ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 56, 2021-10-14 11:30

מיכאל ביטון: בוקר טוב לכולם.

מיכאל ביטון: אנחנו ממשיכים את דיוני ועדת הכלכלה בחוק ההסדרים, חוקים השונים, וברוך השם כבר הצבענו על שניים-שלושה חוקים ויש לנו עוד כשבעה חוקים.

מיכאל ביטון: אנחנו בשבוע מרתוני של פגישות ואנחנו מתנצלים בפני אנשי המקצוע שעובדים אבל גם אנחנו עובדים.

מיכאל ביטון: היום מ-8:00 בבוקר עד 12:00 בלילה יהיו כאן דיונים.

מיכאל ביטון: אנחנו ממשיכים ברפורמת הבנקאות הפתוחה והמידע הפיננסי המכונה בחוק בנוסח הרשמי שלו כפרק ט"ז (שירות מידע פיננסי) מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022).

מיכאל ביטון: החוק הזה מרובה סעיפים ואנחנו בסעיף 41.

מיכאל ביטון: נעשתה עבודה טובה.

מיכאל ביטון: שיטת העבודה שלנו היא הקראה של שלושה סעיפים והתייחסות של הנוכחים ב-זום, התייחסות של היועץ המשפטי, מענה של האוצר והמשרדים והתקדמות.

מיכאל ביטון: כך אנחנו מאפשרים לכולם להתייחס.

מיכאל ביטון: המעירים ב-זום יהיו קצרים וממוקדים ויתייחסו רק לסעיפים הספציפיים.

מיכאל ביטון: לא יתקבלו הערות שאינן קשורות ישירות לסעיפים הספציפיים.

מיכאל ביטון: בדיון קודם שלא נכחתי עלתה סוגיה מהותית וראיתי שהיא עוררה עניין ורעשים.

מיכאל ביטון: היא לא באה על פתרונה ויכול להיות שגם אין פתרון אבל אני אציין אותה כאתגר ואם יגיעו האוצר והאחרים לרעיונות בכיוון, יבואו על הברכה.

מיכאל ביטון: מחד אנחנו מפרקים כאן את העוצמה של הבנקים ופותחים את זה לגופים חוץ בנקאיים ולגופי פינטק ורוצים לייצר שוק תחרותי משוכלל, רחב ועוצמתי עם חדשנות.

מיכאל ביטון: זו מטרת החוק ולכן המידע הפיננסי מאפשר ללקוחות לקבל הצעות טובות יותר והמידע הפיננסי הוא רכוש הלקוחות ולא רכוש הבנקים.

מיכאל ביטון: יחד עם זאת, בנקים מסוימים החלו ברעיונות גם כדי לייצר חדשנות בתחום אבל מצד שני יש ניגוד עניינים וזה סעיף שהוא בעייתי לייצר עוד עוצמה לבנקים דרך החוק הזה.

מיכאל ביטון: הדוגמה הזאת שניתנה כאן של פיי-בוקס שהיא בבעלות של 50 אחוזים של גוף חוץ-בנקאי, לצורך העניין שופרסל, ו-50 אחוזים של בנק לא מהגדולים, של דיסקונט, 17-15 אחוזים בנוף הבנקים, ורוצה להיכנס לעולם הזה של פתרונות חדשניים ואנחנו בבעיה בגלל האחזקות של דיסקונט בחברת פיי-בוקס.

מיכאל ביטון: הייתי מאתגר את הרגולטורים ואת כולם למצוא מתווים.

מיכאל ביטון: למשל, על פני חמש שנים סך האחזקות של דיסקונט בחברת פיי-בוקס לא יעלו על 30 אחוזים או על 25 אחוזים ואז היא כן תוכל לפעול אם האחזקות הולכות ויורדות על פני חמש שנים ואת החלק הזה ימכרו.

מיכאל ביטון: או כל רעיון אחר.

מיכאל ביטון: או אחרי שנתיים במידה וכל חברות הפינטק והיזמים האלה, לא באמת נוצר ערך נוסף – תינתן הזדמנות לחברות האלה גם להציע רעיונות כאלה.

מיכאל ביטון: אני לא יודע מה הפתרון ואני לא יודע אם הוא מידתי.

מיכאל ביטון: אני רוצה שנשמור על עקרונות החוק וכוונת החוק המקורי אבל אני כן מזהה כאן איזו סוגיה ואני מבקש שתתייחסו למה שהצגתי, וזאת דוגמה.

מיכאל ביטון: יכולים להיות עוד גופים אחרים שיציגו את אותו עניין ואת אותה מורכבות וזה עניין עקרוני שיש להתייחס אליו והוא עלה כאן בעוצמה.

מיכאל ביטון: אנחנו לא נתייחס אליו עכשיו.

יובל טלר חסון: אפשר בשתי מלים?

מיכאל ביטון: בשתי מלים כן, אבל אם אין פתרונות, אז אין פתרונות והחוק הוא חוק.

מיכאל ביטון: אם יש רעיונות יצירתיים לקראת סוף הדיונים כאן, זה עוד דיון שאתם צריכים לעשות.

יובל טלר חסון: אני רק אומר שהשאלה כאן היא אכן שאלה תחרותית אבל היא גם שאלה צרכנית.

יובל טלר חסון: בסופו של דבר מה שהכי מטריד את כולנו כאן זאת האובייקטיביות של השחקנים האלה.

יובל טלר חסון: אני כן אומר שמבחינת איזון עדין, אנחנו נמצאים אחרי שיח מאוד ארוך בתוך הממשלה שבו בהתחלה המגבלות היו יותר חמורות ממה שמוצגות היום בחוק, ששיעור השליטה – דובר על 10 אחוזים כמבחן ודובר על כך שאסור גם לעסוק בייעוץ בדבר התנהלות פיננסית.

מיכאל ביטון: והיום כמה זה?

יובל טלר חסון: העלינו את זה ל-20 אחוזים.

מיכאל ביטון: אבל אם נניח חברות יתחייבו בחמש שנים לרדת ל-20?

יובל טלר חסון: השאלה אם בחמש השנים האלה אנחנו מוותרים - - -

מיכאל ביטון: אני לא יודע.

מיכאל ביטון: תבדקו את זה.

מיכאל ביטון: אני לא יודע.

מיכאל ביטון: אני רק מציע עוד מבט על הדבר הזה.

מיכאל ביטון: אני אומר את זה כי אולי אני הוצאתי מהמשחק את דיסקונט אבל הוצאתי את שופרסל והוא שחקן לא בנקאי ויש לו לקוחות.

מיכאל ביטון: יש לו איזה קפסטי לתת את השירות הזה.

יובל טלר חסון: חשוב להזכיר שדיסקונט מחזיקים שם לא ב-50 אחוזים אלא ב-50.1 אחוזים.

מיכאל ביטון: יכול להיות שכדי להיות חלק מהמשחק הם יוותרו על שליטה.

מיכאל ביטון: מה הוויתור, באיזה תהליכים, נראה.

יובל טלר חסון: מהבחינה הזאת החוק מאפשר – ודיברנו על זה גם בדיון הקודם – 20 אחוזים אחזקה.

מיכאל ביטון: אבל אולי בהדרגה.

יובל טלר חסון: בהדרגה, אז איבדנו את האובייקטיביות בשנים הראשונות.

מיכאל ביטון: אתה יכול לקבוע שבשנה הראשונה הם לא במשחק ואחרי שנה שאתה רואה שלא נכנסו הרבה שחקנים, לאפשר לעוד שחקנים להיכנס עם הדרגת יציאה באחזקות שלהם.

מיכאל ביטון: אתה יכול לחשוב על עוד רעיונות.

יובל טלר חסון: בקצרה, ביחס להצעה הזאת של ההדרגתיות.

יובל טלר חסון: בסוף חברות פינטק היום לא יצליחו להתרומם אם הן ידעו שהבנקים יכולים להיכנס לשם עוד כמה שנים.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים שחברות פינטק ייכנסו, במיוחד אותן חברות ישראליות שכבר במגרש הבין-לאומי לא הגיעו לכאן גם בגלל הרגולציה וגם בגלל המידע הפיננסי.

מיכאל ביטון: זה יעד עליון של הדיון הזה אבל לא להפסיד אפשרות ליזמות אחרת בלי לפגוע באינטרס של הצרכן.

מיכאל ביטון: אם יהיה פתרון, אנחנו נשמח לדעת שבדקתם ודנתם.

מיכאל ביטון: אנחנו עוברים להקראה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: אנחנו מקריאים שלושה סעיפים, מסבירים ופותחים להערות זום ולהערות כאן, התייחסות הייעוץ המשפטי שלנו והתייחסות אנשי המקצוע.

מיכאל ביטון: כך אנחנו מתקדמים.

מיכאל ביטון: בבקשה.

עמיהוד שמלצר: 41.

עמיהוד שמלצר: הזדהות נותן שירות בפני מקור המידע מקור מידע ייתן לנותן שירות גישה למידע פיננסי באמצעות מערכת הממשק למידע פיננסי, לפי סעיף 38, לאחר שנותן השירות הזדהה בפניו כנותן שירות, בהתאם להוראות שקבע מאסדר מקור המידע לפי סעיף 47(א)(3).

עמיהוד שמלצר: 42.

עמיהוד שמלצר: חשבון משותף

עמיהוד שמלצר: מקור מידע יאפשר לבעלי חשבון משותף להסכים, בכל עת, כי הרשאת גישה שייתן כל אחד מהם תיחשב כהרשאת גישה שניתנה בידי כולם כאמור סעיף קטן (א).

עמיהוד שמלצר: מקור מידע יציע לבעלי חשבון משותף, בשלב פתיחת החשבון, לתת את הסכמתם כאמור בסעיף קטן זה.

עמיהוד שמלצר: יודיע מקור מידע לכל בעלי החשבון המשותף על הרשאת גישה שנתן אחד מהם, ועל זכותם לבטל את אותה הרשאה בהתאם לסעיף 44.

עמיהוד שמלצר: מקור המידע יאפשר לבעלי חשבון משותף לתת הרשאת גישה בידי כל בעלי החשבון כאמור סעיף קטן (א) ולהסכים כאמור בסעיף קטן (ב) לחזור מאותה הסכמה כאמור בסעיף קטן (ג)(2), באופן פשוט ונוח.

עמיהוד שמלצר: 43.

עמיהוד שמלצר: חשבון של תאגיד

עמיהוד שמלצר: מקור המידע יאפשר לבעל חשבון בחשבון של תאגיד להסמיך מורשה חתימה כאמור בסעיף קטן (א), באופן פשוט ונוח.

עמיהוד שמלצר: סעיף 42 מדבר על הזדהות נותן שירות בפני מקור המידע על מנת שהמידע יועבר לגורמים שהורשו לכך.

עמיהוד שמלצר: הסעיף קובע שמקור מידע יעביר את המידע רק לאחר שהוא זיהה את נותן השירות.

עמיהוד שמלצר: סעיף 42 מדבר על חשבון משותף.

עמיהוד שמלצר: חשבון משותף הוא חשבון שיש לו כמה בעלים כאשר הדוגמה המוכרת לכולנו היא חשבון של בני זוג.

עמיהוד שמלצר: המידע שמצוי בחשבון שייך לשניהם ולכן ככלל ההסכמה צריכה להיות של שניהם.

עמיהוד שמלצר: יחד עם זאת, הצורך באישור של מספר אנשים עלול לסרבל את תהליך הרישום ולכן מוצע במסגרת הסעיף לקבוע שמקורות מידע חייבים לאפשר ללקוחות להסכים שההרשאה של אחד מהם תספיק.

עמיהוד שמלצר: כן קבענו שהם צריכים להציע את זה בשלב פתיחת החשבון.

עמיהוד שמלצר: במקרה שניתנת הרשאה – הפעם הראשונה שניתנת הרשאה לנותן שירות – מקור המידע יודיע על כך לכל השותפים והוא יודיע על זכותם לבטל את ההרשאה.

עמיהוד שמלצר: נציין כי בהמשך החוק גם מוצע לקבוע הוראת מעבר בעניין חשבונות משותפים קיימים.

עמיהוד שמלצר: סעיף 43 נוגע לעניין חשבון של תאגיד.

עמיהוד שמלצר: כפי שהוסבר בדיונים קודמים, קיימת חשיבות לאפשר גם לתאגידים את השירות הזה של שירות מידע פיננסי.

עמיהוד שמלצר: האופן שבו תאגיד מבצע פעולות בחשבון הוא באמצעות גורם שהאורגנים הרלוונטיים בתאגיד הסמיכו אותו לכך.

עמיהוד שמלצר: הוא מורשה החתימה.

עמיהוד שמלצר: בסעיף הזה אנחנו מחייבים את מקורות המידע לאפשר הסמכה כזאת בכל עת בצורה פשוטה ונוחה וכן להציע את ההסמכה הזאת בשלב פתיחת החשבון של התאגיד.

מיכאל ביטון: הערות ב-זום בבקשה.

מיכאל ביטון: אם אין, לא חייבים.

מיכאל ביטון: אין.

מיכאל ביטון: נאפשר לכם בהמשך.

מיכאל ביטון: הערות הנוכחים בדיון.

משה קאשי: לובי 99.

משה קאשי: לגבי סעיף 42(ב).

משה קאשי: כאשר זוג פותח חשבון משותף, בכלל כאשר אנשים פותחים חשבון משותף, הם מסכימים שהכול משותף.

משה קאשי: כמו שהם לא צריכים לתת הרשאה מיוחדת לצד השני למשוך כסף, גם לא צריך שהם יאפשרו להתחבר לאפליקציה.

מיכאל ביטון: יש מצבים בחוק ובנוהל הקיים שיש התחייבויות קטנות – פעילות, הוצאות – אבל יש פעולות גדולות בחשבון שכן מחייבות את החתימה של שניהם, למשל הוספת מורשה חתימה.

משה קאשי: אבל כאן לא מדובר בפעולה גדולה.

משה קאשי: כמו שצריך לאפשר לצד השני לפתוח את האינטרנט ולהסתכל בחשבון, זה אותו דבר.

מיכאל ביטון: ואם בן הזוג מתנגד ולא שיתפו אותו?

משה קאשי: אם הוא מתנגד, שתהיה לו אפשרות לסרב.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: אתם לובי 99, אתם מייצגים את הציבור אבל אתם לא פוגעים ביחסי הזוגיות.

מיכאל ביטון: אחוז הגירושין בישראל גם כך הוא גבוה.

משה קאשי: מה הקשר?

מיכאל ביטון: זה קשור.

מיכאל ביטון: אנחנו לא רוצים לתת לבן זוג לעשות פעולה בחשבון שהיא מהותית ומשמעותית שבן הזוג השני לא הסכים לה.

משה קאשי: אני לא אומר שלא יהיה ניתן לסרב.

משה קאשי: זאת אומרת, אם בן זוג מסרב, שייתן לו את האפשרות בפתיחת החשבון לסרב.

משה קאשי: לא שהוא יצטרך לאשר.

מיכאל ביטון: האם רק צד אחד מבני הזוג יוכל לחשוף את כל המידע הפיננסי שלהם?

מיכאל ביטון: אתן לך דוגמה תיאורטית.

מיכאל ביטון: אתה יודע, 50 אחוזים מתגרשים.

מיכאל ביטון: זה יותר מדי.

מיכאל ביטון: יש עוד כמה ששוקלים את זה.

מיכאל ביטון: אני רוצה להתגרש ואני תובע אותו בכסף ואני לא רוצה שהמידע הפיננסי שלי ייחשף.

מיכאל ביטון: עכשיו אתה תלך ותחשוף אותו בלי לשאול אותי?

משה קאשי: לא.

משה קאשי: אתה צודק לחלוטין.

משה קאשי: בעת פתיחת החשבון צריך לאפשר לאחד הצדדים לסרב.

מיכאל ביטון: זה בעת פתיחת החשבון, אבל כבר יש חשבון פתוח.

משה קאשי: אבל בסעיף (ב) מדובר בעת פתיחת החשבון.

מיכאל ביטון: זאת פתיחה אבל מה עם חשבונות קיימים?

משה קאשי: שוב, אם צד אחד לא רוצה, יש לו אפשרות.

מיכאל ביטון: איך הוא ידע שמישהו עשה את זה?

מיכאל ביטון: מי יידע אותו שהוא יכול לסרב?

משה קאשי: הסעיף הזה מדבר בעת פתיחת החשבון.

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: בעת פתיחת החשבון, שניהם יחתמו גם על מידע פיננסי כי שניהם חותמים בפתיחת חשבון.

מיכאל ביטון: חשבון חדש, שניהם חותמים.

מיכאל ביטון: האם בא להם לחשוף מידע פיננסי?

מיכאל ביטון: זה בסדר.

מיכאל ביטון: שניהם חותמים.

מיכאל ביטון: חשבון קיים, בן זוג אחד הולך ואומר שמרשה לכם לחשוף את המידע הפיננסי ובן הזוג השני לא יודע על זה כלום.

מיכאל ביטון: איזו השפעה יש לו על האירוע?

משה קאשי: לפי דעתי יש התייחסות בחוק.

משה קאשי: אם צד אחד פותח, גם הצד השני צריך לאפשר לו.

משה קאשי: או שאני טועה.

מיכאל ביטון: לא הבנתי.

מירב תורג'מן: לא על כל הרשאת גישה.

יובל טלר חסון: בחוק עשינו הבחנה בין חשבונות חדשים שייפתחו החל ממחר בבוקר.

מיכאל ביטון: זה בחתימת שני בני הזוג.

יובל טלר חסון: לא בחתימת שני בני הזוג אלא שבני הזוג במועד פתיחת החשבון מאשרים שרק אחד מהם יכול לאפשר גישה.

מיכאל ביטון: אבל מה עם חשבון קיים?

יובל טלר חסון: חשבונות קיימים, נגיע לזה בהמשך בהוראות מעבר.

מירב תורג'מן: אבל תגיד לנו מה הדין המהותי, לפני שנגיע להוראות מעבר.

יובל טלר חסון: בזמן פתיחת חשבון, מה שאנחנו אומרים זה שבמקום שפותחי החשבון יצטרכו לאשר, הם יצטרכו לבקש לסרב.

יובל טלר חסון: זאת אומרת, שזה יהיה בדיפולט שכולם מאשרים ואם מישהו מתנגד, הוא מתנגד.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: זאת פעולה דרמטית מדי בסודיות המידע הפרטי.

מיכאל ביטון: זה לא דיפולט.

מיכאל ביטון: יכולים לשאול את הבן אדם האם הוא מוכן שהמידע הפיננסי שלו יוצג לטובת הצעות שהוא יקבל, כן או לא.

מיכאל ביטון: בכל שלב נתון הוא יכול לשנות את החלטתו.

עמיהוד שמלצר: זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים אדוני היושב ראש.

מיכאל ביטון: וזה בסדר גמור.

מיכאל ביטון: אני לא מוכן שיהיה אוטומטי ואחר כך אני צריך לשנות את המציאות.

אייל דותן: איגוד הבנקים.

אייל דותן: מסתמנת אפשרות למצוא פתרון שיהיה כלל אחיד וסביר, קל ופשוט, שיהיה אחיד לגבי כולם.

אייל דותן: אני חושב שלגבי הסעיף הזה, צריך לקרוא אותו יחד עם סעיף 73 כי הם מתחברים עם הוראות המעבר לגבי חשבונות קיימים ולגבי חשבונות חדשים.

מיכאל ביטון: לקרוא גם את הסעיף הבא בתור.

איתי עצמון: לא.

איתי עצמון: את סעיף 73, הוראות המעבר.

מיכאל ביטון: הנה, הוא יקרא.

עמיהוד שמלצר: 73.

עמיהוד שמלצר: הוראות מעבר לעניין חשבון משותף יחיד ולחוד

עמיהוד שמלצר: על אף האמור בסעיף 42(א), בחשבון משותף ביחד ולחוד שהסכם ההתקשרות לגביו נכרת לפני יום התחילה, יראו את כל בעלי החשבון כאילו הסכימו כי הרשאת הגישה שייתן כל אחד מהם תיחשב כהרשאת גישה שניתנה בידי כולם, כאמור בסעיף 42(ב), אלא אם כן הודיע אחד מבעלי החשבון למקור המידע כי הוא אינו מסכים לכך (בסעיף זה – הודעת סירוב).

עמיהוד שמלצר: מקור מידע יידע את בעלי החשבון בחשבון משותף כאמור סעיף קטן (א) על כך שיראו אותם כאילו הסכימו להרשאת הגישה שייתן כל אחד מהם לפי אותו סעיף קטן, וכן על זכותו של כל אחד מהם לתת הודעת סירוב.

עמיהוד שמלצר: הודעת מקור המידע לפי סעיף קטן זה תישלח 21 ימים לפחות לפני יום התחילה.

עמיהוד שמלצר: הוראת המעבר מתייחסת לחשבונות ביחד ולחוד.

עמיהוד שמלצר: חשבונות משותפים ביחד ולחוד.

עמיהוד שמלצר: כלומר, חשבונות קיימים, שנפתחו לפני יום התחילה, ושככלל בשלב פתיחת החשבון כל אחד מבעלי החשבון הסכים שהשני יעשה פעולות בחשבון ללא צורך בהסכמה של שניהם.

עמיהוד שמלצר: בנוגע לחשבונות קיימים, ההסדר שמוצע כאן הוא לקבוע כברירת מחדל שההסכמה של כל אחד מהם תיחשב כהסכמה של שניהם וזה בכפוף לכך שמודיעים להם את זה מראש, זאת אומרת, תהיה חובת הודעה של מקורות המידע על כך שכך יראו בהם, ובכפוף לכך או לא בכפוף לכך שהם יכולים להתנגד לזה.

עמיהוד שמלצר: הם יכולים להודיע למקור המידע שהם לא מסכימים למודל הזה ואצלם, למרות שהם חשבון ביחד ולחוד, תצטרך הסכמה של שניהם.

עמיהוד שמלצר: זה המודל המוצע בנוגע לחשבונות קיימים.

יובל טלר חסון: אני ארחיב מעט.

יובל טלר חסון: יש בעצם שני סוגי חשבונות.

יובל טלר חסון: יש חשבונות שהן ביחד.

יובל טלר חסון: תחת חשבון משותף יש חשבונות שהם ביחד ויש חשבונות שהם ביחד ולחוד.

יובל טלר חסון: חשבונות שהם ביחד, כל פעולה שני הצדדים צריכים לאשר.

יובל טלר חסון: חשבונות ביחד ולחוד, כל אחד מהצדדים יכול לעשות פעולות בחשבון באופן נפרד.

