ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 95, 2021-11-21 12:02

מיכאל ביטון: חברים, אנחנו מתחילים, דיון חשוב מאוד, הדיון הזה גם היה בנשיאות.

אורי מקלב: בנשיאות, במסגרת דיון מהיר.

מיכאל ביטון: אז אני מאוד שמח שחבר הכנסת אורי מקלב וחבר הכנסת אחמד טיבי מיוזמי הדיון המהיר הזה, זה קרה במקביל לכך קיבלתי פניות רבות ממורים לנהיגה וגם מתלמידים לנהיגה על פגיעה קשה בהם, בשל העיכובים בקבלת טסטים, בשל הביטולים של טסטים ברגע האחרון, עד כדי כך שאנשים בשירות לאומי, שנת שירות, מכינה, מנסים לגמור את הרישיון והטסט נדחה והם הולכים לצבא ולא עושים רישיון נהיגה וכל הלמידה שלהם נפגעת וההשקעה הכספית שלהם, אז יוזמי הדיון ידבר ראשונים ואחרי זה כמה בעלי תפקידים ככל שהזמן יאפשר לנו נשתף גם אנשים מהשטח, אני מבקש מכולם לדבר קצר ולעניין, להשתדל לא לחזור על מה שאחרים אמרו כי אנחנו רוצים לשמוע פתרונות ולא בעיות, אז אם יוצגו רק בעיות, אז מי שירצה להוסיף, פשוט משפט קצר כדי שאנשי המקצוע בממשלה יתנו לנו תשובות, אנחנו רוצים לצאת פה עם פתרונות לבעיה ולא עם דיון על הבעיה.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת מקלב בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב ראש על קיום הדיון, כפי שאמרת בקצרה בתחילת דבריך הטסט הוא משהו משמעותי, מבחן מעשי, משהו משמעותי ועדיין לאנשים בגיל הצעיר, רוב הנבחנים היום בטסטים אני מניח אני גם בטוח שרובם צעירים כפי שאתה אמרת, לצעיר יש את הנושא הכלכלי זה הנושא המרכזי, רק מילה, אני עשיתי חשבון שמבחן מעשי הוצאת רישיון נהיגה זה במקרה הכי זול 6,000 7,000 שקל ויכול להגיע ל-10,000 בקלות, הוצאת רישיון נהיגה וזה עוד דבר שהוא מהותי לצעירים, החלק המעשי הוא גם חלק שצריך להיבחן להתכונן, עם כל מה שזה לוקח, להשתלב בעיסוקים שלך ביום אם אתה תלמיד בין אם אתה איש שעובד והחלק הרגשי הוא חלק גם כן שהמתח וכל מה שיש ההכנות סביב נהיגה.

אורי מקלב: אז ככה שמבחן נהיגה מעשי הוא לא משהו של מה בכך, שעובר, אני כן רוצה להגיד שהדיון הזה שאני ביקשתי אותו לא מתוך ביקרות על משרד התחבורה, אני מכיר את משרד התחבורה, במיוחד ודאי אפי שנמצא פה שבה וטרח כמנהל האגף, עושים רבות, אבל כנראה לא הכול בידיים שלהם.

אורי מקלב: קודם כל צריך גם לתת תשובות לשאלות של אזרחים וטוב שאתם עושים את זה פה, והאפשרות בשולחן ציבורי בוועדה ציבורית ואני מאוד גם מקבל היבט ציבורי, אם צריך לנקוט בצעדים יותר חמורים יותר משמעותיים כלפי החברות שהן היום מבצעות את המבחן המעשי.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני אקריא לכם ווצאפ שקיבלתי הבוקר לפני שעתיים שלוש, קיבלתי, ואני חושב שזה מאפיין על מה המדובר.

אורי מקלב: קוראים לי גלי אני בת 17, קיבוצניקית מהדרום מקיבוץ חצרים והיא מדריכה בצופים, וכל זה כרקע שנדע על מה אנחנו מדברים, לא מישהי מהמגזר החרדי דווקא, והיא תלמידת נהיגה מחכה למבחן המעשי, היום ב-21 לחודש, היום בשעה 6:20 בבוקר, חמישים דקות לפני המבחן, קיבלתי הודעה על ביטולו בשל אי זמינות בוחן, וזו לא הפעם הראשונה שזה קרה לי, לפני חודש בדיוק ב-21/10/21 היה צריך להיות לי מבחן באותו יום קיבלתי הודעה שהוא התבטל, ידוע לי משיחה עם ועד מחוז דרום של מורים ומורות לנהיגה שעל פי המכרז של משרד התחבורה בו זכתה חברת טלדור, צריך להיות בוחן מחליף בדיוק למקרים כאלה, אבל דבר לא קורה כפי שהוכח בשני המקרים האלה.

אורי מקלב: מלבד הבעייתיות בכך שבגלל המבחן אנחנו מפנים את היום, לא הולכים לבית הספר או לעבודה לשווא, כיוון שבסוף אין מבחן, יש גם את העניין הרגשי והנפשי.

אורי מקלב: לפני כל מבחן אני מכינה את עצמי נפשית, לפעמים גם חרדה לפניו וברגע האמת הכול מתפוצץ בפנים, סתם עברתי סערת רגשות וחרדות ערב קודם ועכשיו אצטרך לחכות עד שאקבל את המבחן הבא, רק לעוד חודש, לפחות, בתקווה שגם הוא לא יבוטל.

אורי מקלב: ניסיתי לעשות מה אני יכולה לעשות עכשיו, לי אני פונה עם הבעיה הזו?

אורי מקלב: גיליתי שאין דרך לפנות לחברה בכלל, אין טלפון, מייל או פקס, אין דרך לקבל מענה, תמיכה טכנית או מענה על בעיות בשאלות.

אורי מקלב: לכן היא פונה אלינו והיא שמעה שהיום יש ועדה.

אורי מקלב: אני חושב שזה חלק, מציף את הנושא, היא לא מדברת כאן על המחיר שעוד עולה לב בין טסט לטסט ואנחנו צריכים אדוני היושב ראש, אני מאז שאני נכנסתי לכנסת, לפני השנה ה-13, גם אז היו פניות לא מעטות וניהלתי ועדות בפניות הציבור ובעוד נושאים והעליתי את הנושא בוועדה פה של המבחן המעשי, אז היה מדובר שזמני ההמתנה הגיעו עד שלושה חודשים, עד 90 יום וב-2018 יצאו ממשרד התחבורה ברפורמה.

אורי מקלב: בכל אופן היו זמנים מאוד ארוכים, יצאו לרפורמה וזכו בזה שתי חברות, מילגם שהיא בעצם מתל אביב והצפון וטלדור מתל אביב והדרום, שתי החברות האלה היה הדבר המרכזי בתוך הרפורמה לצמצם את זמני ההמתנה וקבעו איתם סף, אדוני היושב הראש, חמישה ימים, זמני המתנה, בטסט הראשון, אפי תתקן אחר כך, ו-14 יום לטסט השני ואנחנו היום לצערנו בחלק היו בעיקר בדרום, בצפון אני מבין שהמצב הוא הרבה יותר טוב, בעיקר עם חברה אחת, אנחנו מדברים היום גם כן על שלושה חודשים המתנה ואדוני היושב הראש אני רוצה להעלות נושא אחד מה שנקרא שהדבר המרכזי בתוך הבעיה הזאת, מה שאני למדתי זה הנושא מבחנים כלואים, מה זה נקרא כלוא?

אורי מקלב: אם הבית ספר או מהאזור של הנבחן יכול להכיל 80 מבחנים, לדוגמא 80 נבחנים ביום ונרשמו לאותו יום 100 נבחנים, 20 האלה שהם לא יכולים לקבל את המבחן, הם כלואים במערכת והיא צריכה לתת להם תשובות.

אורי מקלב: באופן טבעי יכול להיות שהם היו צריכים לבוא למחרת, אז אם אתם היום אז מחר תקבלו תאריך, לא, הם ה-20 האלה הם נדחקים הצידה 30 יום לא מטפלים בהם, עד שלא עברו 30 יום הם לא יכולים להיות מטופלים, ואז זה מגיע 30 יום הבאים, יכול להיות שגם הם יגיעו באותו יום שהם משתחרר ה-30 יום שלהם, אז הם יגיעו ואז גם כן יוצא שהיו באותו יום 100 והם יפלו יום ל-20 אחוז האלה שהם כלואים ואז יכול להיות גם פעם שלישית שזה מה שזה גורם.

אורי מקלב: עכשיו באופן מעשי יכול היות שאני לא מדייק, אבל זה מבחן התוצאה.

אורי מקלב: הדבר הזה והחמור ביותר שלא אומרים לך מראש שאתה לא יהיה לך תאריך, אלא קובעים לך תאריך, מבטלים אותו וזה דבר שהוא פוגעני מאוד, בתי הספר יכול להיות עושים את זה בכוונה מכוון, יכול להיות שהקנס שלהם על אי נתינת מבחן מעשי הוא הרבה יותר גדול, והדבר התשובה הזאת שאין בוחן עכשיו, שהוא בגלל אי זמינות בוחן ניתנת לאלפי איש, אי זמינות בוחן, וזה דבר שהוא גורם לאנשים את הסבל הזה שערב קודם, או בבוקר, היא מקבלת 50 דקות לפני הודעה, זה דבר חמור.

מיכאל ביטון: היא בכלל לא רואה הודעות בשעה שש וחצי בבוקר.

אורי מקלב: ולכן אני יכול להבין תאמין לי שבחורה מאוד מתונה, מכיוון שאני הייתי מגיב הרבה יותר חריף מהדבר הזה, אני שוב חוזר ואומר, אני מאוד יודה לך אדוני, אתה מדבר כדבר מתגלגל על מחיר היום, אנחנו היום כדי ללמוד נהיגה נהיה דבר יקר מאוד, הפערים בין השיעורים, בין מחיר השיעור הוא מאוד גבוה, זה נע מ-100 שקלים עד 180, 190 שקלים, אני חושב, יש גם ב-90 שקלים בצפון, אבל ככה בכל אופן מכתב שהגיע מויקטור ביטון אביאלי ממרום הגליל כותב ליושב ראש הועדה, הוא אומר שגם אפשר להשיג 90 אבל הממוצע בכרמיאל זה 120 עד שאנחנו יודעים במרכז זה יכול להגיע עד אפילו להרבה יותר, וודאי.

אורי מקלב: עכשיו יש לך תשלום על טסט למדינה זה 140 שקל, תיאוריה 100 שקל, אבל עכשיו יש עוד שני תשלומים שלפי דעתי מחובתנו לדון בהם, זה 250 שקל ויותר על מבחן בית ספרי, הבית ספר מעביר אותך מבחן שלפי דעתי גם צריך לבטל אותו, אני לא חושב שהוא נותן משהו, כהכנה, אתה לא יכול בלי שאתה עושה גם מבחן בתוך הבית ספר.

מיכאל ביטון: ולמי משלמים?

אורי מקלב: לבית ספר עצמו זה 250 שקל, זה מכשיר לא מפוקח.

קריאה: חבר הכנסת מקלב, זה דמי רישום, 250 שקל.

קריאה: זה דמי רישום לפני טסט, יש העמדת רכב לטסט שהיא מגיעה עד 400 שקלים שמשולמים למנהל המקצועי שעושה את הבחינה הזאת.

