לילדים וגם לאימהות בטחון בעיקר כשאנחנו יודעים, לפחות מהרבה נשים שדיברתי עימם, החשש הכי גדול הוא ביום שהוא ישתחרר מהכלא, איך בעצם היא תתמודד ואיך יהיה לה בטחון אמיתי, לה ולילדיה.

מירב בן ארי: זה הנושא, אני אתן לחברי הכנסת לפתוח.

מירב בן ארי: בבקשה ח"כ קטי שטרית, שגם היא מאוד פעילה בנושא.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: אני באמת רוצה להודות לך על הכינוס של הוועדה היום, למרות שהתבלבלתי והלכתי למקום אחר כי רציתי להגיע ממש בזמן ולא להחסיר אפילו לא דקה, כי הנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב, אני מלווה אותו כבר למעלה משנתיים וחצי יחד עם הארגון הנפלא הזה, לארה נמצאת פה ושאר החברים.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים על עבירות אלימות במשפחה אבל יש גם עבירות אלימות קשות מאוד שהן לא בדיוק קשורות, למשל אם אנחנו מסתכלים על מה שקרה לחברה שלנו שאביה עשה בייביסיטר והוא חזר הביתה והפתיעו אותו שב"חים והוא נרצח בדם קר ואנחנו יודעים מה ההמשך.

קטי קטרין שטרית: אבל אני כן רוצה להתעכב ברשותך בנושא הזה של אלימות במשפחה, כי אנחנו מדברים על קשר בין פוגע לבין נפגע, מתוקף הקשר המשפחתי.

קטי קטרין שטרית: אני הגשתי הצעת חוק, לצערי הרב היא נדחתה אבל ידברו עליה, גם השרה מירב מיכאלי ביקשה ממני להתעכב עם זה וגם סגן השר לבט"פ ביקש ואני מבינה שיש היענות כי יש צורך.

קטי קטרין שטרית: אני קוראת לחוק שלי שירה את שירה.

קטי קטרין שטרית: למה שירה את שירה?

קטי קטרין שטרית: זה מביא אותנו למקרה הבולט ביותר שאירע ב-29.6.15 שהשתחרר מהמאסר לאחר מילוי תקופת מאסר האסיר ישי שיסל, מי שזוכר אותו במצעד הגאווה, הוא ניסה לפגוע בצועדים, לא הצליח, נאסר ונעצר ונשפט ל-10 שנים, מיד, חודש אחרי שהוא שוחרר הוא חזר לירושלים למצעד הגאווה שחל בירושלים ורצח את שירה בנקי, והשופטת באותו מעמד אמרה 'אילולא היה חוק שהיה בודק את המסוכנות שלו והיה בודק אם אכן המצב לא יחזור על קדמותו, אז אולי שירה בנקי הייתה איתנו בין החיים' ואני רוצה לדבר על שירה אחרת, שירה איסקוב, שאנחנו יודעים כולנו, וכל המדינה הזדעזעה לאור מה שקרה עם שירה איסקוב, אבל המשפט שחרוט בזכרוני וכן מביע את החשש הרב שאני מהלכת איתו כבר שנתיים וחצי מאז שביקשתי לחוקק את החוק הזה, זה שהשאלה הראשונה שהוא שאל כשהוא נכנס לניידת הייתה 'האם שירה חיה, מה, היא עוד חיה?

קטי קטרין שטרית: ' זה המשפט שהוא אמר, והכוונה היא ברורה, הוא התכוון לרצוח אותה.

קטי קטרין שטרית: הוא לא התכוון רק להכות אותה באופן אכזרי כמו שכולנו יודעים.

קטי קטרין שטרית: חלומי הגדול, גבירתי היו"ר, שאנחנו נתייחס לאותם עבריינים מסוכנים כמו שמתייחסים לעברייני מין.

קטי קטרין שטרית: עברייני המין נתפסים כמי שמבצעים עבירה מאוד מאוד חמורה ובכל מהלך ריצוי העונש שלהם יש להם הגבלות, פיקוח, בדיקת מסוכנות וכולי ועוד המון המון מהלכים מבורכים שנעשים.

קטי קטרין שטרית: אני אומרת חד משמעית, מישהו החליט שצריך להתייחס לנושא הזה של עברייני מין בצורה כל כך רצינית וזה מבורך וזה נהדר, אבל איפה טעינו פה שיש עברייני אלימות מאוד מאוד קשים שאנחנו יודעים שהם חוזרים על המעשים שלהם ואנחנו יודעים שהם יעשו את זה, ואנחנו ראינו את זה בעראבה לא לפני הרבה זמן, שאותו בעל אלים שנעצר על אלימות, חזר והצליח לרצוח את אשתו.

קטי קטרין שטרית: מה שהוא לא הצליח לעשות בפעם הקודמת, הוא הצליח לעשות בפעם הזו.

קטי קטרין שטרית: יש עשרות דוגמאות ואנחנו מדברים על נתונים מזעזעים, גבירתי היו"ר.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מדברים שבשנת 2019 השתחררו ממעצר 917 אסירים שנכלאו בגין עבירות אלימות במשפחה ו-554 אסירים שיש להם פרופיל שמועד לפורענות, אסירים שהמאסר הנוכחי שלהם לא בגין אלימות במשפחה אלא בגין אלימות בכלל ואין ספק שהם יחזרו.

קטי קטרין שטרית: 83% מהאסירים שהשתחררו בשנת 2019 השתחררו בשחרור מינהלי.

קטי קטרין שטרית: ורק 5% השתחררו בשיחרור מוקדם על תנאי.

קטי קטרין שטרית: מה בסך הכל החוק שלי בא ואומר?

קטי קטרין שטרית: תבדקו אותם.

קטי קטרין שטרית: התנאי הזה הוא חובה.

קטי קטרין שטרית: אתם חייבים להטיל עליהם מגבלות והגבלות וגם טיפולים, כי הם חוזרים והם מבצעים בסופו של דבר את מה שהם ניסו לעשות בפעמים הקודמות.

קטי קטרין שטרית: אם בפעם הקודמת היה נס ואותה אישה או ילד או אח לא נרצחו, זה יקרה בפעם הבאה.

קטי קטרין שטרית: אז כל האחריות שמוטלת עלינו היום זה למנוע את הרצח הבא, וזה בידיים שלנו.

קטי קטרין שטרית: זה לא להזיז הרים, זה בסך הכל לעשות את אותו מודל של עברייני מין על עברייני אלימות קשה.

מירב בן ארי: תודה ח"כ קטי שטרית, אני אעדכן שהדו"ח של מרכזי הסיוע שהוגש לוועדה לקידום מעמד האישה וגם אלי, כבר יש לנו נתונים על 2020 אז הבאת נתונים של 2019 אז אני אחדד לך.

קטי קטרין שטרית: אני אשמח מאוד.

קטי קטרין שטרית: פשוט הנקודה היא, מה שאני רוצה להבהיר זה שהם לא משולבים בשום תהליך טיפולי וחבל מאוד, או פרטני או מקדים.

קטי קטרין שטרית: איך שירצו לקרוא לזה.

מירב בן ארי: נגיד ש-761 אסירים השתחררו ב-2020, 16% השתחררו בשחרור מוקדם.

מירב בן ארי: הוועדה הזו מחר תתעסק בפקודת בתי הסוהר, בשחרור מוקדם ושחרור מינהלי, גם זה - - - את האלמ"ב.

איתמר בן גביר: כמה אחוזים השתחררו בשחרור מוקדם?

מירב בן ארי: 16% השתחררו בשיחרור מוקדם, שיחרור מינהלי מוגבר ב-2020, זה 201 מבין עברייני המין שהשתחררו זכו לקיצור ענישה במסגרת תיקון חוק שחרור מינהלי מוגבר, ומאז הכניסה של החוק בדצמבר 2018 ועד סוף 2020 שוחררו 609 עברייני מין במסגרת השחרור המינהלי.

מירב בן ארי: זה בעייתי ואנחנו נתעסק בזה גם מחר, שתדעו, בדיון של הוועדה על פקודת בתי הסוהר.

מירב בן ארי: נגיד גם לגבי מה שאמרה ח"כ קטי שטרית, שהיום יש 1,270 עברייני מין משוחררים שנמצאים בפיקוח של יחידת צור, בשנת 2020, 1,270 וגם לזה אני אבקש התייחסות של המשטרה או שב"ס כי בדיון לפני שנה הובטח או נאמר שיש דיון לנושא של הקמת יחידה מיוחדת, כפי שציינת, בנושא, כמו שדומה ליחידת צור.

מירב בן ארי: אז גם לזה אני אבקש התייחסות של אנשי המקצוע.

מירב בן ארי: ח"כ איתמר בן גביר בבקשה.

איתמר בן גביר: תודה גבירתי היו"ר על הדיון הכל כך חשוב, תודה לקטי על הדברים הכל כך חשובים.

איתמר בן גביר: אני אקצר, אני קודם כל אומר שאני מופתע מהנתונים כי יש את סעיף 11 בחוק השחרור המוקדם שמדבר ורואה אחרת את העניין הזה של עבירות של אלימות במשפחה, המאפשר שיקול דעת ובכל זאת המספר כאן הוא גבוה.

איתמר בן גביר: אני אגיד מה שאמרתי למי שפונות אלי ופונות אלי לא פעם ולא פעמיים, נשמע גם כאן בוועדה נשים שפנו אלי ובאמת המצוקה היא מאוד מאוד גדולה ומצד שני צריך לומר את האמת וצריך לומר את זה ביושר, בן אדם ריצה את עונשו ואחרי שהוא מרצה את עונשו, אני לא מדבר על שחרור מוקדם שזו שאלה אחרת, אם באמת בוחנים את כל הנסיבות, אם באמת מפעילים את סעיף 11, אבל אחרי שבן אדם ריצה את עונשו, אין מה לעשות, אי אפשר לשים אותו במאסר עולם.

איתמר בן גביר: מצד שני החרדה של הנשים ושל הילדים זה חרדה שהיא חרדה אמיתית ואנחנו חייבים להיות קשובים, ולכן אני חושב שבנוסף, העניין הזה של להטיל מגבלות אחרי שבן אדם משתחרר ומסיים את כל הליכי המאסר שלו, יש כאן גם נושא שאותי מעניין באופן אישי לדעת, כמה באמת משקיעים בשיקום.

איתמר בן גביר: כמה באמת משקיעים בשיקום של העבריינות הזאת, כי התחושה שלי שאנחנו לא ממש שם, על הסיפור הזה.

איתמר בן גביר: לטעמי המרכז כאן זה בשיקום.

איתמר בן גביר: זה לא רק בכלא.

איתמר בן גביר: אני יודע שזה מאוד פופוליסטי לבוא כאן ולהגיד שירצו שנים רבות.

איתמר בן גביר: גם אני חושב שמי שהרים יד על אשתו צריך לשבת בכלא ולשבת בכלא הרבה שנים.

איתמר בן גביר: ומי שהרביץ לילדים שלו הוא חלאת אדם.

איתמר בן גביר: אבל השאלה המרכזית אחרי הכלא, כי בסוף אי אפשר, לא שמים אותם במאסר עולם, זה לא רצח ב"ה, בדרך כלל, השאלה היא מהו הליך השיקום שהם עוברים ועד כמה המערכת על הנושא הזה.

איתמר בן גביר: אני חייב להגיד שיש לי נתונים, אני כעורך דין לא טיפלתי בתיקים כאלה, אני השתדלתי לטפל במה שנקרא, אין מה לעשות, עורך דין גם מייצג עבודות פליליות, אבל השתדלתי לסנן את התיקים שאני מקבל.

איתמר בן גביר: העניין הוא שבסופו של דבר ממה שאני יודע, המערכת גם כשיש בקשות לשיקום של אותם עברייניים, לא תמיד באה לקראתם ולא תמיד זה השיקול של המערכת.

איתמר בן גביר: וזה חורה לי.

איתמר בן גביר: זה חורה לי.

איתמר בן גביר: אני מכיר תיקים של אלימות במשפחה שהנאשמים עצמם ביקשו שיקום והמערכת לא הלכה לקראתם, וזו טעות אדירה, כי מעבר לכלא שצריך להיות, השאלה היא מה קורה יום אחרי.

איתמר בן גביר: אם לא נהיה כאן פופוליסטיים, היום שאחרי, בסדר, אפשר להטיל מגבלות וזה בסדר גמור, אבל בסוף בסוף השיקום הוא הלב.

איתמר בן גביר: זו דעתי.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: תודה רבה ח"כ איתמר בן גביר.

מירב בן ארי: ח"כ שרון רופא אופיר בבקשה.

שרון רופא אופיר: תודה גבירתי היו"ר.

שרון רופא אופיר: אני שמחה להיות כאן הבוקר ואני שמחה שאת מציפה את הנושא החשוב הזה.

שרון רופא אופיר: בתחושה שלי, וזה עולה גם מהנתונים, יש יד אחת שעוצרת ומטפלת ומעבירה מהמשטרה לפרקליטות, ומהפרקליטות לבית המשפט ומבית המשפט לשירות בתי הסוהר, בעוד שהיד השניה משחררת ולא סתם משחררת, משחררת החוצה פצצה מתקתקת כשאנחנו יודעות שבסוף המרעום של הפצצה הזאת ייצא ויתפוצץ.

שרון רופא אופיר: ואנחנו יודעות גם מה יהיה המחיר של אותו פיצוץ, ואני לא אשתמש פה בנבואות זעם כי לצערי זאת המציאות.

שרון רופא אופיר: בסופו של דבר הפצצה הזאת שתתפוצץ תגיע ליעדה, והיעד הוא גבר שמרים יד בפעם הראשונה, מבין שבסוף זה יכול להסתיים ברצח.

שרון רופא אופיר: זה לא משהו שהוא לא מובן מאליו.

