הוועדה המיוחדת לענייני החברה הערבית, כנסת 24, פרוטוקול מספר 6, 2021-11-16 10:30

מנסור עבאס: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את ישיבת הועדה המיוחדת לענייני החברה הערבית, והיום העניין הוא שקשור לאיכות הסביבה.

מנסור עבאס: אמנם כשהמרחב הוא משותף, אנחנו כמובן נדגיש את הנושא הזה, בחברה הערבית אבל שוב אני אומר, המרחב הוא משותף לכולנו ולכן היבטים שונים בנושאים שאנחנו נציג הם כלליים.

מנסור עבאס: זה כמו תופעת הפשיעה והאלימות, תמיד שייקחו את תופעת הפשיעה והאלימות בחברה הערבית, ופתאום היום כולנו עדים וערים שאין פשיעה ואלימות רק בחברה הערבית.

מנסור עבאס: זה גולש לכל היישובים.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן מברכים את חה"כ יוראי להב הרצנו שלא נמצא איתנו, אבל הוא יזם את היום הזה בכנסת וזאת יוזמה מבורכת, יום הגנת הסביבה.

מנסור עבאס: ואין ספק שהיום כל העולם בעצם מודאג ממה שקורה בקשר לאקלים, בקשר לאיכות הסביבה, ואיכות החיים שקשורה ישירות לאיכות הסביבה.

מנסור עבאס: בחברה הערבית, אנחנו בנושא הזה עדיין רחוקים מאד מהמצב שבו נוכל לדבר על איכות סביבה איכותית, ואיכות חיים שקשורה לזה.

מנסור עבאס: עדיין היישובים, גם בתוך היישובים, גם מסביב ליישובים, סובלים מהרבה מפגעי סביבה, ולא רק פסולת וכו', ולכן אנחנו ננסה במסגרת הוועדה להדגיש את הנושא הזה ולהעלות אותו על סדר היום, גם בתוך החברה הערבית, וגם במישור הכללי – בממשלה, בכנסת.

מנסור עבאס: ולכן ראיתי לנכון לקיים ישיבה זאת כחלק ממספר ישיבות שמתקיימות היום בכנסת בוועדות השונות, בצילו של יום הגנת הסביבה בכנסת.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן נשמע סקירות מהמשרד לאיכות הסביבה, משרד הפנים, גופים אזרחיים שונים.

מנסור עבאס: וכמובן שתהיה הצגה של החלק של המשרד להגנת הסביבה ותכנית החומש 550, חֻ'טַה אלתָקַדֻם (תכנית תקאדום), ושם יש פרק שלם על הנושא של איכות הסביבה, אז ניתן הזדמנות גם להציג את עיקרי התכנית.

מנסור עבאס: בעצם אנחנו אומרים שיש לנו הזדמנות בחומש הבא כן לשפר את איכות הסביבה בחברה הערבית, ובאופן כללי גם בהקשר הזה אנחנו לא נדאג רק לנושא הזה בתוך היישובים הערביים, אלא באופן כללי נפעל ברמה המגזרית וברמה הכללית, זו הגישה שאנחנו מקדמים.

מנסור עבאס: כמובן יוראי לא ישתתף איתנו בינתיים, יכול להיות שהוא יצטרף בהמשך, אז נלך ישירות לנציגי משרד הגנת הסביבה.

מנסור עבאס: אני כמובן מבקש מכל אחד להציג את עצמו בצורה ברורה, גם לצורך הפרוטוקול.

מנסור עבאס: כן, הממ"מ רוצים להתחיל בהתחלה?

מנסור עבאס: אז ברשות המשרד להגנת הסביבה ניתן לממ"מ בכנסת ואז נעבור אליכם.

אמל ביבאר: נתחיל עם מרכז המידע והמחקר של הכנסת, ואז נעבור אליכם, בסדר?

איילה אליהו: תודה רבה.

איילה אליהו: אני איילה אליהו ממרכז המחקר של הכנסת, אם אפשר לעבור לתחילת המצגת.

איילה אליהו: אנחנו כתבנו סקירה על התכניות לטיפול בפסולת ביישובי חברה הערבית.

איילה אליהו: כתבנו סקירה אחת כבר ב- 2019 זה כבר מופיע באתר שלנו, וכתבנו עדכון עכשיו שיתפרסם בימים הקרובים.

איילה אליהו: אז לפי העדכון שבדקנו עכשיו באמת היו תכניות ממשלה שהקצו תקציבים עבור טיפול ביישובי החברה הערבית, שבאמת מצב התשתיות לטיפול בפסולת הוא ירוד בהשוואה לרשויות בכלל בישראל.