אורי מקלב: כן העמדת רכב לטסט זה נדמה לי שהמחיר מפוקח זה 300 שקל, אני לא דיברתי על זה, לא דיברתי על העמדת רכב שעולה הם המבחן 300, התיאוריה, אגרה והשיעורים, אני מדבר איתך על הבית ספר עצמו, שהוא צריך לשלם לבית ספר 250 שקל וזה דבר לא מפוקח, והרבה יותר גם כן, ואגרת רישום לבית ספר בגלל שהבית ספר הוא זה שעומד מול טסטים, מול שתי החברות האלה, מול הרישום, התלמיד עצמו לא יכול לעמוד, אני לא יודע למה אי אפשר לחנוך את מערכת ברוש שהיא יכולה לתת גם לתלמידים עצמם להירשם, ואז גם גובים ממך 150 יותר, אני אמרתי בקצרה, יש אגרה פנימית בתוך הבית ספר, שזה עוד אני דיברתי עכשיו על 400 שקל ו-150 שקל גם על עוד תוספת, בסופו של דבר אלו הדברים בקצרה ואני חושב שאנחנו צריכים באמת אולי במסגרת לדבר על הצלחת הרפורמה, אם זה הצליח אם זה לא הצליח, אם אנחנו היום.

מיכאל ביטון: לא נשמע שזה הצלחה מסחררת.

מיכאל ביטון: מסוג ההפרטות שפגעו באזרחים.

אפי רוזן: אחת ההצלחות הגולות, אם היום אחרי הקורונה, אנחנו מדברים על 21 יום.

מיכאל ביטון: רגע מי אתם?

אפי רוזן: ארגון מורי הנהיגה.

מיכאל ביטון: אבל אני לא נתתי לכם זכות דיבור.

אפי רוזן: סליחה.

מיכאל ביטון: אני גם יוצא אתכם פעם הבאה אם תתפרצו, אם אתם תתפרצו בדיונים שלי אני אוציא אתכם, פעם אחרונה שאתם מתפרצים.

אורי מקלב: עשו רפורמה בכשרות, תאר לך שהמשגיח יגיד אי זמינות משגיח, למה שיקרו לנו בקשות אם אנחנו עושים רפורמה?

מיכאל ביטון: אנחנו, יש פה את אפי רוזן, שהוא ממשרד התחבורה, אני לא רוצה שעכשיו אתה תתייחס כי אני רוצה שנשמע כמה אנשים מהשטח ואז זה כבר יש לך התייחסות עקרונית שבאת עם הדברים אבל גם עם אנשי השטח.

אוסאמה סעדי: אני יכול להוסיף עוד כמה דברים לחבר הכנסת מקלב?

מיכאל ביטון: כן אני לא חשבתי שאתה לא תוסיף, חשבתי בהמשך, אבל עכשיו בבקשה אוסאמה.

מיכאל ביטון: פה כתוב לי רק שאחמד טיבי הוא ידבר.

אוסאמה סעדי: אבל הוא לא כאן.

מיכאל ביטון: אז בסדר, אז אוסאמה.

מיכאל ביטון: קדימה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש אני באמת מודה לך ומודה לחברי אורי מקלב סגן שר התחבורה הקודם, שהיה אחראי התחום הזה באמת על העלאת הנושא החשוב הזה שהוא נוגע לכולנו, לכולנו יש ילדים, ילדות, אחים אחיות שהם עוברים את התהליך הזה.

אוסאמה סעדי: אני פעם ראשונה שאני מתוודע אל המילה כלואים, אני ודע כלואים, מעצרים וזה, זה מפחיד, זה נשמע מוזר מאוד.

מיכאל ביטון: כולה בנאדם רצה רישיון והוא הגיע למעצר.

אוסאמה סעדי: אז אני הבנתי ואני מטפל בנושא הזה ואני בקשר רצוף עם משרד התחבורה ועם אפי ואנחנו מובילים הרבה דברים, גם בתוך החברה הערבית, אני הבנתי שבצפון אין את התופעה הזאת אדוני היושב הראש, של כלואים ובאמת עומדים פחות או יותר בעניין הזה של ה-21 יום, הבעיה היא יותר בדרום וירושלים, אני דיברתי עם יושב ראש ארגון מורי הנהיגה במזרח ירושלים, אכרם תותאח, שבאמת אומר לי שיש תופעה כזאת שמבטלים טסט באותו יום, הוא אומר לי על מקרה שמורה נהיגה היה עם התלמידים שלו בשעה שש בבוקר, הטסט בשעה שבע ואז הוא מקבל הודעה על לווצאפ שלו שהטסט נדחה, עכשיו, יש פה אתה יודע וכולנו יודעים שלפני בחינה מעשית אז יש שיעור אחרון להכנה שזה עולה כסף, ברגע שאתה דוחה את זה אז אתה צריך עוד פעם הכנה לטסט, יש עכשיו בתקופת הקורונה אדוני היושב ראש, בדיקות קורונה, מי שרוצה לגשת לטסט אז הוא צריך לעשות בדיקה תקפה ל-72 שעת ואז ברגע שאתה דוחה את זה אז ממילא כל העלויות האלה של הקורונה נדחות.

אוסאמה סעדי: יש גם תופעה שחלק מהנבחנים התיאוריה שלהם עומדת להסתיים, התוקף של התיאוריה זה 3 שנים, אז יש כאלה שמחכים ממש לחודשים האחרונים ואז ברגע שהבחינה נדחית עוד פעם ועוד פעם, אז 3 שנים מסתיימות ואז הוא צריך לגשת לעוד תיאוריה, השאלה אם המבחן נדחה בגלל אי זמינות בוחן אני לא יודע בגלל מה, למה לא להחזיר את כל העלויות האלה לתלמיד לנבחן, למה לא מאריכים את התיאוריה, למשל אם באמת יש לו תיאוריה שהיא על סף סיום.

אוסאמה סעדי: יש אפרופו מקלב, כרמיאל, אני פניתי יש בעיה שחלק מהעיריות סוגרות כבישים וסוגרות אזורים ורחובות בתוך היישוב בכלל ללימודי נהיגה, למשל בכרמיאל יש בעיה קשה, אני אפילו דיברתי יותר מפעם אחת עם אפי וסיכמנו שניפגש עם ראש העיר שם, אתה רוצה לסגור, תוציא את הרחובות האלה, תמצא רחוב אחר, יש לנו את הבעיה הקשה בירושלים, אזור תלפיות ועם זה שבאמת יש צפיפות נוראית ואני חושב, אני רואה שבאמת יש היום חוץ מהבעיות האלה אולי שעל הכלואים ואולי הבעיה הזאת, אבל בסך הכול אני רואה שבאמת יש היום כאילו באמת קובעים טסטים לא כמו פעם שנים קודמות שהיינו צריכים לחכות חודשים, הייתה תופעה של פרוטקציה, תסדר לי תור, תסדר לי את הדברים האלה, אבל צריך כמובן לפקח וזה כמובן התפקיד שלנו והתפקיד שלך אדוני היושב ראש ואני סומך עליך, שאנחנו נקבל נתונים, מה היקף התופעה, האם עומדים בזמנים, לא עומדים בזמנים, 21 יום זה זמן סביר אבל צריך לעמוד בו, אבל תופעות כאלה כמו כלואים, אפי צריך לסיים את העניין הזה זה בושה וחרפה שאנחנו שומעים על תופעה כזאת של תלמידים שצריכים לסבול מזה ולקרוא להם כלואים.

מיכאל ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיכאל ביטון: שלמה יוספסברג, יושב ראש איגוד מקצועי של מורי הנהיגה.

שלמה יוספסברג: צוהריים טובים לכולם, אנחנו האיגוד המקצועי של מורי הנהיגה בישראל, אני רוצה לדבר על כמה נקודות ממוקדות, אז תלמידי הנהיגה שלנו שאנחנו קובעים איתם, אם בסמיכות שהם אומרים לעשות את הטסט ואם בכישלונות של נכשלים ואנחנו חווים איתם לכל אורך הדרך.

שלמה יוספסברג: נתחיל בזה שתלמיד וגמר את כל המטלה שלו, גמר את שיעורי הנהיגה מה שהוא צריך, והזמינו לו מבחן, הזמינו לו מבחן וביום הטסט או יום לפני הטסט, הטסט מתבטל ואז שולחים אותו להזמין טסט מחדש.

שלמה יוספסברג: אני שואל מדוע התלמיד הזה צריך לחכות עוד חודש ולא נכנס לתוך המאגר הרגיל?

שלמה יוספסברג: הרי זה לא נורמאלי, זה פשוט עוולה לתלמיד, התלמיד לוקח שיעורים, ואם הוא לוקח שיעורים אז זה יותר לו מצב של לחץ כספי, התלמידים האלה עובדים בכל מיני מסעדות, בתי קפה, שקל לשקל, ופה פשוט הם נקרעים מהבחינה הזאת.

שלמה יוספסברג: אז אני שואל את מנהל האגף מדוע לא לתת להם עדיפות?

שלמה יוספסברג: מדוע לא צובעים את התלמידים האלה בצבע שיקבלו את הזמן הקרוב ביותר.

שלמה יוספסברג: דבר נוסף, בטאבלט שהיום עובדים לפי הטאבלט, הוא מתקלקל ואז הטסט מתבטל, הטסט מתבטל, תלמידה שולחים אותה תזמיני מבחן, המבחן המעשי החוזר, היא לא יכולה, למה היא לא יכולה?

שלמה יוספסברג: כי יש טווח של התיאוריה ועדיין התיאוריה לא פג תוקפה ואז היא כבר לא יכולה להזמין טסט, היא צריכה לעשות תיאוריה מחדש, כמו שאמר חבר הכנסת, וזה יוצר מצב של עודף כספים מיותר לתלמידים.

שלמה יוספסברג: דבר נוסף, בוחן שמאחר, לוקח לו בערך 17 דקות באיחור, הטאבלט נסגר אי אפשר לצאת למבחן ואז זה הולך לאיבוד, מתבטל.

מיכאל ביטון: מה זה הטאבלט הזה שאתה מדבר עליו?

שלמה יוספסברג: הטאבלט הזה זה מערכת של מוטורולה, מערכת מיושנת שכל הזמן יש תקלות איתה עם המערכת הזאת ופעם אחת זה לא בסדר, פעם הטאבלט הזה הוא מסמס GPS לבוחן, איך להגיע למבחן, הוא נותן באופן אקראי את מסלול הטסט ולפי הטאבלט הזה הבוחן עובד אתו.

שלמה יוספסברג: עכשיו אין לבוחן אין שום שליטה, בסוף נגמר המבחן הבוחן לוחץ על הכפתורים ואז המערכת עושה את הסיכום עבר או לא עבר.

שלמה יוספסברג: לגבי העניין של הטסטים הכלואים, בעיה רצינית, התלמידים האלה מקבלים מראש טסטים פיקטיביים, פשוט זה רמייה לשמה, מראש יודעים מי שמחלק את הטסטים שאין בכלל בוחן, נותנים לתלמיד אשליה, נותנים לו תאריך על מנת שהמערכת הזכיינים לא יישאו בהוצאות, הם צריכים לעמוד במכסה ואז מגיע ליום הטסט ואין טסט ואז מתבטל הטסט כי אין בוחן בכלל, זה פשוט מרמים את הציבור גוזלים מהציבור הזה כסף ומשרד הרישוי יודע מזה ולא עושים שום דבר בעניין הזה, רק עכשיו לאחרונה הטילו קנסות, או שיטילו קנסות, אני לא יודע, אנחנו גם האיגוד הגיש עתירה לבית המשפט, פשוט הם לא עומדים בתנאי המכרז, אתה יכול להמשיך משה.

משה גלעד: שמי משה ואני רוצה לדבר על אי עמידה באמנת השירות, אמנת השירות שקבע אותה שר התחבורה ישראל כץ, ולצערנו הזכיינים לא מסוגלים לעמוד והסיבה היא תנאי העבודה והשכר שהם משלמים גורמים לכך שבוחנים שכבר עבדו אצלם, פרשו כי זה לא כדאי, לא כלכלי, הם נקלעו למצב שאין להם מספיק בוחנים ובוודאי אחרי הסגרים של הקורונה ובאזור הדרום אחרי שומר החומות הגיע למצב שאין להם בוחנים ולכן השיבוצים הפיקטיביים, לצערנו משרד התחבורה ואגף הרישוי לא עשו שום דבר בנידון עד שהתמנתה שרת תחבורה חדשה, גברת מירב מיכאלי ואנחנו פנינו אליה והגשנו ביולי עתירה לבית המשפט כנגד משרד התחבורה, העתירה הזאת תידון ביום שלישי.