שרון רופא אופיר: אני שואלת את עצמי כל שנה מחדש, רגע לפני היום הזה, אני חייבת להודות שכל פעם לפני היום הזה מתהפכת לי הבטן כי אנחנו עוסקות בזה כל כך הרבה שנים ומדברות על זה כל כך הרבה שנים.

שרון רופא אופיר: אני שואלת את עצמי כל פעם מחדש מה בעצם השתנה, אני בודקת גם את עצמי מה השתנה, ואני רוצה ביום הזה השנה, ביום המאבק לאלימות נגד נשים, יום המאבק לאלימות במשפחה, לשים הפעם את הספוט על התוקף.

שרון רופא אופיר: כי כולנו מחבקות כל הזמן את הקורבן ואנחנו יודעות שכשקורה משהו אז הקורבן צריכה לשלם מחיר והיא יוצאת מהבית עם הילדים לאותו מקלט שמגן עליה, בעוד שהתוקף שנכנס פנימה, וב-66% מהמקרים, כך מלמדים הנתונים שקיבלנו, הוא נכנס בדרך כלל לכלא לפחות בפעם הראשונה לעונש של עד שנה ובעונש של עד שנה הוא גם לא עובר בכלל תכנית שיקום, והשחרור שלו הוא בדרך כלל שיחרור מינהלי שלא מחייב בכלל תכנית שיקום, ואז העניין השיקומי הזה, שאיתו אנחנו בסוף מחזירות את אותו אסיר, את אותה פצצה מתקתקת לחברה, חוזר כלעומת שבא ואולי אפילו קצת כועס יותר, כי הוא לא הצליח להשיג את מה שהוא רוצה להשיג.

שרון רופא אופיר: כמי שמלווה כל כך הרבה שנים נשים, אחד הדברים שהיו תמיד הכי מטרידים אותן, השאלות קבוע היו 'תגידי שרון, מתי הוא משתחרר הביתה לחופשה, את יכולה לבדוק לי, את יכולה לנסות לעשות משהו שהוא לא ישתחרר?

שרון רופא אופיר: ' והפחד הכי גדול גם כשמדובר במאסר ממושך, גם של ילדים אגב שחוו וראו אלימות של אבא כלפי אמא, שמספרות לי, 'היום שאנחנו הכי מפחדות ממנו זה היום שהוא ייצא חזרה לחופשי'.

שרון רופא אופיר: ותחשבו, יש פה אנשים שחיים איתנו בחברה בפחד מתמיד יום-יומי ואז אני שואלת, מה אנחנו עושות עם זה?

שרון רופא אופיר: איפה זה פוגש אותנו?

שרון רופא אופיר: מה אנחנו עושות נגד זה?

שרון רופא אופיר: ואני חושבת שחייבים חייבים חייבים לחייב שיקום פעמיים.

שרון רופא אופיר: לדאוג לשיקום גם לפני שנכנסים לכלא, ואגב, הממשלה הזו שתקצבה עוד לפני אישור התקציב את התכנית למאבק באלימות, תקצבה ארבע תכניות חדשות לשיקום גברים אלימים, שתיים בבוקר ושתיים אחרי הצהריים, ואני קוראת מפה לגברים, אם אתם מרגישים שעובר עליכם משהו, אתה מרגיש שאתה מקנא מדי, אתה מרגיש שאתה בודק לה את האורך של החצאית, אתה מרגיש שאתה מתחיל להגביל אותה, אלימות כלכלית, פה זורק מילה, שם זורק מילה, אנחנו יודעות לאן זה יגיע בסוף, זה יגיע לסטירה.

שרון רופא אופיר: ואחרי זה אתה תמצא את עצמך בכלא ותצא החוצה ותרצה לחסל איתה את החשבון, אז אל תגיע לשם.

שרון רופא אופיר: אני מבקשת.

שרון רופא אופיר: כי גבר אמיתי לא מרים יד על אישה.

שרון רופא אופיר: וזה התפקיד של כולנו.

שרון רופא אופיר: לעשות הכל כדי למנוע את זה כדי שנחייה פה בחברה בריאה.

שרון רופא אופיר: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: לפני שאני אשמע את משרדי הממשלה אני רוצה לשמוע קצת מהציבור.

מירב בן ארי: אורטל שרעבי שהיא עדה לאלימות במשפחה, בבקשה.

אורטל שרעבי: אני בדיוק נמצאת במקום הזה ואני כבר שלושה חודשים באמת החלטתי שאני לוקחת על עצמי לעשות הכל כדי לשנות את זה ואני לא הולכת לברוח, אני לא הולכת להתחבא.

אורטל שרעבי: הציעו לי דירות מסתור בקנדה בגלל שהמצב שלי כל כך חמור.

אורטל שרעבי: ואני אומרת, ריבונו של עולם, אתם מכניסים אדם לתוך הכלא, כבר בכלא יש תכניות שיקום, יש עובדות סוציאליות, יש מטפלים, יש הכל.

אורטל שרעבי: זה חייב להיות קודם כל תנאי בסייסי.

אורטל שרעבי: אין דבר כזה אי אפשר להשאיר אותו כל החיים.

אורטל שרעבי: נכון, אי אפשר להשאיר אותו כל החיים, אבל אם הוא יודע שהוא נכנס, לא לשחק שש-בש ולהעביר את הזמן ולחשוב איך הוא יוצא ומתנקם בי עוד יותר ועוד יותר, והוא נכנס לתהליך שיקומי כשמבהירים לו שהוא בבעיה, כי בסופו של דבר אני חייתי עם הבן אדם הזה 13 שנה, לקח לי המון זמן לפתוח את הפה, כי באיזה שהוא מקום גם ריחמתי עליו, כי ידעתי מה הוא עבר, כי ידעתי איך הוא גדל, כי ידעתי שהבעיות האלה באות ממקום שהוא נפגע ולא טיפלו בו.

אורטל שרעבי: אנחנו תמיד מגיעים למקום של הטיפול.

אורטל שרעבי: וגם אני גדלתי בבית של אלימות, של סמים, של כל מה שצריך, וגם בי לא טיפלו.

אורטל שרעבי: אז מה קרה?

אורטל שרעבי: אני הגעתי לאותו גבר, אותו גבר הגיע אלי, שנינו נכנסנו שוב פעם לאותו מעגל בלי טיפול בלי כלום, ואני אומרת, 'קודם כל, אדוני אתה נכנס שנה, שנתיים, שלוש, אתה לא תגיע לטיפול, אין שום ביעה.

אורטל שרעבי: זה התנאי שלך'.

אורטל שרעבי: זה בדיוק מה שאמרתי אתמול בטלוויזיה.

אורטל שרעבי: אין דבר כזה שאי אפשר לחייב.

אורטל שרעבי: במדינה שלנו אפשר לחייב הכל.

אורטל שרעבי: אדם עובר 4,5 עבירות תנועה, לוקחים לו את הרישיון 'לך לנהיגה מונעת'.

אורטל שרעבי: למה פה כשזה רק רשיון לוקחים לו את הרישיון ומחייבים אותו לעבור?

אורטל שרעבי: למה פה כשכולם סביבי אומרים לי 'את בסכנת חיים ברמה הכי גבוהה' ומתוך הכלא הוא מתקשר אלי לפני חודש ואומר לי 'אני מבטיח לך שאני אשתחרר ואת תשלמי על הכל ואני אעשה לך ככה ואני אעשה לך ככה', הכל מתוך הכלא.

אורטל שרעבי: ובסוף הוא אומר לי 'אני יודע שהשיחה מוקלטת, ותעשי עם זה מה שאת רוצה'.

אורטל שרעבי: אתם יודעים למה?

אורטל שרעבי: כי הוא יודע שאו-טו-טו הוא משתחרר, גם בשחרור מינהלי דרך אגב יש סיכוי, בפברואר, ומי יעצור אותו?

אורטל שרעבי: עד שאני אזעיק את המשטרה ועד שאני אקרא ועד שאני אתלונן, אני לא אהיה פה.

אורטל שרעבי: אני והילדים שלי לא נהיה פה.

אורטל שרעבי: כי הוא אמר לי את זה כל הזמן במפורש 'ביום שאת תפני למשטרה, ביום שתעזי לעשות משהו, אני אגיד את זה בצורה הכי קשה, אני אשחט את הילדים מול הפנים שלך ואז אותך'.

קטי קטרין שטרית: לא יאומן.

אורטל שרעבי: כדי להתעלל בי, כדי להראות לי.

אורטל שרעבי: בכתב אישום רשום הכל.

אורטל שרעבי: רשום שהוא איים על השוטר בניידת כשהוא מצולם ומוקלט, בדיונים הוא איים, בהקלטות הוא איים.

אורטל שרעבי: אז אני אומרת, אתם רוצים עכשיו לשחרר אדם כי הוא ריצה את עונשו?

אורטל שרעבי: מה עוזר לי העונש?

אורטל שרעבי: מה אכפת לי כמה זמן הוא יושב בכלא?

אורטל שרעבי: זה גם מה שאמרתי לפרקליטה, 'תשימו אותו גם חודש בכלא', לא אכפת לי כמה זמן הוא יהיה בכלא.

אורטל שרעבי: אני רוצה שהוא יקבל טיפול בכלא, אני רוצה שלפני שהוא משתחרר יעשו לו אבחנת מסוכנות, אבחנה פסיכיאטרית.

אורטל שרעבי: אי אפשר לשחרר אדם בגלל שהוא סיים את העונש.

אורטל שרעבי: העונש זה לא הפתרון.

אורטל שרעבי: זה מה שאנחנו צריכים לשנות פה.

אורטל שרעבי: הזמן שמקציבים לו, הוא לא הפתרון.

אורטל שרעבי: ובמקרה שלי הפוך, הוצאתם לי אותו פי אלף יותר חמור.

אורטל שרעבי: פי אלף יותר נקמן, פי אלף יותר עצבני והוא ייצא ויעשה פה את הרצח הכי מזעזע, תזכרו מה אני אומרת לכם.

אורטל שרעבי: אני לא אתן לזה כי אני - - -

קטי קטרין שטרית: החוק שלי היה מונע ממנו את זה, אבל מה לעשות.

קטי קטרין שטרית: סירבו.

אורטל שרעבי: אני שישימו לי שומר מחוץ לבית, אין לי שום בעיה.

אורטל שרעבי: אבל אני אומרת לכם, והוא גם בסוף יתאבד.

אורטל שרעבי: למה?

אורטל שרעבי: כי הוא לא ייתן לכם אפילו את התענוג לעצור אותו כי אין לו מה להפסיד.

אורטל שרעבי: הוא יוצא, אין לו אישה, אין לו ילדים, היה לו עסק שהוא היה עושה כסף.

אורטל שרעבי: אין לו כלום.

אורטל שרעבי: מה נראה לכם?

אורטל שרעבי: שמה?

אורטל שרעבי: שאחרי שנה וחצי 'טוב, יאללה אני יוצא, אני מתחיל את החיים שלי מחדש'?

אורטל שרעבי: תבחנו.

אורטל שרעבי: למה לא שחררו אותו לשום מעצר בית?

אורטל שרעבי: למה לא שחררו אותו מהיום שהתקשרתי למשטרה, לא שחררו אותו פעם אחת.

אורטל שרעבי: למה השאירו אותו עד תום ההליכים?

אורטל שרעבי: כי קצין מבחן חתם שהוא לא מוכן לשחרר אותו כי הוא רואה שהוא ברמת מסוכנות גבוהה.

אורטל שרעבי: אז למה לפני שאתם משחררים אותו לציבור, לסביבה, זה לא רק אני, גם אבא שלי פה בסכנה, גם אמא שלי, גם האחים שלי.

אורטל שרעבי: אז כולנו נעבור לקנדה, כי מה, כי אי אפשר לעשות לו אבחנת מסוכנות?

אורטל שרעבי: כי אי אפשר לבדוק אם הבן אדם הזה מסוכן לסביבה?

אורטל שרעבי: ועכשיו כשאני מדברת, כרגע אני מדברת עליי.

אורטל שרעבי: אבל צריכים להבין שאלימות בסופו של דבר זה אלימות.

אורטל שרעבי: היום היא פוגשת אותי, מחר מישהי אחרת.

אורטל שרעבי: הנה אתמול על נהגי האוטובוסים, על בתי החולים.

אורטל שרעבי: ברור.

אורטל שרעבי: כי לא מטפלים בשורש הבעיה.

אורטל שרעבי: צריכים לבוא ולקום ולהגיד 'רגע, להזיז את כל הוועדות', אני הייתי בוועדה פה בשבוע שעבר בכנסת, אני אומרת לכם, באמת, אני לא מזלזלת, אני פשוט מנסה להסביר שיש פה בעיה שורשית עמוקה שזה עבודה, שזה הליך.

אורטל שרעבי: אבל אי אפשר כל הזמן לשים פלסתרים, אי אפשר כל הזמן לבוא ולהגיד 'טוב, זה ככה', 'טוב, נעשה ככה'.

אורטל שרעבי: הולכים לעשות עכשיו מערכת שיקום מחוץ לכלא.

אורטל שרעבי: הם צריכים להיערך לזה חצי שנה.

אורטל שרעבי: למה?

אורטל שרעבי: למה התקציבים האלה?

אורטל שרעבי: לא חבל?

אורטל שרעבי: הוא כבר בפנים.

אורטל שרעבי: לא חבל?

אורטל שרעבי: תנו לו את זה, זה כבר מוכן, כבר יש תקציבים.

אורטל שרעבי: מקלט לי ולילדים שלי עולה בסביבות 50,000 שקל בחודש.

אורטל שרעבי: לקנדה אתם רוצים להעביר אותי, קחו את התקציבים האלה תפנו אותם אליו, תעשו לו מערכת שיקומית כשהוא משתחרר, תפנו לבעיה, למקור של הבעיה.

אורטל שרעבי: תקשיבו, אני אומרת לכם את האמת, אני מותשת.

אורטל שרעבי: מותשת.