איילה אליהו: התכנית הראשונה, אם אפשר להעביר במצגת, מיועדת לכל יישובי האוכלוסייה הערבית, הדרוזית והבדואית, מלבד היישובים שבנגב שמטופלים בתכנית הנפרדת, וזו היתה החלטת ממשלה מ- 2014 שהקצתה כ- 300 מיליון ₪ עבור התכנית.

איילה אליהו: בהתחלה זה נקבע עבור שנת ,2017 וזה הוארך פעמיים כי היו קשיים בניצול התקציב.

איילה אליהו: אם אתם מצליחים לראות, סך הכל התקציב היה כ- 300 מיליון ₪ עבור כתיבת תכניות עבודה, ליווי של יועצים, פריסת פחים, שיקום מפגעים שזה אומר להסיר פסולת ממקומות שפסולת הושלכה, פרויקטים סביבתיים - זאת אומרת לשקם את המקום ולבנות שם אתר שימנע השלכה נוספת של פסולת, אתרים אזוריים ומתקנים לטיפול בפסולת.

איילה אליהו: אפשר לראות שמתוך סך הכל התקציב הועברו התחייבויות על סך 250 מיליון ₪, והניצול בפועל היה כ- 200 מיליון ₪ נכון למאי 2011.

איילה אליהו: אם נשווה בין ניצול התקציב עד 2019 לעומת עד 2021, אפשר לראות שיש סעיפים שהייתה בהם התקדמות משמעותית בשנתיים האלה, זאת אומרת הארכת הזמן באמת תרמה לניצול יותר טוב של התקציב.

איילה אליהו: למשל בסעיפים של שיקום המפגעים, הפרויקטים הסביבתיים, הליווי של יועצים תפעוליים, חינוך והסברה שחלקו הועבר גם לשיקום מפגעים, ואכיפה אזורית.

איילה אליהו: תחום שהיה בו ניצול יחסית נמוך של התקציב הוא התחום של תשתיות אזוריות, שבו כן הוקם מתקן לטיפול בגזם בקלנסווה עבור איגוד ערים המשולש הדרומי, אבל לא הוקמה תחנת מעבר אזורית בטיפול בפסולת באום אל פחם בשל חסמים שונים, ביניהם התנגדויות של התושבים.

איילה אליהו: החסמים העיקריים בתכנית היו קושי לנצל את התקציב בזמן שנקבע מראש, ולכן היא הוארכה כבר פעמיים, קושי בעיקר לקדם פרויקטים אזוריים, 50 מיליון ₪ שלא הועברו כהתחייבות מתוך ה- 300 מיליון ₪, הם באמת היו עבור פרויקטים אזוריים.

איילה אליהו: אפשר לומר שהתכנית הביאה לשיפור בפינוי הפסולת ברשויות המקומיות, אבל יש עדיין רשויות חלשות שבהן אין פינוי פסולת סדיר כי אין להן תקציב לפינוי שוטף של פסולת.

איילה אליהו: במסגרת התכנית טופלו מפגעים של השלכת פסולת לא חוקית, אבל במקרים רבים חזרו להשליך פסולת באותם מקומות, או במקום אחר.

איילה אליהו: היו קשיים בתחום האכיפה של השלכת פסולת ושריפת פסולת לא חוקית, וגם לציין שבתכנית לא הוקצה תקציב להכשרה וגיוס של כח אדם למחלקות שפ"ע – שיפור פני העיר, אבל כן נעשו כמה צעדים בשנת 2020.

איילה אליהו: משרד הפנים קיים הכשרה למנהלי שפ"ע חדשים ברשויות המקומיות, כשרק אחת מהם היא רשות מקומית ערבית או בדואית מהמועצה האזורית הבדואית בנגב נווה מדבר, ואנחנו עוברים עכשיו לדבר על התכנית עבור היישובים הבדואים בנגב.

מנסור עבאס: האחריות על מי, שיש רק אחד ערבי?

מנסור עבאס: זה משרד הפנים קבע, או שהרשויות לא דאגו לשלוח?

קריאה: הרשויות המקומיות.

קריאה: אני לא יודעת, הם שולחים.

קריאה: זה עניין של בחירה.

איילה אליהו: אז עבור היישובים הבדואים שאנחנו מדברים על שתי מועצות אזוריות, נווה מדבר ואל-קסום, ומועצות מקומיות.

איילה אליהו: הממשלה קיבלה החלטות מ- 2013 להקצות תקציב לטיפול בפסולת, סך הכל כ- 80 מיליון ₪.

איילה אליהו: גם התכנית הזאת נקבעה תחילה עד שנת 2017 והוארכה פעמיים, ב- 2019 ו- 2020.