מיכאל ביטון: מה עניינה של העתירה?

משה גלעד: בדיוק הנושא של הכלואים, ובדיוק הנושא אין נבחנים, בדיוק הנושא של ביטולי מבחנים.

מיכאל ביטון: כלומר נאלצתם ללכת לבית משפט כי לא קיבלתם תשובות ברורות ממשרד התחבורה.

משה גלעד: בוודאי שלא, לא רק זה, לצערנו גם אפי רוזן שיושב פה מולנו חסם אותנו, אנחנו לא יכולים לקבל ממנו תשובות, הוא לא עונה ולא שחר פרטוק מנהל אגף פיקוח.

מיכאל ביטון: תודה משה, איציק הרמן מורה לנהיגה, הבאים בתור, ממש דקה דקה וחצי כל אחד, איציק קרמן בבקשה.

איציק הרמן: שלום לכם, קוראים לי איציק הרמן, סך הכול אני מורה פשוט אני בא לייצג את המצב בשטח, קודם כל אני מודה לחבר הכנסת מקלב שבאמת הוא הציג את זה בצורה הכי טובה שיכולה להיות ואתה אמרת יש הפרטות שלא מצליחות, שלוש וחצי שנים אחרי ההפרטה המצב נהיה כמו שהיה, אני הייתי גם בוחן פעם אז אני מכיר את המערכת משני הכיוונים.

איציק הרמן: בתקופה שלי בירושלים ואני מדגיש בירושלים תלמידים לא המתינו לא המתינו יותר משלושה חודשים וזה היה חיילים שלא הגיעו הביתה, הדברים הסתדרו, נכון לכרגע בגלל מצב הכלואים בגלל הביטולים הגענו למצב של פעם.

איציק הרמן: הפתרון, יש לי פתרון אני לא יודע שלא יחזרו אחורה, אבל הפתרון נורא פשוט שהמדינה תיקח את זה לאחריותה בחזרה ויהיה אותו דבר, יהיה בוחנים כמו שצריך והכול יתנהל כמו שצריך.

מיכאל ביטון: למה הפסקת להיות בוחן?

איציק הרמן: שיקולים אישיים בלבד.

איציק הרמן: הייתי שש וחצי שנים בערך בוחן והחלטתי להיות מורה, זה הכול ואני פה בשם התלמידים, אני אין לי בעיה.

מיכאל ביטון: אתה אומר העיכובים האלה רק מפרנסים את המורים.

אורי מקלב: השאלה שלך טמונות בה הרבה תשובות והרבה חוכמה מכיוון שלא יודע לגבי הרמן, לגבי אחרים, מדוע בצפון אין חסר בבוחנים ולמה בדרום יש כאן חסר?

אורי מקלב: בגלל שבצפון מחיר שיעור הנהיגה מאוד נמוך, אז באמת שווה שם להיות בוחן מאשר מורה נהיגה, בדרום מתל אביב כולל ירושלים כולל כל הדרום, מחיר השיעורים יותר גבוה.

מיכאל ביטון: למה לא קובעים בחוק מחיר קבוע לשיעור נהיגה?

אורי מקלב: זה אין היום, יש שם תחרות.

מיכאל ביטון: למה לא להביא הצעת חוק כזאת?

מיכאל ביטון: למה אנחנו לא ניזום הצעה כזאת?

מיכאל ביטון: או הממשלה או אנחנו.

אורי מקלב: בממשלה הקודמת הייתה השפעה על מפלגת השלטון מגורמים שלא היו מעוניינים בזה, לא יודע מה קורה עכשיו, עכשיו הממשלה הזאת זה אחרת, אבל לא נתנו.

אורי מקלב: איגודים מסוימים שלא רצו לתת את זה, נכון או לא נכון, אני לא יודע להגיד לך, אבל בדרום מתל אביב ודרומה, לא שווה במחיר שנותנת החברה.

מיכאל ביטון: למה ילד מהדרום צריך לשלם יותר מילד בצפון?

מיכאל ביטון: מה הצדק בדבר הזה?

מיכאל ביטון: שירות ממשלתי של רישיון נהיגה.

מיכאל ביטון: השוק החופשי, בדרום עשירים יותר מבצפון?

מיכאל ביטון: אני רוצה לדעת על הנתונים על העושר בצפון.

אוסאמה סעדי: נהפוך הוא, אם אתה אומר שבצפון יותר זול ואין בעיה, אין כלואים, אז בדרום שם יותר זול ואין בעיה, אין כלואים.

מיכאל ביטון: לא, הוא מעדיף להיות מורה לנהיגה.

אוסאמה סעדי: במקום בוחן?

אורי מקלב: כן, בצפון המחיר הוא יותר זול.

מיכאל ביטון: כמה בוחן מקבל על שעת בחינה?

איציק הרמן: תלוי, זה נורא תלוי.

איציק הרמן: זה בדיוק העניין.

מיכאל ביטון: או כמה או מה הטווח?

מיכאל ביטון: יש לזה בכלל בקרה?

מיכאל ביטון: עוד מעט אתה תתייחס.

איציק הרמן: אין לזה בקרה.

מיכאל ביטון: אז כמה הוא מקבל מישהו יודע?

איציק הרמן: יש בוחנים שמקבלים 50 שקל יש בוחנים שמקבלים 70 שקל ויש כאלה שמקבלים 90 שקל, הכול בעניין של הרצון של טלדור, של הזכיין להחזיק את הבוחן.

מיכאל ביטון: וכמה הם מקבלים על אותה שעת הבחינה?

מיכאל ביטון: כמה ההכנסה שלהם?

איציק הרמן: 140 שקל מכל נבחן.

איציק הרמן: זה שתי תלמידים.

אפי רוזן: מוכפל בשני תלמידים זה 280 שקלים.

מיכאל ביטון: אז על אותה שעה של בין 50 שקל ל-90 שקל משכורת הוא מכניס 280?

אפי רוזן: כן, אבל צריך לזכור שהעלות כוח אדם היא עלות שולית לעוד עלויות של החזקה של 45 אתרים מכל מה שמסביב.

מיכאל ביטון: וכן הלאה אבל בסוף זה זה.

מיכאל ביטון: מערך כן.

מיכאל ביטון: כי אני רואה שזה פרויקט רווחי, תמיד אתה שואל בהפרטה למי נתת את הכסף, לאן הלך הכסף?

מיכאל ביטון: לרווחים של חברות או לאזרחים?

אוסאמה סעדי: אני עכשיו מקבל נתונים שבצפון מחיר שיעור נהיגה הוא נעה בין 100 ל-120 שקל ובמזרח ובדרום 150 שקל 160 שקל.

מיכאל ביטון: הוא כבר הוכרז כאן כאבשלום קור של החברה הערבית, באיזה דיון קודם, אבל עכשיו הוא גם כתבנו בצפון הוא בזמן הדיון כתבנו בצפון אוסמה סעדי בדיווח מהיר לוועדה.

אורי מקלב: אני קיבלתי העתק ממכתב שאתה קיבלת.

מיכאל ביטון: כולנו קיבלנו את העניינים האלה.

מיכאל ביטון: אנחנו נעשה פה פיקוח אנחנו לא הולכים לוותר באירוע הזה, זה רק ההתחלה.

מיכאל ביטון: אבי קרמר.

אבי קרמר: אני דובר ארגון מורי הנהיגה בישראל.

מיכאל ביטון: אז שלמה הוא איגוד מקצועי ואתה מה?

מיכאל ביטון: אתם שני ארגונים?

אבי קרמר: לא נלאה אותך בפוליטיקה הפנימית.

אבי קרמר: אנחנו עמותה.

מיכאל ביטון: ושלמה אתם גם עמותה?

שלמה יוספסברג: אנחנו גם עמותה.

מיכאל ביטון: ומי הוקם ראשון אתה או הם?

שלמה יוספסברג: אנחנו מונים 2,232 מורים, הגשנו את כל החומר שלנו ללשכה המשפטית של משרד התחבורה.

מיכאל ביטון: וכמה אתם מונים קרמר?

אבי קרמר: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח.

מיכאל ביטון: מה זה ויכוח?

מיכאל ביטון: אנחנו ועדה בכנסת שואלים שאלה רוצים נתונים לא אמרו לך להתווכח, כמה מורים אתה מייצג בארגון?

אבי קרמר: אנחנו מונים 2,500 2,600 ו-2,700.

מיכאל ביטון: תריבו אחר כך אנחנו רוצים נתונים.

מיכאל ביטון: שואלים שאלה תנו לנו תשובות, לא אל תריבו ביניכם, בבקשה אבי.

אבי קרמר: אלף אני מאוד שמח שחבר הכנסת אורי מקלב שמנהל את הדיון הזה כבר הרבה שנים בנושא של הטסטים, והוא נמצא עמוק בעובי הקורה ויש לי איזה תחושה שאנחנו שוכחים את מה שהיה לעומת מה שהיום.

אבי קרמר: יש במקרו של ההפרטה, המצב של תלמידי הנהיגה שופר במאות אחוזים, בעזרת הזכיינים, בעזרת משרד התחבורה, זה היה פרויקט אדיר וארוך.

אבי קרמר: נכון, יש כשלים, הייתה תקופה לפני הקורונה שעמדנו ב-SLA של 14 ומי שאומר שלוש עד חמש זה לא מעשי, זה לא משהו שתלמיד טוב לו, תלמיד יעשה פי כמה טסטים, יש כמה דברים שכבר שהובלנו את הרפורמה, שעדיין בגלל בעיות תקציב שלא היה פה שנתיים, לא הצליחו לפתור ולכן שרוצים לעשות איזה שינוי כדי להזיז כלואים, או כדי לפתור איזושהי בעיה נקודתית, צריך מחשוב ואנחנו תקועים בהרבה דברים.

מיכאל ביטון: תגיד המקרה שהוא מתאר שנערה קיבוצניקית שבשש בבוקרת מבטלים לה טסט או מורה לנהיגה עם ששה תלמידים שמגיע בבוקר ואומרים להם לכו הביתה, זו הצלחה מסחררת של הרפורמה?

מיכאל ביטון: אני עשיתי רישיון נהיגה בתוך שבועיים ב-1991, עם המורה פיטר, שעד 120 בדימונה היה לי הפסקה בקורס קצינים שבועיים, אמרתי לו שבוע תיאוריה שבוע טסט ועשיתי רישיון בשבועיים בדימונה, בדרום היה קל.

מיכאל ביטון: נבחנתי טסט בתוך שבועיים בימים האפלים שהוא מתאר, בדרום היה קר, עשינו רישיון תוך שבועיים.

אוסאמה סעדי: אני רק אוסיף, שאני בזמנו שהתחתנתי לקחתי את אשתי לבאר שבע לעשות טסט תוך שבוע.

מיכאל ביטון: אז אולי עשינו את זה ביחד.

אבי קרמר: אני גם עשיתי טסט בדימונה, אתה מסגיר את הגיל שלנו, כי בתקופה הזאת עוד לא היו בעיות.

מיכאל ביטון: למה לא היו בעיות?

מיכאל ביטון: כי מגינת ישראל הענייה והלא מופרטת מתפקדת, אבל מדינת ישראל המופרטת למסגר העסקי עם הפנים ללקוח, לך הביתה בשש בבוקר ותספוג את העלויות ותעשה הכנה נוספת ותעשה בדיקת קורונה ובסוף שורת הרווח של מילגם וטלדור היא כנראה רווח על הפרויקט הזה, היחידים שלא מרוויחים זה התלמידים, אז אני מבקש עם כל הכבוד לצידוד במה שקורה, אנחנו רואים פה סימנים קשים מאוד של רפורמה שאם היא הייתה טובה, לא היינו יושבים טובה, דברים שמגיעים לוועדת כלכלה, הם לא מקרה נקודתי, שאני מקבל מאה תלונות אז אני מביא את זה לוועדת כלכלה, והאירוע הזה זה מאודת תלונות, לא מאה מאות.