אורטל שרעבי: אני עם שבעה ילדים אין לי עזרה לא כלכלית, לא פיזית, לא כלום.

אורטל שרעבי: אני לא ישנה כל הלילה כי אני עם תינוק בן חצי שנה שמעיר לי את התינוקת ההיא, אני קמה עם הראש מפוצץ.

אורטל שרעבי: אם אני לא לוקחת כל היום כדורים, אני לא מתפקדת.

אורטל שרעבי: אני רוצה להשתקם, אני רוצה לשקם את החיים של הילדים שלי, אני לא פגשתי פסיכולוג כל השנה הזאת, למה?

אורטל שרעבי: כי אין לי זמן, כי אני מתעסקת עכשיו ב-SOS.

אורטל שרעבי: אמרתי לעובדת הסוציאלית 'למה פסיכולוג?

אורטל שרעבי: עוד כמה חודשים הוא משתחרר, תני לי להנות מהחיים'.

אורטל שרעבי: שמתם לי חמצן, עוד כמה חודשים החמצן יורד, וואלה, עזבו, למה?

אורטל שרעבי: למה לטפל?

אורטל שרעבי: למה?

אורטל שרעבי: כאילו בואו כבר נגיע לשורש של השורש של הבעיה.

אורטל שרעבי: אי אפשר כל הזמן לעבור עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה, זה צריך להיות פה, בקו הראשון.

אורטל שרעבי: כולם איתי, באמת שכולם איתי, העובדת סוציאלית, המשטרה, הפרקליטות, כולם אומרים לי 'אורטל את צודקת, אבל, אבל.

אורטל שרעבי: החוק אומר אבל'.

אורטל שרעבי: אין אבל.

אורטל שרעבי: מורידים את ה'אבל' הזה פשוט.

מירב בן ארי: תודה רבה אורטל.

מירב בן ארי: מילים לא פשוטות.

מירב בן ארי: אנחנו נשמע גם התייחסות.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את טל הוכמן משדולת הנשים בישראל.

טל הוכמן: תודה רבה ליושבת הראש.

טל הוכמן: אני מנהלת קשרי ממשל בשדולת הנשים.

טל הוכמן: דבר ראשון, תודה רבה אורטל, שבתוך כל הסיוט שאת עוברת את גם מפנה זמן לבוא ולדבר באמת על המחדלים האלה.

אורטל שרעבי: אין לי ברירה.

טל הוכמן: יש לי כמה שאלות.

טל הוכמן: דבר ראשון אני רוצה לדעת מי יושב פה בשולחן והוא אמון ואחראי על הנפגעות.

טל הוכמן: מי הוא זה ש- - -

מירב בן ארי: עזבי, אל תשאלי את השאלות שלי.

מירב בן ארי: דברי בשם שדולת הנשים על ההתמודדות שלכם.

מירב בן ארי: את השאלות מי אחראי, בשביל זה אני פה.

מירב בן ארי: דברי על שדולת הנשים.

טל הוכמן: אנחנו כבר הרבה שנים מתעסקות בנושא של אלימות במשפחה ואנחנו חלק אינטגרלי מהיום הזה ומכל האירועים שקורים השבוע.

טל הוכמן: אנחנו עובדות הרבה על הנושא של התכנית הלאומית למניעת אלימות במשפחה.

טל הוכמן: עכשיו נכנסו תקציבים חדשים, עדיין לא מספיק כמו שהובטחו אבל כן יש תחושה של עבודה ושל עשייה ושל התקדמות.

טל הוכמן: יש, כמו שהיו"ר ציינה, דברים שעדיין לא קורים, לדוגמה הנושא של יחידת המעקב אחרי גברים אלימים.

טל הוכמן: אנחנו על זה ואנחנו עושות את המעקב הזה ובודקות ורוצות להבין איפה באמת המשטרה, המשרד לביטחון פנים נמצא בתהליכים האלה של הנושא של האיזוק האלקטרוני, גם כאן.

טל הוכמן: כן יש לי שאלה שהייתי רוצה לבדוק.

טל הוכמן: בנוגע לעדכון הנפגעת, האם יש השתפרות, זאת אומרת האם הנהלת בתי המשפט מעבירה את המידע על שחרור של אסיר אלימות במשפחה טרם השחרור שלו?

טל הוכמן: האם היא מקבלת את הטלפון לפני שהוא משתחרר?

טל הוכמן: האם השירות הזה נעשה בעוד שפות מלבד השפה העברית?

טל הוכמן: אני חושבת שאלה השאלות הראשונות שהייתי רוצה לקבל עליהן תשובה, וכמובן גם הנושא של הטיפול, שזה לא ייתכן שיש אסירי אלימות במשפחה שמשתחררים בגלל שהם קיבלו שנה ומטה, הם לא מקבלים טיפול ייעודי.

טל הוכמן: אלה הדברים שאני אשמח לקבל עליהם התייחסות.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: לירן מזרחי מארגון משפחות נרצחים ונרצחות.

לירן מזרחי: שלום לכולם.

לירן מזרחי: אני חברת ארגון משפחות נרצחים ונרצחות.

לירן מזרחי: במקרה שלי אבא שלי נרצח לפני תשע שנים אצלי בבית על ידי פורצים, הרצח שלו לא כל כך קשור לדיון פה אבל מעצם היותי חברה בארגון אנחנו מלווים את כל מקרי הרצח שקורים.

לירן מזרחי: לאורך כל הדרך תמכנו וסייענו בכתיבה של הצעת החוק של ח"כ קטי שטרית, אנחנו מאוד בעדו.

לירן מזרחי: רק אתמול בערב דיברתי עם אחות של הנערה שנרצחה בבאר שבע לפני שבוע, שאם היה חוק פיקוח על אסירים כנראה שהיא הייתה עוד בחיים והרצח הזה היה נמנע.

לירן מזרחי: הוא השתחרר ממאסר על אלימות כנגד בת זוגו הקודמת, הוגשה גם על ידה תלונה על אלימות ועדיין ברגע שהוא השתחרר הוא עשה את מה שהוא עשה, וכמו שאמרו פה מי שדיבר לפניי, מי שהיה אלים פעם אחת, זה לא ייגמר עד שהוא לא יסיים את העבודה שאותה הוא רצה לעשות.

לירן מזרחי: נמצאת פה גם הדס ארנון שרעבי שאבא שלה נרצח בנשר, הוא נרצח על ידי רוצח משוחרר שסיים לרצות את העונש שלו, וזה הרצח השני שלו.

לירן מזרחי: אנחנו מאוד מדגישים את הצורך בפיקוח כמו שיש את הפיקוח על עבירות מין, המסוכנות של עברייני אלימות במשפחה ואלימות בכלל זה פשוט must.

קטי קטרין שטרית: בעיקר שהוא רוצח.

קטי קטרין שטרית: הוא פשוט רוצח.

קטי קטרין שטרית: הוא עשה עוד רצח, איך אפשר היה לשחרר אותו.

קטי קטרין שטרית: זה הדברים שאני לא קולטת.

קטי קטרין שטרית: איך אפשר היה לשחרר אותו.

לירן מזרחי: רוצחים בסופו של דבר משתחררים.

לירן מזרחי: אנחנו פוגשים את האלימות במקום הכי טראגי שלה, ובסוף התהליך של האלימות, ובגלל זה כל כך חשוב לנו שיהיה את הפיקוח הזה שיכול למנוע את הרצח הבא.

לירן מזרחי: אנחנו את היקירים שלנו כבר איבדנו, והדברים שאמרה פה קודם אורטל לגבי האלימות שהיא חווה הם דברים מזעזעים.

לירן מזרחי: החוק הזה לא צריך לעבור היום, הוא היה צריך לעבור כבר לפני שנים וזה משהו שחייבים לשים על השולחן.

לירן מזרחי: אני מקבלת את הנושא של השיקום ושל הטיפול באסירים, אבל עדיין הפיקוח עליהם אחרי השחרור, זה אויר לנשימה למשפחות של הנרצחים.

לירן מזרחי: גם אני, שאמנם לא חוויתי אלימות במשפחה ואבא שלי נרצח, יש לנו ועדת שחרורים לרוצח של אבא שלי בעוד חודש, גם אנחנו מפחדים מהיום שהוא ישתחרר.

לירן מזרחי: אנחנו לא מכירים אותו ואין לי מושג אם הוא יחזור או לא יחזור.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לעבור למשרדי הממשלה, אני רק רוצה לומר כמה התייחסויות לדברים ששמענו.

מירב בן ארי: קודם כל לגבי עצירי אלמ"ב בשחרור מינהלי, כמו שאמרתי, מחר הוועדה תדון על זה, בניגוד למה שקרה ב-2018 שכל מי שנכנס לכלא והשתחרר בשחרור מינהלי ולא החריגו את עבירות אלמ"ב, אז מחר בחוק זה מה שאנחנו נעשה, אנחנו נחריג את עבירות אלמ"ב, לא יהיה שחרור מינהלי ישיר בלי ועדה בתוך הכלא שתוודא אם אותו אדם יכול לצאת במינהלי, אז זה שתדעו.

מירב בן ארי: אז בואו נשים רגע שניה את השחרור המינהלי בצד כי אנחנו נדון בו מחר, והנה אני כבר אומרת לכם, כבר החוק מביא שינוי.

מירב בן ארי: אני כן רוצה התייחסויות למה שדיברו חברי הכנסת וגם אני, 1.

מירב בן ארי: מה לגבי האירוע הזה של יחידת מעקב, כי אני יודעת שזה נמצא אצלכם.

מירב בן ארי: מה לגבי אסירים עם הערכת מסוכנות גבוהה כמו שדיברה הגברת שרעבי, ממש דברים קשים, אנחנו חייבים לדעת מה קורה עם מסוכנות גבוהה.

מירב בן ארי: תתייחסו במילה למערכת המנע כי הבנתי שאתם כבר מעדכנים שינויי סטטוס, אז אולי תגידו איך אתם עובדים מול נפגע עבירה.

מירב בן ארי: כי לצערי במדינה שלנו נפגעי עבירה הם האחרונים בשרשרת המזון, הם האחרונים שמעדכנים אותם, אבל הבנתי שכאן יש שינוי, אז אני רוצה לשמוע התייחסות לזה.

מירב בן ארי: וכמובן מה מערכת השיקום של אותו אסיר שיוצא ושדווקא כן אומר 'אני רוצה להשתקם, אני רוצה לחזור למשפחה שלי, אני רוצה', יש גם כאלה, אנחנו יודעים מה עושים איתם.

מירב בן ארי: אז אתם רוצים שנתחיל עם המשרד לביטחון פנים או עם המשטרה, מי ידבר ראשון?

כנרת מנגן אלמליח: אני נציגת המשרד לביטחון פנים ואני יכולה להתייחס לנושא של הפיקוח הטכנולוגי.

כנרת מנגן אלמליח: נראה לי שבזה אני אתחיל ואז אני אעביר למשטרה, אם זה מקובל עלייך.

מירב בן ארי: בסדר.

כנרת מנגן אלמליח: בוקר טוב.

כנרת מנגן אלמליח: אני מרכזת את הטיפול באלימות במשפחה במשרד לביטחון פנים ואני אשמח להתייחס לסטטוס החלת הפיקוח הטכנולוגי למאויימי אלמ"ב.

כנרת מנגן אלמליח: ביום ראשון האחרון השר אישר את המלצות עבודת המטה שהחלה בפברואר שנה שעברה.

כנרת מנגן אלמליח: עבודת המטה התייחסה לבחינה של התופעה בישראל, לתשתית החוקית הקיימת, לסקירה השוואתית אודות השימוש בפיקוח הטכנולוגי במדינות העולם, והתפיסה המבצעית והמערך הטכנולוגי - - -

מירב בן ארי: תדברי בקול.

מירב בן ארי: את לא חייבת להקריא מהדף.

מירב בן ארי: אם את מקריאה, תתני לי.

מירב בן ארי: אני לא מבינה שום דבר.

מירב בן ארי: את אחראית במשרד לביטחון הפנים על הנושא הזה שכל חברי הכנסת פה זועקים ואורטל.

מירב בן ארי: תדברי בקול ברור, נהיר, שנבין אותך.

מירב בן ארי: אני מטר ממך ואני לא מבינה כלום.

כנרת מנגן אלמליח: טוב.

כנרת מנגן אלמליח: ביום ראשון האחרון השר שלנו אישר את המלצות עבודת המטה הנוגעות לפיקוח הטכנולוגי למאוימות במעגל האלימות במשפחה.

כנרת מנגן אלמליח: במסגרת עבודת המטה בעצם באנו והצהרנו שמדובר בכלי אחד שנועד להצטרף לשורה של כלים שנועדו בעיקר להגביר את רמת הבטחון האישי ואת תחושת הבטחון האישי של המאויימות במעגל - - -

מירב בן ארי: את מדברת על אזיק אלקטרוני?

כנרת מנגן אלמליח: כן.

מירב בן ארי: שזה עבודת מטה?

מירב בן ארי: שיש חוק של הממשלה שחברות הכנסת פה רובן - - -

כנרת מנגן אלמליח: כן.

מירב בן ארי: שזה אזיק אלקטרוני?

כנרת מנגן אלמליח: נכון.

מירב בן ארי: לאותם משוחררים?

כנרת מנגן אלמליח: הגדרנו כמה אוכלוסיות יעד שבעצם - - -

מירב בן ארי: מי הן אוכלוסיות היעד?

כנרת מנגן אלמליח: חשודים ששוחררו בתנאים מגבילים, עצורים שהוגש כנגדם כתב אישום.

כנרת מנגן אלמליח: יש כמה אוכלוסיות גם בהליך האזרחי, כאלה שהוגש נגדם צו הגנה.

כנרת מנגן אלמליח: עומד על הפרק גם הנושא של אסירים בשחרור מלא ועד לרמת מסוכנות גבוהה.

איתמר בן גביר: לא הבנתי, איך תשימו איזוק אלקטרוני על אסירים בשחרור מלא?