איילה אליהו: סך הכל כאמור 81 מיליון ₪, מתוכם הועברו כהתחייבות 60 מיליון ₪, כששולם בפועל 34 מיליון ₪, אפשר לראות שבנושאים שבהם לא הועברו התחייבויות במלואן, זה הנושא של מערך הפסולת במועצות האזוריות שבהם הועבר רוב התקציב אך לא כולו, והתחומים של תשתיות מיחזור ואכיפה, בעצם לא הועברו התחייבויות בכלל.

איילה אליהו: חשוב לציין שבתכנית הזאת יש הבדל גדול בין הטיפול בפסולת ברשויות המקומיות הבדואיות בנגב, לבין הטיפול במועצות האזוריות.

איילה אליהו: במועצות האזוריות היו מקומות שלא היתה בכלל תשתית לטיפול בפסולת והיה צריך להקים את המערך הזה, ובאמת בזכות התכנית נפרסו פחים במקומות שבהם לא היו עד עכשיו, והוקם מערך לפינוי הפסולת.

איילה אליהו: אתם יכולים לראות כאן את ניצול התקציב בשנת 2018 לעומת 2021, אפשר לראות שבתחומים של הקמה ושיפור מערך הפסולת במועצות האזוריות הייתה התקדמות בשנים האלה, שיקום נחלים ושיקום מפגעים.

איילה אליהו: יש תחומים שבהם לא היה שינוי בין השנים האלה.

איילה אליהו: בתשתיות מחזור ואכיפה עדיין לא הועברו התחייבויות בכלל.

איילה אליהו: יש גם הבדלים בין הרשויות עצמן.

איילה אליהו: יש רשויות שבהן יש ניצול גבוה של ההתחייבויות, ורשויות אחרות שפחות.

איילה אליהו: למשל ברשויות תל שבע, אל-קסום, כסייפה ונווה מדבר היה שיפור בניצול בין השנים 2018 ל- 2021.

איילה אליהו: אפשר לראות באמת שהיתה התקדמות בפינויי פסולת במועצות המקומיות ובמועצות האזוריות, נפרסו פחים במקומות שלא היו קודם במועצות האזוריות.

איילה אליהו: המועצות האזוריות נותנות שירותי פינוי פסולת חלקיים להתיישבות הלא מוסדרת, והאשכולות האזוריים, אשכול נגב מזרחי ואשכול נגב מערבי, מסייעים בהסכמים מול קבלני פינוי.

איילה אליהו: עדיין בתחום של תשתיות מחזור אזוריות ואכיפה, לא אישרו התחייבויות למרות שיש מקרים רבים של פשיעה סביבתית אפשר לומר, ומבחינת ניצול התקציב היה צורך בהארכת התכנית כי היו קשיים רבים בניצול התקציב.

מנסור עבאס: תודה רבה.

מנסור עבאס: כמובן קיבלנו את המסמך?

איילה אליהו: המסמך יתפרסם, עוד לא התפרסם, היום או מחר.

מנסור עבאס: אני חושב שזו סקירה מאד חשובה כהקדמה לסקירה של המשרד להגנת הסביבה, ואני תמיד טענתי שמה שחסר בחברה הערבית, ביישובים הערביים, זה לא רק תקציבים.

מנסור עבאס: תקציבים – כן יש.

מנסור עבאס: אבל ניצול תקציבים ויכולות לנהל ולמצות את המשאבים הכספיים, זו אחת הבעיות.

מנסור עבאס: זה ראינו היום, גם במסגרת התכנית הזאת של פינוי פסולת וכו', אבל גם בתכנית הגדולה של 922 ויתר התכניות.

מנסור עבאס: אנחנו לקראת תכנית חדשה שיש בה כמעט כפול משאבים מבחינה כספית, אבל אנחנו גם צריכים לא רק להכפיל את היכולות שלנו לנצל, אלא גם לשלש ולרבע אותן, אחרת היא לא תהיה תכנית חומש אלא תכנית של שבע, שמונה או תשע שנים.

מנסור עבאס: נחזור למשרד הגנת הסביבה.

מנסור עבאס: דורית, מנהלת מחוז הצפון נמצאת איתנו.

עלי סלאלחה: אני יכול לשאול שאלה?

עלי סלאלחה: האם התייחסת גם לתקציבים שנוצלו, אני לא אוהב להגיד את זה, בחברה הדרוזית, או שרק בחברה הערבית המוסלמית והנוצרית?

איילה אליהו: ודאי, היו גם תקציבים עבור יישובים דרוזים.

איילה אליהו: יש פירוט של ניצול התקציב לפי יישובים במסמך.

עלי סלאלחה: איך אני יכול לקבל את זה אם כך?

איילה אליהו: אנחנו נפרסם את זה בימים הקרובים.