אבי קרמר: זה נכון, אבל אני התחלתי במאקרו ובמאקרו אני קצת אסגיר את גילי אז אני קצת יותר צעיר כנראה וישבנו בוועדה לפניות הציבור שנים על שנים על שנים בנושא המבחנים ולא פתרו את הבעיה הזו וברגע הלכו לרפורמה, תשאל היום את מורי הנהיגה, תשאל את תלמידי הנהיגה אם הם יזכרו אם הם רוצים לחזור אחורה, יגידו לא.

אבי קרמר: יחד עם זאת, יש מה לשפר וכדי לשפר צריך לתת כלים לשפר ולשפר את זה אי אפשר באבחת חרב, ואני לא מקבל שאנחנו לוקחים ואומרים הכל רע, יש בעיה של כלואים, משרד התחבורה צריך להתמודד ולפתור אותה וזו בעיה שאפשר לפתור אותה די בנקל, השלושה שבועות האלה הם מתנה לתלמיד, עכשיו אני שואל אתכם שאלה, מקצועית, זמינות של טסטים, זה לא הופך לזילות של טסטים?

אבי קרמר: שאתם מדברים על עלויות של תלמיד, מבחינה מקצועית בוא נעשה את זה, האם תלמיד שיכול להזמין טסט כל עשרה ימים, האם הוא יוצא תלמיד יותר טוב?

אבי קרמר: האם הוא חוסך כסף או מרוויח כסף?

מיכאל ביטון: כל אחד יחליט לפי מצבו, אם הוא תלמיד טוב ילך כל עשרה ימים ואם הוא גרוע יעשה הפסקה, אבל אם הוא הגיע לטסט הוא כנראה ראוי לטסט, אז עכשיו חודש הוא לא ראוי לטסט?

מיכאל ביטון: אם הוא הגיע פעם ראשונה הוא ראוי.

אבי קרמר: אבל אם אחרי שלוש פעמים הוא נכשל כי הוא לחץ את המורה שלו?

מיכאל ביטון: אז הוא יפסיק עשרה ימים וייקח עשרה שיעורים, אבל זה יקר עשרה שיעורים, בסוף זה עולה למישהו משהו.

מיכאל ביטון: עומר שחר, יושב ראש מועצת תלמידים והנוער הארצית בבקשה עומר.

מיכאל ביטון: קצר בבקשה, תלמד את הזקנים איך מדברים קצר ולעניין.

עומר שחר: אין בעיה מקווה לדבר קצר לתמצת.

עומר שחר: אוקי, אז דיברתם עכשיו קצת על ההמתנה לטסטים, אני שנייה אקח אתכם אחורה, להוציא רישיון נהיגה היום במדינת ישראל, משהו לתלמיד בגילי, אני הוצאתי רישיון לפני חודש, זה עשה לי 6,000 שקל, אני עברתי טסט ראשון, 34 שיעורים, אצל מורה שלא לקח הרבה.

עומר שחר: אני גר במרכז.

מיכאל ביטון: איפה למדת?

עומר שחר: בעפולה אצל מורה שקוראים לו אריאל, אני למדתי והוא היה מאוד ממוקד מאוד גם יחסית זול יחסית לשאר החברים שלי ולחברים שלי שגרים במרכז, כי שם זה גם יכול לעלות ל-180, אנחנו באמת זו תופעה הזויה שהמחירים הם כל כך גדולים ובסוף יוצא מצב שעכשיו דיברנו פה שבשביל לחכות לטסט אני צריך לחכות חודש, למרות שהחוק אומר לי שאני יכול לחכות, שאני צריך לחכות עד שבועיים, והחברת טסטים לא עושה את זה, עכשיו הבעיה הגדולה יותר היא שיש פעמים שאתה עושה, תלמיד מגיע לטסט ואחד החברים שלי אמרת לי לפני שבוע, אני באתי לטסט ואז אמרו לי אין לך, שעה לפני הוא כבר היה בשיעור נהיגה עם המורה ואמרו לו אין לך טסט לך הביתה.

עומר שחר: דיברתם על זה פה, זו תופעה הזויה זה לא רה תלמיד נדחה לו והוא ייקח לו זמן, ההכנה הנפשית שבנאדם עשה לטסט, שנער בגיל שלנו, זה יותר מכל בגרות יותר מכל דבר גדול שהוא יעשה, להתכונן לטסט כאילו זה מבחן חייו ובסוף מגיעים בשניות עוצרים את זה.

עומר שחר: עכשיו דיברתם פה, אז אם ייקח תלמיד צריך להיות להתבשל ולא לעשות טסט אחרי עשרה ימים, מי קבע?

עומר שחר: אם המורה מספיק אחראי בשביל להגיש אותו לטסט, אני מניח שלא תהיה בעיה אם הוא ייגש אחרי שבוע או אחרי חודש, מה שקורה זה שיש הרבה פעמים מורים ואני שמעתי על זה ממספר חברים שלי שהמורים עושים כל מיני טריקים ומנסים להיות יצירתיים כדי לקצר את הזמן, הם מגישים טיפה לפני שעוברים את המינימום וכל מיני כאלה כי הם אומרים התלמיד יגיע מוכן מתי שיעבור חודש ורק עוד חושד הוא יהיה מוכן, אז אני לא אגיש אותו בדיוק במינימום, אני אגיש אותו קצת לפני ועושים כל מיני טריקים כאלה, למה?

עומר שחר: אתם עושים כאילו אנחנו רוצים ללמוד בצורה נכונה, אנחנו כבר לומדים עושים את השיעורים.

עומר שחר: אומרים הרבה פעמים, למה אתם צריכים רישיון נהיגה שזה עולה יקר וכאילו אם זה יקר זה מותרות, לא זה לא מותרות, בסוף במדינה שלנו היום, הרישיון זה אחד הדברים ההכרחיים ביותר לנער במדינת ישראל ואי אפשר לוותר עליו בכזאת קלות ואנחנו לא נוותר עליו.

מיכאל ביטון: אנחנו בכלל חושבים שרישיון נהיגה זה מצווה מהתורה, כאלה אלה מצוות הבן על האב, ללמדו תורה למולו ללמדו אמנות ולהשיטו בנהר והיום לשוט בנהר זה לנהוג באוטו, זה בכלל מצווה מהתורה לתת רישיון נהיגה, לכל בנאדם, רק את החמישי אני לא זוכר, זה חמש מצוות.

מיכאל ביטון: גם לכם יש חמש מצוות, להשיא אישה נכון.

מיכאל ביטון: יפה, יוחאי איבגי.

אורי מקלב: בחורי ישיבות לא עושים רישיון, רק בגיל הרבה יותר מבוגר, אסור עליהם לעשות, בזמן הלימודים שלהם הם לא עושים גם רישיון נהיגה.

מיכאל ביטון: מתי הם עושים?

אורי מקלב: אחרי שהם נישאים.

מיכאל ביטון: מאברך ומעלה.

מיכאל ביטון: מי אתה?

מאי גולן: יו"ר הארגון.

מיכאל ביטון: מה שמך?

מאי גולן: אבי גולן.

מאי גולן: אז ככה הזיכרון הוא מאוד קצר, אנחנו פשוט שכחנו תקופות חשוכות שחיכינו מעל לששה ושבעה חודשים לטסט, הרבה מאוד שנים, פה בחדר הזה היו ים של דיונים וישבנו ודנו ואת שהצלחנו להגיע לנושא של ההפרטה שפתרה את כל הבעיות גם מבחינה טכנולוגית.

מאי גולן: אני אתן דוגמא, לי יש בתי ספר בבני ברק ושהיה עולה בוחן שהיה שונא חרדים בחיים הוא לא העביר אותו ולא הצלחנו לעולם ולהלחם נגד התופעה, אותו דבר עם אותו בוחן ששנא ערבים, היום כל זה השתנה, יש כאן מצלמות, אף אחד לא יכול לעשות פוילעשטיק, כל זה נגמר.

מאי גולן: אז מה קרה?

מאי גולן: תן מאתיים דולר, תקבל טסט, היו רצים לכל מיני קצוות הארץ ככה זה היה מתנהל, אלוהים ישמור תקופת החושך, עברנו מקצה אחד לקצה השני, זה בזכות משרד התחבורה ושאנחנו תמכנו בהפרטה הזאת, הפרטה הזו שינתה את הכול, אני אתן לך דוגמא, כאן ישבנו ביחד עם חבר הכנסת אורי מקלב על אחוזי הצלחה, בצפון היה 12 , 14 אחוזי הצלחה, כל הארץ היה 34 או 40 אחוז, כל זה השתנה, כל הארץ היום יושבת על 40 אחוז, כמה כאן דיונים?

מאי גולן: כמה שנים ישבנו כאן?

מאי גולן: ואורי ליווה אותנו בכל העניין הזה הוא מודע לעניין הזה, הנושא של ההפרטה זה ליגה אחרת, מי שרוצה לחזור לתקופה ההיא יש לו את בוחן הבית, זה הכול בגלל זה הוא רוצה לחזור לתקופה הזאת.

מיכאל ביטון: אבי שמשפרים מציאות, אתה יודע את זה, כמו שמישהו יגיד לי אתה יודע ב-85 היה לנו 400 אחוז אינפלציה, תהיה רגוע עכשיו עם 20 אינפלציה, הרי כשהאינפלציה מרימה ראש בשני אחוזים אף אחד לא רגוע, אנחנו לא רגועים, אנחנו לא משווים את עצמינו לתקופות אפילות, המגזר העסקי אמור לתת שירות ולהיות יעיל ולעמוד בחוזים שלו מול הממשלה, וביטולים של טסטים בשש בבוקר, זה אי עמידה בהסכמים מול הממשלה.

מיכאל ביטון: עכשיו אני רוצה לשמוע מה הממשלה עושה ואיזה רגולציה ומה בכוונתה לטפל בבעיה.

מאי גולן: היינו כמו כלבים בחוץ ולא יודעים שבוחן לא מגיע, את זה שכחו כולם כאן, שכחו כולם איזה גיהינום עברנו, זה כן נכון.

מיכאל ביטון: רגע אמרת את דבריך אבל שלא יהיה פה שוק, נציג משרד התחבורה ואחרי זה החברות, אנחנו זזים לסיכום בקרוב.

אורי מקלב: במסמך של הממ"מ שיצא לפני שנה, שנה ומשהו אז הוא כותב שעל פי נתוני התרשים ניתן לראות כי שיעור העוברים המבחן בטסט ראשון כיום נמוך בהשוואה למצב טרום הרפורמה.

מיכאל ביטון: וזה לא מה שאמרת גולן, החוקרים של הממ"מ הם אנשים רציניים.

מיכאל ביטון: דממה עכשיו, כולם שקט בבקשה, אבי אני אוציא אותך, בבקשה, אפי רוזן מנהל אגף הרישוי משרד התחבורה, תן לנו סקירה תן לנו איך אתה רואה את הבעיות, תן לנו מה בכוונתכם לעשות, באיזה נחישות ובאיזה נמרצות, גם אם יש מרכיבים של חקיקה או תקנות, או שינוי המכרז העתידי או כל דבר אחר.

אורי מקלב: אדוני היושב הראש רק סגן שרת התרבות לשעבר, עומד לפניך איש מקצועי מאוד.

מיכאל ביטון: יש הרבה אנשי מקצוע טובים בממשלה זה דבר ראוי להוקיר.

מיכאל ביטון: קדימה אפי.