איתמר בן גביר: בן אדם ריצה את העונש שלו, סיים את כל השלבים.

איתמר בן גביר: איך תשימו - - -

מירב בן ארי: בתקופה של שנה ראשונה שהוא עם קצין מבחן.

איתמר בן גביר: לא, אני מדבר אחרי.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אני אומרת, השתחרר, יש לו קצין מבחן.

איתמר בן גביר: אחרי זה, מה קורה?

איתמר בן גביר: הוא קיבל שלוש שנים - - -

מירב בן ארי: לא, אני אומרת, אם הוא משתחרר רגיל יש לו קצין מבחן.

מירב בן ארי: באמצעות קציני המבחן אפשר לשים אזיק אלקטרוני?

מירב בן ארי: זה מה ששואל חבר הכנסת בן גביר.

יפעת חסון: אם אפשר רק להבהיר - - -

מירב בן ארי: מי את?

יפעת חסון: יפעת חסון ראש מדור נפגעי עבירה.

מירב בן ארי: אז תני לי שניה לסיים איתה, ואז תעירי את כל ההערות.

יפעת חסון: לא, זה בהקשר לשאלת חבר הכנסת.

יפעת חסון: כל האוכלוסיות שכנרת ציינה, בכולן נדרש תיקון חקיקה בשביל להחיל את ה- - -

מירב בן ארי: ברור.

יפעת חסון: לא, זה לשאלה איך - - -

ענבר בזק: לא, זה לא ברור.

ענבר בזק: סליחה.

מירב בן ארי: לא, החוק כבר עבר בטרומית.

מירב בן ארי: אני אסביר, החוק עבר בטרומית וכרגע ממתין להצעת החוק הממשלתית.

מירב בן ארי: אבל בדיון הזה, וזו הנקודה שצריך להתייחס וגם אתם, זה לא על מי שחשוד, אוקיי?

מירב בן ארי: ולא על מי שנמצא כרגע בתהליך.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לדעת, כי גם הגדרתי את זה טוב בנושא, מה קורה כשהוא משתחרר.

מירב בן ארי: את יכולה להסביר לי?

כנרת מנגן אלמליח: אני אנסה.

כנרת מנגן אלמליח: כרגע הכוונה שלנו זה בשלב הראשון להחיל את הפיקוח הטכנולוגי בהיקף מצומצם על אוכלוסיית החשודים.

ענבר בזק: על חשודים או אסירים?

ענבר בזק: יש הבדל.

איתמר בן גביר: חשודים.

איתמר בן גביר: היא לא יכולה, בן אדם משתחרר, היא לא יכולה לעשות.

ענבר בזק: רק בשלב המעצר ימים.

ענבר בזק: אבל אנחנו שואלים פה על אסירים שהשתחררו מהכלא.

כנרת מנגן אלמליח: תנו לי לנסות להסביר את עצמי.

כנרת מנגן אלמליח: בשלב הראשון הכוונה היא להחיל את הפיקוח הטכנולוגי על האוכלוסייה הזאת בהיקף מצומצם, ולבוא ולראות איך אנחנו מתנהלים עם הכלי במדינת ישראל.

כנרת מנגן אלמליח: אחרי זה במעלה הדרך, וככל שיופקו הלקחים מהחלת השלב הראשון של היישום, תיבחן ההכלה על אוכלוסיות יעד נוספות, לרבות האוכלוסייה שנמצאת - - -

מירב בן ארי: מה עוד את נותנת לי כמשרד לביטחון פנים על הטיפול באסירים משוחררים?

כנרת מנגן אלמליח: זה על גורמי - - -

מירב בן ארי: המשטרה?

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: בבקשה.

דנה בן-צבי: בוקר טוב.

דנה בן-צבי: אני ראש חוליית אלימות במשפחה במדור נפגעי עבירה.

דנה בן-צבי: החל מאוקטובר 2020 התחלנו בממשק חדש במסגרתו מועברות סקירות שחרור על אסירים משב"ס למשטרה, בסקירות האלה יש גם מידע אינפורמטיבי וגם מידע, שורה תחתונה של ועדות השחרור לגבי המסוכנות שלו.

דנה בן-צבי: סקירות אלה עוברות בעצם לגורם חקירות, אנחנו כתבנו הנחייה פנימית בנושא הזה, ולמעשה לרוב זה מתקבל שבועיים לפני השחרור שלו, כשזה מתקבל אנחנו יוצרים קשר עם קורבן העבירה, מעדכנים אותה בדבר השחרור ובודקים אם היא מעודכנת גם על ידי עו"ס הקהילה, וגם מנסים לעשות איזו שהיא הערכת מסוכנות טלפונית איתה ולהבין מה היא חשה לגבי השחרור.

דנה בן-צבי: במסגרת אותה שיחה אנחנו מכניסים אותה שוב ל רשימת הנשים בסיכון של אותה תחנה, במסגרת נוהל טיוב.

דנה בן-צבי: השיח הזה מתבצע איתה ותוך כדי השיח אנחנו שוב מלווים אותה למשך לפחות שלושה חודשים ומציעים לה מספר דברים שאנחנו מציעים במסגרת נוהל הטיוב.

דנה בן-צבי: אם זה - - -

קטי קטרין שטרית: לשלוח אותה לקנדה למשל?

קטי קטרין שטרית: זאת אומרת בשיחה טלפונית בעצם את בודקת?

דנה בן-צבי: בשיחה טלפונית ומעקב במשך שלושה חודשים וניסיון ללוות אותה בתהליך הזה של השחרור, עד כמה שאנחנו יכולים.

קטי קטרין שטרית: את יכולה להסביר לגבי התהליך הזה שאת אומרת שאתם מלווים אותה, במה זה מתבטא?

קטי קטרין שטרית: האם תהיה ניידת מתחת לבית שלה?

קטי קטרין שטרית: האם יבדקו כל צעד שלה?

דנה בן-צבי: - - - של אישה בסיכון של תחנה זה בעצם שלכל תחנה יש רשימת נשים בסיכון שבעצם מנהלות קשר רציף איתה למשך שלושה חודשים לפחות.

דנה בן-צבי: המשמעות היא שהיא מוכרזת במערכת מוקדים של המשטרה, שיש תגבור ניידות, שיש שיח רציף איתה, שכן מנסים להביא אותה שוב לטיפול ולשיח עם הרווחה.

דנה בן-צבי: אלה האמצעים שיש לנו כיום.

מירב בן ארי: תגידי רגע, קודם כל את אומרת שהחל מהשנה האחרונה, כנראה גם בגלל מה שהיה כאן, בעצם יש לכם קודם כל תקשורת ישירה מול שב"ס ושב"ס מעדכן אותכם לפני שאותו אסיר אלמ"ב משתחרר וחוזר לקהילה, זה קודם כל?

דנה בן-צבי: זה קודם כל.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: וברגע שאתם יודעים שהוא מיועד לשחרור אז בעצם אתם מזמינים את אותה נפגעת עבירה, מדברים איתה, איך זה עובד?

דנה בן-צבי: מחדשים את השיח איתה.

דנה בן-צבי: מדברים איתה ומקיימים דיונים עליה ביחד עם שותפינו ברווחה.

קטי קטרין שטרית: יחד איתה?

קטי קטרין שטרית: היא מגיעה?

דנה בן-צבי: יחד איתה, אני חושבת שכן.

דנה בן-צבי: כן.

דנה בן-צבי: היא אמורה להיות.

קטי קטרין שטרית: לא, לא 'אני חושבת'.

קטי קטרין שטרית: אנחנו רוצים תשובות, אני אגיד לך למה, כי אין תהליך.

קטי קטרין שטרית: התהליך הוא מאוד מאוד, את יודעת, מרימים לה טלפון, 'היי אורטל, הוא משתחרר'.

קטי קטרין שטרית: כאילו מה?

קטי קטרין שטרית: באמת מה- - -

אורטל שרעבי: 'תארזי מזוודות'.

קטי קטרין שטרית: את עכשיו נמצאת במה שנקרא שעון חול, זהו, או-טו-טו, את עוברת לעולם הבא.

קטי קטרין שטרית: כי זה מה שהולך לקרות.

קטי קטרין שטרית: אין פתרון אחר.

איתמר בן גביר: אבל יותר מזה, מה שאת אומרת כאן מזכיר לי, היו לי איומים על החיים אז התקשרו אלי מקצין הכנסת ואמרו לי 'תשמע, ניתן לך אפליקציה של מוקד 100, אם מישהו יעשה לך משהו, תתקשר'.

איתמר בן גביר: זה לא עובד ככה.

איתמר בן גביר: השאלה היא כזאת, לדוגמה אורטל מספרת, והיא ישבה אצלי גם, שהבן אדם בא ואיים עליה תוך כדי שהוא יושב בכלא, נכון?

איתמר בן גביר: תוך כדי שהוא יושב בכלא בא ואמר לה 'אני אמשיך, אני אבוא, אני אעשה, אני זה'.

איתמר בן גביר: כאן יש לכם סמכות.

איתמר בן גביר: במקום שאין לכם סמכות, אין לכם סמכות.

איתמר בן גביר: הבן אדם משתחרר, אני לא יוד מה אתם יכולים לעשות, יש שאלה של שיקום שבעיני זה הדבר הכי חשוב בגלל שהסמכות שלכם נעצרת באיזה שהוא מקום.

איתמר בן גביר: אבל כשבן אדם בא תוך כדי שהוא מרצה את המאסר שלו אומר לה 'אני אחסל אותך' 'אני אהרוג אותך', מה הבעיה לפתוח לו עוד תיק ולשלוח אותו, להפעיל לו את התנאים?

דנה בן-צבי: זה אכן מה שקרה.

דנה בן-צבי: הבן אדם מבצע עבירה מהכלא והעבירה מדווחת, נפתח תיק.

דנה בן-צבי: כרגע בסיפור הספציפי הזה יש תיק שהגיע לתביעות, אנחנו מחכים לכתב אישום שאני מאוד מקווה שיוגש בימים הקרובים.

איתמר בן גביר: אתם עצרתם אותו שוב?

איתמר בן גביר: את יודעת שאסיר כזה אתם יכולים לעצור אותו עוד פעם במעצר עד תום ההליכים.

דנה בן-צבי: אני צריכה לבדוק את זה, אבל תיק קיים.

קטי קטרין שטרית: אמרה את זה גם שופטת בבית המשפט המחוזי במשפט של צבי שיסל, כי הוא אמר את זה.

קטי קטרין שטרית: 'אין בעיה, תכניסו אותי לעשר שנים, אני יוצא, אני הולך לרצוח'.

קטי קטרין שטרית: בן אדם אומר את זה.

קטי קטרין שטרית: אומר את זה בבית המשפט.

קטי קטרין שטרית: מה עוד נותר?

מירב בן ארי: יש לי שאלה מה לגבי אדם שאנחנו יודעים שהוא מסוכן, שהוא ברמת מסוכנות גבוהה, שגם מתוך הכלא אנחנו יודעים שהוא איים על האישה.

מירב בן ארי: מה הסטטוס, למה לא יושבים עליו חוץ מלשבת עליה?

קטי קטרין שטרית: מירב, אין חוק.

קטי קטרין שטרית: אין חוק.

מירב בן ארי: עזבי רגע חוק, לא נעים לי להגיד משהו בתור אחת שחוקקה 14 חוקים פה.

קטי קטרין שטרית: זה החוק.

מירב בן ארי: הנה אני אומרת לך.

מירב בן ארי: עוד חוק ועוד חוק, אני בכלל בגישה של להפחית חקיקה.

מירב בן ארי: אוקיי?

מירב בן ארי: אבל עם כל הכבוד, אני מבינה חוק חוק, הרבה יותר חשוב לי - - -

קטי קטרין שטרית: מה לעשות, אבל אין להם כלים.

מירב בן ארי: אז הנה אני אומרת לך, זה לא - - -

קטי קטרין שטרית: הנה, בן אדם אומר 'אני יוצא, אני רוצח' אי אפשר לעשות כלום.

מירב בן ארי: הוויכוח מיותר כי אנחנו שתינו באותו צד, זה קודם כל.

מירב בן ארי: אני פשוט חושבת שהרבה מעבר לחוק חוק חוק, אם המשטרה תעשה פעולות בתוך המשטרה, עם כל הכבוד, זה הרבה יותר יציל את הנשים מעוד עשרה חוקים, והנה אני אומרת את זה כמחוקקת שהעבירה מלא חוקים.

מירב בן ארי: לא, אני רוצה לדעת אם היום אותו אסיר מסוכן שאנחנו יודעים שלא עבר תהליך שיקום, התנגד לתהליך השיקום, גם לא כולם אומרים 'רוצים', אסיר שהתקשר שבועיים לפני, אמר לה 'אני חוזר הביתה אני רוצח אותך'.

מירב בן ארי: היא אמרה את זה, אבל היא לא היחידה.

מירב בן ארי: האם המשטרה יושבת גם עליו?

מירב בן ארי: תסבירי לי את זה.

יפעת חסון: אני מבקשת להבהיר וזה בדיוק מה שאמר ח"כ בן גביר.

יפעת חסון: אסיר שאיים, שאמר 'אני הולך לרצוח' זה אסיר שביצע עבירה חדשה ולכן הטיפול המשפטי שצריך להיות - - -

מירב בן ארי: להגיש כתב אישום, עזבי, לא הגישו.

מירב בן ארי: על מה את מדברת?

מירב בן ארי: יש לי כאן תיקים, את יודעת כמה תיקים על הטרדות מיניות בכלל פותחים כתב אישום?

מירב בן ארי: אתמול היו לי כאן הורים שהגננת כמעט הרגה להם את הילד, יום למחרת סגרו את התיק.

מירב בן ארי: על מה את מדברת?

מירב בן ארי: בואי נתקדם לחיים עצמם.

מירב בן ארי: אני יודעת מה זה, אני באמת, עבדתי עם המשפחות האלה עשר שנים, לפני שהגעתי לכלא.