מנסור עבאס: אוקיי, אז תָקַדֻם לא כותבים ככה (תקאדום).

מנסור עבאס: בכתיב בשפה העברית יש גם תוספת של א' באמצע, ותָקַדֻם זה בלי א'.

קריאה: זה בלי ניקוד, עם ניקוד זה בסדר.

מנסור עבאס: אז צריך לעשות עם ניקוד.

מנסור עבאס: שכל אחד מדוברי העברית יגיד בבקשה – תָקַּדֻם.

מנסור עבאס: נתחיל עם דורית?

דורית זיס: נתחיל מאלעד ברשותכם.

מנסור עבאס: אלעד, תציג את עצמך בבקשה.

אלעד עמיחי: בוקר טוב לכולם, אלעד עמיחי, סמנכ"ל לשלטון מקומי במשרד להגנת הסביבה, ואחראי גם על הקשר עם השלטון המקומי וכל נושא הפסולת והמיחזור.

אלעד עמיחי: אז אני אגיד כמה מילים לפתיח, ואז נסקור את התכניות שלנו.

אלעד עמיחי: אדוני היו"ר, שמחתי לשמוע בפתיחה שלך שיש כאן הזדמנות.

אלעד עמיחי: ראינו כאן מהסקירה של הממ"מ, שנעשתה פעילות לא מועטה בחברה הערבית במספר תכניות ויש הצלחות, ומוכרחים להגיד, גם יש כישלונות בהיבט הזה.

אלעד עמיחי: ואנחנו בהנחיית השרה להגנת הסביבה, תמר זנדברג, שמנו את הנושא של הגנת הסביבה בחברה הערבית כנושא דגל, ואנחנו הולכים להשקיע כמו שתשמעו פה, גם תקציבים אדוני היו"ר, אבל לא רק תקציבים, גם ידע וליווי והובלה ומנהיגות, כי אני חושב שכמו שאמרת, ראינו שבעבר הושקעו תקציבים, לצערנו הרב – חלק באמת יצא מהם דברים, וחלק נקברו מחדש בפסולת, תרתי משמע.

אלעד עמיחי: וצריך לראות איך עושים שינוי מהותי שהוא הזדמנות, אנחנו רואים פה הזדמנות כי בנושא הפסולת והמחזור יש גם הזדמנות עסקית, זה נושא שמתגלגל בו כסף.

אלעד עמיחי: פסולת היא למעשה חומרי גלם.

אלעד עמיחי: חומרי גלם שעד לא מזמן שימשו אותנו למשהו, והיום כבר אנחנו לא צריכים והופכים למשהו אחר.

אלעד עמיחי: וחומרי הגלם האלה צריכים לחזור ולשמש כחומרי גלם.

אלעד עמיחי: וכדי לעשות את זה צריך יזמות, יזמות של מחזור ויזמות של טיפול ויזמות של פינוי, ולכן אנחנו רואים בזה גם הזדמנות לפעילות עסקית ענפה, ובחברה הערבית, אנחנו חושבים שיש את ההזדמנות, גם את השטחים וגם את היכולות, להביא פה גם תשתיות עבור החברה הערבית, אבל לא רק.

אלעד עמיחי: בעיית הפסולת היא אמנם חמורה בחברה הערבית, אבל בכל מדינת ישראל, אנחנו לא במצב שבו אנחנו רוצים להיות באופן של מחזור הפסולת, ולכן יש פה הזדמנות בכלל לתת משאבים ותשתיות לכלל המדינה.

אלעד עמיחי: התכנית שאנחנו תכף נציג בהובלת דורית ורותם, זו תכנית שבדיוק מדברת על זה, על מנהיגות והובלה, ויזמות ועסקים, והגנת הסביבה.

אלעד עמיחי: וזו תכנית שאמורה להניע ולהיות פה לטווח ארוך, לא תכנית של מבצעי נקיון.

אלעד עמיחי: אנחנו חושבים שהתכניות של מבצעי הנקיון לא מצליחות, כי הם באים ומנקים, ואחרי כמה זמן - - -

מנסור עבאס: יום אחד ואין.

אלעד עמיחי: ולכן צריך לעשות פה תכנית שמביאה ערך כלכלי, ערך תרבותי וערך חברתי, ואנחנו משוכנעים שיחד עם המנהיגות המקומית, ובהובלה ובליווי שלכם פה בכנסת, אנחנו חושבים שהפעם התכנית הזו באמת תקפיץ אותנו לרמות אחרות, ואני באמת שמח על ההופעה כאן, ובכלל אחר כך על העבודה המשותפת.

מנסור עבאס: תודה אלעד.

מנסור עבאס: כן דורית.