אפי רוזן: אני אדוני רוצה לומר מהסוף להתחלה, הרפורמה לא הצליחה במלואה, היא הצליחה באופן משמעותי, אני במקום הזה לפני שלוש שנים באתי והצגתי את ארבע הלבנות שבגללם יצאנו לרפורמה, כעסו עלי המורים לנהיגה כי את הסיבה הרביעית קבעתי זמינות הטסטים, אמרתי זה לא הכי חשוב, אדוני לפני ארבע חמש שנים נכנס תלמיד לבחינה, נכנס חלש יצא חלש, לא ידעו מה קורה בבחינה, זה היה מילה של תלמיד מול בוחן, על אותה טעות, איתות בדימונה נכשל, בקרית שמונה עובר, ולהיפך, פרמטרים שונים, חוסר מקצועיות, חוסר אחידות, כל דאלים גבר, לכן הרפורמה יצאה לטובת ארבע רגליים מרכזיות, אחידות, שקיפות מקצועיות וזמינות, זה לא מילה גסה, כאשר יצאנו לדרך, הרפורמה, אני חושב שהיא נכתבה בצורה טובה אבל לא בצורה משולמת, אני מזכיר לך זו רפורמה ייחודית מסוגה בעולם, גם שבדקנו במדינות אחרות לא נדרש הדבר הזה, אבל למה יצאנו לרפורמה?

אפי רוזן: שוכחים פה עמיתיי המלומדים לספר שאני הגעתי לפני חמש וחצי שנים לתפקיד ובדקתי איך מחלקים טסטים אדוני, היו מחלקים אותם על דף כזה, יושב איזה בוחן באיזה מחוז, בוחן, יש לו חברים, יש לו פחות חברים ומחלק את הבחינות, עכשיו איך הוא מחלק?

אפי רוזן: אין איזה היגיון, כמה בוחנים הגיעו היום, ככה אני מחלק, מי יש לו מילואים שבוע הבא?

אפי רוזן: ככה אני מחלק, והיה מושג אני מזכיר לכם, נקרא רזרבות בימי שישי, ימי שישי זה היה לאוליגרכים, לא כולם, מי שרצה לעבוד יום שישי, היה רזרבות, היו מחלקים לבתי ספר, אם אדוני יחזור לסטנוגרמות פה קודמות, יראה שהטענה המרכזית הייתה ניקיון כפיים של הבוחנים.

אפי רוזן: עכשיו אני צריך להגיד לך, לא מצאתי פגם בניקיון הכפיים של אף הבוחן שהגעתי, אבל אמרתי להם לטובת

אפי רוזן: כם כדאי שגם לא תהיה סיבה לומר כלום, והיית רואה בתי ספר שמקבלים ביום שישי 20 בחינות וזה שצעק על הבוחן לא מקבל בחינה אחת.

אפי רוזן: יצאנו לרפורמה כדי שיראו את הבוחנים, דרך אגב, ידוע שעמדת שרת התחבורה וחייבים להביא אותה לפה, שהרפורמה מדוע לא להשיב אותה למדינה, אבל לא בגלל שלושת הלבנות שאמרתי של מקצועיות, שקיפות ומהימנות, את זה אגב ביקשנו עוד במדינה אדוני, ביקשנו מהבוחנים שהיו עוד עובדי מדינה, תנו לנו להתקין מצלמות, תנו לנו להקליט, בואו נשנה את השיטה, הם היו לעומתיים, הם לא הסכימו ולכן השר כץ בזמנו יצא עכשיו נוח לי להגיד את זה כי אני עוד לא הייתי במשרד התחבורה, לא חלמתי להיות שם ולכן לא היה מנוס מלקחת את זה ולהטיל את זה על גוף שיעשה את זה בצורה טובה.

אפי רוזן: יש בעיות ברפורמה, שתי החברות לא זהות, חברה אחת לא עומדת באמנת השירות, אבל תיכף נאמר למה זה קרה, צריך לזכור שעד לפני הסגרים של הקורונה הגענו לאמנת השירות שרצינו אדוני, צריך לזכור אדוני אנחנו מדברים על מספרים, אחד שלמד אצל המורה גולן בדימונה ב-85 והוציא רישיון, אז אדוני לצערי מהמקום שאנחנו גדלנו, מעטים היה להם כסף לרישיון ולא היה עומס, היום 620,000 בחינות בשנה, לפני שהפרטנו את הבחינות המקסימום של בחינות בשנה היה 420,000 בחינות, זה אומר שאיך שפתחנו את כשל השוק שנקרא שהמדינה אוחזת בשני צדיו של המטבע, פתאום אנשים הזמינו בחינות, אז זה לגבי כמות הבחינות, אחוז המעבר.

אפי רוזן: אני אסביר מדוע, כי היה פעם 120 בוחנים, 130 בוחנים והיום יש 205 בוחנים וזה נראה אחרת לגמרי, זה מה שרצינו שיקרה.

אפי רוזן: לגבי אחוז המעבר, אני לא אעשה התכתשות אני עונה ליושב ראש כרגע.

אפי רוזן: לגבי אחוז המעבר, ערב הרפורמה, באזור המרכז 46 אחוזי מעבר, באזור הצפון 31 אחוזי מעבר, מה שונים בני הנוער?

אפי רוזן: מה שונים האנשים?

אפי רוזן: ברור שיש שונות בתפיסת העולם של הבוחנים, היום אדוני, נכון הממוצע הארצי היה 42 אחוז, הוא ירד בשנה הראשונה והשנייה ל-39 אחוז, היום הוא עומד על 40 אחוז.

אפי רוזן: נכון אדוני שמגיעים מאה בוחנים חדשים, אני אומר לכם פה, הרגל על הברקס קלה יותר, זה נכון לגבי רופא מנתח, זה נכון לסנדלר זה נכון למנהל אגף בממשלה, השנה הראשונה פחות מוצלחת מהשנים שהיו אחריה ואנחנו רואים את ההתמקצעות שלהם הולכת ועולה, זה טבעי.

אפי רוזן: זה לגבי העניין הזה, הנושא של אמנת השירות, דרך אגב רק בשביל לעדכן אתכם השר כץ לא רצה שלושה עד חמישה ימים, ביקש שניים עד חמישה ימים, שכנענו אותו שזה לא אפשרי ומיד לאחר מכן בגלל טענות של המורים אדוני, אגב השקענו 6.4 מיליון שקלים לאחר הרפורמה מדברים שעלו מהשטח, מהם, מהנערים ומהמורים, שיפורים שהבנו שכשכתבנו את המערכת לא היה לנו את הידע לכתוב מערכת כזאת ועשינו אותם, אבל מהם מהמורים עלתה הטרוניה ששלוש חמש לא מאפשר גם למורה, את הזמן לארגן את עצמו להכין, ועשינו עבודה מקצועית וסברנו ששבעה עד ארבעה עשר ימים, הם איזון נכון בין מה שאדוני אמר, שאף אחד, סליחה על הביטוי, יגרוס כסף מהילדים, לבין רמה מקצועית נאותה, כי נכון שיכול תלמיד לגשת לטסט מהר אבל לא יום אחרי יום, ראוי שתלמיד יקרא את התוצאה, יבין שיבוא בטענות למורה שלו, למה לא הכנת אותי כמו שצריך על מה שרשום כאן?

אפי רוזן: יעשה שיעור או שניים.

אפי רוזן: עוד מילה אדוני אני רוצה לומר לך, תראה כמה מפתיע זה יהיה עכשיו, היחיד שנלחם בחברות הייתי אני, אתם כולכם ויש לי הכל במיילים אמרתם, תן להם עוד כמה ימים על האמנת שירות, למה אתם מתעקש?

אפי רוזן: יש לי מיילים, יש פה אנשים ששותקים עכשיו, למה לתת להם עוד כמה ימים?

אפי רוזן: ככל שזמן ההמתנה עולה, מה קורה?

אפי רוזן: יותר שיעורים לפני הטסט.

אפי רוזן: אני התעקשתי לא לפתוח את האמנה, למרות הקושי של הזכיינים עצמם, הלו אלה זה קצה, אם הם לא עומדים ב-20, ניתן להם 21, מחר יבקשו 22, מה הקצה?

אפי רוזן: אגב, מי שפה טוען שחיכינו שיגידו לנו מה לעשות עם הזכיינים מבולבל, איזה מזל שהמדע הוא מדויק, יש לנו מסמכים כבר מאוקטובר האחרון לגבי מה עושים עם הזכיינים, אבל צריך להבין פה דבר אחד ובוודאי שבית המחוקקים מבין את זה, בשונה מהמורים, אני כשהדיון הזה יסתיים חוזר לחובתי, חובתי שימשיכו להתקיים בחינות מעשיות במדינת ישראל לאורך זמן ובאמנת שירות גבוהה ואם אנחנו ניצור מצב שאני אביא זכיין לעזוב את המכרז בגלל דברים שאני כתבתי לא נכון, זה לא שמחר בבוקר מחכים מאה בוחנים אחרים, מה יקר ה במדינה הזאת אם עכשיו שנה נלך לתהליך שלא יהיו בו בחינות מעשיות, אני כמוך חושב, הרישיון הוא דבר אלמנטארי, מעבר לזה, זה אחד השירותים הראשונים שנער במדינת ישראל מקבל מהמדינה.

מיכאל ביטון: בגלל החשש הזה אתה לא תפעיל את הסנקציות שלך?

אפי רוזן: הפעלנו סנקציות אבל אני פה אומר על השולחן, הסנקציות שנכתבו הכלכליות במכרז בראייתנו היו לא מידתיות, אני אתן לך דוגמא אדוני, הסנקציות שנכתבו במכרז, היו מביאות לפשיטת רגל של חברה בסדר גודל כלכלי פי עשר משתי החברות ביחד, הייתה פה הערכה כלכלית לקויה ולכן הלכנו לוועדת מכרזים בהליך מסודר, אדוני מכיר את המדינה, ההליכים לא מהיום למחר זה לא גוף פרטי ושהצלחנו לתת כנסות שמצד אחד לא יהיו מכה קלה בכנף, תיכף אני אנקוט במספרים אדוני, אבל מצד שני יתנו לנו מחר בבוקר, אני רוצה, הרי בסוף אתה ואני רוצים שהם יתקנו את זה, הקנס נועד כדי לתקן, הוא לא נועד להעניש רק.

אפי רוזן: בסופו של דבר, צריך לזכור, אני לא מכיר עוד הרבה חברות שהמדינה קנסה אותן בסכום שקנסנו את החברה, בספטמבר בחצי מיליון שקלים ובאוקטובר במיליון וחצי שקלים, עכשיו זה לא קנס אדוני של בוא נלך לבית משפט, זה קיזוז ממה שמגיע לך החודש, הכסף ירד מה שנקרא מבעוד מועד.

מיכאל ביטון: זה שני מיליון שקל בחודשיים, מה ההכנסה שלהם מהמדינה?

אפי רוזן: הפיירול של כל העסק הזה הוא 81 מיליון לשתי החברות, סדר גודל של כ-40 מיליון לכל חברה, אדוני בכלכלה מבין, אם אדוני יעשה חשבון כמה רווח אפקטיבי יוצא לחברה של מתן שירותים, זה לא הייטק, כמה מרוויחים במתן שירותים - אני אומר לך, אני כשחתמתי על הקנס לא היה לי קל, כי בסוף אני לא בא חשבון עם אף אחד, אני רוצה לתקן.

אפי רוזן: עכשיו אני רוצה רגע להסתכל קדימה, החברה לא הייתה בסדר, אני אומר, החברה לא הייתה בסדר.

מיכאל ביטון: מה קורה עכשיו שהבחורה, שהקיבוצניקית בוטל לה טסט?

מיכאל ביטון: איזה מחיר משלמת החברה על הביטוח הזה?

אפי רוזן: על כל ביטול של טסט החברה משלמת 500 שקלים לראש.

מיכאל ביטון: איך אתה יודע שבוטל?

אפי רוזן: אני לא פרטתי לאדוני כי הזמן קצר.