מירב בן ארי: עזבי, לא נפתח כתב אישום.

מירב בן ארי: לא נפתח מעצר.

מירב בן ארי: אומרת האישה לשוטר בתחנה 'הוא משתחרר עוד שבועיים והוא התקשר אלי, הקלטתי את השיחה'.

אורטל שרעבי: אז אני אגיד לך מה הקצין אמר לי.

אורטל שרעבי: זימנו אותו לחקירה, הביאו אותו לירושלים מהכלא, הוא אמר לי 'אני מבקש ממך לא למנוע מהילדים לדבר איתו'.

אורטל שרעבי: אמרתי לו 'מה? הוא פגע בילדים'.

מירב בן ארי: תגידי לי מה קורה עם אסיר מסוכן שלא נפתח בגינו עוד כתב אישום מהכלא.

יפעת חסון: אם הוא לא ביצע עבירה למעשה אין לי כמשטרת ישראל סמכות לכל פעולה - - -

מירב בן ארי: לשבת עליו פיזית כשהוא יוצא.

יפעת חסון: אין לי סמכות.

איתמר בן גביר: זה ברור.

איתמר בן גביר: אבל במקרה הזה בן אדם שמאיים ואומר 'אני ארצח אותך' זה סעיף 192.

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל לא תמיד - - -

יפעת חסון: נכון מאוד.

יפעת חסון: צריך להיפתח נגדו תיק והוא צריך גם להיעצר על התיק החדש, ואם זה לא נעשה, כך הדברים צריכים להיעשות, במאה אחוז.

יפעת חסון: ככל שהוא לא ביצע עבירה חדשה, אין לי סמכות.

מירב בן ארי: את יודעת שעכשיו, בגלל שאני חודשיים בנושא של הפשיעה במגזר, שיש אנשים שהמשטרה מכירה, מכירה שהם מה שנקרא בכירי הפושעים, היא יושבת עליהם.

מירב בן ארי: היא יושבת עליהם בניידת תנועה כשהוא יוצא מהבית והוא עושה איזו שהיא טעות, היא יושבת עליהם על חשבונות הבנק שלו.

מירב בן ארי: אני רק אומרת, אם אנחנו יודעים שיש לנו מגפה הרבה יותר מהקורונה, היא מגפה ששנים פה כבר, של אלימות בתוך המשפחה, למה לא לחשוב קצת מחוץ לקופסה ולחשוב חוץ מלתת לה אפשרות לברוח לקנדה, להכניס את כל הילדים למקלט, לנתק אותם מבתי הספר, מהגנים, מהמשפחה, מהסבא והסבתא, למה במקום זה כשאנחנו יודעים שיש אסיר מסוכן שלא נפתח בגינו עוד כתב אישום, ואת צודקת, צריך לפתוח כתב אישום.

מירב בן ארי: היא צריכה להתלונן.

מירב בן ארי: אבל בוא נגיד, למה כשיש את אותם אסירים, כמה, הרי בסוף כמה השתחררו?

מירב בן ארי: 200 השתחררו מבין עברייני המין.

מירב בן ארי: אני בטוחה שמתוכם יש גם חלק שאמרו 'אני לא רוצה לפגוע במשפחה שלי יותר, הבנתי'.

מירב בן ארי: אבל מתוך אותם עשרות, אי אפשר, המשטרה, שהם יהיו כמו שהיא אמורה להיות מוגנת, ככה אמורים להיות עליו?

יפעת חסון: אז אני אשיב, לגבי עברייני מין, בחוק לפיקוח על עברייני מין מורשעים, החוק מקנה סמכות לבית המשפט - - -

קטי קטרין שטרית: חזרנו לחוק.

יפעת חסון: בנוסף לעונש, להטיל פיקוח לאחר ריצוי העונש.

יפעת חסון: אין סעיף מקביל לעברייני אלימות במשפחה.

יפעת חסון: הסמכויות שאת דיברת עליהן שהמשטרה מפעיל החברה הערבית, כל הסמכויות האלה, זה סמכויות כלפי אנשים שיש לגביהם חשדות לביצוע עבירות ולכן מתבצעות לגביהם פעולות - - -

מירב בן ארי: גם פה יש חשדות לביצוע עבירות.

מירב בן ארי: רק פה, בעבירה הזאת הוא גם יכול להרוג אותה.

יפעת חסון: כשהוא רק מסוכן ועדיין אין חשד לביצוע עבירה, ורק נשקפת ממנו סכנה נדרש הליך מניעתי ולא הליך חקירה.

יפעת חסון: צריך להבדיל.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: עידו מהממ"מ, רצית לשאול.

מירב בן ארי: בבקשה.

עידו אבגר: תודה גבירתי.

עידו אבגר: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

עידו אבגר: יש לי שתי שאלות לגבי הממשק החדש בין שב"ס למשטרה.

עידו אבגר: א.

עידו אבגר: האם הדיווח מתרחש לפני תאריך השחרור המינהלי, שאני יודע שבמערכת מנע הוא לא בהכרח מעודכן.

עידו אבגר: ב.

עידו אבגר: האם הנוהל הזה תקף גם לאסירים בפרופיל אלמ"ב, בעצם אסירים שנמצאים בכלא על עבירות שהן לא עבירות אלימות במשפחה, אבל יש מידע מודיעיני שהם עשויים להוות סיכון, האם גם הם נכנסים לתוך הנוהל הזה.

עידו אבגר: תודה.

דנה בן-צבי: אני אשיב.

דנה בן-צבי: לגבי השאלה הראשונה, הסקירות מתקבלות כשבועיים לפני השחרור, לפעמים הן מתקבלות גם הרבה קודם והן מתריעות על השחרור המינהלי האופציונלי, ואז אנחנו מחכים לקראת השחרור.

דנה בן-צבי: לגבי השאלה השניה, נכון להיום הממשק מכיל גם פרופיל אלמ"ב, אבל יכול להיות שהממשק הזה יצטמצם, אנחנו עדיין בתהליך חשיבה כי יש איתו כמה בעיות.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את השב"ס.

מירב בן ארי: בבקשה גבירתי.

רביד צברי: צהריים טובים.

רביד צברי: אני ראש ענף טיפול ייעודי בשירות בתי הסוהר.

רביד צברי: אני רוצה כן להציג את הזווית מתוך הכלא, הדברים שאמרתם הם דברים מאוד קשים.

רביד צברי: שב"ס שותף למאבק למניעת אלימות במשפחה ורואה את זה כיעד מרכזי ומשמעותי בתחום הטיפול בכלא.

רביד צברי: הטיפול באסירי אלימות במשפחה נעשה על פני כל רצף המאסר של האסיר והוא נובע ואופן הטיפול בעצם נבנה על פי איבחון צרכים שנעשה לאסיר, ואיתור הצרכים שהוא נדרש.

רביד צברי: לעתים יש צרכים מקדימים מחייבים לפני טיפול באלימות במשפחה, למשל אם יש רקע של התמכרות או רקע של שימוש בסמים או ייצוב מצב נפשי, אי אפשר להתחיל בטיפול ייעודי באלימות במשפחה עד שבעצם לא מטפלים בתהליכים מקדימים.

רביד צברי: הטיפול בשירות בתי הסוהר נעשה במספר דרכים, החל מטיפול קבוצתי באגפים עם כל מיני קבוצות להעלאת המודעות, לטיפול באלימות במשפחה, לצורך בלהבין שהבן אדם זקוק לטיפול.

רביד צברי: טיפול פרטני וכמובן בסוף טיפול מחלקתי שנעשה במסגרות מחלקות ייעודיות לאסירי אלימות במשפחה.

רביד צברי: אני חייבת להגיד שהגיוס לטיפול של אסירי אלימות במשפחה הוא קשה לא רק בשב"ס אלא גם בקהילה, מסיבות מגוונות.

רביד צברי: יש על זה גם הרבה חומר כתוב, גם מסיבות שקשורות להכחשה, מסיבות שקשורות לעמידה מול הממסד וכדומה ואנחנו משקיעים מאמצים רבים ויצירתיים כדי לגייס לטיפול, כי טיפול ללא הסכמה הוא טיפול מאוד מורכב וטיפול קשה.

קטי קטרין שטרית: אתם נתקלים בזה עם עברייני מין שהם לא מעוניינים?

רביד צברי: לא שמעתי את השאלה.

קטי קטרין שטרית: שאלתי אם אתם נתקלים במה שעכשיו פירטת, שזה מאוד חשוב, האם אתם נתקלים באותה התנגדות גם אצל עברייני מין?

רביד צברי: אנחנו נתקלים בהתנגדויות - - -

קטי קטרין שטרית: ואז אתם כן ממשיכים לטפל.

רביד צברי: אנחנו עושים מאמצים מאוד גדולים לשלב בטיפול גם אסירים שאפילו רק אומרים 'אני מסכים', אפילו לא אומרים שהוא עשה את כל העבירה, אנחנו ממש ממש, לעומת העבר שפעם היינו צריכים שהאסיר יודה כדי להשתתף בטיפול, היום אנחנו כבר לא שם.

רביד צברי: אנחנו ממש כל אסיר שרק איך שהוא אנחנו מצליחים לגייס אותו לטיפול, אנחנו מכניסים אותו לתהליך טיפולי.

קטי קטרין שטרית: אבל הוא חולה.

קטי קטרין שטרית: אם הוא כל כך אלים זה סוג של מחלה.

קטי קטרין שטרית: הם לא מודעים לזה שהם חולים.

קטי קטרין שטרית: לכן אם אני אגיד לו 'מוצ'יניו קוצ'יניו' אולי באמת יקבל איזה שהוא טיפול, הרי זה לא יקרה.

קטי קטרין שטרית: ואם הוא יידע שיש לו איזו שהיא מידה, שבוחנים את מידת המסוכנות שלו והוא יידע שעומדת איזו שהיא חרב שאומרת לו 'במידה ולא תקבל את הטיפול נאריך לך או נוריד לך הטבה כזו או אחרת' אז הוא יעשה את זה בעל כורחו ואז אולי הוא באמת ייכנס לטיפול וישתנה.

רביד צברי: במסגרת הכלא זה נעשה, מי שלא נכנס לטיפול באמת לא זוכה לדברים מסוימים ומי שנכנס לטיפול כן זוכה להטבות.

רביד צברי: ומי שנכנס לטיפול בכלא ולא עושה טיפול משמעותי אז - - -

מיכל מרים וולדיגר: אין לכם מספיק כוח אדם בכלא.

מיכל מרים וולדיגר: יש לכם מחסור בעו"סים, יש לכם מחסור - - -

רביד צברי: נכון.

מירב בן ארי: תמשיכי.

רביד צברי: אבל אנחנו עדיין משקיעים בטיפול ועדיין משקיעים שם מאמץ.

רביד צברי: אני חייבת להגיד שהשנה שמנו לנו ליעד להעלות את אחוז משתתפי הטיפול באלימות במשפחה ואכן העלינו את אחוז המשתתפים בטיפול באלימות במשפחה מ-63% ל-73% וזה היעד ששמנו לעצמנו.

רביד צברי: כן חשוב לי להגיד שהטיפול השנה, בשנה האחרונה, שמנו לעצמנו לפתוח מחלקות ותכניות חדשות גם לעצורים וגם לשפוטים קצר.

רביד צברי: מתוך איזו שהיא תפיסה - - -

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אז היום בעצם מי שנשפט לפחות משנה לא יכול להשתתף בתכנית?

רביד צברי: ועכשיו הוא יכול.

רביד צברי: יש לנו תכנית חדשה בבית סוהר כרמל שפועלת מזה מספר חודשים שמיועדת לאסירים שתקופת המאסר שלהם מאוד קצרה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כי 2/3 מאסירי אלמ"ב הם מתחת לשנה.

רביד צברי: נכון.

רביד צברי: לפי הנתון האחרון יש לי 15 מתחת לשנה ועד שלוש שנים 36%.

רביד צברי: אבל זה עדיין אחוז גבוה.

רביד צברי: התכנית בכרמל באמת עובדת מאוד יפה והיא אמורה להיפתח במחוזות האחרים ממש במהלך השנה הקרובה.

רביד צברי: אותו דבר תכנית לעצורים, מתוך איזו שהיא תפיסה שהטיפול באסיר צריך להתחיל כבר בשלב המעצר ולא לחכות עד - - -

מירב בן ארי: מתי תתחיל התכנית לעצורים?

רביד צברי: התכנית לעצורים כבר החלה, יש לנו תכנית ראשונה כזאת בבית סוהר צלמון וגם היא עתידה להתרחב, היא סיימה עכשיו שלב פיילוט, אנחנו בשלב הפקת הלקחים ולאחר מכן התכנית תורחב גם כן.

מירב בן ארי: תגידי, מה לגבי העובדה שאין שיקום בשפה הערבית של תכנית הטיפול הזו?

רביד צברי: הטיפול בכלא בכל התחומים לא נעשה בשפה הערבית.

רביד צברי: הטיפול בכלא הוא טיפול רגיש תרבות, אנחנו עובדים על למידה רגישת תרבות, אבל הטיפול עצמו - - -

מירב בן ארי: איך רגיש תרבות אם הוא לא מבין את השפה?

רביד צברי: לא, הטיפול עצמו לא נעשה בשפה הערבית ומי שנזקק לתגבור בשפה הוא הולך ללמוד ולרכוש שפה, אבל בכל תחומי הטיפול בכלא, הטיפול הוא בשפה העברית.

מירב בן ארי: למה אבל?

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שרוב ה-, כמה אסירים יש לך של אלמ"ב שהם דוברי ערבית?

רביד צברי: יש לזה המון הסתעפויות והשגות, אבל גם מתוך תפיסה שה- - -

מירב בן ארי: אי אפשר לעשות תכנית אחת בערבית?

רביד צברי: זה עניין שהוא יותר מורכב.