דורית זיס: דורית זיס, אני מנהלת מחוז צפון וגם מרכזת את התכנית הארצית לאיכות הסביבה לחברה הערבית.

דורית זיס: התכנית הזו, כמו שציין אלעד, זה אחד מנושאי המיקוד של השרה תמר זנדברג.

דורית זיס: לתכנית יש תקציב של 550 מיליון ש"ח שמחולקים גם כ- 300 מיליון ש"ח מקרן הנקיון לטובת נושאי הטיפול בפסולת ע"פ התקנון של קרן הנקיון, ו- 250 מיליון ש"ח שנועדו, מה שלא היה בתכניות הקודמות כמעט, לכל נושא ההיערכות לשינוי האקלים, נושא שמטופל מעט מאד ביישובים בחברה הערבית, ואנחנו חושבים שצריך ליישר פה קו, ובהחלט מוקצב פה סכום כסף נכבד לטובת הנושא הזה.

דורית זיס: אז אלה שני הנושאים.

דורית זיס: החלטת הממשלה בעצם מאפשרת לנו, מאחר ולא היינו בהחלטה 922, והצטרפנו לעגלה הזאת של החלטת הממשלה הכוללת של כלל המשרדים מאוחר יותר, בהחלטת הממשלה נכתב שאנחנו צריכים לגבש בתוך 120 ימים תכנית לשיפור מצב הסביבה בהתאם לעקרונות שנראה אותם אח"כ ונראה מאיפה הם מגיעים.

דורית זיס: אני רוצה לציין שהמסגרת התקציבית של ה- 550 מיליון ש"ח זה לכלל החברה הערבית, כאשר יש כמה החלטות שהן בנפרד.

דורית זיס: יש החלטה לגבי הדרוזים בצפון רמת הגולן והדרוזים בגליל ובכרמל, שבעצם להחלטה הזו מיועדים 10% מהתקציב של ה- 550 מיליון, עוד 17.5% מתוך זה זה תקציב של בדואים דרום, ויש עוד מעט לערים מעורבות, בסה"כ כמעט 30% מהתקציב כבר מיועד למגזרים מיוחדים.

דורית זיס: אנחנו עושים תכנית לכלל האוכלוסייה, כאשר בתוך המהלך שלנו אותו תראו עוד מעט, אנחנו נבחן צרכים של אוכלוסיות מיוחדות, וניתן בהחלטות הממשלה השונות את הדגשים הנדרשים.

דורית זיס: אז כבר נסקרו פה תכניות, אנחנו נציין כאן עוד את "סביבה שווה", נסקרה מאד באריכות, יש את תכנית בדואים דרום שגם נסקרה, יש תכנית בדואים צפון שגם היתה תכנית חומש, שבעצם היתה השלמה לתכנית "סביבה שווה" בערך באותה התקופה, וניתנו להם צרכים מיוחדים כמו למשל כספים לטיפול בשוטף בפגרים ובגזם.

רות וסרמן לנדה: הכספים האלה מוצו?

דורית זיס: זהו, שלא כולם.

דורית זיס: ובסופו של דבר גם ה- 5 מיליון שהיו צריכים להגיע מהאוצר, זה בסך הכל היה 10 מיליון - 5 מהאוצר ו-5 מקרן הנקיון, האוצר לא הגיע.

דורית זיס: ובסוף הסבנו את מה שנשאר לרכישת כלי צמ"ה שיעזרו ליישובים להתמודד עם נושא הפסולת, אז הצלחנו להגיע לניצול של החלק של המשרד בבדואים צפון.

דורית זיס: ויש את תכנית מזרח ירושלים, שהיא גם לא נכללת בתכנית 550, אבל שמה אנחנו רואים גם עבודה על אותם נושאים, על נושא של תשתיות איסוף פסולת ביתית באזורים שלא היו, כולל אפילו הפרדה במקור, נושא של טיפול בפסולת בניין, הרבה מאד עבודה על קהילה וחינוך, והעצמת מנהיגות מקומית שתוביל פרוייקטים מקומיים, ומקוצר הזמן לא ניכנס כאן לפירוט, אבל גם התכנית הזו - נדמה לי שביום ראשון אמורה להיות מוארכת בעוד שנה לפחות.

דורית זיס: אני רוצה להגיד שהדבר הראשון שנכנס בהכנת התכנית זה קודם כל ללמוד מה שנעשה בתכניות הקודמות, מה הצלחנו, מה למדנו, מה התובנות שלנו.

דורית זיס: והתובנה הראשונה שהגענו אליה היא שיש צורך בהליך היוועצות רחב כדי להתאים את האמצעים שאנחנו נותנים - את הכלים, את התכניות שלנו, לאוכלוסייה.

דורית זיס: האוכלוסייה גם מאד מגוונת, וגם הצרכים שלה השתנו במשך השנים.