אפי רוזן: המערכת, אני מזמין אותך אם תהיה לך הזדמנות, ראשונה מסוגה בעולם, מערכת חכמה מאוד, מכל מקום בארץ אני מסוגל להיכנס לראות כל בחינה, עוד מילה, הילדים האלה הנערים האלה, שהם מערערים, יכול תלמיד לצאת מטסט ולהגיש ערעור, הוא צופה בסרט, הוא מוריד את הסרט במחשב שלו, הוא יכול לבוא והוא מסמך לי איפה, זה לא היה אף פעם זאת הייתה מילה מול מילה.

מיכאל ביטון: אבל אפי, אני רואה את ההתלהבות שלך אבל בכל זאת אני רוצה למקד אותך, איך יתכן שאזרח בישראל ישלם שני מחירים שונים בצפון ובדרום?

מיכאל ביטון: ואיך יתכן שיהיו פערים בין הצפון לדרום?

מיכאל ביטון: וכנראה שניהם פריפריה, ויש אוכלוסיות הכי עניות בדרום, לפי מה שאני יודע, האוכלוסייה הבדואית היא הענייה בישראל אולי, אז איך זה ששם יקר יותר?

אפי רוזן: חבר הכנסת ביטון, קודם כל תנודת המחירים הזאת קיימת בכל מקום.

מיכאל ביטון: למה אתם לא פועלים למחיר אחיד?

אפי רוזן: אדוני מבין שהעניין הזה הוא עניין של מדיניות.

מיכאל ביטון: מה אתה חושב על זה?

מיכאל ביטון: עמדתך המקצועית.

אפי רוזן: עמדתי המקצועית שאין פה כשל שוק.

מיכאל ביטון: מה גם אם זה פער בין 90 שקל ל-180?

מיכאל ביטון: זה מאה אחוז.

מיכאל ביטון: זה שירות של המדינה לאזרחיה שהופרט והוא ניתן בפער של מאה אחוז.

אפי רוזן: הנתונים שאתה מקבל הם חלקיים, מדוע?

אפי רוזן: מכיוון שיש מכסת מינימום של שיעורים שקובעת 28 שיעורים כפול זמן מסוים, חלק מהמורים לוקחים מחיר יותר גבוה אבל נותנים יותר זמן בשיעורים.

אפי רוזן: מה שאומרים לך פה זה לא מדעי, חשוב לי שתדע את זה.

מיכאל ביטון: אבל כמו שעשית בקרה על דברים אחרים, כולל מצלמה באוטו, איך לא תהיה בקרה על התמחור?

מיכאל ביטון: איך אנחנו יצרנו שני סוגי שירותים פה?

אפי רוזן: מכיוון שיש סך מסוים של שעות שצריך ללמוד תלמיד.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו יכולים לקבוע בכללים ששיעור יהיה שיעור מסוים לא הארכה ולא קיצורים.

אפי רוזן: אפשר לקבוע, אבל איזה אינטרס מקצועי אדוני יש לנו בלקבוע כמה זמן יהיה שיעור בהנחה שהוא לא עובר את השעה ברבע, בסוף צריך לזכור מאותן סיבות שמנו פה החברים המכובדים, יש חיילים, יש אנשים שיכולים רק בשעה כזאת, יש אנשים שרוצים לדחוס את הרישיון בשבועיים ימים.

מיכאל ביטון: הם ייקחו כפל שיעורים אבל יהיה סטנדרטיזציה, מה משך השיעור וכמה הוא עולה?

מיכאל ביטון: איך יהיה מצב בישראל בן אדם ייסע לצפון ללמוד נהיגה כי זה חצי מחיר?

מיכאל ביטון: אני לא מבין.

אפי רוזן: ככל שהבית הזה יחליט שנכון לעשות את זה, אנחנו יודעים לפקח גם על זה, אנחנו יודעים לפקח על כל מה שיטילו עלינו.

מיכאל ביטון: אני אשאל אותך שאלה ממוקדת, אם לא היו גל תלונות על המצב עכשיו, זה כמו סיר מבעבע, רק שהוא גולש זה מגיע לכנסת, וגם זה מסתדר עם העובדות שציינת, בחודשיים האלה נתת קנסות גבוהים, ואתה רואה גם לפני ההחלטה אולי קשה, שאולי זכיין יסיים את תפקידו ואולי זה יפגע בנו חצי שנה או שלושה חודשים, עד שיכנס זכיין אחר, אבל אסור לפחד לעשות את הצעדים הנכונים, והשאלה שלי האם כרגע זיהית בחודשים האחרונים החמרה בתפקוד?

מיכאל ביטון: ומה אתה הולך לעשות בהמשך מול הטענות שנשמעו כאן, מה תוכנית העבודה שלך?

אפי רוזן: אז אני אגיד ככה, רציתי בדיוק להשלים ולומר, רגע מליץ יושר ואחרי זה תוכנית העבודה.

אפי רוזן: הירידה ברמת השירות, למרות שהיא הייתה צריכה להיות פחות קשה, היו לה סיבות, אני מזכיר שבעקבות הסגרים, נוצרה גיבנת של 70,000 בחינות, שאני מסתכל על רשימת הבוחנים, בסוף צריך לזכור אני רואה פה ש-36 אחוז מהבוחנים בחברה הזאת הם בגיל סיכון, מעל גיל 60, הצגנו גם את זה בחלק מהמקומות.

אפי רוזן: הדברים האלה הטילו נטל כבד, יחד עם זאת, אני סבור שגם ברמה הנורמטיבית העובדה שנער או נערה מקבלים הודעה באותו בוקר, היא פסולה, היא פגומה, היא פוגעת אגב בהסכם ביני לבין האזרחים.

מיכאל ביטון: מותר להם לייצר לעצמם ספייר של מוזמנים, אם אתם אומרים 100 מוזמנים ו-80 יכולים אז ה-20 מראש זה הכלואים, מה זה הספייר הזה?

אפי רוזן: לא.

אפי רוזן: חבר הכנסת מקלב דיבר על משהו אחר, זה שלב ההזמנה, בשלב ההזמנה אתה משבץ כדי לא לרמות, אתה אמור לשבץ בדיוק לכמות הבוחנים שיש.

אפי רוזן: עכשיו מוגשת היום בקשה, אם לא הצלחת ביום הראשון אתה יכול ביום השני השלישי ברביעי, אחרי זה מכיוון שהחברה ללא עמדה נוצר המושג כלואים, אני רוצה לומר פה על השולחן הזה, המושג הזה, הוא מושג רע, מוטב היה שהוא לא היה בא אל העולם, משהוא בא, אנחנו נטפל בו, כי למעשה מה קורה פה בעצם?

אפי רוזן: נכון שאני רוצה להעניש את הזכיין, הכלוא אגב עולה יקר מאוד לזכיין ואני רוצה שיעלה לו יקר, אני רוצה שהוא ירגיש את זה, מצד שני נותר חדש באפיון של המערכת שהתלמיד סובל, אנחנו העברנו בקשה למוטורולה שהיא החברה הטכנולוגית של הפרויקט להשיא לנו פתרון טכנולוגי לפתור את נושא הכלואים.

אפי רוזן: נבוא חשבון עם הזכיין בלי קשר אבל אחרי ארבעה ימים לשחרר את התלמיד ולא אחרי 21 ימים לבחינה חדשה.

אפי רוזן: עוד דבר, גם אני סבור כמו כולם שנכון היה שתלמיד שכבר פעם אחת בוטל לו טסט הוא יקבל קדימות בבחינה הבאה.

אפי רוזן: המערכת באפיון שלה, מי שכתב את התוכנית לא כתב את זה ככה.

מיכאל ביטון: זה ביומיים מתקנים.

מיכאל ביטון: תיקון מערכת מחשב עם איזה אלגוריתם חדש או הערה חדשה.

מיכאל ביטון: חברים אני לא יכול אני באיחור, אדון אני לא יכול אנחנו בסיכום.

מיכאל ביטון: אנחנו בחריגת זמן וכבר היינו צריכים לסיים והכנסת עובדת.

מיכאל ביטון: יש שני ארגונים, שתי דעות, אתה יש לך ביקורת, הם גומרים את ההלל, זה גם לא הגיוני ששני ארגונים יחשבו שונה על אותו מצב, ככה זה העולם, יש ריבוי דעות, אבל אנחנו נביא תיקון, נביא שיפור, תאמין לי ועדה הזאת יודעת לעבוד, שלמה אמרת את דברך, רוזן אנא סיים.

אפי רוזן: אני בשביל להרגיע את הנוכחים, אני שומע כל פעם זה כשל שלכם, אדוני שהכשל שלנו אני לא האשמתי אף אחד, כל מה שלא מצליח אנחנו עשינו פחות טוב, זה בעיה שלי.

אפי רוזן: העניין שאני מסתכל על תהליך לאורך זמן, אני לא מתווכח איתך.

מיכאל ביטון: אפי אני חושב שאת עיקר הדברים שלך אתה אמרת ואני גם הולך להטיל עליך המון אחריות אז תחכה רגע.

מיכאל ביטון: כלואים הוא אמר שהוא יטפל שישנו את זה, שזה יהיה תוך ארבעה ימים נכון?

מיכאל ביטון: הוא אמר שהוא ימחק את המושג הזה.

אפי רוזן: אנחנו מטפלים בחסימת מועדים מסיבה של אמונות ודתות שגם לא נתנו, אגב פגענו באוכלוסייה הלא יהודית כי למעשה במערכת השנתית אין מבחנים, רק בחגים יהודיים, זה גם פיצ'ר שעבר למוטורולה לפיתוח, אנחנו נטפל בקדימות של אלה שבוטל שיהיו ראשונים, הצעת מחיר של מוטורולה מוגשת.

מיכאל ביטון: אפי אני אתן לזה כותרת לכל המשימות שלקחת על עצמך.

אפי רוזן: אדוני רק מילה אחת, באמת, וזה לא תירוץ אני יודע תקציב המדינה אושר אך לפני ימים אחרים.

מיכאל ביטון: ואיך זה השפיע?

אפי רוזן: לא היה לנו כסף, יש לנו רשימה.

מיכאל ביטון: כסף למה?

אפי רוזן: לא יכולנו לשלם למוטורולה.

מיכאל ביטון: לדברים שאתם מממנים, את המערכות אתם מממנים.

אפי רוזן: כן, העניין הזה של שתי דקות פיתוח זה נכון, זה שתי דקות פיתוח אבל אלפי שקלים.

מיכאל ביטון: המערכת ממומנת על ידיכם וגם הציוד?

מיכאל ביטון: הטאבלטים האלה?

אפי רוזן: הטאבלטים הלאה ממומנים על ידי הזכיינים, עכשיו אמרו פה מילה מערכת מיושנת, אדוני זאת מערכת ראשונה מסוגה בעולם, איזה מערכת מיושנת?

מיכאל ביטון: אפי לא נעשה התנצחות, יש פה את בעלי החברות, רק אם אתם רוצים להתייחס, אם אפשר בקצרה, בבקשה.

מיכאל ביטון: או מנהלי החברות, לא חייב להיות הבעלים.

אייל כץ: אני עורך דין אייל כץ, במנכ"ל בחברת מילגם, גם היועץ המשפטי שלה על הדרך, צר לי על הדברים ששמעתי פה מהצד הימני שלי, ממש דברים שגובלים בלשון הרע על שיבוץ לשווא של מבחנים כשאין באמת על מי בצד השני, אני יודע לדבר בשם מילגם, אנחנו עושים כל שלאל ידינו.

מיכאל ביטון: אתם פועלים בצפון?

אייל כץ: אנחנו פועלים מפתח תקווה ועד קריית שמונה.

מיכאל ביטון: וכנראה המצב שם יותר טוב, אז כאילו אתה לא המושא הביקורת הקשה פה.

אייל כץ: הדברים הקשים שנאמרו הם נאמרו על שתי החברות.

מיכאל ביטון: כן אבל צריך לסייג.

אייל כץ: אז אני אומר שמבחינתנו אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים בשביל לעמוד בלחץ הזה.

מיכאל ביטון: כמה אתם משלמים למורה?

אייל כץ: אני כבר אומר לאדוני.