יובל טלר חסון: מה שאנחנו רוצים לקבוע כאן ביחס לחשבונות האלה שכל אחד יכול לבצע בנפרד זה שאחד מהצדדים יוכל להיות הצד המאשר אבל הגוף הפיננסי יצטרך ליידע את שאר בעלי החשבון בחשבון שניתנת הרשאת גישה ולאפשר לו לבטל את הרשאת הגישה הזאת.

יובל טלר חסון: בסוף אנחנו מבינים שהסיפור של ההסכמות – ואני בטוח שזה יעלה גם בהמשך – הוא דבר שעליו תקום ותיפול כל היכולת להוציא מידע החוצה.

מיכאל ביטון: כן, אבל מה הבעיה שבנק ירים טלפון לשני בעלי החשבון ויגיד מאשר או לא מאשר?

מיכאל ביטון: זה קורה כל כך הרבה פעמים.

יובל טלר חסון: לכן כתבנו בסעיף (ד) שהוא יידע את בעל החשבון בחשבונות הבנק.

מיכאל ביטון: אבל לאיתי יש הסתייגות מהדבר הזה.

מיכאל ביטון: תן לו לומר אותה.

איתי עצמון: בעצם אם חולפים 21 ימים אלה, רואים.

איתי עצמון: ..? זה מאוד בעייתי.

איתי עצמון: אנחנו מכירים את תשומת הלב של לקוחות מן השורה להודעות שנשלחות אליהם.

איתי עצמון: לעתים קורה שאתה מפספס הודעה, לפעמים אתה לא מגיב בזמן וכולי.

איתי עצמון: אני חושב שזאת ברירת מחדל בעייתית.

יובל טלר חסון: אנחנו בעצם מדברים על המלאי ולא על הזרם.

יובל טלר חסון: לגבי הזרם, אנחנו חושבים שההסדר שנקבע הוא הסדר יותר מרחיב ממה שקבוע כאן לגבי הזרם, אם אנחנו רוצים שיתפתח כאן שוק אמיתי של נותני שירותי מידע פיננסי, יהיה מאוד קשה.

יובל טלר חסון: תחשבו, בסוף בעצם אנחנו כאילו תולים את ההסכמה בכך שהגוף הפיננסי שדיברנו עליו קודם הוא המונופול על המידע והוא זה שלא רוצה לשתף את המידע, והוא יצטרך לעשות פעולות אקטיביות עם הלקוח בשביל לאפשר את הגישה הזאת.

מיכאל ביטון: כן, אבל יש גבול.

מיכאל ביטון: זה טוב שאתה רוצה שאתה רוצה שאנשים ישחררו את המידע הפיננסי שלהם אבל הוא לא התרחש בגלל שהם לא התייחסו למכתב.

מיכאל ביטון: אתה יודע איזה מכתבים מקבלים מהבנקים וכמה הולכים לפחו בלי לפתוח אותם?

יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, בסוף מדובר על חשבונות בהם אחד מהצדדים יכול להוציא 50 אלף שקלים ולצד השני לא יהיה SAY בדבר הזה.

מיכאל ביטון: אתה רוצה לבדל בין חשבון משותף לבין ביחד ולחוד?

יובל טלר חסון: כן.

מיכאל ביטון: בחשבון של ביחד ולחוד, אתה רוצה שתהיה אפשרות כזאת.

מיכאל ביטון: רק בחשבון ביחד ולחוד תהיה אפשרות.

יובל טלר חסון: נכון.

מיכאל ביטון: אבל במשותף, אישור של שניהם.

יובל טלר חסון: נכון.

מיכאל ביטון: נראה לי בסדר כי הם החליטו שזה ביחד ולחוד, אז הם לקחו על עצמם את הסיכון הזה.

איתי עצמון: אולי הם לא היו באמת מודעים למשמעות.

מיכאל ביטון: ברגע שהם עשו את ההגדרה הזאת של ביחד ולחוד, הם מראש נתנו עצמאות אחד לשני לפעול.

מיכאל ביטון: זה נראה לי סביר.

אייל דותן: איגוד הבנקים.

אייל דותן: אנחנו מסכימים לזה.

אייל דותן: אני חושב שזה הרבה יותר פשוט.

אייל דותן: חשבונות שמתנהלים בבנק, זה או ביחד או ביחד ולחוד.

מיכאל ביטון: עד היום אני לא יודע אם אני עם אשתי ביחד או לחוד.

מיכאל ביטון: אני אבדוק את זה.

מיכאל ביטון: נראה לי שאף אחד לא יודע איך זה מוגדר.

מיכאל ביטון: אף פעם לא שאלו אותי אם אני רוצה להיות בחשבון ביחד או לחוד עם אשתי.

אייל דותן: עכשיו ישאלו.

אייל דותן: לגבי המאגר שאלה כל החשבונות הקיימים, הוראת המעבר הולכת ל-ביחד ולחוד או ביחד.

אייל דותן: לגבי חשבונות עתידיים, מאחר שסעיף קטן (ב) בסעיף 42, מאחר שסעיף 42(ב) מדבר על חשבונות שעתידיים להיפתח וקובע שבהסכם פתיחת החשבון יאפשרו לקבוע האם זה ביחד או ביחד ולחוד גם לגבי ה-אופן בנקינג, אנחנו לא רואים בכלל למה צריך את (א).

מיכאל ביטון: אבל מה עם החשבונות הקיימים?

אייל דותן: החשבונות הקיימים, זה סעיף 73.

אייל דותן: הוראת המעבר.

אייל דותן: צריך לקבוע כלל אחד פשוט, גם לגבי החשבונות הקיימים שכבר נקבע.

אייל דותן: החשבונות הקיימים לפי מה שבני הזוג כבר קבעו פלוס ההודעה שכרגע דיברתם עליה.

אייל דותן: לגבי חשבונות חדשים, מה שיקבעו - - -

מיכאל ביטון: לא, אבל הקיימים, האם יהיה בידול בין ביחד ולחוד לבין משותף?

אייל דותן: כן.

מיכאל ביטון: אם כן, ההצעה שלהם הגיונית.

אייל דותן: לגבי הקיימים.

אייל דותן: לגבי העתיד, אותו דבר.

אייל דותן: בסעיף קטן (ב) קבעתם - הרי העתיד, החשבון עוד לא נפתח – שהם יצטרכו לקבל החלטה ולהסכים בעת פתיחת החשבון.

אייל דותן: אני לא רואה מה הנפקות של (א).

אייל דותן: צריך לקבוע כלל אחד פשוט שזה לפי הסכמת הצדדים לחשבונות הקיימים, לקבוע את החזקה שזה לפי מה שהם כבר קבעו פלוס ההודעה, ולגבי החדשים, מה שיקבעו בעת פתיחת החשבון.

אייל דותן: שיהיה כלל אחיד ופשוט שהולך לפי מה שהצדדים לחשבון המשותף הסכימו ביניהם.

יובל טלר חסון: אתה אומר לא לעשות ברירת מחדל של אי הסכמה אלא פשוט להגיד.

יובל טלר חסון: זה מה שאתה מתכוון?

אייל דותן: נכון.

יובל טלר חסון: אתה אומר שסעיף (א) מייצר איזושהי ברירת מחדל של אי הסכמה.

אייל דותן: הנפקות שלו.

יובל טלר חסון: ולא מסייע אלא מספיק לך הסעיף שאומר שהצדדים יקבעו בעת פתיחת החשבון.

משה קאשי: זה גם מה שאני אמרתי.

מיכאל ביטון: אתה מדבר בלי רשות בוועדה שלי?

משה קאשי: מתנצל.

מיכאל ביטון: לחברי כנסת יש שלוש קריאות לסדר.

מיכאל ביטון: לך יש רק שתיים וחצי.

מיכאל ביטון: אחת הלכה לך.

מיכאל ביטון: שי אבו, יושב ראש איגוד היועצים והמאמנים.

שי אבו: תודה רבה.

שי אבו: אני מברך על כל הנושא של הבנקאות הפתוחה.

שי אבו: אני רוצה להתייחס לנקודה שהועלתה עכשיו.

שי אבו: אם אני היום מנהל חשבון משותף עם אשתי, ואני ביחד ולחוד, ומשום מה – חלילה, הכול בסדר ברוך השם עם אשתי, אני נשוי לפולניה וזה לכל החיים – אם לצורך העניין קורית סיטואציה שאנשים נמצאים באיזשהו הליכי גירושין, האם המצב הקיים שבו אתם רוצים ליצור מצב שבו אדם ישאל שאלה יכול ליצור כאן בעיה?

שי אבו: יש את הנושא של חברה.

שי אבו: כאשר יש שותפות בחברה, לא בהכרח הצד השני נותן שותפות בצורה כזאת.

שי אבו: כמו כן התייחסות גם למקרה של פטירה.

שי אבו: אין התייחסות לנקודה הזאת.

שי אבו: במלים אחרות, אני בא לומר בואו נעשה מהלך שידע לתת מענה לכל אותם סעיפים.

שי אבו: אני חושב שגם כאשר אנשים פתחו חשבון מבלי לדעת את המשמעות, ורוב הציבור ודאי אינו יודע מה המשמעות ומה ההבדל בין ביחד לבין ביחד ולחוד, צריך לקחת בחשבון שבעניין הזה יהיה מקום להוציא מכתב כתוב, לשלוח אל הלקוחות, כדי שאנשים יבינו במה מדובר.

שי אבו: לצערנו הרב היום שליחת המכתבים נעשית במיילים ואנשים בכלל לא מקבלים את המידע הזה ולדעתי אנחנו מפספסים כאן.

שי אבו: צריך לזכור שמטרת החוק הזה ומטרת העניין של הבנקאות הפתוחה, יש לה תכלית אחת מאוד חשובה והיא לדאוג לציבור.

שי אבו: אם פספסנו כאן משהו, לא עשינו כאן שום דבר.

שי אבו: ברשותך היושב ראש, אני רוצה להוסיף עוד שתי נקודות.

שי אבו: אני רוצה גם להתייחס לעניין של אבטחת מידע.

שי אבו: ראינו מה קרה עכשיו בבית חולים הלל יפה ואני רואה גם מה קורה בהיבטים אחרים.

שי אבו: חשוב שאולי רשות הסייבר הלאומית תקבע כללים בעניין הזה שנוגעים לנתונים אישיים שלא ייווצר מצב שחלילה גם חברת פינטק כזו או אחרת לא הייתה רוצה להיות נתונה לסחטנות של כופר כזה או אחר מצד גוף כזה או אחר.

שי אבו: חשוב שתיאמר כאן אמירה.

מיכאל ביטון: אתה מדבר על נושאים שהם לא בסעיף.

מיכאל ביטון: לפחות תקצר.

מיכאל ביטון: הערה אחת היא בקשר לסודיות מידע.

מיכאל ביטון: יש לך עוד הערה?

שי אבו: עוד נושא, ברשותך.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: רועי פולקמן, פורום מחוללי התחרות, התייחסות לסעיף 42.

רועי פולקמן: תודה אדוני היושב ראש.

רועי פולקמן: זה אחד הסעיפים הקריטיים ואני רוצה לומר גם ליועץ המשפטי וגם לך אדוני היושב ראש.

רועי פולקמן: אי אפשר להקשות יותר מאשר הסטנדרטים שכבר קיימים היום.

רועי פולקמן: גם היום, אם אני רוצה להזמין פנקס צ'קים בבנק שלי, ברגע שאני ביחד ולחוד, אני יכול להזמין והבנק לא פונה לאשתי ושואל אותה אם היא מסכימה לכך.

רועי פולקמן: כנ"ל כשאני מעביר כסף, תשלום למשהו.

רועי פולקמן: אני רוצה להעביר 5,000 שקלים למישהו, הבנק לא מבקש אישור למרות שיש לנו חשבון שהוא ביחד ולחוד.

רועי פולקמן: לכן קודם כל לגבי המלאי, מה שקיים קודם, לגבי ההערה של איתי, לא יכול להיות שדווקא במקום שבו אנחנו רוצים להכניס את השחקנים החדשים, נקשה עליהם יותר ממה שאנחנו דורשים מהמערכת הבנקאית.

רועי פולקמן: זאת אומרת, אם יש לי חשבון שהוא ביחד ולחוד, לא צריך שום נהלים חדשים.

רועי פולקמן: גם היום אני יכול להעביר אלפי שקלים מהחשבון המשותף שלי עם אשתי בלי הסכמתה כי אנחנו ביחד ולחוד.

רועי פולקמן: ולכן זה הסטנדרט המקובל, להבנתי, אצל רוב בעלי החשבונות.

רועי פולקמן: לגבי המצב החדש, להערתו של אייל מאיגוד הבנקים וגם הערה שמישהו העיר בדיון ואמר שהבנק יתקשר.

רועי פולקמן: חברים, אנחנו יוצאים מהנחה שאין בהכרח אינטרס למקור המידע לשתף כל מיני פינטקים שיתחרו על הלקוחות שלו.

רועי פולקמן: לכן ברור שהגדרת המוצא היא שהבסיס הוא שכאשר אתה פותח חשבון, אתה נמצא במתכונת של ביחד ולחוד.

רועי פולקמן: כלומר, אלא אם אמרת – בהחלט זה צריך להופיע בהסברים שאתה מקבל – אחרת, כשאתה פותח חשבון, המידע יכול לעבור אם אחד מבני הזוג אומר שהוא רוצה להעביר את המידע.

מיכאל ביטון: אתה מבהיר את הנושא אבל תהיה חד וקצר.

רועי פולקמן: אני מסכם.

רועי פולקמן: אני אומר שלגב חשבונות העבר, הנוהל הקיים, מה שכרגע כתוב בסעיף ביחד ולחוד צריך להישאר.

רועי פולקמן: ההערות ששי אבו העיר הן הערות שהן נכונות היום לבנקים אבל לא רלוונטיות לחוק הזה.

רועי פולקמן: כלומר, כמו שגם היום אני יכול לעשות פעולות בחשבון וכל השאלות מה קרה, אם נפרדו או לא נפרדו, מה שקורה היום בחשבונות בנקים בישראל - לא צריך להקשות.

רועי פולקמן: הסעיף הוא נכון ואין לגעת בו.

רועי פולקמן: לגבי חשבונות חדשים, נקודת המוצא היא נקודת מוצא של ביחד ולחוד.

רועי פולקמן: זה הדיפולט.

רועי פולקמן: לא להקשות יותר.

רועי פולקמן: ככל שפתאום עכשיו אנחנו מוסיפים שלייקעס, אנחנו מיירדים את החוק.

מיכאל ביטון: לפני שנציע לכם הצעה, שאלת הבהרה.

מיכאל ביטון: בהגדרות של התהליך, בכל פעם מחדש הלקוח מאשר לחברה ספציפית לקבל את המידע ובאופן חד פעמי.

מיכאל ביטון: זה לא לדורות.

מיכאל ביטון: זה אירוע נקודתי.

מיכאל ביטון: אם אני עכשיו אמרתי לבנק תן לחברת איקס את המידע שלי, זה הולך רק לאותה חברה ורק לרגע הזה והיא אמורה למחוק וכולי.

עמיהוד שמלצר: הרשאת הגישה היא מול נותן שירות ספציפי.

עמיהוד שמלצר: ככל שהשירות הוא שירות מתמשך, ההרשאה ממשיכה להיות בתוקף.

מיכאל ביטון: אבל זה לא פרוץ לגמרי.

מיכאל ביטון: ההצעה שלנו היא שיהיו דרכים מודרניות, מהירות ותגובתיות שיידעו את הלקוח.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, הבנק יידעו את הלקוח.

מיכאל ביטון: הבנק ישלח לו SMS ועם תשובה, מאשר/לא מאשר.

מיכאל ביטון: לא מכתבים, לא בירוקרטיה.

מיכאל ביטון: הבנק אומר מאשר/לא מאשר והוא מזהה את עצמו בקוד כמו בכל דבר.

יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, בסוף מדובר כאן בבירוקרטיה אמיתית שיכולה להיות אבן נגף.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: אל תגיד לי בירוקרטיה.

מיכאל ביטון: לשלוח היום SMS, זאת לא בירוקרטיה.

מיכאל ביטון: כל יום חברות שולחות ומבקשות אישור.

יובל טלר חסון: אני אחדד.

יובל טלר חסון: היידוע נמצא כאן בחוק.

יובל טלר חסון: היידוע, כתבנו במפורש.

מיכאל ביטון: איך?

יובל טלר חסון: הוא צריך ליידע.

מיכאל ביטון: איך?

איתי עצמון: בהוראות מאסדר.

מיכאל ביטון: תניח את דעתי שהיידוע מהיר, אפקטיבי ותגובתי.

מיכאל ביטון: תן לי שני מסלולים.

יובל טלר חסון: מהיר ואפקטיבי, בסדר.

מיכאל ביטון: אתה לא חייב עכשיו.

מיכאל ביטון: תן לי בסוף הדיון על החוק.

יובל טלר חסון: אני אבדוק.

יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, אני מציע גם לשקול את ההפרדה בין מהיר ואפקטיבי לבין תגובתי.

יובל טלר חסון: בסדר?

מיכאל ביטון: תגובתי זה האישור.

מיכאל ביטון: איך הפרדה?

מיכאל ביטון: אם הוא לא אישר, מה היידוע עשה, אם לא הגבתי כן או לא?

מיכאל ביטון: השותף שלך לחשבון אישר לנו להפיץ מידע פיננסי לחברה מסוימת לצורך קבלת הצעת מחיר, אנא כתוב לנו האם אתה מתנגד או מאשר, זה קוד הכניסה.

יובל טלר חסון: חשבון ביחד ולחוד, הלקוח השני יכול להוציא 15 אלף שקלים.

מיכאל ביטון: בחשבון ביחד ולחוד, אנחנו מקלים עליך ורק תיידע אותם אבל בהחלטות.

יובל טלר חסון: הבנתי.

יובל טלר חסון: ביחד ולחוד.

מיכאל ביטון: תיידע אבל לא במכתב.

מיכאל ביטון: תיידע מהר וטוב.

מיכאל ביטון: אנחנו בעידן מודרני.

מיכאל ביטון: אתה יכול לשלוח להם גם פקס אם אתה רוצה.

עמיהוד שמלצר: אפשר אבל לא להתנות את זה.

מיכאל ביטון: אתם תחשבו על זה.

עמיהוד שמלצר: לא להתנות באישור פוזיטיבי.

איתי עצמון: מתנים את זה בהוראות של רגולטור שאנחנו לא יודעים מה ייקבע בהן.

איתי עצמון: יש כאן בכל זאת קושי.

מיכאל ביטון: אין לנו בעיה לגבי חשבון ביחד ולחוד שזה יהיה רק יידוע.

מיכאל ביטון: במקרים האחרים שדורש אישור, זה גם יהיה מהיר.

מיכאל ביטון: איך היידוע הזה נעשה, תחשבו ותביאו לנו הצעה.

מיכאל ביטון: תרשמו את זה כהערה.

מירב תורג'מן: אדוני, גם איך הוא מגיב כשהוא לא מעוניין.

מיכאל ביטון: בדיוק.

מיכאל ביטון: יובל, יידעת אותי אבל אם אני נגד – אני רוצה את זכות ההתנגדות.

יובל טלר חסון: אני יכול להבטיח לך שמקור המידע יאפשר לו להתנגד בצורה מאוד קלה ובצורה מאוד נגישה.

יובל טלר חסון: זה בדיוק האינטרס של מקור המידע.

עמיהוד שמלצר: יש הוראות מאסדר לעניין הזה.

מיכאל ביטון: בחוק הזה החשוד המיידי אלה הם הבנקים אבל הלקוח הוא מעל הבנקים.

מיכאל ביטון: נכון?

יובל טלר חסון: חד משמעית.

מיכאל ביטון: הלקוח לא יסבול מזה שאנחנו חושדים בבנקים שהוא לא יקבל את המידע או את הזכות להגיב וכולי.

מיכאל ביטון: לקבל היום SMS זה דבר בנאלי.

מיכאל ביטון: כולם עושים את זה.

יובל טלר חסון: אנחנו נחשוב על זה.

מיכאל ביטון: תחשבו על רעיונות אפקטיביים, בהירים, יעילים, מהירים ולפעמים תגובתיים.

מיכאל ביטון: למשל, הזכות להתנגד.

מיכאל ביטון: הוא לא צריך לאשר אבל להתנגד, כן.

מיכאל ביטון: האם אתה מתנגד?

מיכאל ביטון: כן או לא.

מיכאל ביטון: בן זוגו בעד.

מיכאל ביטון: בן זוגך, שותפך לחשבון הורה לנו לתת מידע פיננסי לחברה אחת לצורך הצעת מחיר, אם אתה מתנגד, אנא שלח לנו הודעה.

מיכאל ביטון: מה הבעיה עם זה?

יובל טלר חסון: אין בעיה.

מיכאל ביטון: תחשבו על זה.

אילנית מדמוני: הפיקוח על הבנקים.

אילנית מדמוני: רק לחדד שבסעיף הבא מדברים על ביטול.

אילנית מדמוני: הביטול הוא לא בדרך של הודעה אבל כן בצורה פשוטה.

אילנית מדמוני: אפשר לבטל גם אצל הבנק וגם אצל מי שמקבל את המידע, לא ב-SMS ולא לפתוח לינקים ב-SMS.

איתי עצמון: לאיזה סעיף את מתייחסת?

איתי עצמון: לסעיף 44?

אילנית מדמוני: כן.

מיכאל ביטון: עוד לא הקראנו אותו.

מיכאל ביטון: אנחנו נקריא אותו.

אילנית מדמוני: יש לנו הערות.

אילנית מדמוני: בסעיף 41 אנחנו מציעים להוסיף את המילים, אחרי למידע פיננסי, "בהתאם להרשאת הגישה שנתן הלקוח לפי סעיף 38".

אילנית מדמוני: נכון שיש כאן הפניה לסעיף 38 אבל למען הסר ספק אנחנו מבקשים שיירשמו המילים האלה כדי שיהיה ברור שזה בהתאם להרשאת הגישה.

אילנית מדמוני: דבר נוסף שחשבנו עליו תוך כדי ההכנה.

אילנית מדמוני: האם אפשר לשקול הוראה שלבקשת הלקוח מקור המידע יפיק דוח ריכוז בקשות מידע בחשבונו?

אילנית מדמוני: הרי הדבר הזה הוא כן מקובל למשל בחוק נתוני אשראי כאשר אפשר לבקש להפיק דוח על בקשות שהוגשו על אותו חשבון.

אילנית מדמוני: האם אפשר לעשות גם את הדבר הזה כאן?

אילנית מדמוני: אני מעלה את זה כשאלה.

עמיהוד שמלצר: יש דוחות שנותן השירות יהיה חייב – קבענו בפרק הקודם ועכשיו את אומרת דוחות נוספים.