דורית זיס: ואנחנו בעצם נציג לכם היום תהליך היוועצות רחב מאד, שיגיע לכל בית בחברה.

דורית זיס: גם באתר אינטרנט, גם היוועצות במפגשים ובמספר מדיות, על מנת להעלות את כל הצרכים ואת הדרכים הנכונות ביותר לטפל בהם.

דורית זיס: בכל זאת, מה למדנו מהתהליכים בעבר?

דורית זיס: למדנו שהיו אזורים שבהם היתה לנו הצלחה יותר טובה בתחומי הטיפול בפסולת, באזורים שבהם היה לנו טיפול אזורי, למשל אזור בית הכרם שהיה אשכול הרשויות, עשה מכרזים משותפים, ואז יש פה יתרון לגודל, ומעבר ליתרון לגודל, ברגע שהאשכול עשה את הפינוי המשותף, הוא נתן מענה לכלל סוגי הפסולת.

דורית זיס: וברגע שהוא נתן מענה לכלל סוגי הפסולת, מן הסתם היו גם פחות השלכות ביישובים שבהם הוא טיפל, ופחות שריפות פסולת.

דורית זיס: וזו מסקנה שלמדנו.

מנסור עבאס: האם יש כוונה להרחיב את שיטת העבודה דרך אשכולות?

דורית זיס: יש כוונה, ואנחנו בהחלט חושבים שזו שיטה נכונה.

דורית זיס: זו שיטה שהוכיחה את עצמה, ואולי יש פה נציג של משרד הפנים, אולי הוא גם ירחיב על הבדיקה שהם עשו באשכול גליל מזרחי, על היתרונות של העבודה דרך האשכול.

מנסור עבאס: זה מאד חשוב שנעמוד על הנקודה הזו.

דורית זיס: נכון, בהחלט יש צדק בדברים.

דורית זיס: דבר מאד מאד מהותי, זה שכל התכניות דורשות איסוף של כלל סוגי הפסולות, ובהכרח זה מעלה בצורה משמעותית את התקצוב שנדרש לרשויות.

דורית זיס: לא כל הרשויות היו מסוגלות לעמוד בתקצוב הנוסף, ולדאבוננו מרגע שאנחנו הפסקנו לתמוך, בחלק מהמקומות גם האוצר נתן כסף תוספתי דרך האשכולות ומנגנונים אחרים, גם קרן הניקיון נתנה אפילו, גם לשוטף.

דורית זיס: ברגע שהפסקנו לתמוך, הדברים חזרו אחורנית מפאת חוסר תקציב.

דורית זיס: ופה אנחנו צריכים לשים לב איך אנחנו מאפשרים לרשויות, וצריכים מנגנונים שכן מאפשרים לרשויות לאסוף את כל סוגי הפסולת, כי בעצם פסולת ביתית ברוב הרשויות נאספת.

דורית זיס: הבעיה שלנו היא עם פסולת גושית, פסולת בניין, פסולת של עסקים, גזם, וגם פסדים בהרבה מאד יישובים.

דורית זיס: זה מגיע לשטחים הפתוחים, מהווה מפגע, נשרף, ואז גם מהווה מפגע בריאותי גדול ומגיע לכל התושבים מסביב, ויש בהחלט לדעתי השפעה בריאותית על התושבים ביישובים האלה.

דורית זיס: בהחלט צריך לתת מענה לנושא הזה.

דורית זיס: וזה מביא אותנו לעוד נקודה פה, שהיא שיתוף הפעולה של בעלי עניין רלוונטי.

דורית זיס: משרד הפנים לא היה שותף שלנו בתכניות הקודמות, ומשרד הפנים, כשהוא בודק הוא שם לב לתקציב של הרשות באופן שהיא מאוזנת.

דורית זיס: הוא לא בודק מה יש בתוך התקציב, האם ההוצאה לפסולת פר תושב היא הגיונית, היא האם היא מספקת, האם היא נותנת את המענה?

דורית זיס: ואחד הדברים שאנחנו רוצים לבדוק ולבחון בתכנית שאנחנו עושים עכשיו, זה לבדוק איזה שירות צריך לתת לתושב, כמה עולה השירות הזה לתושב, ולבנות יחד עם משרד הפנים מנגנון שיהיה את התקציב הזה לרשות לתת את השירות הנכון לתושב.

דורית זיס: תושב לא רוצה להיות עבריין, תושב רוצה לזרוק את הפסולת במקום מותר.

רות וסרמן לנדה: אני יכולה לשאול שאלה בבקשה?

רות וסרמן לנדה: יש עניין של אכיפה למי שלא פועל על פי חוק?