אייל כץ: אנחנו עושים 1,500 מבחנים ביום, אנחנו עושים כמעט 26,000 בחינות בחודש, אנחנו מבצעים 300,000 מבחנים בשנה.

מיכאל ביטון: כמה בוחנים יש לכם?

אייל כץ: יש לנו 102 משהו כזה.

מיכאל ביטון: אז 1,500 בחינות ביום?

מיכאל ביטון: אז הוא עושה 15 בחינות?

אייל כץ: זה הכול כפולות אדוני, כי יש שני תלמידים ברכב, אז הם עושים כפולות, אנחנו מבצעים עשרות אלפי טסטים ודרך הטבע שיהיו לא מרוצים בדרך, אנחנו לוקחים את הביקורת הזאת לתשומת הלב.

מיכאל ביטון: יש לכם מחסור בבוחנים?

אייל כץ: יש לנו מחסור עצום של בוחנים.

מיכאל ביטון: אתה לא מוכן לגלות לי כמה אתם משלמים?

אייל כץ: בערך בין 90 ל-100 שקלים עלות מעביד.

מיכאל ביטון: מעביד הכול כלול, לא ברוטו עובד?

אייל כץ: ואדוני אנחנו מהרגע הראשון עבדנו גם בימי שישי.

מיכאל ביטון: אתם מכשירים בוחנים?

אייל כץ: אנחנו מבצעים קורסים, היום מתחיל קורס של משך חמישה חודשים.

מיכאל ביטון: מה ההכנסה החודשית של בוחן כזה בערך?

מיכאל ביטון: הוא מקבל תלוש מכם או בחשבונית?

אייל כץ: תלוש.

מיכאל ביטון: מה ההכנסה החודשית שלו?

אייל כץ: אני לא יודע להגיד לאדוני בדיוק.

מיכאל ביטון: מה לא יודע?

מיכאל ביטון: אתה מוציא את התלוש.

מיכאל ביטון: מילגם אתם מוציאים את כל התלושים במדינה אל תגיד לי לא יודע, אל תגיד לי תשובה כזאת אתה מתחמן אותי, אתם מוציאים עשרות אלפי תלושים בחודש, בערך.

מיכאל ביטון: לא רק בפרויקט הזה בכל הפרויקטים שלכם, אז אני שואל אותך כמה בערך השכר?

אייל כץ: אני לא יודע בדיוק לומר, אני חושב שזה בין 11,000 ל-13,000 שקל לברוטו, ראש צוות בין 14,000 ל-16,000, מנהל מקצועי מגיע ל-20,000 עד 25,000.

מיכאל ביטון: והוא מועסק שלכם.

אייל כץ: מועסק שלנו, כולם על הפיירול שלנו באופן מלא.

מיכאל ביטון: ובזמן ההכשרה שלו הוא מתוגמל?

אייל כץ: ברור הוא מקבל כסף מהיום הראשון שהוא אצלנו.

מיכאל ביטון: לא, כשהוא מוכשר להיות בוחן.

אייל כץ: בהכשרה הוא מקבל כסף.

מיכאל ביטון: ועדיין אנשים לא רוצים לבוא לעבוד?

אייל כץ: לא רוצים לבוא לעבוד, גם יש קורס שאם מתחילים נגיד 40 או 50, מסיימים 8 או עשרה, חלק לא רוצים בדרך, חלק קשה להם, אנחנו נמצאים במצב ממש קשה עם כמות הטסטרים.

מיכאל ביטון: ומי מעמיד את הרכב לבחינה שלו?

מיכאל ביטון: המורה.

אייל כץ: המורה נהיגה, אנחנו בשביל לגשר על הפער אדוני בתחילת הדרך שהיה אנחנו עבדנו בימי שישי, עבדנו בערבי חג, אנחנו ניידנו את העובדים והלנו אותם במלונות בשביל שיהיו במקומות שיש יותר בעיה, אני חושב שהרפורמה אם מותר לי הקטן להעיד עליה, היא רפורמה שאי אפשר בכלל להשוות למצב הקודם, כמו שמנהל אגף הרישוי אמר, היום הטסט הוא ליגה אחרת, קודם כל לחברות אין שום נגיעה לשיבוץ, אנחנו לא יודעים מי משתבץ או מי לא משתבץ, ככה אנחנו גם לא יודעים לתת קדימות למי שנכשל מפני שהכול אצלנו המערכת היא עיוורת מבחינתנו.

אייל כץ: מורי הנהיגה אני חושב יכולים לעשות יותר בשיבוצים, אבל אני לא מכיר את הרזולוציות.

אייל כץ: אני רק אומר אדוני שבאמת היום אנחנו, גם המסלולים בטאבלט אדוני זה רנדומאלי, אף אחד לא בוחר, כל המערכת שקופה לחלוטין, אנחנו באמת הטסט מצולם מבפנים ומבחוץ, לא יכול להיות שום תלונה לאף אחד על איכות הטסט.

מיכאל ביטון: אייל תודה.

מיכאל ביטון: עדי אייל, מה תפקידך?

עדי אייל: אני מנכ"ל וואן, חברת האם של טלדור.

עדי אייל: קבוצת וואן היא אחת מהחברות הגדולות במשק הישראלי בתחום הטכנולוגי, קבוצה של בערך 7,000 עובדים אנחנו מעסיקים עובדים בעיקר בעולמות הטכנולוגיים, חברה ציבורית, נסחרת בתל אביב 100, רכשנו את טלדור בתחילת השנה בחודש פברואר והגעתי באופן אישי לכאן במקום אביעד שיין שנמצא אני מניח על המסך כמנכ"ל טלדור, כעוד דוגמא להשפעת הקורונה על חיינו.

עדי אייל: הגעתי לכאן באופן אישי גם בשביל להפגין את החשיבות שאנחנו רואים ברמת הקבוצה לפרויקט הזה, אם כי אני אתחיל מהסוף להתחלה בגילוי נאות.

עדי אייל: אנחנו מוכנים להחזיר את הפרויקט הזה למדינה בהודעה של 24 שעות, אנחנו חברה ציבורית פתוחים בסבבים שלנו מוכנים לביקורת של כל גורם חיצוני שיבוא ויבדוק את הספרים שלנו לגבי הרווחיות מהפרויקט, אנחנו כל יום שאנחנו מנהלים את הפרויקט הזה אנחנו מפסידים כסף.

מיכאל ביטון: מתי אתם מסיימים את החוזה?

עדי אייל: יחד עם זאת, אנחנו נמצאים פה בשביל לעשות את הכול ושהפרויקט הזה יצליח ובעיקר כדי לשמור על המוניטין, אנחנו נעשה את הכול גם לא נרוויח אגורה אנחנו לא נוכל להמשיך ולספוג קנסות ואני חושב שהקנסות האלה לא תורמים בשום מקרה לטיפול במצב שאני רוצה לשתף את חברינו הנכבדים בכך חברי הכנסת שיבינו במה אנחנו עוסקים, אני רוצה בשתי מילים לתת את הרקע וברשותך חבר הכנסת מקלב אני אשתמש בעיקר במה שאדוני השתמש ובצדק, בדוח מבקר המדינה, מבקר המדינה לא עובד אצלנו, לא עובד בכנסת והדברים מופנים כלפי הרשויות אותן הוא מבקר.

עדי אייל: דוח מבקר המדינה בנושא הרפורמה התפרסם ביולי 2020, שזה אומר בעיצומה של שנת הקורונה, דוח מבקר המדינה ואני מקריא מהדוח אומר וזה לא אנחנו וזה לא חברי כנסת וזה לא מורי נהיגה, מצד א' או מורי נהיגה מצד ב', מבקר המדינה לא עובד אצל אף אחד מאיתנו.

עדי אייל: בסיכום שלו לדוח הוא אומר, בעקבות הרפורמה שופר השירות לציבור הנבחנים וזמן ההמתנה למבחן נהיגה התקצר במידה ניכרת, מ-60 עד 90 ימים, זאת אומרת מחודשיים ושלושה, ל-7 עד 14 ימים הוא אומר שזה גם לגבי השימוש, המערכת הטכנולוגית למרות שהוא אומר שיש אתה מעט בעיות שכולם שותפים לה, היום ובגלל תקציב המדינה, שיפורים מהותיים דרך אגב שפוגעים בעבודה שלנו כזכיינים יום יום לא קורים ואני מקווה שסוף כל סוף שיקרו.

אורי מקלב: הדוח שלו עכשיו יהיה אחרת.

עדי אייל: לא, אני אגיד לך למה.

מיכאל ביטון: אדוני המנכ"ל אני גם רוצה, יש לך ממש זמן קצר לדבר, אבל אל תקריא לנו את מבקר המדינה, כי זה מצב כללי וזה נכון לשעתו.

מיכאל ביטון: עולים פה הערות על הביטולים שלכם, על המחיר, על הפעולות, תן לנו תשובות על החברה שלך, לא על דוח מבקר המדינה.

עדי אייל: אני אתייחס במהירות, כתוצאה מהקורונה והצביע על זה הדוח.

מיכאל ביטון: אגב אני לא הייתי רוצה ששום חברה בישראל עסקית תיתן שירות למדינה באופן שהיא בכלל לא רוצה לתת אותו ואם אתה אומר אמירה כזאת מוקצנת שאתה מוכן להחזיר את הפרויקט הזה, אנחנו נצטרך לעשות בדק בית, גם כוועדה וגם כממשלה, מה זאת אומרת שחברה לא רוצה את הפרויקט?

מיכאל ביטון: אחלה מצוין, הוא נקבע מועד סיום ונמשיך הלאה.

עדי אייל: לא אמרתי לא רוצה.

מיכאל ביטון: אמרת, אני מוכן להחזיר אותו, כי אני מפסיד כסף, אנחנו לא רוצים שתפסיד כסף.

עדי אייל: כבוד היושב ראש אנחנו באים ממקום טוב.

אורי מקלב: החוזה ההסכם הוא לשלוש שנים, הם גם קיבלו הארכה.

מיכאל ביטון: הם לא חייבים, הם יכולים לסיים.

עדי אייל: היושב ראש אני רוצה להצביע על הבעיות כי אף אחד שיחליף אותנו - - -

מיכאל ביטון: אל תצביע על הבעיות כי זה מה שעשינו בשנה האחרונה, תצביע על פתרונות.

מיכאל ביטון: תגיד מה הפתרונות שאתם כחברה הולכים לעשות.

עדי אייל: אז קודם כל אני רוצה להצביע על העובדה, עם סיום הגל השלישי של הקורונה והסגר השלישי בפברואר נוצרו כ-100,000 בחינות.

מיכאל ביטון: אמרו 70,000 אי אפשר להגיד שני מספרים סותרים.

עדי אייל: גם 70,000 שאותם אתה צריך לבצע במשך תקופת זמן קצובה שמספר הבוחנים בעקבות הקורונה לצערנו לא עלה.

מיכאל ביטון: זה הבעיות, סליחה אתה חוזר על מה שנאמר כבר, מה אתה כחברה שיש פה ביקורת על התפקוד שלכם ואתם סך הכול שתי חברות, והמציאות בדרום פחות טובה ואתם נושאים באחריות וקיבלתם קנסות, מה אתם עושים מחר בבוקר?

מיכאל ביטון: או מחזירים את הפרויקט או משפרים את השירות, והמוניטין שלך חשוב, תגיד לנו את הסדר פעולות, כמנכ"ל לטיפול בבעיות ששמעת פה.

עדי אייל: אנחנו, ובזה אני אסיים על הבעיות, צריך לזכור שמבצע שומר החומות לקח לנו עוד ארבעה ימי בחינות, צריך להבין את זה, עכשיו לפתרון הבעיה.

עדי אייל: אנחנו עומדים היום ב-21 יום, זה לא נתון שלנו, זה נתון של משרד התחבורה, עם מערכת שאין לנו שליטה עליה, בזמן שירות של 21 יום, חלק גדול מהדוברים פה הסכימו בלי שאמרנו את זה, גם מורי הנהיגה, גם משרד התחבורה - ש-21 יום זה זמן ראוי ומכובד לעמוד בו ואנחנו נעמוד בו.