אילנית מדמוני: ללקוח.

עמיהוד שמלצר: נותן השירות חייב לתת דוחות ללקוח.

מיכאל ביטון: אם כן, יש התייחסות לדוחות ללקוח.

עמיהוד שמלצר: מצד נותן השירות.

איתי עצמון: אפשרות לקבוע הוראות כאלה.

מירב תורג'מן: בדיוק.

מירב תורג'מן: זו הסמכה לקבוע הוראות.

מיכאל ביטון: אז מה אתם רוצים?

מירב תורג'מן: השאלה אם יש לכם כוונה כזאת לקבוע הוראות כאלה.

מירב תורג'מן: אני רוצה עכשיו לבוא ולעקוב אחרי החשבון שלי ולדעת איזה פעולות בוצעו בחשבון ולקבל דוח פירוט נתונים על איסוף הנתונים האלה.

חן פליישר: בנק ישראל.

חן פליישר: בהחלט יש כוונה מצד מקורות המידע.

חן פליישר: אנחנו חיברנו את זה לביטול כי היית רוצה באותו מסך לראות את הסטטוס של הכול וגם לאפשר ביטול קל.

מירב תורג'מן: נכון.

חן פליישר: מבחינתנו הכול מתחבר ובהחלט יש כוונה לכך.

חן פליישר: יש לנו הוראה שלנו שהיא כבר בתוקף.

איתי עצמון: הקראנו שלושה סעיפים ויש עוד הערות.

איתי עצמון: לגבי סעיף 42(ב), אנחנו מבקשים לחדד את אופן ההסכמה.

איתי עצמון: "מקור מידע יאפשר לבעלי חשבון משותף להסכים שההרשאה וכולי".

איתי עצמון: הנושא שדיברנו עליו קודם.

איתי עצמון: ההסכמה, אנחנו מניחים שהיא במפורש או בכתב.

איתי עצמון: נכון?

מירב תורג'מן: גם מפורש וגם בכתב.

איתי עצמון: כן.

איתי עצמון: איך מיידעים את בעלי החשבון המשותף על האפשרות?

יובל טלר חסון: מאפשרים לו לקבוע שההרשאה תהיה רק על ידי אחד ולא על ידי השני.

איתי עצמון: איך הוא ידע על כך?

יובל טלר חסון: הוא צריך להסכים.

יובל טלר חסון: הוא לא יכול להסכים למשהו שהוא לא יודע מה הוא.

איתי עצמון: כי כתבתם שהוא יאפשר להסכים בכל עת כי הרשאת הגישה ייתן וכולי, ויציע לבעלי חשבון משותף בשלב פתיחת החשבון לתת הסכמה.

עמיהוד שמלצר: אם הוא נותן הסכמה, זה אומר שהוא יודע על מה הוא נותן הסכמה.

איתי עצמון: איך הוא יודע את זה מראש?

עמיהוד שמלצר: את מה?

מירב תורג'מן: שקיימת לו האפשרות הזאת.

מירב תורג'מן: אנחנו לא בטוחים שיש כאן הוראה שמחייבת את מקור המידע להציג את האפשרות הזאת.

איתי עצמון: אני לא אומר לך את זה מראש.

איתי עצמון: אני מאפשר לך.

איתי עצמון: אני לא מיידע אותך.

מירב תורג'מן: זה אולי חידוד אבל זה פשוט להטיל חובה פוזיטיבית וברורה על מקור המידע.

יובל טלר חסון: אנחנו נחשוב אם יש לנו משהו.

מיכאל ביטון: תרשמו את ההערה הזאת לשיפור בנוסח הסופי.

איתי עצמון: לגבי פסקה (2) בסעיף קטן (ג).

איתי עצמון: הפסקה קובעת ש"יאפשר מקור מידע לכל אחד מבעלי החשבון המשותף בכל עת לחזור בו מהסכמתו כאמור".

איתי עצמון: חסרה כאן איזושהי השלמה להוראה הזאת שקובעת שמעת קבלת ההודעה על חזרה מהסכמה, לא יאפשר מקור המידע גישה למידע.

יובל טלר חסון: גישה בהסכמה של אחד מהם.

איתי עצמון: כן.

איתי עצמון: זאת הערה חצי נוסחית.

איתי עצמון: אנחנו מניחים שזאת הייתה הכוונה.

יובל טלר חסון: אתה מתכוון לזה שזה לא גוזר את ההרשאה.

איתי עצמון: לא.

איתי עצמון: אם אתה חוזר בך מההסכמה שלך, מה קורה?

עמיהוד שמלצר: אי אפשר שאחד מהם ירשה גישה.

עמיהוד שמלצר: צריך הרשאה של כולם.

איתי עצמון: מקור המידע גם לא אמור לאפשר.

איתי עצמון: נכון?

עמיהוד שמלצר: נכון.

איתי עצמון: זה מה שביקשנו לחדד.

מיכאל ביטון: תחדדו את זה בנוסח הסופי.

מיכאל ביטון: עוברים להקראת סעיפים 44 עד 46.

עמיהוד שמלצר: 44.

עמיהוד שמלצר: ביטול הרשאת גישה

עמיהוד שמלצר: מקור המידע יאפשר לבטל את הרשאת הגישה כאמור בסעיף קטן (א) באופן פשוט ונוח, ובכלל זה באמצעות הודעה שתימסר באופן מקוון.

עמיהוד שמלצר: אין בהוראות סעיף זה כדי לגרוע מאפשרות הלקוח לבטל את הסכמתו לתת גישה לנותן השירות לכל המידע הפיננסי על אודותיו הנמצא אצל מקור מידע, באמצעות ביטול או צמצום ההסכם עם נותן השירות בהתאם להוראות סעיף 28.

עמיהוד שמלצר: קיבל מקור המידע הודעה מנותן השירות לפי סעיף 28(ב)(2) על כך שהלקוח ביטל את הסכמתו כאמור, יראו את מקור המידע כאילו קיבל הודעה לפי סעיף זה על ביטול הרשאת הגישה.

עמיהוד שמלצר: 45.

עמיהוד שמלצר: הגבלות על גביית תמורה בידי מקור מידע

עמיהוד שמלצר: שמקור מידע רשאי לגבות תמורה סבירה מנותן שירות בעד מתן גישה למידע פיננסי הנמצא אצלו, בכפוף להוראות שבתוספת החמישית, ובלבד שלא ייגבה מנותן השירות תשלום בעד מתן הרשאת גישה או ביטולה.

איתי עצמון: אני מציע שבמסגרת הזאת נקרא גם את התוספת החמישית כדי שהוועדה תוכל לדון בה.

מיכאל ביטון: תקראו, אבל מה שהקראת נחשב כהקראה.

עמיהוד שמלצר: תוספת חמישית (סעיף 45) הוראות לעניין גביית תמורה מנותן שירות בידי מקור מידע (ׂ1) מקור מידע רשאי לגבות תמורה מנותן השירות בעד הפנייה החמישית ואילך של אותו נותן שירות למקור המידע לגישה למידע פיננסי המצוי אצלו, באותו היום ומכוח כל הרשאות הגישה שנתן הלקוח לאותו נותן שירות.

עמיהוד שמלצר: לעניין זה –

עמיהוד שמלצר: פנייה של נותן השירות למקור המידע המוגשת בזמן שהלקוח מקושר ישירות לנותן השירות באופן מקוון (online) לשם קבלת שירות ממנו הכרוך בגישה למידע שלשמה נעשית הפנייה כאמור, לא תבוא במניין הפ0ניו לפי פסקה זו.

עמיהוד שמלצר: (2) מקור מידע לא יגבה תמורה שושנה מנותני שירות ש ונים בעד גישה למידע פיננסי הניתנת בתנאים דומים.

עמיהוד שמלצר: עד כאן התוספת החמישית.

עמיהוד שמלצר: 46.

עמיהוד שמלצר: איסור השפעה בלתי הוגנת

עמיהוד שמלצר: לעניין סעיף קטן (א) -

עמיהוד שמלצר: השר, בהתייעצות עם מאסדר נותן השירות ומאסדר מקור המידע, רשאי לקבוע רשימת פעולות נוספות שיראו בהן השפעה בלתי הוגנת של מקור המידע על לקוח.

עמיהוד שמלצר: לגבי סעיף 44, על מנת להבטיח ללקוח שליטה מקסימלית במידע שלו בפרק ג' שעסק בחובות נותן השירות, קבענו שנותן שירות יהיה רשאי לאפשר ללקוח לצמצם או לבטל את הגישה למידע.

עמיהוד שמלצר: כאן אנחנו נותנים ללקוח עוד דרך לשלוט במתן הגישה למידע וזאת כאפשרות הודעה למקור המידע.

עמיהוד שמלצר: כאשר מדור בחשבון משותף, האפשרות הזאת ניתנת לכל אחד מהשותפים באופן פשוט ונוח.

עמיהוד שמלצר: אם נמסרה הודעת הביטול, מקור המידע צריך לפעול בהתאם, זאת אומרת, להפסיק לתת את הגישה.

עמיהוד שמלצר: עליו להודיע על כך לנותן השירות ואם יש בעלים נוספים בחשבון המשותף ומדובר בחשבון משותף, גם לאותם בעלים.

עמיהוד שמלצר: בסעיף (ד) אנחנו מדגישים שאין בסעיף הזה כדי לגרוע מאפשרות לבטל ולצמצם את הגישה ישירות אל מול נותן השירות, כמו שקבענו בסעיף 28.

עמיהוד שמלצר: סעיף 45 מדבר על הגבלה לעניין גביית תמורה.

יובל טלר חסון: סעיף 45.

יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, אני גם מכין אותך, יהיו הרבה הערות ציבור בנושא שלו.

מיכאל ביטון: מאיפה אתה יודע?

מיכאל ביטון: יכול להיות שלא יהיו הערות בכלל.

מיכאל ביטון: אתה מקדים תרופה למכה.

יובל טלר חסון: אני מסביר.

יובל טלר חסון: אנחנו קובעים כאן בצורה מפורשת שמקור מידע לא יגבה מהלקוח כל תמורה על כך שהוא מנגיש את המידע שלו.

מיכאל ביטון: הבנקים יאמרו שהם נתנו מידע והטיפול עולה לנו כסף.

יובל טלר חסון: נכון.

יובל טלר חסון: לכן אנחנו קובעים בסעיף (א) בצורה חד משמעית שמהלקוח הם לא גובים כלום.

יובל טלר חסון: בסעיף (ב) אנחנו כותבים שהבנק כן יכול לגבות סכום מסוים מנותן השירות על הגישה שהוא נותן.

יובל טלר חסון: אנחנו כותבים שהתמורה צריכה להיות סבירה ובכפוף להוראות התוספת החמישית.

מיכאל ביטון: מי קובע את הסבירות?

יובל טלר חסון: רגע.

יובל טלר חסון: בתוספת החמישית אנחנו כן קובעים כמה דברים.

יובל טלר חסון: דבר ראשון שאנחנו קובעים זה שארבע הפניות הראשונות יהיו בחינם.

יובל טלר חסון: הטענה שלנו היא – ודיברנו על זה בדיון הראשון – שהמידע הוא של הלקוח.

יובל טלר חסון: בגלל שהמידע הוא של הלקוח, צריכות להיות מספר פניות שיהיו בחינם.

יובל טלר חסון: לכן אנחנו קובעים שם בצורה חד משמעית שעבור ארבע פניות, מקור מידע כדוגמת בנק, כדוגמת חברת כרטיסי אשראי, לא יגבה כל סכום מנותן השירות על עסקה.

יובל טלר חסון: זה במסגרת ארבע פניות.

מיכאל ביטון: את זה תיאמת עם הבנקים או לא הגעת להסכמות?

יובל טלר חסון: לא יודע.

יובל טלר חסון: עוד מעט נגלה.

מיכאל ביטון: היה דיון מקדים?

יובל טלר חסון: לא.

יובל טלר חסון: ישבנו עם הממשלה.

יובל טלר חסון: היה תזכיר עם הערות ציבור.

יובל טלר חסון: אנחנו גם קובעים שאם לקוח נמצא באפליקציה של אותו נותן שירות, גם הפנייה הזאת תהיה בחינם וזה כדי להשוות בין נותן השירות לבין האפליקציה של מקור המידע.

יובל טלר חסון: בסוף אנחנו לא רוצים שמקור המידע, האפליקציה שלו תקבל איזשהו יתרון ולכן אנחנו אומרים שכאשר לקוח נמצא בתוך האפליקציה, הוא גם מקבל את אותו מידע.

יובל טלר חסון: מעבר לזה, אנחנו קובעים שמקור מידע יגבה תמורה סבירה עבור הפנייה החמישית ואילך ואנחנו גם קובעים שהוא לא יגבה תמורה שונה.

יובל טלר חסון: התעסקנו הרבה מאוד בסעיף הזה.

יובל טלר חסון: בנוסח התזכיר בהתחלה הסעיף היה מנוסח בצורה שונה לחלוטין.

יובל טלר חסון: הוא לא היה פר לקוח.

יובל טלר חסון: התלבטנו הרבה ובסופו של דבר רצינו ללכת למקום שבו המידע הוא של הלקוח ולכן עבור כל לקוח, לא משנה מי, אנחנו קובעים שיש ארבע פניות בחינם.

יובל טלר חסון: הסיבה שהלכנו לשם היא כי הסתכלנו לעולם.

יובל טלר חסון: התקנות של ה-PSD, שזאת הדירקטיבה שקובעת את שירותי התשלום, קובעות שארבע פניות הן בחינם.

יובל טלר חסון: בסופו של דבר יש כאן מתח בין הרצון להנגיש כמה שיותר מידע החוצה וכמה שיותר בחינם, לבין העלויות הנוספות שנוצרות על מקור המידע.

יובל טלר חסון: אנחנו חשבנו שהאיזון הזה בסופו של דבר, של ארבע פניות ביום, הוא סביר.

מיכאל ביטון: ביום.

יובל טלר חסון: ביום.

יובל טלר חסון: בעיקר כי הוא מבוסס על ה-בסט פרקטיס.

מיכאל ביטון: איך נעשות הפניות האלה?

יובל טלר חסון: במערכת, בתוך המערכת יש ממשק.

יובל טלר חסון: דרישה.

יובל טלר חסון: פנייה.

מיכאל ביטון: פניות של הלקוח.

יובל טלר חסון: של הפינטק.

מיכאל ביטון: של נותן השירות אל הבנק.

יובל טלר חסון: כן.

יובל טלר חסון: כשהלקוח נמצא באפליקציה, זה תמיד בחינם.

מיכאל ביטון: ארבע פניות פר לקוח באותו יום.

יובל טלר חסון: כן.

יובל טלר חסון: נכון.

מיכאל ביטון: של נותן שירות ספציפי?

יובל טלר חסון: כן.

מיכאל ביטון: למה הוא פונה ארבע פעמים באותו יום, על לקוח אחד?

יובל טלר חסון: בסופו של דבר חלק מהיכולת לתת ללקוח ייעוץ פיננסי טוב נובע מזה שיש לו את המידע.

יובל טלר חסון: לצורך העניין, אם אתה רוצה יועץ פיננסי שאומר לך שהוא רואה שהוצאת עכשיו הוצאה גדולה ותפסיק לעשות הוצאות נוספות, הוא צריך את המידע באופן שוטף.

מיכאל ביטון: נניח הוא פנה וקיבל את המידע הפיננסי מהבנק באותו יום.

מיכאל ביטון: למה ארבע פעמים באותו יום?

יובל טלר חסון: יש שונות גדולה במשך היום, תשלומים שבן אדם מבצע, בהמשך נכניס ניירות ערך.

מיכאל ביטון: זאת אומרת שהוא קיבל מידע חלקי?

מיכאל ביטון: לא קיבל הכול?

יובל טלר חסון: הוא קיבל הכול אלא שהוא פשוט קיבל הכול מעודכן לבוקר ולא מעודכן לצוהריים.

מיכאל ביטון: נניח שהוא נתן מידע ואז אתה אומר לו שאתה רואה מינוס גדול.

מיכאל ביטון: אומר לך הלקוח שבערב אמור להיכנס לו סכום מסוים ושיתבסס על הנתונים האלה.

מיכאל ביטון: משהו כזה?

מיכאל ביטון: ארבע פעמים ביום, נשמע לי קצב מסחרר של דיאלוג בין בנקים לנותני שירות.

יובל טלר חסון: בעולמות המידע, ארבע פעמים ביום זה לא קצב מסחרר.

מיכאל ביטון: זה בסדר?

יובל טלר חסון: אפילו יש שיטענו שזה לא מאוד מהיר.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: אתה אומר שנשמע התייחסויות לסעיף הזה.

מיכאל ביטון: בבקשה, רחלי בינדמן, מנהלת קשרי רגולציה, הבנק הדיגיטלי הראשון.

יובל טלר חסון: גם בנק ישראל רצה לומר מילה.

אילנית מדמוני: לא.

אילנית מדמוני: לא משנה.

מיכאל ביטון: אתה רוצה להחליף אותי כאן?

יובל טלר חסון: לא, חס וחלילה.

מיכאל ביטון: אתה יכול.

מיכאל ביטון: תאמין לי, החוק הזה הוא לא תענוג.

מיכאל ביטון: זה לא איזה עונג אין סופי.

מיכאל ביטון: בנק ישראל, שמורה לכם הזכות.

מיכאל ביטון: אנחנו מאזנים בין הציבור לבין אנשי המקצוע.

רחלי בינדמן: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

רחלי בינדמן: התחיל הדיון בשאלה מי גובה את הכסף.

רחלי בינדמן: אני רוצה למפות כאן את הסיפור הזה.

רחלי בינדמן: רוצים לגבות כסף עבור מידע ששייך ללקוח.

רחלי בינדמן: המידע נמצא אצל הבנק והוא מבקש כסף עבור העברתו לידי הלקוח כדי שיוכל לשתף אותו עם שחקנים מתחרים.

רחלי בינדמן: רוצים לגבות על כך כסף.

רחלי בינדמן: זה לא באמת משנה אם גובים את זה מהלקוח או מנותן השירות.

רחלי בינדמן: בסוף הכול מתומחר ואנחנו יודעים את זה.

רחלי בינדמן: כל עלות שנושא בה מקבל המידע, היא בסוף מגולגלת.

רחלי בינדמן: יש כאן תשומות שמתורגמות כהוצאות.

רחלי בינדמן: זה לא באמת משנה אם הלקוח משלם או נותן השירות משלם.

רחלי בינדמן: הדרישה הזאת הגיעה כמובן מהמערכת הבנקאית שאומרת שיהיו לה עלויות שכרוכות בהעברת המידע.

רחלי בינדמן: בשום שלב לא ראינו בכמה עלויות מדובר.

רחלי בינדמן: אני מזכירה שברבעון השני של השנה המערכת הבנקאית רשמה רווח נקי של יותר מחמישה מיליארד שקלים.

רחלי בינדמן: כמה זה יעלה לה?

רחלי בינדמן: 10,000 שקלים?

רחלי בינדמן: 100 אלף שקלים?

רחלי בינדמן: חצי מיליון שקלים?

רחלי בינדמן: למה הם לא יכולים לעמוד בזה?

רחלי בינדמן: הדבר הזה ייצר פגיעה ביכולת של שחקנים שרוצים לקבל את המידע בצורה מהירה, מיידית, שוטפת.

רחלי בינדמן: אני כשחקן רוצה לייצר כאן תחרות.

מיכאל ביטון: הנקודה הובהרה.

מיכאל ביטון: יש עוד משהו?

רחלי בינדמן: אנחנו מתנגדים בצורה נחרצת לגביית עלויות.

רחלי בינדמן: אנחנו לא מבינים את המקור שלהן.

רחלי בינדמן: כאשר אנחנו נשתף עלויות, לא חושבים שצריך לגבות על כך כסף ולא נרצה לגבות על כך כסף.

רחלי בינדמן: אני רוצה להבין מה מקור הדרישה הזאת במספרים.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: הערה חשובה.

מיכאל ביטון: אנחנו נקבל עליה התייחסות.

מיכאל ביטון: יובל סמט, מנכ"ל רייזאפ, התייחסות לסעיף 45.

יובל סמט: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יובל סמט: אני רוצה לחזור לנקודה שהעלית, למה בעצם צריך את המידע מספר פעמים ביום.

יובל סמט: אדוני היושב ראש משתמש ב-ווייז?

מיכאל ביטון: כן.

יובל סמט: אם ה-ווייז היה מראה לך ארבע פעמים ביום מצב נכון של התנועה, אבל רק ארבע פעמים ביום ואתה כל היום בכביש, לא היה לזה ערך.

יובל סמט: לא היית משתמש ב-ווייז.

מיכאל ביטון: בכביש אני נוסע ארבע שעות ביום.

מיכאל ביטון: בן אדם במשך ארבע שעות ביום מתעסק בשחרור מידע פיננסי לבנקים?

מיכאל ביטון: הלוואי וזה היה המצב.

יובל סמט: אנשים היום משתמשים בכסף כל הזמן.

יובל סמט: המידע זמין כל הזמן במערכת הפיננסית.

יובל סמט: במשך כל היום אנחנו סולקים כרטיס אשראי, עושים העברות כספים והמידע צריך להיות זמין.

יובל סמט: לדעתנו המידע צריך להיות זמין במהלך שעות הפעילות באופן מיידי.

יובל סמט: זאת אומרת שצריך להיות לפחות מינימום של עשר פניות ללא תשלום.

יובל סמט: לאחר מכן, אם הבנקים טוענים שיש להם עלויות נוספות וכולי, בסדר, אבל אנחנו צריכים לוודא שהמידע יהיה זמין במהלך שעות הפעילות, השעות בהן רוב הלקוחות מבצעים את עיקר הפעולות שלהם.

מיכאל ביטון: תן לי להבין.

מיכאל ביטון: אתה מדבר על עשר פניות.

מיכאל ביטון: אם כן, ארבע פניות לא מספיקות לך.

יובל סמט: נכון.

מיכאל ביטון: אני שאלתי למה ארבע ואתה אמרת עשר.

מיכאל ביטון: עכשיו א ני שואל איך זה מתנהל.

מיכאל ביטון: נניח אתה רייזאפ – בעזרת השם תתחיל לפעול בישראל כי עדיין אתה לא פועל כאן, נכון?

יובל סמט: אני פועל בישראל.

יובל סמט: יש לנו אלפי לקוחות.

מיכאל ביטון: פועל?

יובל טלר חסון: בטכנולוגיה שונה.

יובל סמט: נכון.

מיכאל ביטון: הוא יתממשק אתנו בעתיד.