דורית זיס: כן, יש עניין של אכיפה, תכף אתייחס.

רות וסרמן לנדה: אז מרבית הפסולת הרלוונטית האזורית היא דווקא לא של הפרט, אלא יותר של גורמים קבלניים או של הרשות המקומית, והשאלה איפה פה הרגולציה?

דורית זיס: קודם כל זה תלוי איפה.

דורית זיס: בצפון זה לאו דווקא קבלנים, זה הרבה מאד אנשים פרטיים, ששיפצו את הבית ואין להם לאן להגיע, ובמשולש זה יותר אולי קבלנים.

דורית זיס: ונגיד שגם פה יש הרבה עניין של עבריינות של קבלנים שאנחנו יודעים שנושא הפסולת הוא כר רחב לחקירות בנושא הזה.

מנסור עבאס: כן.

מנסור עבאס: אנחנו אומרים את זה בזהירות אבל אין ספק מהראיות שיש לנו, שאפילו עולם הפשע רועה במשק הזה, שהוא מקור להשתלטות, ולא רק שהוא משתלט, הוא גם משתלט אבל גם לא עושה את העבודה, כאילו פעמיים עושה את הנזק.

רות וסרמן לנדה: ולכן השאלה היא אם יש שיתוף פעולה לא רק עם משרד הפנים, אלא גם עם גורמי אכיפת החוק?

רות וסרמן לנדה: כלומר יש פה ממש משולש שהוא מאד מאד קיים.

דורית זיס: כן.

דורית זיס: תכף אני אפרט על זה, מייד.

דורית זיס: אני אגיע לזה.

דורית זיס: חסרים אתרי קצה, הרבה אתרי קצה, ונאמר פה שהיה כסף לאתרים ולא הוקמו אתרים.

מנסור עבאס: מה החסם?

מנסור עבאס: למה לא הוקמו?

דורית זיס: אני חושבת שקודם כל תכנוני, למצוא את המקומות, אף אחד לא רוצה לידו.

דורית זיס: מצד שני הרבה ראשי רשויות רוצים שתהיה להם תחנת מעבר, ואז מה קורה עם תחנת המעבר הזאת?

דורית זיס: הם לא מפנים כי אין להם כסף, היא נהיית מפגע ועולה באש.

דורית זיס: והפתרון, יש כמה פתרונות אפשריים שיעלו בוודאי בתכנית שלנו, ואולי מה שאנחנו מנסים לקדם בשנים האחרונות זה שהאשכולות יובילו פתרונות אזוריים במימון שלנו.

דורית זיס: הזכרתי את חוסר ההמשכיות, ואנחנו נגיד שאנחנו שואפים בתכנית הזו לתכנון זמן לטווח ארוך ותמיכה לאורך כל השרשרת של הפסולת, מהפרדה במקור בבתים למיון של הפסולת, טיפול בחומר האורגני, מחזור כל שרשרת הפסולת, צריך לוודא שהיא מתקיימת.

דורית זיס: דיברנו גם על חוסר כח אדם מקצועי ברשויות.

דורית זיס: אגב, בתכנית "סביבה שווה" אנחנו, לפחות במחוז צפון, ערכנו תכנית הכשרה לראשי הרשויות.

דורית זיס: זה לא מספיק, אנחנו רוצים עכשיו לעשות תכניות הכשרה מעמיקות יותר בשיתוף גורמים אולי אקדמיים, ואפילו לקחת סטודנטים, להכשיר אותם להיכנס לתוך הרשויות אחרי שיקבלו את ההכשרה המתאימה והם יהיו גורם שממשיך לעבוד ברשויות, ועובד ומקדם את הרשויות בתחום הסביבתי.

דורית זיס: משהו מאד מהותי זה יצירת יחסי האמון, השיח הקבוע והליווי וההנחייה שלנו.

דורית זיס: יש לרשויות הרבה קשיים בהבנת הדברים הנדרשים, ואנחנו עושים כמיטב יכולתנו אבל אנחנו גם מאד חסרים ביכולת בתחום הזה, אז זה משהו שבהחלט צריך לשפר.

דורית זיס: דיברנו על מנהיגות מקומית, אז זה בהחלט גורם שחשוב.

דורית זיס: הנושא של חינוך מתחיל מבתי הספר, עובר לקהילה, וכמו שבירושלים עשינו תכנית למנהיגים קהילתיים שמניעים את הקהילה שלהם למודעות, כך אנחנו רוצים להרחיב את זה בכל הארץ.

דורית זיס: בהחלט יש להתאים את התכנית לכל רשות ומאפייניה, ומה שאני רואה בעיני רוחי זה סל של כלים של תכניות, שרשויות יוכלו להתאים את התכנית למה שמתאים להן.