רביד צברי: מעשית אפשר, השאלה, אם אנחנו נתחיל לעשות טיפול בערבית אנחנו נצטרך לעשות גם באמהרית, גם ברוסית.

מירב בן ארי: סליחה, כמה אסירי אלמ"ב הם ערבים?

מירב בן ארי: מישהו יודע?

מירב בן ארי: אני לא יודעת, בביקורים שלי בבתי הכלא - - -

קטי קטרין שטרית: אבל הם גדלו במדינה, הם יודעים.

קטי קטרין שטרית: הם לא מדברים עברית?

מירב בן ארי: לא, קודם כל בביקורים שלי בבתי הכלא כל - - -

קטי קטרין שטרית: הם לא מדברים עברית.

מירב בן ארי: רגע, שניה, אני אומרת אבל - - -

קטי קטרין שטרית: ואז תצטרכי אמהרית ותצטרכי רוסית.

מירב בן ארי: למה לא?

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שבביקורים שלי בבתי הכלא ראיתי הרבה מאוד אסירים ערביים והרבה מאוד אסירים יוצאי אתיופיה.

מיכל מרים וולדיגר: אם רוצים שיקום אז - - -

מירב בן ארי: ברור, לגמרי.

מירב בן ארי: את יודעת מה, גם באמהרית.

מירב בן ארי: אני לא יודעת, בכל בתי הכלא שביקרתי בחודשיים האחרונים וביקרתי בכמה, מלא יוצאי אתיופיה, מלא מהמגזר הערבי, ואני חושבת, אגב, באלמ"ב, ואני חושבת שאם אנחנו כמדינה רוצים לעשות תהליך של שיקום ועוד בעיקר שאני יודעת שנציבה, אחד היעדים שלה באמת זה הנגשה לאוכלוסיות שהן מיוחדות, אני יודעת, אז למה לא לחשוב, כמו שחברת הכנסת הוסיפה, גם ליוצאי אתיופיה.

מירב בן ארי: שהשפה, כן, ברור, אני רוצה שילמדו עברית, ושכולם ידברו עברית.

מירב בן ארי: אבל אם הוא לא מבין את הטיפול בעברית והוא כן רוצה?

רביד צברי: הסוגייה נמצאת על שולחננו ואנחנו עוסקים בה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז זה גם יהיה על שולחננו.

רביד צברי: אבל בכל מקרה הטיפול ניתן בשפה העברית עם התייחסות - - -

מירב בן ארי: אני רוצה שאת תעבירי את זה הלאה ואני אישית רוצה לדעת שזה מתקדם.

מירב בן ארי: זה נושא חשוב.

מירב בן ארי: נושא כל כך חשוב.

מירב בן ארי: כל חבר כנסת שילך למתקן כליאה, כמו שאתם אוהבים לומר את זה, יראה את מגוון האוכלוסייה בעבירות אלמ"ב.

מירב בן ארי: אגב, גם אלו שנרצחות.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: עוד הערות של שב"ס?

רביד צברי: רק לציין את שיתופי הפעולה - - -

מירב בן ארי: בואי תספרי לנו, גם ניתן לך קצת משהו אופטימי.

מירב בן ארי: כמה אסירים באמת עברו את התכנית הזאת?

רביד צברי: באמת שמנו לנו השנה יעד, באמצעות השר הקודם, באמת להעלות את אחוזי המשתתפים בטיפול באלימות במשפחה.

רביד צברי: נכון להיום יש בשב"ס כ-1,100 אסירים שפוטים על אלימות במשפחה וכ-640 עצורים.

רביד צברי: הנתון של ממש לפני שבועיים, 73% מכלל אסירי אלימות במשפחה משולבים בטיפול באלימות במשפחה על פני הרצף, החל מטיפול קבוצתי ועד לטיפול ייעודי במחלקות שזה מבחינתנו המסה החשובה שלשם אנחנו שואפים שהם יגיעו.

רביד צברי: אנחנו באמת משקיעים בזה מאמצים מאוד מאוד כבירים לגייס את האסירים לתהליך טיפולי משמעותי, אנחנו מבינים את החשיבות של זה, יש לנו שיתופי פעולה מצוינים גם עם משטרת ישראל וגם עם גורמי הרווחה כדי באמת לנסות כמה שיותר להשקיע בטיפול ולהשקיע - - -

מירב בן ארי: עוד מילה אחת.

מירב בן ארי: יש לך עבודה עם הוסטל מפתחות?

רביד צברי: כן.

רביד צברי: בוודאי.

מירב בן ארי: אין פה מישהו ממפתחות, נכון?

מירב בן ארי: היינו שם בביקור אני וסגן השר.

מירב בן ארי: את יכולה להגיד מילה על העניין של מפתחות?

רביד צברי: אני פחות רוצה לפרט על תהליך הטיפול בהוסטל אבל - - -

מירב בן ארי: לא, רק על איך הם יוצאים מאצלך לשם.

מירב בן ארי: ספרי לוועדה ולחברי הכנסת.

רביד צברי: בוודאי.

רביד צברי: אסיר שנמצא מתאים להמשך תהליך טיפולי ובאמת להשתלב לאחר שחרורו בתהליך טיפולי, יש לנו שיתופי פעולה עם הרשות לשיקום האסיר, הוא נפגש עם יועצת הרשות לשיקום האסיר לפני שחרורו, ובעצם הוא עובר ישר מהכלא להמשך הטיפול בהוסטל.

מירב בן ארי: בשנה אחרונה שלו הוא עובר?

רביד צברי: זה תלוי.

רביד צברי: בדרך כלל זה בשחרור מוקדם.

מירב בן ארי: יש רק הוסטל אחד כזה בארץ.

רביד צברי: אבל אני יודעת שהם בתהליכי הקמה של הוסטלים נוספים בכלל המחוזות בארץ, זה אני יודעת משיתופי הפעולה שלנו איתם.

רביד צברי: אנחנו ביחד מאפיינים את סוג האוכלוסייה כדי להתאים את ההוסטלים שייפתחו למאפייני האוכלוסייה.

רביד צברי: אנחנו עובדים על זה במשותף.

עידו אבגר: מירב בהקשר הזה אם יורשה לי להעיר, מנתונים שפרסמנו בשנה שעברה עלה ש-90% מבין דיוני ועדות השחרורים, בעצם שזה התנאי לשחרור מוקדם כדי להשתחרר בתנאים מגבילים להוסטל מפתחות, ב-90% מהמקרים נקבע שהמסוכנות של האסיר גבוהה מדי בשביל להשתחרר לטיפול מפוקח.

עידו אבגר: בעצם רק 5% מהאסירים שהשתחררו, השתחררו בשחרור מוקדם לטיפול.

עידו אבגר: אז הוסטל מפתחות כן עושה עבודה מדהימה אבל הפלח של האסירים הוא מאוד קטן.

מירב בן ארי: מאוד מצומצם.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: ח"כ מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: לא הייתי מההתחלה אבל אני חייבת להגיד שאני מכירה את העולם הזה בצורה צדדית, כלומר אני כן באה מהתחום של בריאות הנפש בכלל ותחלואה כפולה בפרט, קרי התמכרות עם מחלה נפשית.

מיכל מרים וולדיגר: אני אתחיל מהצד ההפוך, אני פוגשת הורים, אנחנו מדברים על אלימות במשפחה, אני פוגשת הורים רבים, גם בפגישה אחד מול השני ממש פיזית וגם טלפונים שפונים אלי מבוקר ועד ערב, לפני שנכנסתי לכנסת, 15 שנה וגם בהיותי בכנסת, על קרימיניזציה של תחלואה כפולה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר אין להם לאן לפנות, הילדים בבית, בדרך כלל מסרבים לקבל טיפול כי הסטיגמה פועלת עליהם חזק, לא בהתמכרות ולא בבריאות הנפש, מתחילה סוג של התפרצות של המחלה, אחת מהן, ואז הם לא יודעים מה לעשות, הם מתקשרים למשטרה כי שום גוף אחר לא לוקח עליהם את החסות.

מיכל מרים וולדיגר: הבעיה היא בבית, יש בעיה, יש אלימות, יש צעקות, ואז חלקם הקטן מצליחים איך שהוא לאשפז אותם כי הם מגיעים לאבחון ואבחון מאשפז אותם בבתי החולים, אבל רבים רבים מהם מגיעים בסוף לבית הסוהר.

מיכל מרים וולדיגר: אני מכירה לא מעט הורים, שוב, בחורים צעירים, מירב, בני 18, 19, 20 שכל החיים לפניהם אם רק היה איזה גוף שיטפל בהם, והם נופלים לבתי הכלא.

מיכל מרים וולדיגר: פנתה אלי אמא ממש לא מזמן שהבן שלה נשפט לשנה, רש"א לא טיפלה בו כי זה יותר מדי מהר, הוא יוצא- הוא נכנס.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר שום טיפול, לא נפשי, לא התמכרותי, הוא לא קיבל בכלא.

מיכל מרים וולדיגר: גם כשהוא יוצא מהכלא, הוא רצה לצאת מהכלא כי כבר עמדו לשחרר אותו מינהלי, ומינהלי הוא מפספס ומעדיף, הרבה אסירים מעדיפים בכל זאת להיכנס לרש"א ולהיכנס לכל מיני תכניות.

מיכל מרים וולדיגר: הם אנשים חלשים, בואו, זה לא אנשים חזקים שאומרים 'אוקיי, יאללה, אנחנו נתגבר על המחלה, בואו נילחם בה'.

מיכל מרים וולדיגר: הם אנשים שמלכתחילה מגיעים עם הכי פחות מוטיבציה, הכי פחות רצון להחזיק את הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: רובם ככולם מעדיפים לא לפנות לא לרש"א ולא אליכם כדי לקבל טיפול, אלא בואו נחכה למינהלי, המינהלי יגיע עוד שניה, ואז נשתחרר בלי שום דבר.

מיכל מרים וולדיגר: הם משתחררים בלי שום תכניות, בלי כלום, אין קשר בין רשויות הכלא, בין רש"א לבין הקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: אני דיברתי עם כל כך הרבה עו"סים, גם כאלה שעובדים היום ואסור להם לדבר איתי, אבל הצלחתי בדרך כזאת או אחרת לדבר איתם, שעובדים היום בתוך השב"ס וגם אלה שפרשו, ורבים פורשים.

מיכל מרים וולדיגר: דיברו איתי על הדבר הנוראי הזה של היעדר הלימה בין מה שקורה בכלא לבין הקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: אין שום דבר, גם אם הוא כבר התחיל איזו תכנית כלשהיא בכלא מרגע שהוא יוצא לקהילה שום דבר לא מוחזק, אז כל מה שעשו איתו נעלם וזה פשוט משהו שחוזר על עצמו שוב ושוב ושוב.

מיכל מרים וולדיגר: אז יש דברים שלא קשורים אליכם, לא קשורים לוועדה הזאת, זה צריך להיות משהו הרבה יותר בין-משרדי שיטופל גם עם משרד הרווחה, כי בסופו של דבר האסיר בסוף יוצא לקהילה, מי מחזיק אותו?

מיכל מרים וולדיגר: רש"א יש לה שניים-שלושה, ארבעה, כמה הוסטלים?

מיכל מרים וולדיגר: משרד הבריאות לא מוכן לקבל אותם כי הם לכאורה אלימים, הם נופלים בין הכיסאות, אף אחד לא מטפל בהם, הדלת המסתובבת – את יכולה להעיד, אני אשמח אם תתנו לנו נתונים של דלת מסתובבת של אסירים שחוזרים שוב ושוב ושוב לבית הכלא, כשבהתחלה זה היה אולי איזה סוג של עבירה קלה כי זה באמת נבע יותר מהמחלה ומההתמכרות, אבל ככל שהדלת המסתובבת חוזרת על עצמה האלימות עולה ברמה, נגרמים נזקים בלתי הפיכים גם לו עצמו, גם לסביבה שלו, גם למשפחה שלו, וזה נורא.

מיכל מרים וולדיגר: אני אסיים שרק לפני שלושה שבועות היינו עדים לשני מקרי רצח, שאני לא קוראת לזה רצח, זה היה תחת השפעה של מחלה, בבית שמש.

מיכל מרים וולדיגר: אחד שבן רצח את אביו ואחד שבן רצח את אימו.

מיכל מרים וולדיגר: המשפחה נקרעת כי היא לא יכולה לכעוס על הבן כי הוא פשוט חולה, והם איבדו את היקר להם מכל, שתי המשפחות נהרסו כליל, כליל.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שזו תעודת עניות למדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: גם פה בוועדה יש לנו אחריות לזה, לטפל בנושא של בתי הסוהר ומה קורה עם האסיר אחר כך.

מיכל מרים וולדיגר: אם אנחנו מחליטים שבית הסוהר תפקידו עונש בלבד, ניחא.

מיכל מרים וולדיגר: בל זה לא מה שאני שומעת פה.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא זה.

מיכל מרים וולדיגר: זה שיקום האסיר, זה לקחת ולהגיד 'אוקיי, יש כאן בן אדם, איך מכניסים אותו חזרה לקהילה' אבל זה רק מילים נורא יפות.

מיכל מרים וולדיגר: בפועל בעיני זו טרגדיה שרק הולכת ומחמירה גם ברמה הערכית, גם ברמה החברתית ובוודאי ברמה הכלכלית.

מיכל מרים וולדיגר: אני אסכם ואבקש את הנושא של הקשר בין גורמי הקהילה לבין המוסדות בכלא, חייב להיות קשר הרבה יותר הדוק, הרבה יותר מוחזק, מה שלא קורה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: משרד המשפטים בבקשה.

רחל ספירו: אני ממשרד המשפטים, ייעוץ וחקיקה.

רחל ספירו: אני אתחיל ואז שמרית תוסיף.

רחל ספירו: אני כן רציתי להתייחס למשהו שעלה פה גם מחברותיי מהמשרד לביטחון פנים והמשטרה.