יובל סמט: כבר היום לקוחות ישראלים צומחים אתנו.

מיכאל ביטון: כל הכבוד.

מיכאל ביטון: זה טוב.

מיכאל ביטון: אני לא מכיר את הפעילות שלכם לעומק, אבל אם עזרתם לאדם אחד לאזן את חשבון הבנק שלו, תבוא עליכם הברכה.

מיכאל ביטון: לגבי עשר הקריאות האלה.

מיכאל ביטון: נניח אתה רייזאפ, יושב אצלך איש שלוחץ על כפתור לבנק מסוים כי הוא צריך מידע של איש מסוים.

מיכאל ביטון: אתה לוחץ על כפתור.

מיכאל ביטון: האיש בבנק, הוא יצטרך ללחוץ על כפתור?

יובל סמט: הוא לא לוחץ על כלום.

יובל סמט: אדוני היושב ראש, מדובר בשרת.

יובל סמט: טכנולוגיה שמתחברת.

מיכאל ביטון: אתה כן לוקח על כפתור של דרישת מידע.

מיכאל ביטון: ניקח דוגמה.

מיכאל ביטון: אתה רוצה לבנות למישהו פתרון, אתה צריך את המידע מהבנק.

מיכאל ביטון: לחצת על כפתור.

מיכאל ביטון: אדם אנושי לוחץ על כפתור לבקש מידע מהמערכת הזאת.

יובל סמט: אדוני היושב ראש, הלקוח קם בבוקר ורוצה לדעת מה מצבו הכלכלי, האם היום הוא יכול לקנות פיצה משפחתית למשפחתו.

מיכאל ביטון: באפליקציה שלך הוא יוכל להשתמש עשר פעמים והיא מופנית למידע הזה, אבל הבנק לא משיב באמצעות כוח אדם אלא זה אוטומטי.

יובל סמט: אין תקורה.

יובל סמט: הבנק טוען שיש תקורה.

יובל סמט: קטונתי.

מיכאל ביטון: אנחנו נשמעה את הבנקים.

מיכאל ביטון: אל תעלה את טענותיו.

מיכאל ביטון: הבנתי.

מיכאל ביטון: זאת אוטומטיות של מידע.

מיכאל ביטון: זה לא שהוא לוחץ על כפתורים.

יובל סמט: כך האינטרנט עובד.

יובל סמט: כך הטכנולוגיה עובדת.

יובל סמט: אנחנו מאמינים שזה דבר חיוני.

יובל סמט: ללא מידע זמין וטרי, הלקוחות לא יוכלו לצמוח כלכלית.

יובל סמט: אם יבדקו בקהילה שלנו, בפייסבוק, יראו שהתמונה הכי נפוצה היא שהמידע לא עדכני כפי שהוא באתרי הבנקים וחברותך כרטיסי האשראי וזה דבר שאנחנו עובדים עליו בשיא המרץ.

יובל סמט: אם זה לא יתאפשר, זה יפגע ביכולת שלנו לייצר חדשנות.

מיכאל ביטון: אמרת את הדברים בצורה ברורה.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: .

עודד אופק: אני מטעם איגוד חברות האשראי בלשכת המסחר.

עודד אופק: אנחנו מבקשים לחזק את העמדה לגבי כך שאנחנו חושבים שזה יהווה חסם תחרותי במקום בו יגבילו את זה לארבע פניות.

עודד אופק: אנחנו חושבים שלא צריך להגביל את זה.

עודד אופק: אנחנו צפויים להיות מקורות מידע ואנחנו חושבים שקבלת המידע מהבנקים היא קריטית.

עודד אופק: נקודת האיזון שנמצאה כרגע של ארבע הפניות, היא לא נקודת איזון ראויה וצריך לשנות אותה.

עודד אופק: נקודה שאנחנו כן רוצים להעלות היא הנושא של מסירת ההודעות שמופיע בסעיפים הקודמים, שמקור מידע נדרש למסור הודעות לנותן השירות ואנחנו רוצים להימנע ממסירת הודעות כל היום.

עודד אופק: מופיע בסעיף 43 ו-44 לגבי מסירת הודעה ונותן השירות.

עודד אופק: אנחנו מבקשים להימנע מזה.

איתי עצמון: לא הבנתי.

איתי עצמון: ההערה ממוקדת לנושא מסוים או שזאת הערה כללית?

עודד אופק: לדוגמה, "נמסרה למקור המידע הודעה על ביטול סעיף 44(ג), יפעל מקור המידע בהתאם להודעה, יודיע על כך בהקדם האפשרי לנותן השירות" וכיוצא בזה.

עודד אופק: זאת אומרת, כל היום מעסיקים אותם במסירת הודעות לנותן השירות.

מיכאל ביטון: תודה עורך דין אופק.

מיכאל ביטון: בנק ישראל, הייתה לכם הערה.

אילנית מדמוני: אני רוצה לחדד את הנקודה שיובל טלר דיבר עליה.

אילנית מדמוני: לשים לב שאם הלקוח נמצא באפליקציה של נותן השירות, הפניות האלה לא נספרות בארבע הפניות שקבועות בתוך החוק.

אילנית מדמוני: זאת אומרת, אם קמתי בבוקר ואני משתמשת באפליקציה של רייזאפ ואני מסתכלת על הדיווחים שהוא נותן לי, כל הפניות האלה הן פניות שהלקוח נמצא באפליקציה ולא נספרות.

אילנית מדמוני: הפניות שכן נספרות, אלה פניות כאשר אפליקציית נותן השירות מחליטה לבדוק ולאסוף נתונים.

אילנית מדמוני: זה דבר ראשון שצריך לחדד.

אילנית מדמוני: הדבר השני לגבי הפניות.

אילנית מדמוני: אני לא זוכרת איפה אבל בהמשך יש סמכות למאסדר לקבוע איך יימסרו ההודעות האלה.

אילנית מדמוני: הכוונה היא שההודעות עוברות לא בדואר ישראל אלא הכול דרך המערכת.

אילנית מדמוני: הלקוח ביטל, אתה פונה לבקש את המידע והוא מודיע לך שהלקוח ביטל.

אילנית מדמוני: הוא ביטל או קרה משהו, הוא מודיע לך באמצעות המערכת.

אילנית מדמוני: זה מחשב למחשב.

אילנית מדמוני: אלה לא מכתבים במייל או דואר אלקטרוני.

עודד אופק: בהנחה שזה המצב, מן הסתם זה פתרון.

עודד אופק: אגב, לעניין ארבע הפניות, מבחינת נקודת איזון, אולי ניתן לבוא ולומר שאם חוזים בפעילות רובוטית לצורך העניין, פעילות רובוטית שנועדה למשוך נתונים בצורה לא כשרה, לא הוגנת ולא ראויה, להגביל את זה שם אבל לאו דווקא במספר הפניות באופן כללי בהמשך הדרך.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אני מבין שהסעיפים האלה מקובלים.

מיכאל ביטון: סתם.

מיכאל ביטון: ראיתי שיש הערות.

אייל דותן: יש עוד סעיפים שהקריאו.

אייל דותן: אני מבקש להעיר לסעיף 44(ד) שמדבר על ביטול או על צמצום ההסכם.

אייל דותן: לגבי ביטול, זה בסדר.

אייל דותן: לגבי צמצום, מאחר וכל הסעיף מדבר על מקור מידע, אנחנו חושבים שהצמצום צריך להיעשות באמצעות נותן השירות ולא באמצעות מקור המידע.

אייל דותן: גם מהותית וגם טכנית, כך זה עובד.

אייל דותן: ביטול והקמה מחדש.

אייל דותן: לגבי סעיף 45, רציתי לשאול להערת בנק ישראל.

יובל טלר חסון: רגע.

יובל טלר חסון: אתה יכול לחדד שוב את מה שאמרת?

אייל דותן: כן.

אייל דותן: כל סעיף 44 מדבר על ביטול הרשאות גישה.

אייל דותן: כל עוד זה ביטול, אפשר לעשות את הביטול גם דרך מקור המידע.

אייל דותן: סעיף (ד) מדבר לא רק על ביטול אלא הוא מדבר על צמצום ההסכם עם נותן השירות.

אייל דותן: מאחר וכל הסעיף מדבר, כשאני עומד מול מקור המידע ולא מול נותן השירות, כשאנחנו מגיעים לצמצום, גם בדברי ההסבר, אם תרדו למטה לגבי סעיף קטן (ד), כתוב "שינוי כמות צריך להתבצע באמצעות עדכון או הרשאת הגישה שניתן לפי סעיף 39".

אייל דותן: הצמצום צריך להיעשות דרך נותן השירות ולא דרך מקור המידע.

יובל טלר חסון: זאת הכוונה.

יובל טלר חסון: להבנתי זה גם ברור מהנוסח.

חן פליישר: סעיף (ד) רק מקשר בין הסעיפים ואומר שהאפשרות לבטל דרך מקור המידע לא גורעת מהאפשרות לבטל או לצמצם דרך נותן השירות.

אייל דותן: אבל דרך מקור המידע, אני לא רואה איך אפשר לצמצם.

יובל טלר חסון: אין התייחסות.

אייל דותן: בסדר.

אייל דותן: לגבי סעיף 45, רציתי לשאול לגבי תגובת בנק ישראל איך מקור המידע אמור לדעת שהלקוח נמצא און ליין כדי להחריג את זה מארבעת הפניות.

אילנית מדמוני: בשלב הזה אנחנו עובדים לפי הסטנדרט שהגדרנו.

אילנית מדמוני: בתוך הסטנדרט יש סעיפים שבהם נותן השירותים צריך לדווח למקור המידע שהלקוח נמצא בקצה.

אילנית מדמוני: נותן השירות צריך לעבוד ביושר, יש לו רישיון, הוא מפוקח ולא לדווח כשהלקוח לא נמצא שהוא נמצא.

עודד אופק: אני מתנצל.

עודד אופק: אם יורשה לי, עוד הערה שפספסתי בסיבוב הקודם.

עודד אופק: בסעיף 44, "לקוח שמקור מידע רשאי בכל עת לבטל את הרשאת הגישה באמצעות הודעה שימסור למקור המידע".

עודד אופק: הקושי היחיד שיש לי הוא שכתוב שימסור למקור המידע ולא תתקבל בידי מקור המידע.

עודד אופק: אני יודע שזה קצת נשמע פרנואידי מצדנו אבל כן חשוב לנו שלא ייווצר מצב ששולחים לכתובת אלמונית הודעה שאנחנו מבקשים לבטל את ההרשאה ולצורך העניין יטענו שמקור המידע קיבל אותה.

חן פליישר: שים לב שבסעיף (ג) כתוב "נמסרה למקור המידע הודעה".

חן פליישר: כלומר, אני מניחה שהיא הגיעה אליו.

עודד אופק: אולי התקבלה בידי מקור המידע הודעה?

חן פליישר: זאת שאלת נוסח.

עודד אופק: ביקשתי שיהיה התקבלה במקום נמסרה.

מיכאל ביטון: תעבדו על הנוסח.

מיכאל ביטון: תראו שהוא מדויק.

מיכאל ביטון: שי אבו, יש לך הערות לסעיפים החדשים?

שי אבו: רק הערה אחת, ברשותך היושב ראש.

שי אבו: ברגע שהיום אדם מבקש מידע, כל גורם כזה או אחר שמבקש מידע שהמטרה שלו מן הסתם היא לקיחת אשראי וכולי, לפי לשכות האשראי זה פוגע לו בדירוג.

שי אבו: צריך לתקן את הלקונה הזאת כדי למנוע מצב שיצא שכרנו בהפסדנו כאשר מצד אחד אנחנו מעודדים תחרות ומצד שני פגענו לו בדירוג והמשמעות היא שהוא יקבל את מחיר הכסף במחיר פחות טוב ממה הוא היה יכול לקבל.

שי אבו: אני אשמח שתתוקן הלקונה הזאת.

שי אבו: אמרתי שבעניין של חוק מאגר נתוני אשראי, צריך שיהיה סנכרון בין החוק הזה לבין חוק מאגר נתוני אשראי.

יובל טלר חסון: זה קשור לסעיפים שאנחנו מדברים עליהם עכשיו?

שי אבו: בהתייחס לסעיפים שאמרת שיש את האפשרות שאדם לוקח מידע כזה או אחר וכל פעם ידווחו על לקיחת המידע מן הסתם כי הם רוצים אשראי, הדבר עלול להשפיע בסופו של דבר על כך שאדם פנה כמה וכמה פעמים ואז הוא נפגע בדירוג שלו.

שי אבו: חשוב שיהיה סנכרון.

שי אבו: הרי המטרה של החוק הזה היא לעזור לציבור ולא לפגוע בו חלילה.

שי אבו: חשוב שיהיה את הסנכרון הזה.

מיכאל ביטון: זאת הערה כללית על חוקים דומים.

מיכאל ביטון: תתייחסו לזה במבט כללי על מה השפעות החוק הזה מול חוקים אחרים שנושקים לו.

מיכאל ביטון: הערות הייעוץ המשפטי.

איתי עצמון: שאלה לגבי סעיף 44(ב).

איתי עצמון: מוצע לכתוב ש"מקור המידע יאפשר לבטל את הרשאת הגישה כאמור בסעיף קטן (א) באופן פשוט ונוח" וכאן אתם מבהירים "בכלל זה באמצעות הודעה שתימסר באופן מקוון".

איתי עצמון: בסעיפים אחרים לא כתבתם את זה.

איתי עצמון: זה מכוון או שזאת איזושהי השמטה?

עמיהוד שמלצר: באיזה סעיף?

עמיהוד שמלצר: זה די דומה להודעה של נותן השירות.

איתי עצמון: אני אומר שהתיבה, אפילו בסעיף אחד לפני.

איתי עצמון: באופן פשוט ונוח.

איתי עצמון: התיבה הזאת מופיעה כמה פעמים בחוק.

איתי עצמון: כאן אמרתם באמצעות הודעה מקוונת.

לירון מאוטנר לוגסי: משרד המשפטים.

לירון מאוטנר לוגסי: אני חושבת שרצינו לוודא שהמינימום, הסטנדרט המינימלי שחייב להיות זה שגם תהיה הודעה באופן מקוון בהקשר המסוים הזה של הביטול, כדי שהלקוח יוכל באמת לשלוט במידע שיוצא ושתהיה לו זכות ביטול נגישה.

לירון מאוטנר לוגסי: בהקשרים אחרים חשבנו שאפשר להסתפק בעיקרון הכללי שזה יהיה באופן פשוט ונוח.

לירון מאוטנר לוגסי: אנחנו מניחים – שוב, בגלל שכל ההתקשרות כאן היא מקוונת – שזה יהיה מקוון ובאופן כללי כך זה יהיה אבל כאן באופן ספציפי עניין הביטול מאוד יורד לשורש של השליטה של הלקוח במידע שלו והיה חשוב לנו לקבוע את הסטנדרט של ההודעה.

איתי עצמון: בסדר.

איתי עצמון: הערה או הצעה נוספת.

איתי עצמון: בסעיף 45, "מקור מידע לא יגבה תמורה מהלקוח בעד מתן הרשאת גישה או ביטולה, בעד מתן הגישה לנותן השירות".

איתי עצמון: אנחנו מציעים להבהיר כאן שהגבייה כמובן לא יכולה להיעשות לא במישרין ולא בעקיפין.

מיכאל ביטון: אנחנו לא רוצים שעלויות של החוק הזה פתאום יתגלגלו על הלקוח במסלולים אחרים כאשר מקלים עליו בחינם בצד אחד ופתאום רואים עלויות עמלות או משהו אחר בצד שני.

מיכאל ביטון: לא במישרין ולא בעקיפין.

איתי עצמון: ולא בשום דרך שהיא.

יובל טלר חסון: אני חושב שבמהות אין מחלוקת.

יובל טלר חסון: אנחנו נבדוק את זה לגבי הנושא הנוסחי.

איתי עצמון: מה תבדקו?

יובל טלר חסון: לגבי הנושא של הנוסח, אנחנו נבדוק.

יובל טלר חסון: במהות אין כוונה שזה יתגלגל על הלקוח.

איתי עצמון: כל הבדיקות האלה כמובן צריכות להיעשות בהקדם האפשרי.

איתי עצמון: אנחנו לא יכולים שתהיה בדיקה על כל סעיף.

יובל טלר חסון: חד משמעית.

מיכאל ביטון: תגיד מקובל וזהו.

מיכאל ביטון: תשאיר בדיקות לנושאים מהותיים.

יובל טלר חסון: העניין הוא שאין בהכרח יכולת לאכוף דבר הזה.

מיכאל ביטון: אבל זה אותו עניין.

מיכאל ביטון: זאת רק הבהרה.

מיכאל ביטון: לא יגולגלו על הלקוח והוא לא יחויב אבל במישרין או בעקיפין.

מיכאל ביטון: כי אחרת מה הועילו חכמים בתקנתם?

איתי עצמון: עוד הערת נוסח.

איתי עצמון: לגבי התוספת החמישית שהיא בעצם כוללת הוראות מהותיות כפי שראינו, יש הוראה בפרט 2 שבתוספת שקובע ש"מקור מידע לא יגבה תמורה שונה מנותני שירות שונים בעד גישה למידע פיננסי הניתנת בתנאים דומים".

איתי עצמון: אנחנו חשבנו שזאת לא הוראה שמתאימה לתוספת כי בעצם מה המהות של התוספת ואיפה כאן הקושי?

איתי עצמון: ניתן לשנות את ההוראות שבתוספת בחקיקת משנה.

איתי עצמון: כלומר, לא צריך תיקון חקיקה ראשית.

איתי עצמון: אגב, לפי ההצעה שלכם זה בכלל בלי פיקוח פרלמנטרי, כל שינוי התוספות.

איתי עצמון: אנחנו כמובן נדבר על זה עת נגיע לסעיף.

מיכאל ביטון: יש איזו תופעה מוזרה.

מיכאל ביטון: בכל הצעות החוק של הממשלה, ועדת הכלכלה לא קיימת.

מיכאל ביטון: זאת בעצם חקיקת מנגנון השמדה עצמית לוועדת הכלכלה.

יובל טלר חסון: חס וחלילה.

מיכאל ביטון: חוקים שמעלימים את ועדת הכלכלה לעתיד לבוא.

יובל טלר חסון: חס וחלילה.

יובל טלר חסון: הפוך.

יובל טלר חסון: היא נמצאת ברוחה.

מיכאל ביטון: ברוחה, בנשמתה ובסמכותה.

מיכאל ביטון: את רוחה תמכור למישהו אחר.

מיכאל ביטון: אצלנו זה בגופה.

מיכאל ביטון: אנחנו ערניים בדבר הזה.

מיכאל ביטון: הסר דאגה מלבך.

איתי עצמון: אנחנו מציעים שאת אותה הוראה שעכשיו הקראתי, שהיא תועבר לסעיף המהותי בגוף החוק ולא בתוספת שניתן לשנות אותה.

איתי עצמון: זאת הוראה שיש בה מהות.

איתי עצמון: זה לא איזשהו פרט שהוא כמו חקיקת משנה.

מיכאל ביטון: לגוף החוק, תעביר את ההערה הזאת.

מיכאל ביטון: תיקוני חקיקת המשנה או התוספות יאושרו בוועדת הכלכלה.

מיכאל ביטון: בעתיד נדבר על איך עושים את זה.

מיכאל ביטון: אפשר להמשיך בהקראה.

מיכאל ביטון: ממשיכים בסעיף 47 עד סעיף 49.

מיכאל ביטון: נא להקריא.

עמיהוד שמלצר: אני אקריא את סעיף 47 שסוגר לנו את הפרק ואז נעבור לפרק הבא, לפרק ה'.

עמיהוד שמלצר: 47.

עמיהוד שמלצר: הוראות מאסדר מקור המידע

עמיהוד שמלצר: אופן זיהוי הלקוח על ידי מקור המידע לצורך מתן הרשאת הגישה, ואופן מתן הרשאת הגישה, לרבות זיהויו של הלקוח וקבלת הרשאתו כאמור באמצעות גורם אחר.

עמיהוד שמלצר: אופן הזדהות של נותן שירות אל מול מקור המידע.

עמיהוד שמלצר: אין בהוראות סעיף זה כדי לקרוע משאר סמכויות מאסדר מקור מידע, לפפי חוק זה, לקבוע הוראות נוספות במסגרת הוראות מאסדר שהוא נותן.

עמיהוד שמלצר: כאן ניתנת סמכות לרגולטורים של מקורות המידע לקבוע הוראות בעניינים הבאים: אופן ההסכמה של הלקוח להעביר את המידע ובכלל זה איך מקור המידע יזהה אותו, הוראות בעניין הנגשת המידע, ספציפיקציה של מערכת הממשק לרבות הוראות חשובות כמובן לעניין ההגנה על פרטיות, אבטחת המידע והמנגנון הטכנולוגי.

עמיהוד שמלצר: הוראות בעניין ההזדהות של נותן השירות.

עמיהוד שמלצר: אמרנו שנותן השירות צריך להזדהות כדי לקבל את המידע.

עמיהוד שמלצר: הוא צריך להזדהות אל מול מקור המידע.

עמיהוד שמלצר: גם בהקשר הזה אנחנו נותנים סמכות למאסדר מקור המידע לקבוע הוראות.

עמיהוד שמלצר: את ההוראה הזאת הוא צריך לקבוע בהסכמה עם מאסדרי נותני השירות כדי שזה גם יועבר לנותני השירות.

עמיהוד שמלצר: פסקה (4) מדברת על רמת השירות, מה רמת השירות והזמינות שמקור מידע יהיה חייב לעמוד בה לטובת הנגשת המידע לנותני השירות.

עמיהוד שמלצר: כדוגמה, מה הזמינות, קציבת פרקי זמן לטיפול בתקלות, אופן טיפול בתלונות וכדומה.

עמיהוד שמלצר: סעיף קטן (ב) מבהיר שהסמכות לקבוע הוראות לפי פרק זה, הסעיף הזה לא גורע מסמכויות אחרות לקבוע הוראות שנקבעו בסעיפים אחרים בחוק.

איתי עצמון: באיזו מסגרת?

איתי עצמון: במסגרת הוראות מאסדר?

עמיהוד שמלצר: אלה הוראות מאסדר.

עמיהוד שמלצר: הכוונה היא שסעיף קטן (א) מדבר על הסמכות שלו לקבוע הוראות לעניין ספציפי מסוים וכאן אנחנו אומרים שברור שלא התכוונו למנוע ממנו לקבוע הוראות בדברים אחרים שנתנו לו סמכות.

איתי עצמון: לא, לא התכוונו אבל לא הבנו באיזו מסגרת הוא קובע כאן את ההוראות האלה.