מיכאל ביטון: זה ההסכם שלכם?

מיכאל ביטון: ה-21?

עדי אייל: ההסכם אומר שצריך לרדת ל-14 יום, אנחנו הגשנו תוכנית למשרד התחבורה שבה אנחנו מתחייבים לרדת באופן הדרגתי עד יוני שנה הבאה ל-14 יום ואנחנו מתחננים ומתחייבים בפני משרד התחבורה שיאמץ את התוכנית הזאת וימנע את המצב של הכלואים, מה שקורה הטלת הרף הזה של הכלואים שהיא לא בידינו, היא בידי המערכת ומשרד התחבורה גורמת לכאוס טוטאלי שלא מאפשר לנו לטפל בגיבנת.

מיכאל ביטון: תגיד האם אתה יכול להתחייב בפני שנניח בתוך שבועיים לא יהיו יותר הודעות לאנשים בשש בבוקר שהטסט בוטל.

עדי אייל: לא.

אפי רוזן: גם אם הוא מצטיין הוא לא יכול.

מיכאל ביטון: אבל אפשר לדעת כמה היו ביטולים כאלה וכמה יהיו בעתיד, שיעור הביטולים ואמרת שזה ממוחשב ואני גם אבקש את זה ממך בסיכום.

מיכאל ביטון: אדוני משפט אחרון.

עדי אייל: אם משרד התחבורה יאמץ את התוכנית שלנו לירידה הדרגתית בימי ה-SLA של ימי השיבוץ הנדרשים, קודם כל אנחנו מתחייבים לעמוד ב-21 יום נקודה ולשם כל אגורה ושתלך לאן שרוצים, אן נחרוג מהמסגרת הזאת והתחייבנו לפני משרד התחבורה שעד יוני שנה הבאה אנחנו נרד בצורה הדרגתית אם התוכנית תאושר אני מתחייב באופן אישי שרמת הביטולים היומית שדרך אגב אני רוצה להגיד למורי הנהיגה אדוני היושב הראש שתדע בכל יום לנו יש בערך 1,450 בקשות לבחינות לשיבוצים, מה-1,450 150 לא מתקיימות בסוף, 50 שבוחנים שלנו בלילה חולים ובמצב הנוכחים לא היה לי תגבור בשבילם והם ו-100 מבטלים מורי הנהיגה, 100 בחינות ביום, שמאפשרים לנו אם היינו יודעים מראש לשבץ.

מיכאל ביטון: ויש להם הגבלה כמה מותר להם לבטל?

מיכאל ביטון: למה לא תהיה תקנה כזאת?

מיכאל ביטון: לה לא יוגדר אחוז ביטולים שמורה יכול לבטל?

מיכאל ביטון: גם שהוא ייקח אחריות.

עדי אייל: אז רק שתבין ש-100 ביטולים שנקראים על ידי מורי הנהיגה והתלמידים שלהם היינו יכולים לעשות עוד 100 בחינות.

מיכאל ביטון: אני אהבתי את המשפט באמצע שלך, מה אתה הולך לעשות?

מיכאל ביטון: למה יש הבדל בין טלדור למילגם?

מיכאל ביטון: אני לא יכול עכשיו אבל אמרו המבצע והקורונה.

עדי אייל: אני אגיד במילה, חבר הכנסת מקלב במילה, ימי ה-SLA של מילגם חברי היקר שיושב פה הם 17 יום בממוצע, אצלנו 21, כל ההבדל הוא 4 ימים של 10 ימים ממבצע שומר החומות שהיה רק בדרום, ובהוראת ממשלה ובמשרד התחבורה בוטלו למעלה מ-5,000 בחינות.

מיכאל ביטון: המנכ"ל, דבריך הובהרו ואני רוצה לנוע לסיכום, עכשיו בדרך כלל סיכום של ועדה כזאת מתחיל כך.

מיכאל ביטון: ועדת הכלכלה קוראת למשרד התחבורה ולשרת התחבורה לפעול וכו', ככה זה כתוב לי כאן, היום אנחנו עושים סיכום אחר, למה?

מיכאל ביטון: כי פגשנו איש מקצוע ממשלתי, עכשיו פעם היו אומרים פקיד ממשלתי, זה עלבון, לא, איש מקצוע ממשלתי שגם חברי כנסת מניסיונם יודעים שהוא רציני וגם בהצגת הדברים ראינו מחויבות ואיך אני יודע שהוא רציני?

מיכאל ביטון: כי הוא אמר לי פה הצלחתי ופה טעיתי ופה אני אתקן, הוא לא סיפר לי סיפורים.

מיכאל ביטון: אז יש בגשש אפי, יש ביטוי שנקרא הוסמכת סרג'יו, מכיר?

מיכאל ביטון: הוסמכת אפי, אתה הצגת לנו נחישות, אנחנו זורקים עליך את כל החבילה, אנחנו בעוד כמה זמן תגיד אתה, ניפגש פה ותציג לנו שיפור בכל הסוגיות שעלו, אתה תבחר את הזמן.

מיכאל ביטון: הייתי במרוקו עם נהג מונית שלקח אותי לקבר של צדיק, אז הוא אמר לי תשלם לי כמה שאתה רוצה, הרס לי הכול כי אתה מתווכח, עכשיו אתה לא רוצה לצאת גבוה, נתתי לו הרבה כסף ועוד הלכתי עצוב הביתה אולי הוא לא קיבל.

אורי מקלב: אתה יודע שיצאה הוראה שסדרי הקידושין בת של מישהו, הוא היה איש אמיד, הוא שאלו אותו כמה מגיע לך?

אורי מקלב: אז הוא אמר לו כמה שהבת שלך שווה, אז הוא הוציא 100 שקלים נתן לו, אז הוא הוציא עודף 95 שקלים ונתן לו בחזרה, אז זה מה שהיה לגבי השווי.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש אבל גם תנחה אותו לגבי הנושא הכספי.

מיכאל ביטון: הכול, זה מופיע לי, חכה אני קודם מקבל את הזמן.

אפי רוזן: אני יכול בבקשה לעדכן את עידית עד מחר?

אפי רוזן: אני רוצה לבדוק עם מוטורולה כמה זמן יקח להם.

מיכאל ביטון: אתה כמו נהג מונית.

אפי רוזן: אני אגיד לך, אני לא רוצה להבטיח משהו שאני לא אעמוד בו, אני מבקש יממה.

מיכאל ביטון: בסדר, אתה תקבע, יהיה דיון מעקב, אני מבקש בדיון מעקב הזה ממך את הדברים הבאים, אלף הצגה שיטתית על פני חודשים ושנים, נתונים אובייקטיבים של המערכת כל שכן שהיא ממוחשבת, כמה ביטולים בכל חברה בכל חודש, מה היו הקנסות?, מה היו הבעיות?

מיכאל ביטון: כל מספר אתה יכול להציג לנו אותו, ממש פשוט ומובן ואם יש שיפור אז שיפור ואם המגמה לא טובה להראות את המגמות, דיון מבוסס נתונים שלך על בסיס כל המערכת שפיתחת, אחד.

מיכאל ביטון: שתיים, שיפור המערכת הממוחשבת, טיפול בסוגיית הכלואים, וכל ההיבטים שהמערכת לא מספיק טובה, אפליה בין מגזרים וכן הלאה.

מיכאל ביטון: שלוש, אנחנו מטילים עליך לחזור הביתה ולבחון עמדה מקצועית של משרד התחבורה, האם לא הגיע הזמן שיהיה מחיר אחיד לשעת לימוד כדי שלא נפלה בין תלמיד בנגב ובגליל ובמרכז ונייתר אחידות והוגנות, הרי התשלום עבור שעת המבחן שלך כמשרד הוא אחיד, אתה אומר על כל בחינה תקבלו איקס קבוע, אבל אנחנו רוצים שגם הלקוח לא יפגע ולא יהיו הבדלים בין אזורים וזה בהיבט של מחיר, בהיבט של הגבייה בבתי הספר שהיא נוספת, בגלל שמצד אחד עוזרים להם והם לומדים כקבוצה ואולי זה תורם לבטיחות בדרכים ולמודעות של תהליך חינוכי שהם לומדים את התיאוריה בתוך בית ספר, אבל נגבים שם עוד 200 שקל, אין דבר כזה.

אפי רוזן: בתי הספר אין להם שום תפקיד מהותי.

מיכאל ביטון: אז רק לוודא שהדבר הזה לא קורה וגם זה יכול להיות התנאי שלכם להכנסת התוכנית לבתי ספר, שלא מעמיסים על הילד עוד עלויות.

מיכאל ביטון: שלמה אני בסיכום אני לא יכול עכשיו.

שלמה יוספסברג: אבל מה קורה מחר בבוקר עם התלמידים?

מיכאל ביטון: אבל רגע, אז עכשיו מצב הכלואים משתנה ובמקום כמה שבועות זה יהיה ארבעה ימים זה נגיד תוך שבוע הוא יטפל, הוא יבטל את המושג כלואים נכון?

שלמה יוספסברג: אבל לא רק זה, מה קורה עם התיאוריה?

מיכאל ביטון: אבל אתה יודע מה הבעיה?

מיכאל ביטון: שזה מופיע אצלי ואתה מעיר לי, יש מצבים מיוחדים שבגלל ביטולים, חרג מועד התוקף של התיאוריה, תלמד את הנושא הזה, תראה כמה מקרים כאלה והארכת תוקף לתיאוריה של חצי שנה של המדינה לאותם תלמידים שבגלל כל העולם השתנה והקורונה עיכבה ובאמת שומר החומות וקורונה אלה הקדוש ברוך הוא, זה לא אשמתנו.

אפי רוזן: אדוני זה כבר בוצע, חבל מאוד קודם כל תוקף התיאוריה, היה שנתיים, כמי שתיאר המון שנים בצה"ל איך שהגעתי הארכנו אותו לשלוש שנים.

מיכאל ביטון: אבל רגע, אבל המקרים שנובעים מביטולים, יש 100, או 20, או 50 שהוא לא יכול לגשת לטסט למרות שכבר עשה טסטים ובוטל לו התיאוריה, תלמד את זה, לא אמרתי מה הנתון.

אפי רוזן: אדוני אני חייב להגיד לך, אפשר להעלות דברים שהם נכונים, אין תלמיד אחד שאני אחראי לזה שהתיאוריה נגמרה לו ולא תיקנתי את זה, מה שאני אחראי אני מתקן.

מיכאל ביטון: ויחד עם זה אני מבקש ממך להקשיב לשלמה ולאחרים לדבר איתם, אנחנו שולחן עגול, מדברים בין פגישות שומעים את כולם כל עוד זה מכובד, אני מסכים איתך שאנחנו לא מדברים עם מי שמכפיש אותנו, מי שרוצה להתדיין איתנו ולהגיד את דברו אנחנו תמיד נשמע אותו ונתן לו להציג לנו את מציאות השטח.

מיכאל ביטון: סרג'יו אנחנו ניפגש פה בקרוב, אתה תקבע מתי וכשם שהרשמת אותנו בבקיאות בפרטים ובנחישות וביכולת להגיד זה טופל זה פחות טוב, נרצה שתביא בשורה בקרוב על כל ההיבטים שהעלית.

אורי מקלב: דיברת על הפיצוי, בכל זאת יש לך תלמידים שניזוקים באופן ישיר מאותם בוחנים, אותן חברות, כמו תלמידים וכמו אחרים, צריך לחשוב בסוף יהיו לנו גם תביעות ייצוגיות, זה יגיע.

מיכאל ביטון: אני מסמיך את חבר הכנסת מקלב לשבת איתך כסגן שר התחבורה על עוד הערות שיש לו לקראת הדיון הבא, תודה רבה חברים.