רחל ספירו: בעצם יש היום את החוק למניעת אלימות במשפחה שאפשר לפנות לבקש צו הגנה במקרים שיש מסוכנות או חשש, פגיעה, והחוק הזה הוא חוק אזרחי, הוא לא חוק פלילי, והוא מאפשר כן סעד של הגנה מיידית מפני מי שמסוכן ואפשר להשתמש בו גם בלי קשר להליך הפלילי וגם אחרי שחרור יציאה ממאסר.

רחל ספירו: אני אומרת את זה בהקשר הזה כי גם בשבוע שעבר התקיים דיון בוועדה לקידום מעמד האישה לתיקון החוק הזה לקריאה, לקראת קריאה שניה שלישית, שכן מוסיף עוד אלמנט של טיפול, הפנייה לעובד סוציאלי שיעשה איזו שהיא הערכה לגבי האפשרות של שיקום וגם יגיד לבית המשפט מה אפשרויות השיקום של אותו משיב בבקשה לצו הגנה.

רחל ספירו: ואני חושבת שגם הכלי הזה עשוי לתת מענה במקרים שיש שחרור ממאסר ושחרור מלא, ואני חושבת ששמרית תוסיף פה בהיבטים שלה וגם לילך.

אורטל שרעבי: אבל לא ציינת שבחוק הזה זה רק אם הוא רוצה לטפל.

רחל ספירו: לא, זהו, אז התיקון לחוק הוא יחייב הפנייה לעובד סוציאלי מגייס מאבחן.

אורטל שרעבי: רק אם הוא ירצה.

רחל ספירו: לא, הוא יחייב הפניה לעובד הסוציאלי ואחר כך בית המשפט יהיה רשאי לחייב אותו בלי הסכמה שלו וזה החידוש בחוק בעצם.

אורטל שרעבי: כי אני הייתי פה בוועדה - - -

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: משרד המשפטים עם עוד הערה ואחרי זה משרד הרווחה.

שמרית גולדנברג: אני מהמחלקה הפלילית, ייעוץ וחקיקה.

שמרית גולדנברג: אני אוסיף רק בהתייחס לכמה אמירות שנשמעו כאן.

שמרית גולדנברג: קודם כל אני חושבת שחשוב לשמוע מגורמי השיקום והטיפול שנמצאים כאן על האפשרויות שקיימות בקהילה, אבל אני כן אציין שבשנה-שנתיים האחרונות כן נעשתה עבודה מאוד משמעותית בכל מה שקשור לשיפור וטיוב של הרצף הטיפולי שהוזכר כאן במעבר של אותו עובר חוק בין גורמי הטיפול השונים והחזרה שלו אל הקהילה, יש צוות שפעל בהובלת משרד רוה"מ, צוות בין משרדי לגיבוש תכנית אסטרטגית לשיקום אסירים וחיזוק הרצף הטיפולי.

שמרית גולדנברג: הצוות הזה עוד לא הגיש את המסקנות שלו, אבל אני כן יכולה להגיד שהושקעה שם מחשבה רבה על הנושא של, קודם כל, שוב, הרצף הטיפולי, והדבר השני זה מתן מענים טיפוליים ושיקומיים מלווים לכלל האסירים ולא רק לאסירים שמשוחררים על תנאי.

שמרית גולדנברג: הנושא של רצף טיפולי נכלל גם בהמלצות של צוות חלופות מאסר בראשותה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד עמית מררי ויש שם המלצות בנושא הזה וגם ההמלצות האלה הם בתהליכים לקראת - - -

מירב בן ארי: מתי יגיעו ההמלצות?

שמרית גולדנברג: ההמלצות של צוות חלופות מאסר הוגשו ביולי האחרון, והצוות במשרד רוה"מ עדיין צריך להגיש את ההמלצות שלו, אני מניחה שבזמן הקרוב.

מירב בן ארי: לא הבנתי.

מירב בן ארי: הצוות שעבד - - -

שמרית גולדנברג: יש כאן שני צוותים.

שמרית גולדנברג: צוות אחד הוא צוות בין-משרדי בהובלת משרד רוה"מ שהתפקיד שלו הוא לגבש תכנית אסטרטגית לשיקום אסירים וחיזוק הרצף הטיפולי.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי.

מירב בן ארי: הוא גיבש?

שמרית גולדנברג: ההמלצות עדיין לא הוגשו, אבל כן, יש כבר המלצות מגובשות למדי, כשהכיוון שלו הוא גם לגבי שיקום לכלל האסירים.

שמרית גולדנברג: זאת אומרת לא רק אסירים שמשתחררים - - -

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי.

מירב בן ארי: מתי זה יוגש?

שמרית גולדנברג: אנחנו לא מובילים את הצוות הזה, אני לא יכולה - - -

מירב בן ארי: טוב, אז כשזה יהיה רלוונטי - - -

שמרית גולדנברג: אבל כן חשוב להכיר שיש עבודה מאוד - - -

מירב בן ארי: אבל יש מלא ועדות וצוותים שעובדים ובזמן הזה צריך לתת פתרונות.

מירב בן ארי: אז כשזה יהיה רלוונטי תחזרו ותגידו לי.

מירב בן ארי: ואם הם יביאו לי את זה עוד שנתיים?

מירב בן ארי: אני בכלל לא יודעת אם אני אהיה פה.

מירב בן ארי: זה יפה, וכל הכבוד שהם עובדים, אבל אני צריכה פתרונות, לא עכשיו צוותים שעובדים וחושבים.

מירב בן ארי: משרד הרווחה בבקשה.

סאיד תלי: שלום לכולם.

סאיד תלי: אני מנהל תחום טיפול באלימות במשפחה במשרד הרווחה.

סאיד תלי: אני אגיד כמה דברים גם בנוגע לטיפול בגברים בכלל וכמובן אתמקד באסירים בפרט.

סאיד תלי: הטיפול הטוב ביותר כמובן הוא גם שיקום אבל גם הגנה ואכיפה, לכן יש פה גם את השותפות בין כל המשרדים.

סאיד תלי: אני אציין לגבי אסירי אלמ"ב שיש ועדות אלימות במשפחה וגילוי עריות שמשותפות עם שב"ס, שהן בעצם מלוות את האסיר ואת נפגעות העבירה מכניסת האסיר.

סאיד תלי: אני מדבר על אסירים ששפוטים למעל חצי שנה ועד בכלל, וזה אומר שכמובן מלווים גם לקראת שחרור, יש תכניות הגנה, המלצות לטיפול, הערכת מסוכנות כך שיודעים, כל הדברים האלה כמובן מגיעים בסופו של דבר גם לקהילה, גם לנפגעי העבירה וגם למשטרה ובעקבות זה גם יכול להתקיים נוהל טיוב, כלומר אישה שהאסיר משתחרר עם רמת מסוכנות גבוהה אז נדונה במסגרת תנועת טיוב משותף עם המשטרה, בעצם גם המשטרה וגם הרווחה יושבים ביחד ומנסים לראות איזה תכניות, איזו הגנה יכולה להיות פה לנפגעת עבירה ספציפית.

סאיד תלי: אלה ועדות אלימות במשפחה, כך שבעצם לא יכול להיות מצב שאסיר אלמ"ב יוצא בלי איזו שהיא אינדיקציה לגבי רמת מסוכנות ואיזו שהיא תכנית היערכות, כמובן על בסיס השירותים הקיימים.

סאיד תלי: אני כן מתחבר למה שאמרה רביד משב"ס, שיש לנו עוד הרבה מה לפתח.

סאיד תלי: אני אציין כמה דברים שבאמת ייעודיים לטיפול בגברים שאנחנו הרחבנו בשנים האחרונות, אני אומר הרחבנו כי זה באמת חלק גדול מהשירותים - - -

מירב בן ארי: מה זה המקלט הזה ששר הרווחה חונך היום?

סאיד תלי: יש כמה דברים.

סאיד תלי: יש דירות שלב, שזה דירות לגברים מורחקים מהבית, יכולים גם להיות - - -

מירב בן ארי: לפני כתב אישום?

סאיד תלי: זה יכול להיות בכל השלבים.

סאיד תלי: גם באזרחי וגם בפלילי, כן גברים, יכול להיות גם אסיר עם מסוכנות מאוד גבוהה הוא לא מתאים דווקא לדירות האלה, השיקומיות, גם דרך אגב לא בטוח שהוא יסכים, כן?

מירב בן ארי: כל דבר הוא צריך להסכים גם.

סאיד תלי: שניה.

סאיד תלי: רק אני אחזור, זה בדיוק מה שרציתי להגיד ואני חושב שצדקה אורטל.

סאיד תלי: בסופו של דבר, גם הגברים שמופנים להיתכנות ובחינה של עובד סוציאלי להתאמה לטיפול, זה כן חובה להגיע לפגישת בחינת היתכנות וטיפול, אבל אי אפשר לחייב אותו להיות בטיפול מרגע נניח החלטת העובד הסוציאלי אם הוא מתאים או לא מתאים, אין ספק שזה יעלה וזה אתגר של כולנו, זה יעלה את אחוז היקף הגברים המטופלים בכלל, כולל אסירים משוחררים.

סאיד תלי: אבל יש גבול עד כמה אפשר לגרור מישהו ולהחזיק אותו בטיפול בניגוד לרצונו.

סאיד תלי: זו מגבלה, כמובן חברת הכנסת ציינה קודם שיש פה אספקטים של לפעמים מקרים של אסירים עם תחלואה כפולה ומשולשת ושבאמת יש פה בעיות של התמכרויות ומחלות נפש ודברים נוספים, שזה מערכות נוספות, ואני לא בטוח לצערי שיש מסגרות מתאימות לכולם, מעבר לעניין של הרצון.

סאיד תלי: אני כן רוצה לומר עוד משהו שאנחנו מבחינתנו בקהילה יותר ויותר מנסים לתגבר את מערך השירותים שלנו בטיפול בגברים בכלל כולל אסירים, למשל יש 1218 שזה מוקד ייעודי ממש לגברים, סיוע לגברים, זה לא היה אבל עכשיו יש את זה, כלומר בשנה האחרונה.

סאיד תלי: אנחנו קלטנו בשנתיים האחרונות 60 עובדים סוציאליים רק לטפול בגברים, זה משהו שהוא מאוד חדש, ואנחנו נערכים ליישום החוק הזה שכרגע מתקדם, שבאמת נערכים ליישום החוק החדש שכל הגברים שמגיעים לבתי המשפט ובכלל, שבעצם מופנים לבחינת היתכנות השתלבות בטיפול.

סאיד תלי: אנחנו נערכים לזה גם תקציבית וגם מקצועית.

מירב בן ארי: שאלתי אותך מה זה המקלט שהשר פותח היום.

סאיד תלי: אני לא יודע איזה מקלט.

סאיד תלי: את מדברת על מקלט לגברים?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: הוא דיבר על זה, אני רציתי לדעת אם אתה מכיר את זה.

סאיד תלי: אני לא יודע אם זה מקלט, אני לא מכיר מקלט לגברים, אני מכיר דירות שלב לגברים, נפתחו שתיים.

סאיד תלי: זה מה שאמרתי, דירות שלב נפתחו שתיים, אחת ברמת גן ואחת בבאר שבע ומתוכננות עוד שתי דירות, אבל עוד פעם, אני לא אומר שהמסגרת הזאת מתאימה - - -

מירב בן ארי: גם הם צריכים להסכים לזה וגם אם זה לא מישהו בסיכון גבוה.

סאיד תלי: מכיוון שם שוטר או השגחה צמודה, אלא זה אנשים שמעוניינים.

סאיד תלי: דובר קודם על נתון של 90% או משהו כזה ש- - -

מירב בן ארי: תגיד, בתוך הקהילה כשהוא משתחרר, העו"סית של הקהילה שיודעת שהוא חוזר, באחריותה ליצור איתו קשר?

סאיד תלי: חסרים כאן רש"א, זו חוליה מאוד - - -

מירב בן ארי: הם תיכף ידברו, הם ידברו אחריך.

סאיד תלי: זה מאוד חשוב כי זו בעצם חוליה בין השב"ס, בין בתי הכלא לקהילה ולמרכזים.

סאיד תלי: אנחנו בעקרון, יש לנו 160 מרכזים לטפול במניעת אלימות במשפחה, כמו שאמרתי, אנחנו מתגברים אותם בכח אדם ייעודי לטיפול בגברים, וכן, המקרים האלה מגיעים אלינו גם דרך שב"ס לפני שחרור וגם דרך משטרה.

סאיד תלי: המשטרה גם מפנה אלינו, אני לא מדבר עכשיו רק על אסירים, אבל כן, גם מדבר על גברים שהם בסיכון שיש נגדם תיק, וכולל אסירים משתחררים בסיכון.

סאיד תלי: אנחנו מתקשרים אליהם, ודאי, כדי להציע להם טיפול.

סאיד תלי: זה חלק מהתפקיד שלנו.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: הרשות לשיקום האסיר בבקשה.

אירית שרצקי: צהריים טובים.

אירית שרצקי: אני מנהלת שירות אבחון ושיקום בקהילה מהרשות לשיקום האסיר.

אירית שרצקי: יש כמה נקודות להתייחסות שהייתי רוצה לשתף ברשותכם.

אירית שרצקי: אני אתחיל מהסוף.

אירית שרצקי: הדאגה של הוועדה הזאת ובכלל של חברה, צריכה להיות דווקא לגבי אסירי אלמ"ב שמשתחררים בשחרור מלא.

אירית שרצקי: רוב האסירים שמשתחררים בשחרור מוקדם על ידי ועדות שחרורים, ואני מדגישה, ועדות שחרורים ולא שחרור מינהלי, משתחררים לתכניות שיקום של הרשות לשיקום האסיר ונמצאים תחת שיקום ופיקוח מאוד אינטנסיבי.