איתי עצמון: יש את ההגדרה שדיברנו עליה בתחילת הדיונים, של הוראות מאסדר, שלגבי כל רגולטור אתם מפנים לחיקוק הספציפי שמסדיר את הפעילות שלו ונותן לו סמכויות.

איתי עצמון: למשל, המפקח על הבנקים והוראות פקודת הבנקאות וכולי.

איתי עצמון: כאן בעצם זאת הסמכה שהיא מנותקת?

עמיהוד שמלצר: לא, היא לא מנותקת.

עמיהוד שמלצר: היא מבהירה שזה בהוראות מאסדר.

איתי עצמון: אם כן, צריך לכתוב שזה בהוראות מאסדר.

עמיהוד שמלצר: אין בעיה, נוסיף את בהוראות מאסדר.

איתי עצמון: עוד שאלה.

איתי עצמון: יכול להיות שאולי התמונה תתבהר בהמשך הדיון בהצעת החוק עת נגיע לסעיפים הבאים, אבל מה היחס בין הסמכות כאן לבין סמכות ככל שיש למשל לשר האוצר להתקין תקנות באותם נושאים?

עמיהוד שמלצר: זה בכפוף.

מיכאל ביטון: לא התייחסנו לפנייה כי זאת בסך הכול פנייה טכנית, טכנולוגית, ללא מגע יד אדם.

מיכאל ביטון: למה אי אפשר לפנות עשר פעמים ביום?

מיכאל ביטון: למה רק ארבע פעמים?

אילנית מדמוני: כמו שאמרתי קודם, אנחנו מדברים על פרקטיקה הנוהגת.

אילנית מדמוני: אנחנו רואים איך האקו סיסטם, כל הסביבה הזאת תתפתח.

מיכאל ביטון: איך זה בעולם?

אילנית מדמוני: בעולם הפרקטיקה המקובלת היא ארבע פעמים.

אילנית מדמוני: יש מקומות שאפילו אלו ארבע שאלות ושלום על ישראל, כלומר, לא מאפשרים יותר פניות.

אילנית מדמוני: אנחנו הרחבנו אצלנו את הפרקטיקה לחלונות זמן של ארבעה חלונות זמן ביום שבהם יכול אותו נותן שירותים לפנות.

מיכאל ביטון: בדקתם את התמונה בעולם לפני שהחלטתם?

אילנית מדמוני: בוודאי.

מיכאל ביטון: וזה נראה לך מידתי וסביר?

אילנית מדמוני: בוודאי.

אילנית מדמוני: נראה מידתי וסביר לתקופה ההתחלתית.

מיכאל ביטון: ואתם תשקלו בעתיד אם צריך להגדיל את המספר?

אילנית מדמוני: לכן זה בתוספת, כדי שתהיה גמישות.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: יפה.

איתי עצמון: באישור ועדת הכלכלה.

מיכאל ביטון: באישור ועדת הכלכלה והיועץ המשפטי שלה.

איתי עצמון: התחלת להסביר את היחס בין ההוראות האלה לסעיפי הסמכה לשר להתקין תקנות.

עמיהוד שמלצר: לא הבנתי את השאלה.

איתי עצמון: אני שואל את זה כי היו מקרים שכתבתם שהוראות מאסדר יהיו בכפוף להוראות שקבע השר בעניין זה ככל שקבע.

איתי עצמון: כלומר, אם הותקנו תקנות.

איתי עצמון: כאן לא התייחסתם לזה.

יובל טלר חסון: לדעתי בסעיף השני קבענו שהשר יקבע תקנות.

איתי עצמון: נכון אבל יש גם סמכות כללית.

איתי עצמון: פשוט רציתי להבין קצת את היחס.

עמיהוד שמלצר: כמובן שהוראות מאסדר יהיו כפופות לתקנות של השר.

עמיהוד שמלצר: אני חושב שיש גם התייחסות לזה בהוראות שונות.

עמיהוד שמלצר: אני אבדוק.

איתי עצמון: יכול להיות שצריך לעשות בדיקה אם יש מקום לחדד כאן, כן או לא.

איתי עצמון: לא בדקתי אבל לפחות לגבי חלק מהנושאים.

יובל טלר חסון: בסעיף 68(ב) "קבע השר תקנות בעניינים כאמור, רשאי המאסדר לתת הוראות באותם עניינים בכפוף לתקנות שקבע השר".

איתי עצמון: נכון, אבל זה סעיף אחר.

יובל טלר חסון: לדעתי זה מתייחס גם לזה.

יובל טלר חסון: סעיף 47(א)(3).

לירון מאוטנר לוגסי: אבל גם סעיף 61, סעיף שמסדיר את הסמכויות הנתונות למאסדר.

איתי עצמון: כן.

איתי עצמון: יש כמה.

איתי עצמון: אני יודע שיש כמה ולכן ביקשתי שתאמרו מה היחס.

עמיהוד שמלצר: אפשר ב-61 לכתוב "ובכפוף להן".

עמיהוד שמלצר: ב-61(ג).

עמיהוד שמלצר: אם קבע השר תקנות לפי חוק זה בעניין מסוים, שזה יהיה ברור שזה בכפוף להן.

עמיהוד שמלצר: אם זה נראה לך נכון.

מיכאל ביטון: באיזה סעיף אתם עכשיו?

מיכאל ביטון: על איזה סעיף הערת את ההערות האלה?

איתי עצמון: סעיף 47.

מיכאל ביטון: הסעיף האחרון בפרק ד'.

איתי עצמון: כן.

מיכאל ביטון: יש הערות לסעיף ב-זום?

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: עודד, בבקשה.

עודד אופק: תודה אדוני.

עודד אופק: איגוד חברות האשראי.

עודד אופק: אני מבין שזה שינוי גישה מה שאני מציע, אבל בכל זאת אני מבקש להעלות את הסוגיה.

עודד אופק: אנחנו ציינו בתחילת הדיונים את החשש שלנו מארביטראג' רגולטורי שלגבי גוף אחד תיקבע הוראה אחת ולגבי גוף שני תיקבע הוראה אחרת.

עודד אופק: אמנם מופיע כאן שצריך להתייעץ עם המאסדר הכללי, אבל כל מאסדר בסופו של דבר רשאי לקבוע הוראות בנושאים שבמהותם הם נושאים דומים על זיהוי לצורך העניין, הוראות אחרות שנוגעות כאן הן הוראות גנריות כלליות שיכולות לחול, שמאסדר אחד יקבע את ההוראות שיחלו על כולם ודווקא הייתי מציע חשיבה אחרת, אם כמובן הוועדה תמצא לנכון לקבל אותה.

עודד אופק: אני מציע שייקבעו הוראות אחידות וניתן יהיה בהתייעצות עם המאסדר הרלוונטי לשנות מההוראות האלה או לקבוע הוראות נוספות, אבל שיהיו הוראות ספציפיות שיחולו על כולם.

מיכאל ביטון: התייחסות להערה הזאת.

יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, אנחנו חושבים שיש כאן כמה רגולטורים שכל אחד פועל בצורה קצת שונה, לא בגלל שבהכרח הוא שונה אלא כי הגופים עליהם הוא מפקח הם שונים.

יובל טלר חסון: לכן יש מבנה מסוים להוראות ולכן לקבוע הוראות שגף אחד יקבע לכלל הגופים, אנחנו לא חושבים.

מיכאל ביטון: מאסדר כללי שיש לו סמכות על הגופים האלה.

יובל טלר חסון: נכון.

יובל טלר חסון: אנחנו כן נתנו, בדיוק כדי לפתור את הבעיה הזאת, יכולת לשר לקבוע תקנות שיהיו תקנות גורפות.

מיכאל ביטון: אם כן, זה בסמכות השר.

יובל טלר חסון: כן.

מיכאל ביטון: אותו רעיון אבל בסמכות השר.

יובל טלר חסון: נכון.

מיכאל ביטון: שיחולו על כל המאסדרים ואולי לייצר אחידות.

מיכאל ביטון: בסדר, אבל שבאמת יהיו תקנות כאלה.

מיכאל ביטון: הוא בעצם מעיר לכם הערה של רגולציה ודקדוקי עניות בין רגולטורים שעוסקים בתחומים דומים ולא מתואמים בפעולות שיכולות להיות אחידות, פשוטות ומובנות.

יובל טלר חסון: אני אומר על זה שני דברים.

יובל טלר חסון: ראשית, התיאום בין הרגולטורים בנושא החקיקה הזאת, מעבר לזה שיש כאן צוות נרחב של הרבה גופים שישבו הרבה מאוד שעות ביחד, יש כבר היום מחשבה על ההוראות שייקבעו אחרי כן בישיבות משותפות, בדיוק כדי לקבוע את זה.

מיכאל ביטון: בסדר גמור.

מיכאל ביטון: זאת הבהרה חשובה.

יובל טלר חסון: בנוסף לזה ניתנה הסמכות לשר בדיוק בשביל המקומות שבהם הוא רואה שאין מספיק אחידות, לבוא ולעשות אובר רולינג להחלטות ולקבוע את הדברים האלה בצו.

מיכאל ביטון: בסדר גמור.

מיכאל ביטון: אנחנו ממשיכים בפרק ה'.

אורית שרייבר: הייעוץ המשפטי, רשות ניירות ערך.

מיכאל ביטון: את מקריאה את הפרק החדש.

מיכאל ביטון: תקריאי בבקשה את סעיפים 48, 49 ו-50.

איתי עצמון: אם את רוצה לומר שני משפטים על הפרק, על עקרונות הפרק בבקשה.

אורית שרייבר: אני אסביר.

אורית שרייבר: פרק עיצום כספי, הכותרת שלו, אני חושבת שהיא משקפת אותו הכי טוב.

אורית שרייבר: זה פרק שמקנה.

אורית שרייבר: ..

אורית שרייבר: במסגרת הסמכויות על כל הצרכנים במגרש הזה.

אורית שרייבר: פרק ה': עיצום כספי 48.

אורית שרייבר: הגדרת הסכום הבסיסי בפרק זה, "הסכום הבסיסי" – סכום כמפורט בתוספת השישית.

אורית שרייבר: 49.

אורית שרייבר: עיצום כספי

אורית שרייבר: הפר נותן שירות הוראה מההוראות לפי חוק זה כמפורט בחלק א' לתוספת השביעית רשאי מאסדר נותן השירות להטיל עליו עיצום כספי, לפי הוראות פרק זה, בסכום הבסיסי, ואם הפר הוראה מההוראות לפי חוק זה כמפורט בחלק ס' לתוספת האמורה – רשאי מאסדר נותן השירות להטיל עליו עיצום כספי, לפי הוראות פ-רק זה, בשיעור של כפל הסכום הבסיסי.

אורית שרייבר: הפר גוף פיננסי, למעט חבר בורסה, הוראה מהוראות סעיף 29(ג) כמפורט בתוספת התשיעית, רשאי מאסדר הגוף הפיננסי להטיל עליו עיצום כספי, לפי הוראות פרק זה, בשיעור של כפל הסכום הבסיסי.

אורית שרייבר: 50.

אורית שרייבר: החלת מנגנון העיצום הכספי על מפרים על עיצום כספי לפי סעיף 49 לגבי כל אחד מהמפורטים להלן, יחולו ההוראות המפורטות לצידו:

אורית שרייבר: לגבי בנק, תאגיד עזר וסולק – ההוראות לפי סעיפים 14ט עד 14טו לפקודת הבנקאות, בשינויים המחויבים.

אורית שרייבר: לגבי לשכת אשראי ולשכת מידע על עוסקים – ההוראות לפי סעיפים 93 עד 105 לחוק נתוני אשראי, בשינויים המחויבים.

אורית שרייבר: לגבי חברה מנהלת – ההוראות לפי סעיף 47 לחוק הפיקוח על גופות הגמל, בשינויים המחויבים.

אורית שרייבר: אני אסביר.

אורית שרייבר: סעיף 48, הגדרת הסכום הבסיסי, סכום העיצום הכספי נקבע בתוספת.

מיכאל ביטון: השארת אותי לבד, רון.

רון כץ: הייתי בוועדת הפנים, שם החליטו לא להחליט.

מיכאל ביטון: על זה נאמר בבדידות מזהרת נם חרמון.

מיכאל ביטון: השארת אותי בבדידות.

מיכאל ביטון: אתה לא מכיר את לעולם לא תצעדי לבד בית"ר ירושלים?

איתי עצמון: אני מציע שאולי נדון כבר ונקרא את התוספת השישית.

איתי עצמון: אז תוכלי להשים את ההסבר.

אורית שרייבר: בסדר.

אורית שרייבר: תוספת שישית (הגדרת "הסכום הבסיסי שבסעיף 48) הסכום הבסיסי

אורית שרייבר: לעניין בנק, תאגיד עזר או סולק – 10,000 שקלים חדשים.

אורית שרייבר: לעניין חברה מנהלת – סכום כמפורט להלן, בהתאם להיקף נכסי קופות הגמל, כהגדרתם בחוק הפיקוח על קופות הגמל, שבניהולה:

אורית שרייבר: היה היקף נכסי קופות הגמל שבניהולה גבוה מעשרה מיליארד שקלים חדשים – 100,000 שקלים חדשים.

אורית שרייבר: לעניין לשכת אשראי ולשכת מידע על עוסקים – 50,000 שקלים חדשים.

אורית שרייבר: היה שווי הנכסים הכולל שלו עד מיליארד שקלים חדשים – 50,000 שקלים חדשים.

אורית שרייבר: לעניין בעל היתר שליטה – 6,000 שקלים חדשים.

אורית שרייבר: עד כאן התוספת השישית.

איתי עצמון: איך נקבעו הסכומים?

איתי עצמון: מה היה העיקרון המנחה?

אורית שרייבר: הסכומים בעיקר מושווים לחוקים שמסדירים את הפעילות.

איתי עצמון: הספציפיים לגבי כל גוף?

אורית שרייבר: נכון.

אורית שרייבר: אלה סדרי גודל שנראים לנו הגיוניים וסבירים גם בהתחשב בגודל של הגופים וגם בפעילות שלהם.

אורית שרייבר: לכן יש כאן חלוקה בין שווי נכסים.

אורית שרייבר: יש קריטריון שמייצר הבחנה בין גופים שהם קטנים יותר לגופים שהם גדולים יותר.

מיכאל ביטון: הדיון הזה יימשך עד 13:55.

מיכאל ביטון: שכל אחד יתכונן נפשית.

מיכאל ביטון: סליחה אורית.

אורית שרייבר: כמו שאמרנו וכמו שראינו בתוספת, יש סכום שנקוב לצד כל סוג של גוף או גורם שמשתתף במשחק הזה.

אורית שרייבר: סעיף 49 מקנה את הסמכות למאסדרים השונים להטיל עיצומים על השחקנים שהם מפקחים עליהם.

אורית שרייבר: סעיף קטן (א) מתייחס לפעילות ללא אישור.

אורית שרייבר: המאסדר של אותו גוף רשאי להטיל עיצום כספי כפול מהסכום הבסיסי בגלל שזו הפרה חמורה.

אורית שרייבר: בסעיף קטון (ב) מוקנית סמכות למאסדר נותן השירות להטיל עליו עיצום כספי כשנקבע, כמו שאמרנו, מדרג של ההפרות לפי חומרתן.

אורית שרייבר: בחלק א' לתוספת יש הפרות שהן נחשבות מעט קלות יותר, שאפשר להתייחס אליהן בצורה קלה יותר שבצדן סכום העיצום הכספי הבסיסי הוא הסכום שניתן להטיל.

אורית שרייבר: אתה רוצה שאני אקרא גם את התוספת השביעית?

איתי עצמון: אני חושב שכן, כדי שתהיה תמונה מלאה בפני הוועדה.

אורית שרייבר: בסדר.

אורית שרייבר: אני אתן את ההסבר לפני כן.

אורית שרייבר: חלק א' אלה הן ההפרות הקלות יותר, חלק ב' ההפרות ברמת חומרה מעט גבוהה יותר ושם העיצום הכספי הוא כפול.

אורית שרייבר: אני אקרא את התוספת השביעית.

אורית שרייבר: תוספת שביעית (סעיף 49(ב)) הפרות של נותני שירות חלק א'

אורית שרייבר: עשה שימוש במידע פיננסי שאסף או שהתקבל מאחר לצרכים סטטיסטיים בלא קבלת הסכמתו המפורשת של הלקוח לכך, בניגוד להוראות סעיף 28(ד)(2).

אורית שרייבר: לא איפשר ללקוח לבטל אל ההסכם עם נותן השירות או לצמצם את ההסכם, בכל עת, בהתאם להוראות סעיף 28(א), או לא איפשר לו לבטל או לצמצם הסכם כאמור באמצעות מסירת הודעה באופן מקוון, בניגוד להוראות סעיף 28(ב).

אורית שרייבר: לא עמד בדרישות לעניין ביטוח, הון עצמי מזערי או בטוחה אחרת, כפי שקבעה הרשות בהוראות מאסדר, בניגוד להוראות סעיף 35(א).

אורית שרייבר: חלק ב'

אורית שרייבר: קיבל טובת הנאה, במישרין או בעקיפין, בקשר עם מתן שירות, בניגוד להוראות סעיף 24.

אורית שרייבר: אסף מידע פיננסי, קיבל מידע כאמור או עשה בו שימוש, לשם מתן הצעה מטעמו להתקשרות עם הלקוח בכל הנוגע למוצר פיננסי או לשירות פיננסי שמתקיים לגביו האמור בסעיף 25(ד)(1) בניגוד להוראות אותו סעיף.

אורית שרייבר: לא נקט פעולות שהורה המאסדר לפי סעיף 26(ב) כדי לקיים את חובת הווידוא לפי הסעיף האמור.

אורית שרייבר: לא מחק מידע פיננסי על אודות לקוח בתום שבע שנים מיום שהגיע המידע לידיו, בניגוד להוראות סעיף 27(ג)(4).

אורית שרייבר: לא מחק את המידע הפיננסי שאינו נדרש עוד בעקבות הודעת הלקוח, לשם מתן השירות ללקוח, בניגוד להוראות סעיף 28(ג)(3).

אורית שרייבר: העביר מידע פיננסי לאחר, בלי שהודיע לו, במסגרת ההתקשרות עמו, כי המידע התקבל ממקור המידע באמצעות מערכת הממשק למידע פיננסי, בניגוד להוראות סעיף 29(ב).

אורית שרייבר: ביצע פעולה שיש בה ניגוד עניינים כאמור ברשימה שנקבעה בתקנות לפי סעיף 31(ב)(1), שהשר קבע, בהסכמת שר המשפטים, בתקנות האמורות, שניתן להטיל עיצום כספי בשל הפרתה, בניגוד להוראות סעיף 31(א).

איתי עצמון: אני עוצר אותך כאן.

איתי עצמון: זאת הסמכה לשר בתוך התוספת להתקין תקנות?

אורית שרייבר: לא אם אתה זוכר, בסעיף ניגוד העניינים יש הסמכה לשר לקבוע רשימה.

אורית שרייבר: גם בדיון הקודם הבהרנו שרק לגביה יש סמכות להטיל עיצום כספי.

איתי עצמון: אני זוכר.

איתי עצמון: אני שאלתי על זה.

איתי עצמון: זאת לא הסמכה שאתם קובעים.

איתי עצמון: אתם פשוט מפנים לסעיף 31.

אורית שרייבר: נכון.

איתי עצמון: התקנות לפי סעיף 31 הן לא בהסכמת שר המשפטים.

אורית שרייבר: נכון.

איתי עצמון: אבל אם רוצים להטיל עיצום כספי, צריך הסכמה של שר המשפטים.

איתי עצמון: ואת זה אתם כותבים בהסמכה.

אורית שרייבר: לא.

אורית שרייבר: לתיקון של התקנות בהוראות שבעצם נוגעות להוראה של עיצום כספי יהיה צורך בהסכמת שר המשפטים.

איתי עצמון: אני מבין את זה.

איתי עצמון: אנחנו נבדוק.

אורית שרייבר: אנחנו נבדוק מבחינת נסחות לאיפה להעביר את ההסמכה.

לירון מאוטנר לוגסי: נבדוק אם יש מקום לשנות.

אורית שרייבר: מבחינה מהותית, הטלת עצום כספי זה רק על תקנות שאושרו בכנסת.

איתי עצמון: העניין הזה גם עלה כאן.

איתי עצמון: אני מבין אבל אנחנו נעביר את ההסמכה הזאת לסעיף בגוף החוק ולא בתוספת.

אורית שרייבר: נתן שירות השוואת עלויות או תיווך בכל הנוגע למוצר פיננסי או לשירות פיננסי כאמור בפסקאות משנה (א) או (ב) של סעיף 31(ב)(2), בניגוד להוראות אותו סעיף.

אורית שרייבר: לא דאג לקיומם של מנגנוני אבטחת מידע, ניהול סיכונים והגנת סייבר נאותים בהתאם להוראות שנתן מאסדר נותן השירות לפי סעיף 34(ב).

אורית שרייבר: ניגש, דרך עיסוק, אל מידע פיננסי על אודות לקוח הנמצא אצל מקור מידע, באמצעות מערכת מקוונת, תוך שימוש בפרטי הגישה של הלקוח אל חשבונו שנועדו לאמת את זהותו בפני מקור המידע, לשם מתן שירות ללקוח הנוגע להתנהלותו הכלכלית, בניגוד להוראות סעיף 59.

אורית שרייבר: הפר הוראה שקבעה הרשות לפי סעיף 62(ב).

אורית שרייבר: עד כאן התוספת השביעית.

מיכאל ביטון: אני מסיים את חלקי.

מיכאל ביטון: אורית שרייבר, אני פורש בשיא.

מיכאל ביטון: חיכיתי עד שתיכנסי לתפקידך בוועדה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת רון כץ יוביל את הדיון עד 13:55.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: (היו"ר רון כץ)

רון כץ: נמשיך.

איתי עצמון: לפני שאת מסבירה, אם יש מקום להסביר, לומר שאנחנו כמובן נתאים את נוסח ההפרות לסעיפים האופרטיביים ככל שנעשו בהם שינויים לאורך הדיונים.

אורית שרייבר: בוודאי.

איתי עצמון: אני מחדד את זה כהסמכה שהוועדה נותנת לנו בשלב הנוסח.

אורית שרייבר: לא היה ספק.

אורית שרייבר: סעיף 49, אמרנו שהוא מקנה סמכות למאסדרים להטיל את העיצומים לפי הגופים.

אורית שרייבר: עברנו עכשיו על התוספת שמתייחסת להפרות של נותן השירות.

אורית שרייבר: סעיף קטן (ג), נקבעה בו הסמכות להטיל עיצום כספי על מקור מידע על ידי המאסדר שלו.

אורית שרייבר: כאן יש הפניה לתוספת השמינית.

אורית שרייבר: גם כאן יש חלופה של ההפרות.

אורית שרייבר: לעבור לתוספת השמינית?

איתי עצמון: כן.

אורית שרייבר: תוספת שמינית (סעיף 49(ג)) הפרות של מקור מידע חלק א'

אורית שרייבר: התנה מתן גישה למידע פיננסי על אודות לקוח, הנמצא אצלו, באמצעות מערכת הממשק למידע פיננסי, בקיומו של הסכם בינו לבין נותן השירות, בניגוד להוראות סעיף 38(ב).

אורית שרייבר: לא הודיע לנותן השירות, בהקדם האפשרי, על כך שלא איפשר לו גישה למידע פיננסי, לא הודיע למאסדר מקור המידע על כך, לא תיעד את מניעת הגישה והנימוקים לכך או לא שמר את התיעוד, הכול בניגוד להוראות סעיף 40(א)(2) או שלא בהתאם להוראות המאסדר שנקבעו בעניינים אלה לפי סעיף 40(א)(4).

אורית שרייבר: לא איפשר לבעלי חשבון משותף להסכים, בכל עת, כי הרשאת גישה שייתן כל אחד מהם תיחשב כהרשאת גישה שניתנה בידי כולם, או לא הציע להם בשלב פתיחת החשבון לתת הסכמתם כאמור, בניגוד להוראות סעיף 42(ב).

אורית שרייבר: לא איפשר לבעל חשבון בחשבון של תאגיד להסמיך, בכל עת, מורשה חתימה או לא הציע לבעל חשבון כאמור בשלב פתיחת החשבון להסמיך מורשה חתימה, בניגוד להוראות סעיף 45(א).

איתי עצמון: זאת אותה הודעה שהערתי קודם.

איתי עצמון: ף

אורית שרייבר: הפר הוראות שקבע מאסדר מקור המידע לפי סעיף 47.

אורית שרייבר: חלק ב'

אורית שרייבר: איפשר לנותן שירות גישה למידע בחשבון משוף בלי שהרשאת הגישה ניתנה בידי כל בעלי החשבון, בניגוד להוראות סעיף 42(ב).

אורית שרייבר: גבה תמורה מהלקוח בעד מתן הרשאת גישה או ביטולה או בעד מתן הגישה לנותן השירות בהתאם להרשאת הגישה, בניגוד להוראות סעיף 45(א).

אורית שרייבר: עד כאן התוספת השמינית.

אורית שרייבר: אני חוזרת להסבר הסעיפים.

אורית שרייבר: בסעיף קטן (ד) ניתנה סמכות להטיל כפל עיצום על צדדי (ד).

אורית שרייבר: עם זאת, על חברי בורסה לא יוטל עיצום כספי כיוון שהם עדיין לא גורם מפוקח.

אורית שרייבר: סעיף קטן (ה) מקנה סמכות להטיל עיצום כספי על בעל היתר שליטה, אם איפשר את חובת הדיווח לרשות על נסיבות של....

אורית שרייבר: דיברנו על כך, כמו הרשאה, כתב אישום או הליך משמעתי.

רון כץ: מה זה הליך משמעתי?

אורית שרייבר: בחלק מהחוקים יש אפשרות לעבור הליך משמעתי לבעלי רישיון.

רון כץ: בהתאם לחוק.

רון כץ: בסדר.

רון כץ: יש למישהו שאלות?

רון כץ: הערות?

עודד אופק: מטעם איגוד חברות האשראי.

עודד אופק: יש לנו כמה הערות, ברשות אדוני.

מירב תורג'מן: לא קראנו את התוספת התשיעית והעשירית.

רון כץ: סליחה, לפני כן, נקרא את התוספת התשיעית והעשירית.

אורית שרייבר: תוספת תשיעית (סעיף 49(ד)) הפרות של גוף פיננסי

אורית שרייבר: עשה שימוש במידע פיננסי על אודות לקוח שקיבל מנותן שירות, שלא בהתאם לשימושים שנקבעו לפי סעיף 29(ג)(2) או (ו)(2)(א).

אורית שרייבר: לא מחק את המידע הפיננסי בתוך 30 ימים מיום קבלת המידע על אודות לקוח שמנותן שירות, בניגוד להוראות סעיף 29(ג)(4).

אורית שרייבר: תוספת עשירית (סעיף 50(7)) ייקבע מנגנון העיצום הכספי על מפר שהוא גוף שנקבע בתקנות.

אורית שרייבר: כרגע לא נקבע בה דבר.

איתי עצמון: תוכלי להרחיב?

אורית שרייבר: כן.

אורית שרייבר: התוספת העשירית היא תוסיף את הגופים שהשר יוסיף כמקורות מידע או כגופים פיננסיים.

אורית שרייבר: כרגע כמובן לא נעשה שימוש בסמכות הזאת.

אורית שרייבר: זה משהו שהוא צופה פני עתיד ובעתיד כל גוף כזה יצטרך להיות תחת הסמכות של המאסדר הרגיל שלו.

אורית שרייבר: לדוגמה, אם חברי בורסה ייקבעו כמקורות מידע, המאסדר שהטיל עליהם עיצום כספי יהיה רשות ניירות ערך שהיא תהיה המאסדר שלהם על התיק.

אורית שרייבר: לכן התוספת הזאת בעצם תתמלא כנראה, אם ייעשה שימוש באותה סמכות, בעתיד.

איתי עצמון: אבל במה היא תתמלא?

איתי עצמון: אתם הולכים לנקוב שם בהוראות החיקוק שמסדיר?

איתי עצמון: מה זה מנגנון העיצום הכספי?

אורית שרייבר: יש שם הגוף, המאסדר, והסעיפים שמסמיכים אותו מכוח החוקים כמו שנעשה כאן בחוק הראשי.

איתי עצמון: את המודל אני מבין.

איתי עצמון: לא כל כך הבנתי מה זה מנגנון העיצום הכספי.

רון כץ: למה לא לציין את זה בדיוק כך בצורה ברורה?

אורית שרייבר: לא ניתן היום לקבוע את זה כיוון שאותם גופים עדיין לא - - -

רון כץ: לא, לרשום את זה בכלליות כמו שהסברת את זה עכשיו .

איתי עצמון: כן.

אורית שרייבר: לכתוב אמירה כללית?

איתי עצמון: לא, לא אמירה כללית.

אורית שרייבר: זה נאמר בסעיף קטן (ה).

יובל טלר חסון: במקום מנגנון העיצום הכספי לכתוב שם את זהות המאסדר.

איתי עצמון: זהות המאסדר והחיקוק - הוראות החיקוק - שמסדיר אותו וקובע הוראות בעניין עיצומים כספיים.

אורית שרייבר: זאת בעצם הכותרת.

איתי עצמון: כן.

רון כץ: כן.

רון כץ: במקום שלא יהיה ברור.

רון כץ: כך זה יהיה קצת יותר ברור.

אורית שרייבר: בסדר.

דנה רוטשילד: אפשר לחזור על הצעת השינוי?

רון כץ: השינוי אומר להסביר את מה שרשום כאן כי זה לא ברור.

רון כץ: זה נשאר אותו הדבר אלא שיהיה יותר ברור ומובן.

אורית שרייבר: בתוספת העשירית לכתוב את מה שהתוספת העשירית באמת תכלול בעתיד.

אורית שרייבר: הרי היא לא תכלול את כל המנגנון אלא היא תכלול החלה של המנגנונים הקיימים על אותם גופים פיננסיים.

דנה רוטשילד: אני מבינה שזה מה שכתוב כאן.

דנה רוטשילד: הכוונה היא שזה למעשה יכלול נוסח דומה למה שכתוב בסעיפים האחרים.

איתי עצמון: הבנו את הכוונה.

איתי עצמון: הערנו לגבי השימוש במינוח מנגנון ורצינו שיהיה ברור שבתוספת הזאת קובעים את זהות הרגולטור ואת החיקוק שמסדיר את הטלת העיצום הכספי וכל ההוראות שרלוונטיות כפי שאתם מחילים גם לגבי הגופים שמוסדרים היום.

דנה רוטשילד: אין בעיה.

דנה רוטשילד: זה נוסח.

רון כץ: אנחנו חוזרים אל עורך דין עודד אופק.

עודד אופק: מטעם איגוד חברות האשראי.

עודד אופק: נושא ראשון.

עודד אופק: אנחנו נכנסים לעולם חדש של אכיפה.

עודד אופק: צריך לזכור שנותני האשראי הם לא גופים שמורגלים במסירת המידע או שנערכו לקראת מסירת המידע.

עודד אופק: נכנסים לעולם של אכיפה משמעותית מאוד לכשיהיו מקורות מידע.

עודד אופק: אנחנו כן היינו רוצים – ואנחנו רואים מנגנון דומה לדוגמה בחוק צמצום השימוש במזומן, כאשר נתנו איזושהי תקופת התראה.

עודד אופק: כלומר, תקופת למידה של החוק, שלמדו להכיר את החוק, למדו להכיר את ההיבטים השונים שלו ובתקופה הזאת לא הטילו אכיפה, לא הטילו אמצעי אכיפה אלא השתמשו בהתראות לדוגמה, התריעו לגבי כך שיש כאן איזשהו פאוול, כמובן בהנחה שלא מדובר בפאוול מכוון, במזיד, במרמה וכיוצא בזה.

עודד אופק: איזושהי תקופה שתאפשר לאותם גופים שהם גופים חדשים לעולם הזה, שגם כך דרך אגב בתקופה הזאת יש כמות אדירה – אני כמובן לא רוצה להלאות את הוועדה בכמות ההגדרה שחלה עליהם כל יום מחדש – ומדובר בהגדרה משמעותית.

עודד אופק: אני חושב שזה יכול לסייע לכניסה של הגופים האלה לתוך העולם הזה לכשיהיו מקורות מידע.

עודד אופק: זה כמובן לצד ההערה שלנו שאנחנו מבקשים איזושהי אורכה לכניסה לתוקף של ההסדרה מלכתחילה.

עודד אופק: עוד נקודה, ברשות אדוני.

עודד אופק: שאלה נוספת שאנחנו רוצים לעמוד עליה והיא מאוד מאוד חשובה.

עודד אופק: עצם הממשק, כלומר, עצם ההתחברות לממשק של מקורות המידע שהם נותני אשראי, היא ברורה.

עודד אופק: אנחנו רק רוצים להבין שבסופו של דבר המידע שיימסר זה אותו מידע שנאסף על ידי נותני האשראי ולא כל המידע שנדרש בתוך הממשק.

עודד אופק: אני אנסה להסביר.

עודד אופק: לדוגמה, נותני אשראי שעוסקים בניכיון צ'קים.

עודד אופק: בניכיון צ'קים הלקוח, הלווה לצורך העניין, אין מידע לגביו בגלל שמי שכותב את הצ'ק, לגבי מבוצע החיתום.

עודד אופק: לא ייאסף על ידי נותן האשראי מידע אודות הלווה, אודות מקבל השירות.

עודד אופק: השאלה היא האם אותו נותן אשראי נדרש, כשהוא מתחבר לממשק כמקור מידע ולמסור מידע ב-2024, ונקווה שבמועד מאוחר יותר, האם הוא נדרש למסור את כל המידע שקבוע בממשק?

עודד אופק: כלומר, לאסוף את המידע הזה או רק למסור את המידע שמצוי בידיו.

עודד אופק: אנחנו רוצים לעמוד על כך שהמידע שיימסר הוא אותו מידע שמצוי בידיו בהתאם לחובות שחלות עליו.

רון כץ: השאלה ברורה.

רון כץ: התייחסות.

אורית שרייבר: אני אשמח להתייחס להערה הראשונה בנוגע לאי אכיפה בתקופה הראשונה.

אורית שרייבר: קודם כל, לגבי אלה שהם במזיד או במרמה, אנחנו בכלל לא במגרש הזה.

אורית שרייבר: אנחנו נמצאים בכלל בעבירות פליליות ולא עיצומים כספיים.

אורית שרייבר: אנחנו לא שם.

אורית שרייבר: לכן מלכתחילה מדובר בהפרות שהן לא הפרות כאלה.

אורית שרייבר: אני יכולה לפחות להעיד על רשות ניירות ערך, אני לא אדבר בשם רגולטורים אחרים, אבל כאשר נכנסים לתחום פיקוח חדש, אנחנו בדרך כלל, כעניין של מדיניות, מודיעים שאנחנו בתקופה הראשונה לא ננקוט באמצעי אכיפה.

אורית שרייבר: כמובן שנשאר הפתח שאם נעשית איזושהי הפרה בנסיבות חמורות בתוך גדר העיצום הכספי, לא משהו שהוא עובר לעניין פלילי, אז נשארת האפשרות בכל זאת, בעיקר בשוק חדש, שאנחנו רוצים שייבנה האמון של הציבור בשוק הזה, כך שאם יש מקרה שמאוד מאוד חריג והוא קיצוני – כן נרצה בכל זאת לנקוט באמצעי אכיפה ולכן לא נרצה להתחייב שבתקופה הזאת אין פעולות אכיפה.

אורית שרייבר: זה מצד רשות ניירות ערך.

אורית שרייבר: אני גם אומר שהגופים שלנו הם לא גופים חדשים בשוק.

אורית שרייבר: הם כבר מכירים את המנגנון היטב.

טל אמיר: אני מאכיפה מינהלית ברשות.

טל אמיר: אני אוסיף ואומר שבמסגרת המנגנון של העיצום הכספי יש כמובן תקנות הפחתה ובמסגרת תקנות ההפחתה יש שיקולים של נסיבות מקלות.

טל אמיר: זאת אומרת, גם כאשר אנחנו נבחר לאכוף, יש מקום להקלה.

רון כץ: יש רצון טוב והבנה מצד הרשויות.

טל אמיר: כן.

רון כץ: מי יכול לענות על השאלה השנייה?

יובל טלר חסון: בסוגיית סלי המידע.

יובל טלר חסון: אני מציע שנתייחס עת נגיע לסלי המידע.

רון כץ: בסדר.

רון כץ: נמשיך.

מירב תורג'מן: אדוני, יש לי שתי שאלות.

מירב תורג'מן: בסעיף 50, בפסקה (5), מפנים כאן לגבי מבטח שההוראות לפי סעיפים 92(א)(1) עד 29(יב) יחולו בשינויים המחויבים, אבל מצאתי שסעיף 92(י) לא כל כך רלוונטי.

מירב תורג'מן: ההפניה לסעיף 92(י) בחוק הפיקוח על הביטוח, לא כל כך רלוונטית.

מירב תורג'מן: אני חושבת שצריך למחוק אותו או אפשר להסמיך אותנו לבדוק שוב.

אורית שרייבר: אתם רוצים שאני אומר מה אומר סעיף 92(י)?

אורית שרייבר: המאסדר של המבטחים יגיב.

רון כץ: עד שהם בודקים, את יכולה לעבור להערה השנייה.

מירב תורג'מן: ההערה השנייה נוגעת לתוספת השביעית, לחלק א', לפרט (2) בתוספת לפיו "עשה שימוש במידע פיננסי שאסף או התקבל מאחר לצרכים סטטיסטיים ללא קבלת הסכמתו המפורשת של הלקוח".

מירב תורג'מן: תהינו האם לא נכון שההפרה הזאת תהיה דווקא בחלק ב' לתוספת, שהעיצום הכספי יהיה גבוה יותר מהסכום הבסיסי.

רון כץ: אני מסכים לזה.

איתי עצמון: מבחינת המדרג, חשבנו שזה נכון.

אורית שרייבר: כי זו הפרה חמורה יותר.

איתי עצמון: כן.

טל אמיר: אני רק אציין לעניין הזה שבבואנו למיין את ההפרות, חשבנו שכאשר השימוש של צרכים סטטיסטים לא חושף שום מידע על הלקוח, אפשר להתייחס לזה כעזרה ביחס להפרות האחרות.

מירב תורג'מן: אבל אנחנו מתייחסים להסכמת הלקוח באופן שהוא מחמיר יותר.

רון כץ: זו עמדת הוועדה.

מירב תורג'מן: אנחנו מקווים.

רון כץ: בסדר גמור.

אייל בן ישעיה: הלשכה המשפטית ברשות שוק ההון.

אייל בן ישעיה: ברשות אדוני, התייחסות גם לנקודה הקודמת לגבי עיצומים על נותני אשראי וכדומה, נקודה שהעלה כאן עורך דין עודד אופק.

אייל בן ישעיה: אני רק אומר שמן הסתם כל שיקול הדעת בנושא הטלת עיצומים וכדומה, זה משהו שנמצא בשיקול הדעת הרחב שיש לרגולטור ולכן גם כאשר אנחנו בוחנים הטלות עיצומים, בין היתר על הוראות שניתנות מכוח הסדרה חדשה, גם הדבר הזה נלקח בחשבון.

אייל בן ישעיה: בין היתר אנחנו לפעמים שולחים התראות ואמצעים חליפיים לפני הטלת העיצום אבל זה חלק משיקול הדעת הכללי שרגולטור מחליט בבואו להחליט אם הוא מטיל עיצום או לא.

אייל בן ישעיה: לגבי השאלה שהעלתה היועצת המשפטית של הוועדה.

אייל בן ישעיה: סעיף 92(י) לחוק הפיקוח על הביטוח מדבר על שמירת אחריות פלילית.

אייל בן ישעיה: דהיינו, מקום שבו יש הפרה שמהווה גם עילה להטלת עיצום וגם עבירה פלילית, לבוא ולהבהיר שעצם הטלת העיצום לא גורע מהאחריות הפלילית שמוטלת על הגוף.

אייל בן ישעיה: כמובן שסעיף 92(י) לחוק הפיקוח על הביטוח נכתב ביחס להפרות של חוק הביטוח אבל נראה לנו שמבחינת העיקרון הוא גם רלוונטי בהקשר של החוקים הללו.

מירב תורג'מן: אבל הוא פשוט מפנה לסעיף 92(א) שלא הוחל כאן.

מירב תורג'מן: אני מנסה להבין מה הרלוונטיות של הסעיף.

אייל בן ישעיה: סעיף 92א(ב) הוא הסעיף שמכוחו מטילים עיצומים לפי חוק הפיקוח על הביטוח.

אייל בן ישעיה: הסמכות להטלת עיצומים בנושא שירותי מידע היא כמובן שלא מכוח סעיף 92(א) אלא מכוח החקיקה.

דנה רוטשילד: אם אפשר לחדד.

דנה רוטשילד: למעשה הסעיף הזה גם נועד להבהיר שאנחנו לא מטילים גם עיצום כספי וגם עבירה פלילית על אדם בגין אותו מעשה.

דנה רוטשילד: זה סעיף שהוא מהותי ונמצא ביחס לכל מנגנון.

רון כץ: בסדר.

רון כץ: אם אנחנו מבינים את זה ומודעים לזה, בסדר.

רון כץ: ממשיכים בפרק ו'.

אורית שרייבר: פרק ו': הטלת אמצעי אכיפה מינהליים בידי ועדת האכיפה המינהלית 51.

אורית שרייבר: פרק ו' – הגדרות בפרק זה – "הוועדה" – ועדת האכיפה המינהלית שמונתה לפי סעיף 52לב(א) לחוק ניירות ערך.

אורית שרייבר: "הפרה" – הפרה של הוראות חוק זה, המנויה בתוספת האחת עשרה.

אורית שרייבר: תוספת אחת עשרה (ההגדרה "הפרה" שבסעיף 51) הפרות לוועדת האכיפה המינהלית

אורית שרייבר: מי ששלט בבעל רישיון בלי שבידו היתר שליטה, בניגוד להוראות סעיף 9(א).

אורית שרייבר: מי שניתנה לו הוראה לפי סעיף 12(א) עד (ג) ולא מילא אחריה.

אורית שרייבר: עד כאן התוספת האחת עשרה.

איתי עצמון: אני מציע שתאמרי שני משפטים לגבי ועדת האכיפה המינהלית והסמכויות שלה.

אורית שרייבר: ההליך המינהלי הוא כלי ייחודי, הוא כלי אכיפתי נוסף שקיים בארגז הכלים של רשות ניירות ערך.

אורית שרייבר: זה הליך שהוא נמצא למעשה בין ההליך הפלילי לבין עיצום כספי.

אורית שרייבר: זה איזשהו הליך ביניים שהמטרה שלו הייתה לייעל הליכים, לייצר הליכים שהם קצרים יותר ממועד ביצוע מה שהיה עבירה בהליך הפלילי ועכשיו הוא הפרה מההליך המינהלי, לבין מועד הסנקציה והפרסום לציבור.

רון כץ: מי מוסמך לדון בהליך כזה?

אורית שרייבר: רשות ניירות ערך.

אורית שרייבר: חוק ניירות ערך קובע שיש מוטב מינהלי.

אורית שרייבר: במוטב חברים שישה חברים.

אורית שרייבר: יש שני מוטבים.

אורית שרייבר: יש שני יושבי ראש.

אורית שרייבר: יושבי הראש הם שופטים בדימוס שהם עובדי רשות.

אורית שרייבר: הם עובדי רשות רק לצורך העניין הזה.

אורית שרייבר: יש עוד ארבעה חברים שממונים על ידי שר המשפטים, שניים מהם משפטנים ושניים הם אנשי שוק ההון.

אורית שרייבר: יש להם סדרי דין בתקנות.

אורית שרייבר: יש סנקציות שמוגדרות בחוק, איזה סנקציות ניתן להטיל בהליך כזה וגם ההפרות מוגדרות בתוספות.

רון כץ: בסדר.

רון כץ: ברור.

רון כץ: יש שאלות?

איתי עצמון: אני אשאל בהמשך.

איתי עצמון: 52.

איתי עצמון: סמכויות ועדת האכיפה המינהלית ביצע אדם הפרה, יחולו לעניין המפר ולעניין ההפרה הוראות פרק ח'4 לחוק ניירות ערך החלות לעניין מפר ולעניין הפרה של הוראה המנויה בחלק ג' בתוספת השביעית לחוק האמור, בשינויים המחויבים, ואולם הוועדה תהיה רשאית להטיל על מפר עיצום כספי לפי פרק זה, בהתאם להוראות סעיף 52(יג)(א) לחוק ניירות ערך, בסכום מרבי כמפורט להלן, לפי העניין:

איתי עצמון: לעניין מפר שהוא יחיד אחר – בסכום מרבי של 1,000,000 שקלים חדשים.

איתי עצמון: 53.