אירית שרצקי: אנחנו גם יודעים ממחקרים שאסירים שמשתחררים בשחרור מוקדם תחת התנייה שיפוטית לתכניות של רש"א, לא רק אלמ"ב, בכלל, הרצידיביזם שלהם מאוד נמוך ביחס לאסירים שמשתחררים בשחרור מלא.

אירית שרצקי: זאת אומרת הדאגה היא באמת לגבי אסירים בשחרור מלא שאין לנו כיום שום אפשרות לפקח עליהם, בדומה לעברייני מין.

אירית שרצקי: נקודה שניה מאוד חשובה היא הנושא של טיפול לאסירי אלמ"ב.

אירית שרצקי: כפי שאמרה גם רביד קודם, צריך להבין שאי אפשר לכפות טיפול על אנשים.

אירית שרצקי: אי אפשר לכפות טיפול.

אירית שרצקי: הדרך היחידה לגייס אותם היא באמת באמצעות המון reaching out ושכנוע.

מירב בן ארי: האמת שאפשר.

מירב בן ארי: הציגה את זה מאוד יפה אורטל עם הרשיון.

מירב בן ארי: אפשר.

מירב בן ארי: אפשר גם על אנשים מבוגרים לכפות טיפול.

אירית שרצקי: מה זה לכפות?

אירית שרצקי: אם ניקח לדוגמה עברייני מין והקולגה שלי בתחום עברייני מין יושבת פה לידי, אז זה לדוגמה להפחית מרמת המסוכנות של האסיר, זאת אומרת 'אם אתה תשתלב בטיפול נפחית מרמת המסוכנות שלך'.

אירית שרצקי: לגבי אסירים שרש"א נפגשת עימם בבתי הכלא לפני ועדת 2/3, המוטיבציה שלהם היא להשתחרר מוקדם וזה מאוד ברור.

אירית שרצקי: אנחנו יודעים הרבה פעמים שהמוטיבציה היא חיצונית.

אירית שרצקי: מבחינת רש"א כל אסיר היום שאומר 'רוצה אני' אנחנו נעשה כל מאמץ כדי לבנות לו תכנית שיקום.

אירית שרצקי: אני מיד אעבור לוועדות אלמ"ב אבל כן חשוב לי להגיד שבמשך שנים רבות פרט להוסטל מפתחות לא היו לנו - - - שיקומיים.

אירית שרצקי: מרכזים למניעת אלימות במשפחה ברשויות המקומיות עושים עבודה נפלאה אבל עיקר ההתמחות שלהם הייתה עם נפגעי העבירה, כך שבאמת אסירים לא קיבלו מחוץ לכלא טיפול ייעודי.

אירית שרצקי: היום אנחנו במסגרת תקופת תכנית ההרחבה של הרשות לשיקום האסיר בעקבות דו"ח דורנר ואחר כך למברגר קיבלנו תקציבים ייעודיים לפתיחת עוד הוסטלים, יש לנו כיום את הוסטל מפתחות, ולמי שלא יודע גם נפתח שם מרכז יום לגברים אלימים, שמכיל עד 20 דיירים בנקודת זמן.

אירית שרצקי: נפתח כיום ממש בימים אלה גם הוסטל במחוז צפון, בכרמיאל גם כן לפי אותו מודל, הוסטל עם לינה באמת בתנאים של פנימיה ומרכז יום שמכיל עד 20 דיירים בנקודת זמן ובמהלך החודש הקרוב ייפתח הוסטל נוסף במחוז דרום עם אותו מודל.

אירית שרצקי: לגבי הוסטל מפתחות, בשנה מטופלים כ-100 מטופלים מכיוון שהמודל שהוכיח בכל כך הרבה מחקרים את ההצלחה שלו בעצם מתבסס גם על טיפול באסירים עצמם, אבל גם בנשותיהם, כמובן מי שמוכנה ולמי שיש בת זוג, וגם על שנת מעקב נוספת, זאת אומרת מעבר לתקופת השליש, כל הבוגרים של ההוסטל שומרים על קשר אינטנסיבי עם גורמי הטיפול ומגיעים אחת לשבוע כדי לשמר את הטיפול.

אירית שרצקי: אנחנו יודעים שהמודל עובד, הוא מוכיח את עצמו.

אירית שרצקי: הרצידיביזם, המועדות היא מאוד מאוד נמוכה לגבי האסירים שעברו טיפול.

אירית שרצקי: לכן עוד פעם, עיקר הדאגה היא לגבי אסירים בשחרור מלא ואיך אנחנו מגייסים יותר.

אירית שרצקי: אני רוצה להוסיף פה מילה על ועדות אלמ"ב ברשותכם.

מירב בן ארי: מילה אחרונה ואנחנו חייבים לסכם את הדיון.

אירית שרצקי: בסדר גמור.

אירית שרצקי: אנחנו היום פועלים בשיתוף פעולה באמת יותר מאי פעם עם ועדות אלמ"ב.

אירית שרצקי: צריך להבין שהרבה פעמים ועדות אלמ"ב שסאיד תלי דיבר עליהן קודם, הרבה פעמים לא המליצו על שחרור מוקדם של האסירים בגלל המסוכנות הגבוהה, בגלל שלא היו לנו מענים שיאיינו את המסוכנות.

אירית שרצקי: היום המצב הוא אחר.

אירית שרצקי: כלומר, ברגע שאנחנו כרגע יכולים להציג את אותם שירותים אינטנסיביים על פי איזה שהוא רצף טיפולי, כשההוסטל הוא הקיצון של הטיפול המאוד אינטנסיבי והקהילה היא למעשה הקבוצות הייעודיות בקהילה שאנחנו מפעילים עם רמת מסוכנות נמוכה יותר, אנחנו כן שואפים היום להגדיל את מספר האסירים שישתחררו בשיחרור מוקדם ולתכניות שיקום.

אירית שרצקי: צריך להבין שזאת המוטיבציה היום של אסירים לטפל בעצמם.

אירית שרצקי: דווקא השחרור המוקדם הוא לא פרס, הרבה מהם שמשתלבים אצלנו בתכניות אינטנסיביות אומרים 'היה לנו קל קודם', אנחנו באמת באסירים האלה משקיעים היום המון המון משאבים כך שהאינטרס הוא כן לשחרר יותר אסירים בשחרור מוקדם בהתנייה שיפוטית לרש"א.

אירית שרצקי: כי כרגע אין מנגנון אחר שיכול לפקח על אותם אסירים אלימים.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם את הדיון.

אורטל שרעבי: אני יכולה עוד שני דברים?

מירב בן ארי: לא, אני מתנצלת, יש לי קרוב ל-300 איש באודיטוריום, את מוזמנת גם, אני פשוט חייבת לסכם.

מירב בן ארי: קודם כל אני מודה גם לחברי הכנסת, גם למשרדי הממשלה, לך אורטל ובאמת לארגונים החברתיים שהגיעו לפה ונמצאים בדיונים.

מירב בן ארי: הוועדה שמעה גם את שב"ס, גם את המשטרה ואת ההתנהלות, אני חושבת שהדבר הכי משמעותי כרגע וגם ראינו את תכניות השיקום בבתי הכלא, ראינו גם את תכניות השיקום בתוך הקהילה גם שמשרד הרווחה הציג.

מירב בן ארי: אני חושבת שהאירוע כאן הוא אירוע שבעצם 1.

מירב בן ארי: האפשרות לחייב את אותו אסיר משוחרר שפעם אחרי פעם רצידיביסט בנושא של אלימות בתוך המשפחה, חייב להיות איזה שהוא מענה של המדינה, אבל הדבר שהכי מטריד אותי כרגע ולדעתי המשטרה חייבת למצוא פתרון, ואנחנו ניקח את זה גם מהדיון הזה לשיחות עם המשטרה, זה לגבי אותם אסירים מסוכנים שהאמא, ובצדק, עם הילדים לא רוצה לא להיכנס למקלט ולא לעזוב את הבית ויודעת שהוא משתחרר.

מירב בן ארי: אז קודם כל, בוודאי שאם יש נשים שמאוימות מהכלא, אני מסכימה לגמרי עם המשטרה, צריך להגיש כתב אישום ולהגיש תלונה ושייפתח כתב אישום ושיישאר כמובן בכלא או שייכנס לעוד הליך משפטי, מה שישאיר אותו בכלא, אני מקווה.

מירב בן ארי: זה אני מסכימה איתך לגמרי.

מירב בן ארי: אבל אני חושבת שהמשטרה, בתוך הארגון וכמובן אנחנו גם נטפל בזה כוועדה, צריכים לתת איזה שהוא סעד בעיקר לאסירים מסוכנים, לאור העובדה שמדובר בעשרות.

מירב בן ארי: זאת אומרת גם אלה שהשתחררו ואמרה בצדק מהרשות לשיקום האסיר, שמה שאנחנו צריכים להיות מוטרדים זה דווקא אסירי אלמ"ב שיצאו אחרי שחרור מלא, זאת אומרת גם לא הלכו לשיקום בתוך הכלא, גם לא היו זכאים להליך של קיצור, זאת אומרת אלה אותם עבריינים שבהם המשטרה חייבת, אני אשתמש במושגים של המגזר הערבי, פשוט חייבת לשבת עליהם.

מירב בן ארי: ברמה כזאת של לדעת לנטר ולפקח.

מירב בן ארי: דיברה מהמשרד לביטחון פנים, אולי בזמן קצינת המבחן צריך לתת איזה שהוא אזיק אלקטרוני כדי שידעו, אבל עד שיהיה האזיק האלקטרוני, שבו באמת האסיר המשוחרר יקבל את האזיק, המשטרה תדע איפה הוא נמצא בכל דקה, בואו, בקורונה עשו את זה בחמש דקות, את אלה שנחתו מחו"ל, אני מניחה שגם בנושא כזה מטריד אפשר יהיה למצוא פתרון.

מירב בן ארי: אגב, כל הזמן אומרים לי פה 'אי אפשר לחייב', בוודאי שאפשר לחייב.

מירב בן ארי: המדינה יכולה לחייב.

מירב בן ארי: היא חייבה אנשים שטסים מחו"ל לשים את הסוג של צמיד אלקטרוני, בגלל שהם נחתו ויש חשש לקורונה?

מירב בן ארי: אז אפשר גם פה, כשאדם נמצא בסכנת חיים, לחייב או לשים את האזיק או פשוט לדעת איפה נמצא אותו עבריין מועד.

מירב בן ארי: ולחסוך באמת לאותן נשים וילדים את החשש היום יומי מסכנת חיים.

מירב בן ארי: לכן אני מצפה מהמשטרה לעשות איזו שהיא בדיקה שאני כמובן אבדוק אותה גם, מה אפשר, איזה סעד אפשר לתת לאסירים מסוכנים שמסיימים את התקופה שלהם בכלא בלי שיקום, וכמו שמשרד הרווחה אומר, בלי העניין שהוא מסכים לבוא ולקבל טיפול.

מירב בן ארי: הם לא הרבה, אני יודעת, הייתי בכלא.

מירב בן ארי: יש חבר'ה שכן עושים תהליך של שיקום ושהרצידיביסטיות אצלם נמוכה.

מירב בן ארי: אז מתוך אלה שנמצאים בכלא, מתוך אלה שבאמת יצאו ומסכנים ואותה אישה לא הגישה תלונה, צריך לתת פתרון.

מירב בן ארי: אם היה מדובר באלפים, הייתי אומרת 'או.

מירב בן ארי: קיי, אין כוח אדם', אבל מדובר בעשרות.

מירב בן ארי: אפשר, אנחנו עושים את זה בפשיעה במגזר הערבי, על אנשים שאנחנו יודעים שהם מועדים, אפשר לחשוב קצת בצורה יצירתית, והנה, אני אומרת שאני אקח את זה גם הלאה לתוך המשטרה.

מירב בן ארי: הדבר האחרון שאני שמה דגש ואני רוצה גם לבדוק, אני מבקשת שתכניות השיקום יתרחבו מעבר לשפה העברית.

מירב בן ארי: אני מבקשת שאסירים יוצאי אתיופיה ואסירים ערבים שאנחנו יודעים שהם גם רצידיביסטים ושגם יש להם בעיה של אלמ"ב, חייבים לקבל איזה שהוא מענה בתוך הכלא, בטח אם הוא אומר שהוא רוצה שיקום.

מירב בן ארי: מילא, תגידו לי 'אף אחד מהם לא רוצה', אבל בטוח שיש שם כאלה שרוצים ושהשפה היא מכשול בשבילם.

מירב בן ארי: הלוואי וכולם היו יודעים עברית, אבל אנחנו חיים במדינה מגוונת בעניין הזה וצריך לטפל בזה.

מירב בן ארי: אני כן אגיד דברים טובים, אני חושבת שמערכת המנע היא כן חשובה מאוד, שאתם מעדכנים את הנפגע של העבירה, מה שלא היה.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה ששב"ס והמשטרה עובדים ביחד, גם זה לא היה, זה רק בשנה האחרונה.

אורטל שרעבי: בעניין מערכת המנע אם אפשר להוסיף.

מירב בן ארי: לא, אני בסיכום, אני מתנצלת.

מירב בן ארי: אני חייבת, יש אירוע גדול מאוד בתוך האודיטוריום, אתם מוזמנים.

מירב בן ארי: זה היום לציון למאבק באלימות נגד נשים, יש את ראש הממשלה שם ואני חייבת להגיע, זה כבר לא נעים.

מירב בן ארי: אבל היה לי חשוב לומר את הדברים האלה, 1.

מירב בן ארי: שאת תשמעי אותם וגם נשים ששומעות ומאזינות ו-2.

מירב בן ארי: כי אנחנו כוועדה לביטחון פנים נתגייס, אני אחראית על המשטרה ועל שב"ס לבדוק שהתכניות שדיברתי עליהן יוצאות לפועל וזה לא נשאר רק ברמת הדיון.

מירב בן ארי: אני מודה לכולם.

מירב בן ארי: אני מודה גם לממ"מ על הנתונים שהביאו לי.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.