איתי עצמון: סמכות יושב ראש הרשות להתקשר בהסדר להימנעות מנקיטת הליכים או להפסקת הליכים, המותנית בתנאים

איתי עצמון: בסעיף זה, "הליכים" – הליך בירור הפרה או הליך אכיפה מינהלי, לפי פרק ח'4 לחוק ניירות ערך כפי שהוחל בסעיף 52.

איתי עצמון: 54.

איתי עצמון: איסור שיפוי וביטוח הוראות סעיף 56ח לחוק ניירות ערך יחולו לעניין הליך לפי שפרק זה.

איתי עצמון: 55.

איתי עצמון: סייג לתחולת הוראות פרק ו' הוראות פרק זה לא יחולו לעניין מי שחלה עליו חובת האישור לפי סעיף 2(ב) או (ג) ועל בעל אישור כאמור.

רון כץ: יש הוראות לפרק הזה?

איתי עצמון: הסבר.

אורית שרייבר: על האכיפה המינהלית הסברנו ועל הסמכויות.

אורית שרייבר: אנחנו מחילים את זה כאן על בעלי רישיון שהם יהיו כפופים לפיקוח ולהסדרה של רשות ניירות ערך בנוגע להפרות, כפי שקראנו בתוספת, הפרות שרלוונטיות לבעלי רישיון ולמי שצריך לקבל היתר שליטה, לבעלי שליטה.

אורית שרייבר: סעיף 53 מקנה סמכות ליושב ראש הרשות להתקשר בהסדר.

אורית שרייבר: זה כלי נוסף שהוא מקל, שמאפשר ליושב ראש הרשות להתקשר עם חשודים בהפרה בהסדר אכיפה מינהלי.

אורית שרייבר: ההסדר טעון אישור ועדת אכיפה מינהלית.

אורית שרייבר: סעיף 54 עוסק באיסור שיפוי וביטוח.

אורית שרייבר: כדי להבטיח את האפקטיביות של הליכי האכיפה, יש איסור לבטח את החברה וגם איסור לתאגיד לשפות את מי שהוטל עליו עיצום כספי מטעם החברה, לדוגמה נושא משרה בתאגיד.

אורית שרייבר: גם לבעל השליטה אסור לשפות את התאגיד ונושא הבכירה בו.

אורית שרייבר: זה איסור שחל וקבוע גם בחוק ניירות ערך לעניין ההליכים על הגופים שמפוקחים בחוקי ניירות ערך.

אורית שרייבר: סעיף 55, סייג לתחולת הוראות פרק ו', זה מה שאמרתי קודם.

אורית שרייבר: כל הפרק הזה שעוסק באכיפה מינהלית, הוא מתייחס רק לבעלי רישיון שהם תחת ההגדרה של רשות ניירות ערך ולא לגופים אחרים.

מירב תורג'מן: לא רשות שוק ההון ולא בנק ישראל.

אורית שרייבר: נכון.

איתי עצמון: כלומר, המשמעות היא שבעלי הרישיונות החדשים, כלומר, לפי החוק שעכשיו הוועדה דנה בו, יהיו כפופים על פניו למשטר אכיפה יותר מחמיר.

רון כץ: הרבה יותר מחמיר.

אורית שרייבר: נכון.

איתי עצמון: הסמכויות של רשות ניירות ערך הן סמכויות – כמובן שזה מוטב מעין שיפוטי - מאוד מאוד רחבות ויש שיאמרו מרחיקות לכת מבחינת הטלת עיצומים כספיים לעומת רגולטורים אחרים.

אורית שרייבר: אני אסביר למה לתפיסתנו חשוב שהסמכות הזאת תישאר ושנוכל להשתמש בכלי הזה.

אורית שרייבר: קודם כל, אם מסתכלים במבט רוחבי על הפעילות של רשות ניירות ערך, חשוב מאוד לשמור על האחידות ועל הכלים שיש לה לגבי כל הגופים המפוקחים.

רון כץ: אין לנו בעיה עם הסמכות שלכם.

רון כץ: יש לנו בעיה עם ההבדל הגדול בין הגופים.

מירב תורג'מן: לשמור על אחידות.

מירב תורג'מן: לצורך אכיפת החוק.

אורית שרייבר: כדי לתת מענה לפער הזה.

אורית שרייבר: שימו לב, שבתוספת ההפרות נוגעות אך ורק לבעלי רישיון ולגבי מי שצריך לקבל היתר שליטה.

אורית שרייבר: כלומר, אלה לא הפרות שיכולות להיות מופרות.

אורית שרייבר: אלה לא חובות שחלות על מי שהוא מקבל אישור מרגולטור אחר.

אורית שרייבר: לכן לא יכול להיות מצב שיש גוף אחר שמפר את אותה הפרה ושתהיה לו איזושהי סנקציה אחרת או הליך אחר.

איתי עצמון: אבל הוא יכול לפעול ללא אישור.

אורית שרייבר: הוא יכול לפעול ללא אישור אבל ללא אישור וללא רישיון, לא בטוח שזה אותו הדבר, שזה באותה רמת חומרה.

אורית שרייבר: בואו נזכור שלפעול ללא רישיון, זה יכול גם להיות עבירה פלילית.

אורית שרייבר: לפעול ללא אישור, זה לא אותו הדבר כאשר מדובר בגוף שהוא כבר נמצא תחת רישיון אחר.

אורית שרייבר: זה היה כל העניין של האישור והמחשבה מלכתחילה לתת פטור מחובת הרישיון.

איתי עצמון: מבחינת מדיניות האכיפה שלכם, אתם תביאו בחשבון את העובדה שבאמת יש כאן גופים חדשים שייכנסו לפעילות?

איתי עצמון: גופים שלא מוסדרים, כלומר, גופים שיקבלו רישיונות לראשונה להיכנס לתחום הזה של מתן שירות מידע פיננסי.

אורית שרייבר: בוודאי.

אורית שרייבר: כפי שגם אמרתי קודם, כך נוהגת הרשות גם בתחומים אחרים שנכנסים לתחום פיקוחה וכך ננהג.

איתי עצמון: איך זה בא לידי ביטוי?

אורית שרייבר: כשמגיעה הפרה, כשמתבררת הפרה, בוחנים גם את הנסיבות שלה.

אורית שרייבר: כשלוקחים בחשבון את החומרה של הנסיבות ובאיזה הליך לפעול, בין היתר שוקלים גם את העובדה שמדובר בגוף חדש, בגוף שאולי לא מכיר לחלוטין את כללי המשחק בשוק ההון.

אורית שרייבר: כמובן שמי שנכנס לשוק הזה, צריך לפעול על פי הכללים וצריך ללמוד אותם ואי אפשר יהיה לתת את זה כתירוץ, אבל זה בכל זאת איזושהי נסיבה מקלה שכאשר מדברים ויש שיח עם אותו גורם מפוקח ורואים שזאת איזושהי מעידה ראשונית חד פעמית, משהו שלא חוזר על עצמו, משהו שלא נגרם איזשהו דבר שחשוב להגיב עליו באופן מיידי ושאפשר להסתפק בשיח עם אותו גורם – אז כך נעשה.

איתי עצמון: הדברים שאת אומרת יבואו לידי ביטוי חד משמעי במדיניות האכיפה הכתובה שאתם תוציאו?

אורית שרייבר: קיימת מדיניות אכיפה של הרשות והיא מפורסמת.

איתי עצמון: אני יודע, אבל עכשיו, לגבי זה.

אורית שרייבר: טל, אתם תעדכנו אותה?

טל אמיר: לעניין של איזה מקרים אנחנו מנתבים לאיזה הליכים.

טל אמיר: כבר כיום באתר הרשות מפורסמת המדיניות הכללית שלנו שבאה לידי ביטוי באמות המידה לניתוב תיקים, גם כאשר אנחנו מחליטים אם זה עיצום כספי או הליך מינהלי, אם אנחנו מחליטים אם זה תיק שילך להליך מינהלי או להליך פלילי.

טל אמיר: שם יש תתי-שיקולים.

טל אמיר: השיקולים העיקריים בעצם כתובים בחוק ובפרק של האכיפה המינהלית והרשות במסמך מדיניות פרטה אותם וזה משהו שמפורסם ואנחנו פועלים על פיו לגבי כל המפוקחים שלנו בכל התחומים.

רון כץ: אבל כאן מדובר בתחום חדש.

רון כץ: שנכנס.

רון כץ: השאלה אם יש לכם איזושהי מדיניות לגבי איך אנחנו מתייחסים לזה לפחות בהתחלה.

טל אמיר: כמובן כמו שנאמר, אלה דברים שיהיו תחת מדיניות האכיפה של יו"ר הרשות שאנחנו ניתן לה ביטוי, במיוחד כאשר מדובר בכניסה לתחום חדש.

טל אמיר: אני יכולה לומר שבשנים האחרונות היה לנו ניסיון בתחומים נוספים כמו זירות סוחר, כאשר נכנסו גופים ושחקנים נוספים והאכיפה הייתה מאוד מאוד בהירה.

רון כץ: יש למישהו שאלות והתייחסויות?

איתי עצמון: או הערות לסעיפים שהוקראו ונדונו.

רון כץ: אין.

רון כץ: נמשיך.

איתי עצמון: פרק ז'.

אורית שרייבר: פרק ז': עונשין 56.

אורית שרייבר: עונשין

אורית שרייבר: עסק במתן שירות מידע פיננסי בלי שבידו רישיון לכך או בניגוד לתנאי הרישיון, בניגוד להוראות סעיף 2(א).

אורית שרייבר: מי שניגש, דרך עיסוק, אל מידע פיננסי על אודות לקוח הנמצא אצל מקור מידע, באמצעות מערכת מקוונת, תוך שימוש בפרטי הגישה של הלקוח אל חשבונו שנועדו לאמת את זהותו בפני מקור המידע, לשם מתן שירות ללקוחו הנוגע להתנהלותו הכלכלית, בניגוד להוראות סעיף 59, דינו – מאסר שנה או קנס כאמור בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין, ואם הוא תאגיד – כפל הקנס האמור.

אורית שרייבר: הסעיף הבא הוא כבר פרק אחר.

אורית שרייבר: אני אתייחס לפרק ז'.

אורית שרייבר: הסעיף קובע את העבירות הפליליות לפי החוק ואת הסנקציה שלצדן.

אורית שרייבר: יש עבירות פליליות של מי שחייב ברישיון או שהוא בעל רישיון.

אורית שרייבר: סעיף (1) הוא פעילות ללא רישיון או בניגוד לתנאים שנקבעו ברישיון, וסעיף (2) הוא הטעיית רשות.

אורית שרייבר: התקופות והסכומים – אני מקדימה את התרופה לשאלה – מתאימים מבחינת חומרה למדרג העבירות האחרות בחוק ניירות ערך.

אורית שרייבר: בנוסף יש את העבירה הפלילית היא כללית, שלא חלה רק על בעלי רישיון והיא לגבי שימוש בפרטי הזיהוי כדי לקבל גישה.

אורית שרייבר: כמו אמרנו, היום יש כבר חברות שהן נותנות שירותים שמבוססים על מידע פיננסי של לקוחות על ידי זה שהן מקבלות את המידע באמצעות טכנולוגיה שהיא לא הטכנולוגיה הזאת, לא ה-EPI אלא הלקוח נותן את פרטי הגישה שלו לחשבון, שם משתמש וסיסמא, זה מידע רגיש, וכך הם יכולים לקבל את המידע של הלקוח.

אורית שרייבר: זאת תופעה שקיימת היום אבל היא תופעה שהיא לא מצויה בעינינו בגלל האחזקה של המידע הרגיש אצל החברות וכאשר ייקבע החוק הזה, אחרי שתחלוף הוראת המעבר, דרך המלך להציע שירותים ללקוחות ולהגיע למידע שלהם תהיה באמצעות רישיון או אישור.

אורית שרייבר: לכן מוצע לקבוע את העבירה הזאת למי שימשיך לעסוק, כדרך עיסוק, באמצעות סיסמאות והוא לא יפנה לקבלת רישיון או אישור - זאת תהיה עבירה פלילית.

איתי עצמון: רציתי לשאול לגבי פסקה (1) שבעצם חלה רק על הרישיונות, רק על בעלי הרישיונות, ואין סנקציה פלילית למי שייתן שירות מידע פיננסי בלי אישור.

דנה רוטשילד: תה מדבר על פסקה (א)?

דנה רוטשילד: מבחינת העונשין?

מירב תורג'מן: כן.

מירב תורג'מן: (א)(1).

איתי עצמון: "עסק במתן שירות מידע בלי שבידו רישיון".

דנה רוטשילד: אבל האיסור חל כלפי אדם שעסק בלי שיש לו רישיון.

איתי עצמון: לא.

איתי עצמון: המודל של החוק, גם של רישיון וגם אישור.

איתי עצמון: אישור לגופים פיננסיים שפועלים היום ומפוקחים היום.

איתי עצמון: הם בעצם לא יחויבו בהליכי רישוי אם יקבלו אישור באותה פעילות.

אורית שרייבר: נכון.

אורית שרייבר: שם העבירה הפלילית היא לגבי הרישיון המקורי.

רון כץ: אין סיבה לא להחיל את הסעיף הזה על כל הגופים.

רון כץ: זה סעיף פלילי חשוב שאנחנו רוצים.

איתי עצמון: זה משהו חדש שמוסדר עכשיו.

איתי עצמון: מי שעושה את זה בלי רישיון או אישור, בלי הסדרה, הכלל צריך להיות זהה.

דנה רוטשילד: אני אחדד את הסעיף הנורמטיבי.

דנה רוטשילד: לא הייתי בדיונים הקודמים ואני לא בטוחה אם עשיתם שינויים.

דנה רוטשילד: הסעיף הנורמטיבי מדבר על אדם שעוסק ללא רישיון ולמעשה קובע החרגה למי שפועל תחת גופים אחרים כיום.

דנה רוטשילד: כשאנחנו מסתכלים על עבירה פלילית, אנחנו גם מפנים לסעיף הנורמטיבי.

דנה רוטשילד: אני מסבה את תשומת לבכם לעניין הזה.

דנה רוטשילד: ולכן העבירה למעשה יכולה לחול.

רון כץ: אנחנו מבינים את הרציונל.

רון כץ: הרציונל ברור ונכון.

רון כץ: היועץ המשפטי אומר בצדק שצריך להחיל את הכלל הזה על כל מי שעוסק בתחום.

דנה רוטשילד: אני מנסה להסביר שהוא למעשה חל כי מי שלמעשה לא נכנס לתוך הפטור, נכנס לתוך הסעיף של העבירה שהוא עוסק בעיסוק הזה, במתן שירות מידע פיננסי דרך עיסוק ללא רישיון כי הוא למעשה לא ייכנס לפטור שנכנס במסגרת הסעיף הנורמטיבי.

איתי עצמון: אני לא בטוח שהבנתי את מה שאמרת.

אורית שרייבר: זאת הייתה התפיסה בשלב הניסוח.

איתי עצמון: סליחה, אני רוצה שוב לחדד.

איתי עצמון: אולי את צודקת אבל כדאי לחדד את זה.

איתי עצמון: סעיף (2)(א) קובע איסור על אדם לעסוק במתן שירות מידע פיננסי אם אין לו רישיון שנותנת רשות ניירות ערך.

איתי עצמון: סעיף קטן (ב) קובע שמקור מידע המנוי בפסקאות (1) עד (7) להגדרה, לשכת אשראי ולשכת מידע ועוסקים, לא יוכלו לעסוק במתן שירות מידע פיננסי אלא אם כן יש להם אישור מאת הרגולטור שלהם ובהתאם לתנאי האישור.

איתי עצמון: כלומר, זאת בעצם איזו תמונת ראי שקובעת הליך אחר של "רישוי" והרגולטור הוא אחר.

איתי עצמון: אם אותו גוף, אותו מקור מידע עוסק בשירות הזה בלי אישור, בשירות שמוסדר כאן בחוק, איפה הסנקציה הפלילית שמוטלת עליו?

דנה רוטשילד: אתה צודק.

דנה רוטשילד: זה כנראה שונה ואני חושבת שצריך לחשוב על זה.

אורית שרייבר: אנחנו נשמח להתייעץ לגבי זה.

אורית שרייבר: יש השלכות לגבי סמכויות האכיפה והחקירה ולכן אני אבקש להתייעץ.

רון כץ: בסדר גמור.

דנה רוטשילד: סליחה על ההטעיה.

דנה רוטשילד: הנוסח שונה.

רון כץ: זה בסדר.

רון כץ: תתייחסו לזה לחיוב עת נרצה להחיל את הכלל הזה על כולם.

מירב תורג'מן: יש לי שאלה שנוגעת למהות העבירה.

מירב תורג'מן: תהיתי אולי נכון להוסיף "שמר מידע מעל התקופה הקבועה" גם כעבירה פלילית.

מירב תורג'מן: איך בחנתם על מה להחיל עבירה פלילית?

טל אמיר: בעיקרון מה שהנחה אותנו זה קודם כל שהרשות – ומדובר כאן על הרשות - תוציא לפועל את האכיפה הפלילית הזאת ולכן הוראות שהן רוחביות ובעצם יחולו על כל מקורות המידע או נותני השירות, לא רצינו לעשות הבחנה כל כך משמעותית.

טל אמיר: זאת הסיבה מלכתחילה שגם הנושא המינהלי וגם הנושא הפלילי מצמצמים לעבירות שקשורות קשר ישיר לרישוי שנותנת הרשות.

מירב תורג'מן: זאת אומרת ששמירת מידע מעל התקופה הקבועה, תהיה רק הפרה מינהלית ובגינה יוטל עיצום כספי ולא עבירה פלילית.

רון כץ: בעצם למה?

אורית שרייבר: נדמה לי שזה בפרט (19) בחלק ב' לתוספת.

רון כץ: מה המניע להחיל את זה דווקא בסעיף הפלילי?

אורית שרייבר: יש בעייתיות.

אורית שרייבר: הגורם שלפי החוק הזה הוא הגורם החוקר, זאת רשות ניירות ערך.

אורית שרייבר: מוחלות כאן הסמכויות של רשות ניירות ערך בנושאים אחרים גם כדי ליישם את החוק הזה.

אורית שרייבר: זה מורכב להעביר את הסמכויות האלה גם בנוגע לגופים אחרים שהם תחת פיקוח של מאסדרים אחרים.

אורית שרייבר: יש כאן מורכבות.

רון כץ: אני מבין את המורכבות.

רון כץ: עם זאת, גם על זה אנחנו צריכים לעשות חשיבה כי זאת עבירה חמורה.

רון כץ: זה לא משהו שאנחנו יכולים להתעלם ממנו וצריך לראות איך אנחנו כן עושים על זה חשיבה כי במנגנון הזה אנחנו מבטיחים אכיפה ואנחנו רוצים לאכוף את העבירה הזאת בצורה יותר משמעותית.

רון כץ: בואו נראה איך עושים את זה.

רון כץ: תעשו חשיבה ונראה אם אנחו ומצליחים לעשות את זה.

אורית שרייבר: צריך לקחת בחשבון אם זו עבירה שמצדיקה את כל מה שכרוך בהליך פלילי.

רון כץ: אגירה של הפרטים האלה היא עבירה חמורה.

רון כץ: מה עושים אתם אחר כך, לגבי מאגרי מידע – צריך לעשות חשיבה בנושא הזה, איך אנחנו מתקדמים עם זה ואם אפשר להכניס את זה לכאן, זה יהיה הדבר הנכון לעשות.

רון כץ: בואו נראה איך עושים את זה.

יובל טלר חסון: << דובר >> ממשיכים עם סעיף 57, פרק ח'.

יובל טלר חסון: << דובר >>

עמיהוד שמלצר: פרק ח': הוראות שונות 57.

עמיהוד שמלצר: מניעת כפל אמצעי אכיפה מינהליים ותיאום הליכים להטלתם

עמיהוד שמלצר: עיצום כספי.

עמיהוד שמלצר: אמצעי אכיפה מינהליים לפי סימן ג' בפרק ח'4 לחוק ניירות ערך.

עמיהוד שמלצר: ביקשה הרשות לפתוח בהליך להטלת אמצעי אכיפה מינהלי לפי חוק זה נגד נותן שירות שהוא בעל רישיון ואשר מחזיק גם ברישיון לפי דין אחר לשם עיסוק בפעילותו הפיננסית או שהוא רשום לפי סעיף 67(א)(4) לחוק נתוני אשראי, תיידע הרשות את המאסדר שנתן את הרישיון האחר כאמור או שאחראי על ניהול הרישום כאמור, לפי העניין, בטרם תפתח בהליך כאמור ותתייעץ עמו בעניין הפתיחה בהליך.

עמיהוד שמלצר: ביקש מאסדר כאמור לפתוח בהליך להטלת אמצעי אכיפה מינהלי לפי דין אחר נגד נותן שירות כאמור, יידע את הרשות בטרם יפתח בהליך ויתייעץ עמה בעניין פתיחתו.

עמיהוד שמלצר: 58.

עמיהוד שמלצר: אגרות השר, לפי הצעת הרשות או בהתייעצות עמה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע אגרות שיחולו על הגשת בקשה לרישיון לפי סעיף 5 ועל בעל רישיון, וכן הוראות בדבר הפרשי הצמדה וריבית שישולמו בשל פיגור בתשלום אגרות לפי סעיף זה, ובדבר החלת פקודת המסים (גבייה) על גביית אגרות והפרשי הצמדה וריבית כאמור.

איתי עצמון: ועדת הכלכלה.

איתי עצמון: לא ועדת הכספים.

אורית שרייבר: אני אשמח להתייחס.

אורית שרייבר: לא בטעות נכתב ועדת הכספים.

רון כץ: נתייחס בסוף.

רון כץ: אז תסבירי לנו איך זה חוזר לוועדת הכלכלה.

עמיהוד שמלצר: סעיף 57 מפרט את סוגי אמצעי האכיפה מינהליים.

עמיהוד שמלצר: בסעיף קטן (ב) אנחנו קובעים, בדומה לחוקים אחרים שאם יש מעשה אחד שבעקבותיו ניתן להטיל יותר מאמצעי אכיפה אחד על אותו מעשה, יוטל רק אמצעי אכיפה אחד.

עמיהוד שמלצר: בסעיף (ג) אנחנו מתייחסים למצב שבו יש בעל רישיון שהוא גם בעל רישיון מרשות ניירות ערך לגבי נותן שירות מידע וגם בעל רישיון מרשות שוק ההון.

עמיהוד שמלצר: ישנם גופים כאלה.

איתי עצמון: כתבתם לפי דין אחר.

אורית שרייבר: גם לשכות אשראי.

עמיהוד שמלצר: מי שהוא מיופה כוח בתמורה שהוא מפוקח על ידי הממונה על שיתוף בנתוני אשראי.

עמיהוד שמלצר: לפני הטלת אמצעי אכיפה, תתקיים התייעצות בין שני הרגולטורים.

עמיהוד שמלצר: גם כאשר הרגולטור השני רוצה להטיל אמצעי אכיפה, הוא יתייעץ עם רשות ניירות ערך.

עמיהוד שמלצר: סעיף 58, אגרות.

עמיהוד שמלצר: מקובל על בעלי רישיונות להטיל אגרה, הן על הבקשה והן אגרה שנתית.

איתי עצמון: אורית, אולי תתייחסי לוועדת הכספים.

אורית שרייבר: כן, אני אשמח להתייחס.

אורית שרייבר: בדומה לסמכות בחוק ניירות ערך, גם כאן מוקנית סמכות לשר לקבוע אגרות.

אורית שרייבר: אנחנו מבקשים שהתקנות כן יובאו לאישור ועדת הכספים.

אורית שרייבר: ועדת הכספים מאשרת את כל האגרות של הגופים שמפוקחים על ידי רשות ניירות ערך, למעט חברות דירוג שמאושרות בוועדת הכלכלה.

איתי עצמון: אני מניח שאותו דיון שעכשיו אנחנו עוסקים בו, עלה גם עת דנו בחוק דירוג חברות אשראי.

אורית שרייבר: אני חושבת שדווקא לא.

איתי עצמון: איך הגיע אישור ועדת הכלכלה?

איתי עצמון: אני מניח שלא אתם הצגתם את זה.

אורית שרייבר: בכנסת, כששאלו לאיזו ועדה זה ילך, אמרו ועדת הכלכלה.

איתי עצמון: אני שואל לגבי אישור האגרות.

אורית שרייבר: יכול להיות שאולי לא היו מספיק ערים לזה.

אורית שרייבר: יש לי ממש דוגמה טרייה מהעת האחרונה.

אורית שרייבר: קודם כל, אני רק אומר שוועדת הכספים מאשרת את התקציב של הרשות ומטפלת בכל האגרות ולכן זה חשוב לנו.

אורית שרייבר: אבל גם מבחינה פרקטית, מבחינת הניסיון, ממש לאחרונה, לפני כמה חודשים היינו כאן עם ניסיון בו הצלחנו להפחית באופן רוחבי את כל האגרות של הגופים שמפוקחים על ידי הרשות.

אורית שרייבר: אנחנו נתקלים בקשיים שהם מיותרים וחבל להיתקל בהם בגלל שאנחנו צריכים להתפצל לשתי ועדות, גם כדי לייצר אלת האחידות וגם כדי להשיג את הקשב של הוועדות בדיוק באותו זמן.

אורית שרייבר: אני אזכיר אולי שבאותו יום התקבלה החלטה בוועדת הכלכלה ואחרי כמה שעות החלטה בוועדת כספים והיינו צריכים לחזור לוועדת הכלכלה כדי לשנות את ההחלטה של ועדת הכלכלה.

אורית שרייבר: אנחנו חושבים שזה מצב שהוא פחות רצוי, הוא מקשה וזה תחום אחד מני רבים בכל החוק הזה שהיינו שמחים שהוא יהיה מופנה לוועדת הכספים.

איתי עצמון: ככלל התפיסה שלנו בייעוץ המשפטי של הוועדה בשנים האחרונות היא שוועדת הכלכלה, וועדה ייעודית שדנה בחוק מסוים ומן הסתם מוסמכת גם לאשר תקנות בתחומים שונים, כלומר, יש לה את התמונה המלאה על כל הענף שמוסדר באותו חוק, ראוי שהיא גם תאשר את האגרות שמוטלות מכוח אותו חוק כי זו בעצם הוועדה שמכירה את הענף, עוקבת אחרי הפעילות שלו וכולי.

איתי עצמון: אני מבין את מה שאת אומרת שבעצם יש איזושהי תמונת רוחב של כל האגרות שלכם שמגיעות לאישור ועדת הכספים.

איתי עצמון: אני משאיר את זה להכרעת היושב ראש.

איתי עצמון: אני לא חושב שתיגרם כאן איזושהי תקלה קשה אם התקנות האלה יגיעו לאישור ועדת הכלכלה.

איתי עצמון: אפשר לתאם אבל אני מבין את מה שאת אומרת.

רון כץ: אני מבין את מה שאתם אומרים.

רון כץ: אני שומע את הייעוץ המשפטי ואני חושב שבאמת חוק שנדון בוועדת הכלכלה, התמונה הכוללת תהיה בוועדת הכלכלה.

רון כץ: אני לא חושב שזה יהיה קריטי שזה יהיה בוועדת הכספים כי שם דנים בנושאים אחרים שקשורים לחוק.

רון כץ: אני חושב שהפרקטיקה כאן מלמדת שאנחנו עובדים מהר וטוב.

אורית שרייבר: בהחלט.

אורית שרייבר: לא באתי בתלונות.

אורית שרייבר: רוצים לעשות מהלך רוחבי, ובאגרות הרבה פעמים זה כך.

רון כץ: אני מבין את זה אבל בגלל שהחוק הזה נדון כאן ואני לא רוצה שוועדה אחרת תתחיל עכשיו להתעסק בתקנות מסוימות בתוך חוק שנדון בוועדת הכלכלה.

רון כץ: לא הייתי רוצה שוועדה אחרת תעביר לנו סעיף קטן בתוך חוק.

רון כץ: אני חושב שזה המקום הראוי לדון בו אלא אם כן יש לכם איזושהי התנגדות.

אורית שרייבר: אנחנו מאוד היינו מעדיפים שלפחות הרכיב הזה יעבור לוועדת הכספים.

אורית שרייבר: הבעתי את עמדתנו.

רון כץ: אני מבין את העמדה אבל אני חושב שאנחנו נכנסים לתחום חדש ולחוק חדש ואני הייתי רוצה שנמשיך ללוות אותו מ-א' עד ת'.

רון כץ: אני חושב שזה יכול להישאר בוועדת הכלכלה ורק בגלל העובדה שזה נושא שהוועדה רוצה לקדם, רוצה לדחוף ונעזור לכם בזה.

רון כץ: זה לא יכביד עליכם.

רון כץ: אם תהיה איזושהי בעיה, אנחנו נדע להסתדר אתה.

מירב תורג'מן: עוד שאלה.

מירב תורג'מן: אנחנו מבינים שמדובר כאן על אגרת בקשה לקבלת רישיון.

מירב תורג'מן: אם כך, אין אגרות להגיש בקשה לאישור?

איתי עצמון: לא אתם אלא הרגולטורים הרלוונטיים.

אורית שרייבר: אני רוצה לחדד ולומר שזה לא בהכרח רק אגרה לבקשת רישיון.

אורית שרייבר: אלה יכולות להיות גם אגרות שנתיות.

אורית שרייבר: יש גם אגרות על בעל רישיון ולא רק על הגשת בקשה לרישיון.

אורית שרייבר: בדרך כלל תקנות שעוסקות באגרות, עוסקות גם באגרות שוטפות.

איתי עצמון: שוטפות בעד מה?

איתי עצמון: כמו אגרת רישוי?

אורית שרייבר: כן.

איתי עצמון: לא אגרות בקשה אלא אגרות רישוי.

אורית שרייבר: אגרה שנתית.

איתי עצמון: אם כן, כדי להגיש בקשה לאישור, לא צריך לשלם.

חן פליישר: אנחנו לא חושבים שמעבר לאגרת רישוי צריך להחיל עוד אגרה על בקשת אישור.

רון כץ: בסדר גמור.

רון כץ: אני בעד.

עמיהוד שמלצר: 59.

עמיהוד שמלצר: איסור גישה באמצעות פרטי הגישה של הלקוח לא ייגש אדם ובכלל זה נותן שירות דרך עיסוק, אל מידע פיננסי על אודות לקוח, הנמצא אצל מקור מידע, באמצעות מערכת מקוונת תך שימוש בפרטי הגישה של הלקוח אל חשבונו שנועדו לאמת את זהותו בפני מקור המידע לצורך גישה כאמור, לשם מתן שירות ללקוח הנוגע להתנהלותו הכלכלית.

עמיהוד שמלצר: אורית דיברה על זה עת הסברנו בנוגע לאיסור הפלילי.

עמיהוד שמלצר: כיום יש נותני שירות ויש טכנולוגיה שאפשר לגשת למידע של לקוח באמצעות סיסמה אישית של לקוח.

עמיהוד שמלצר: מאחר שהטכנולוגיה התפתחה, יש אמצעים טכנולוגיים שמאפשרים את הגישה הזאת ללא החזקת סיסמאות.

עמיהוד שמלצר: הסיסמה, זאת גישה באמצעות החזקת סיסמאות אישיות של הלקוח וזה יוצר סיכון כלשהו ללקוח ויכולת להיכנס לחשבון שלו.

עמיהוד שמלצר: כאן הסעיף מבקש לקבוע איסור על גישה כאמור באמצעות הסיסמאות.

מירב תורג'מן: קודם כל, זאת לא עבירה פלילית, נכון?

עמיהוד שמלצר: זאת עבירה פלילית.

מירב תורג'מן: אולי פספסתי את זה.

מירב תורג'מן: כן, סליחה.

עמיהוד שמלצר: סעיף 56(ב).

מירב תורג'מן: כן.

מירב תורג'מן: סליחה.

רון כץ: התייחסויות?

רון כץ: הערות?

עמיהוד שמלצר: 60.

עמיהוד שמלצר: פגם במידע

עמיהוד שמלצר: פנה לקוח לנותן שירות שעמו התקשר בהסכם או למקור מידע, בעניין פגם במידע שלגביו ניתנה גישה לנותן שירות לפי חוק זה, יברר נותן השירות או מקור המידע את העניין ויידע את לקוחו בנוגע לתוצאות הבירור, בתוך זמן סביר בנסיבות העניין.

עמיהוד שמלצר: נותן שירות או מקור מידע יפצה או ישפה את לקוחו לפי דרישתו בשל נזק או הוצאה שנגרמו לו בשל פגם כאמור בסעיף קטן (ב) שהוא אחראי לו.

עמיהוד שמלצר: לא היה נותן השירות או מקור המידע אחראי לפגם, ינקוט אמצעים סבירים כדי שהגורם האחראי לפגם ישפה או יפצה את הלקוח כאמור.

עמיהוד שמלצר: הסעיף מסדיר את אופן הטיפול במקרה של פגם במידע.

עמיהוד שמלצר: לדוגמה, פגם באבטחה או פגם במהימנות במידע.

עמיהוד שמלצר: זאת אומרת, הועבר מידע שהוא לא נכון.

רון כץ: מה זה יפצה את הלקוח?

עמיהוד שמלצר: אם נגרם לו נזק.

עמיהוד שמלצר: הלקוח צריך להוכיח לפי דיני נזיקין שנגרם לו נזק בעקבות העברת מידע לא נכון לדוגמה, שנמסר שיש לו הלוואה למרות שאין לו הלוואה ודירוג האשראי שלו השתנה ונתנו אשראי בריבית יותר גבוהה.

עמיהוד שמלצר: רכיבים שהלקוח יצטרך להוכיח אבל אם נותן השירות או מקור המידע אחראי לאותו מידע לא נכון, הוא צריך לפצות את הלקוח בגין זה.

מירב תורג'מן: למאסדרים יש סמכות לקבוע הוראות לעניין הפיצוי?

עמיהוד שמלצר: יש להם סמכות כללית.

עמיהוד שמלצר: עוד מעט נגיע לסעיף 61.

מירב תורג'מן: בסדר, אבל מעבר לסמכות הכללית, אין להם סמכות?

מירב תורג'מן: אתם לא חושבים שצריך איזה שהן הוראות?

עמיהוד שמלצר: לגובה הפיצוי?

עמיהוד שמלצר: בסוף מדובר כאן כאשר הוא חי בנזיקין.

מירב תורג'מן: צריך להוכיח את הנזק.

עמיהוד שמלצר: את גובה הנזק, כן.

עמיהוד שמלצר: את הנסיבות, את הסיבה ואת הקשר הסיבתי.

עודד אופק: מטעם איגוד חברות האשראי.

עודד אופק: שני דברים שאני רוצה להעיר עליהם, ברשות אדוני.

עודד אופק: ראשית, כתוב כאן שמקור המידע יברר בכל מקרה, לאו דווקא מקום שבו מקור המידע פגום אצלו.

עודד אופק: כלומר, בקשר לכל מידע.

עודד אופק: הייתי רוצה לחדד שהפנייה למקור מידע והבדיקה של מקור המידע רק מקום שבו המידע נובע מאותו מקור מידע.

עודד אופק: כלומר, שזה המידע הרלוונטי לאותו מקור מידע.

עמיהוד שמלצר: לאיזה סעיף אתה מפנה?

עודד אופק: כל סעיף 60.

עודד אופק: הסעיף מתייחס לכך שמקור המידע יבדוק ויברר ולא ברור שזה רק אותו מידע שנוגע למקור המידע.

עודד אופק: הרי אם פונים אליו בקשר למידע שנאסף מקור מידע אחר, הוא לא צריך לברר את זה.

איתי עצמון: "הנוגע בדבר", זאת ההערה?

איתי עצמון: ההערה שלך היא להוסיף את התיבה הנוגע בדבר?

עודד אופק: כן.

רון כץ: מקובל עליכם?

איתי עצמון: נבדוק.

איתי עצמון: יכול להיות שצריך.

עודד אופק: ההערה השנייה נוגעת לסעיף (ד).

עודד אופק: אני חייב להודות שזה סעיף די חריג בנוף הפיננסי.

עודד אופק: אנחנו נתקלים לא מעט בחקיקה פיננסית אבל כאן יש סעיף שכבר קובע אחריות מראש.

עודד אופק: אנחנו מבינים את החשיבות של החוק.

עודד אופק: החוק חשוב, צריך לאפשר, יש כאן סמכויות אדירות לרשות ניירות ערך ואנחנו חושבים שלקבוע מראש את האחריות – עוד לא ברור מה הפגם, מה מהות הפגם, מה מידת הפגם, כמה זה ישפיע על הלקוח – כבר קובעים אחריות על מקור המידע.

עודד אופק: אנחנו חושבים שזה מעט מחמיר והיינו מבקשים לבחון מחדש את הסעיף הזה.

עודד אופק: אני לא זוכר תקדים כל כך משמעותי בחקיקה פיננסית כמו בסעיף הזה.

עמיהוד שמלצר: הסעיף אומר שזה במידה והוא אחראי לפגם.

עודד אופק: אחריות לפגם נבחנת בית המשפט, כמו בכל מקום, ואם יש אחריות, מן הסתם יתבעו את זה.

עמיהוד שמלצר: אין כאן כוונה לשנות מדיני הנזיקין.

עמיהוד שמלצר: כמדומני שסעיף דומה, אם לא זהה לחלוטין, נמצא בחוק שירות התשלום.

עמיהוד שמלצר: אני כמעט בטוח, ואפשר לוודא את זה, שסעיף קטן דומה, אם לא זהה, נמצא בחוק שירותי תשלום עדכני.

עמיהוד שמלצר: לא התכוונו לשנו ת מדיני הנזיקין.

עמיהוד שמלצר: הכוונה, כמו שממלא מקום היושב ראש אמר, שזה כאשר אתם אחראים לפגם.

לירון מאוטנר לוגסי: אני אחזק את הדברים.

לירון מאוטנר לוגסי: סעיף 19 לחוק שירותי תשלום באמת היה מקור ההשראה שלנו לסעיף הזה.

לירון מאוטנר לוגסי: הוא גם מדבר על פגם בביצוע פעולת תשלום וכאן מדובר על פגם במידה.

לירון מאוטנר לוגסי: שוב, זה לא סוטה מדיני הנזיקין הכלליים.

לירון מאוטנר לוגסי: הדבר היחיד, זה עושה איזושהי חלוקה מסודרת ומה כל אחד צריך לעשות בחלק שלו ומוסיף את חיוב ההשתדלות הזה של מאמצים סבירים שגם קיים בחוק שירותי תשלום.

עודד אופק: אני מבין את התקדים שאתם מציינים.

עודד אופק: יכול להיות שאיכשהו זה נשמט במהלך כל דיוני החקיקה, הסעיף הספציפי הזה, ולא הספקנו להעיר או שלא נתנו עליו את הדעת מספיק.

עודד אופק: כמובן שהוועדה, זכותה להכריע ויש תקדים לזה.

עודד אופק: עצם האמירה בחוק לגבי האחריות כאשר האחריות קיימת מכוח חקיקה אחרת לצורך העניין או מכוח החקיקה הזאת, מקום שבו גוף התרשל וניתן לתבוע אותו.

עודד אופק: אין הצדקה לרשום שאם הוא אחראי, הוא יהיה אחראי ולצורך העניין ניתן יהיה לתבוע אותו בתוך החוק עצמו.

עודד אופק: זה ברור, זה מובן, אלה הוראות הדין.

עודד אופק: זה כמו כל הוראת דין אחרת אתה לא אומר אני לא רצחתי היום או אני לא הרגתי.

עודד אופק: אנחנו חושבים שזה מעט מחמיר לכלול את זה ונבקש בכל זאת לשקול הורדה.

אייל דותן: איגוד הבנקים.

אייל דותן: לגבי סעיף 60, אנחנו שמחים שסעיף 19 לחוק שירות התשלום היה השראה אבל אנחנו חושבים שדווקא הסעיפים שצריכים להיות כאן מסעיף 19 לא נמצאים כאן ואלה שנמצאים, לא צריכים להיות.

אייל דותן: החלק בסעיף 19 שאנחנו חושבים שכן צריך להיות כאן, זה אותו חלק שמסדיר את האחריות בין הצדדים שקובע מי אחראי למה.

אייל דותן: כמו שבחוק שירותי תשלום באו ואמרו שמי שמעביר את התשלום, הוא אחראי עד נקודה מסוימת והבנק או נותן שירותי התשלום האחר אחראי מאותה נקודה, יהיה אחראי מאותה נקודה ואילך.

אייל דותן: אותו הדבר כאן.

אייל דותן: צריך לקבוע הסדר אחריות שמקור המידע אחראי כל עוד המידע אצלו, עד שהמידע עובר לנותן השירות, ושנותן השירות אחראי החל מאותו שלב ואילך.

אייל דותן: לגבי המשך סעיף 60 שהוא באמת מועתק מסעיף 19 לחוק שירותי תשלום, המקרה שלנו כלל לא דומה לשירותי תשלום.

אייל דותן: בשירותי תשלום יש יחסים בין נותני שירותי תשלום, שהם גופים מפוקחים שיש ביניהם יחסים, שהם צדדים לאותן מערכות תשלומים.

אייל דותן: כאן באו וקבעו שלמקור המידע אסור להתקשר עם נותני השירות, אסור שיהיו הסכמים בין הצדדים ומטילים אחריות על מקור המידע כדי לברר מול נותני השירות.

אייל דותן: לפעמים בכלל אין לך קשר אל נותני השירות.

אייל דותן: להיפך, תייצר כאן איזושהי מערכת שהיא מערכת אוטומטית שכל נותן שירות יכול להתחבר לקחת מידע.

אייל דותן: אין הסכם, אין יחסים בין הצדדים, אבל יצרו מערכת שלמה של בירור פגמים בין הצדדים שלא קבעו מה האחריות ולא נתנו כלים לעשות את זה.

רון כץ: הבנתי.

רון כץ: תרצו להתייחס?

יובל טלר חסון: אנחנו נחדד שאנחנו לא מייצרים כאן אחריות נזיקית נוספת.

יובל טלר חסון: אנחנו פשוט מבהירים את מערכת היחסים.

יובל טלר חסון: אנחנו מבהירים שגם כאן חלים דיני הנזיקין וזאת המטרה שלנו.

רון כץ: משרד המשפטים, רוצים להוסיף משהו?

לירון מאוטנר לוגסי: אני אוסיף לגבי החלק השני.

לירון מאוטנר לוגסי: סיטואציה, גם במידע, כאשר יכול להיות למשל גם נושא של דלף במידע, לקוח לא בהכרח יודע להגיד מאיפה המידע הזה דלף.

לירון מאוטנר לוגסי: המידע הזה היה גם אצל מקור המידע וגם אצל נותן שירותי המידע.

לירון מאוטנר לוגסי: בסוף ביחסי הכוחות בין השחקנים, בינם לבין עצמם, אתה צודק שלא בהכרח זה לא תנאי שתהיה התקשרות חוזית ביניהם, אתה צודק שלא בהכרח יש ממשק משפטי חוזי אבל בכל זאת יש ממשק בין הגופים, ממשק טכנולוגי ויש מידע שעובר.

לירון מאוטנר לוגסי: אני מעדיפה ליצור איזשהו נטל על החברות עצמן מאשר על הלקוח להיות מטורטר בין הגופים שהוא יכול לעשות את זה אבל אנחנו מעדיפים כן לבקש מהחברות, להורות לחברות שהן הצד החזק, לסייע בדבר הזה.

לירון מאוטנר לוגסי: שוב, מדובר במאמצים סבירים.

לירון מאוטנר לוגסי: יכול להיות שבעולם התוכן של שירותי תשלום, כשיש התקשרות חוזית, מאמצים סבירים ידרשו רמה מסוימת ויכול להיות שכאן מאמצים סבירים, בנסיבות העניין יהיו אחרות.

אייל דותן: הממשק יכלול מערכת לבירור פגמים?

אייל דותן: תלונות?

אייל דותן: הרי הממשק הוא רק העברת מידע.

רון כץ: הבנו את השאלה והבנתי גם את התשובה.

רון כץ: היועצים המשפטיים, יש לכם משהו להוסיף?

איתי עצמון: לא.

רון כץ: מצטרף אלינו היושב ראש שבודק שאני מסיים את הישיבה בזמן.

רון כץ: לסיכום, דווקא ההערה הזאת שהיא הערה צרכנית, היא הערה חשובה.

רון כץ: בסופו של דבר הלקוח לא יודע באיזה שלב בשרשרת המידע שלו עבר ולאן, וזה כן חשוב שכל הנוגע בדבר שמתעסק במידע של הלקוח, ידעו שיש להם אחריות אישית לנזק שנגרם.

רון כץ: זאת הוראה חשובה.

רון כץ: מעבר לזה, יש לנו כמה דברים שאנחנו צריכים לבדוק ואנחנו נבדוק אותם.

איתי עצמון: לא אנחנו אלא נציגי הממשלה.

מירב תורג'מן: הם צריכים לחזור אלינו עם תשובות.

רון כץ: כן.

רון כץ: נציגי הממשלה צריכים לחזור אלינו עם תשובות.

רון כץ: נמשיך בדיון הבא.

רון כץ: תודה רבה.