דורית זיס: מערכי פיתוח ואכיפה, בתכניות הקודמות בהחלט נתנו גם רכבים, גם מפקחים, גם מצלמות.

דורית זיס: אבל יש כאן כמה סוגים שכל רשות יש לה את התפיסה שלה.

דורית זיס: יש רשויות שרוצות מערך אזורי שלאו דווקא יהיה קשור לראש הרשות, ואנחנו רואים את העבודה היפה בנגב, בייחוד ברהט, בנושא הזה, ביחד עם האשכול, והרשות המקומית עושה שיתוף פעולה עם שני אשכולות - נגב מערבי ונגב מזרחי - בתחום האכיפה ובהחלט יש לזה תוצרים, ויש רשויות שאומרות: אנחנו רוצים אכיפה שלנו.

מנסור עבאס: אכיפה מקומית בחברה הערבית אף פעם לא תצליח, בואו נודה בזה.

דורית זיס: אבל יש רשויות שרוצות את זה.

מנסור עבאס: הם רוצים כדי לא ליישם את האכיפה הזאת, אנחנו יודעים.

מנסור עבאס: בתוך היישובים אי אפשר לעשות אכיפה מקומית, נקודה.

קריאה: ברהט המערך ישב קודם ברהט, ואחר כך עבר לתל אביב.

מנסור עבאס: עבר לאזורית.

מנסור עבאס: מתי התחיל לתפקד?

מנסור עבאס: כשעבר לאזורית.

מנסור עבאס: נראה לי ככה.

דורית זיס: אנחנו עד עכשיו הקשבנו לרשויות, מי שרצה כך ומי שרצה כך, ובמהלך תהליך שיתוף ציבור שתכף אני אגיע למה הוא יעשה, אנחנו נראה ונשמע מה הם המהלכים הנכונים.

מנסור עבאס: זה אחת הדוגמאות שצריך גם להתייחס לתרבות המקומית, לקשרים שיש בתוך היישובים והשכונות.

מנסור עבאס: אני חי את זה אצלי בכפר, אני חי את זה.

מנסור עבאס: ברגע שהאכיפה היא מקומית - - -

ג'מילה הרדל ואכים: אותה הבעיה קיימת בחברה היהודית.

ג'מילה הרדל ואכים: הבעיה של האכיפה היא ארצית, לא תרבותית.

ג'מילה הרדל ואכים: יש בעיה של אכיפה.

ג'מילה הרדל ואכים: במיוחד בתחום הסביבתי.

מנסור עבאס: אוקיי.

מנסור עבאס: יכול להיות מסיבות אחרות אבל לדעתי אצלנו מתקשרים, "איך הוא נותן לי דו"ח?

מנסור עבאס: " ומבטלים את זה.

דורית זיס: גם ביישובים עושים את זה.

מנסור עבאס: היה לי בן דוד שעובד באכיפה, ותמיד באים לאבא, המכובד של המשפחה.

מנסור עבאס: לא לראש העיר, לאבא.

מנסור עבאס: תגיד לאבא.

דורית זיס: אני בהחלט מסכימה איתך שהפיקוח האזורי עדיף במקרה הזה, ולכן בהחלט זה נעשה, ונעשה בצורה יפה ואנחנו מימנו את הפיקוח האזורי.

מנסור עבאס: דורית, אני קיבלתי עכשיו הערה.

מנסור עבאס: אני מוכן לשמוע גם שלוש שעות פה, אין לי בעיה, אבל אנחנו רוצים לתת לדוברים, למרות שמה שאת מציגה זה ממש נוגע לעניין, וממפה ומאזן.

דורית זיס: אני רוצה רק לעבור ברשות

דורית זיס: כם שקף אחד על העקרונות, ואז בקצרה את העקרונות.

דורית זיס: קודם כל תהליך שיתוף ציבור, העצמת היכולות של הרשויות, גם האנשים הקיימים וגם להביא אנשים מבחוץ.

דורית זיס: שיפור השירות הניתן לתושב, כל המדדים שאנחנו רוצים לבנות הם בראי התושב.

דורית זיס: איך השתנה השירות לתושב.

דורית זיס: הגברת הפיקוח והאכיפה בתחום הגנת הסביבה, ממש נדרש, חיוני.

דורית זיס: עידוד המנהיגות המקומית, העלאת מודעות.

דורית זיס: הבטחת קיימות של הפעילות - כמו שאמרנו, כשהתכנית נגמרת הפעילות ממשיכה, והפתרונות הם גם למשק הפסולת וגם לשינוי אקלים בהתאם לאסטרטגיית המשרד, שאנחנו רוצים לעשות פה שוויון, שהחברה הערבית תקבל את אותו שירות שמקבל כלל הציבור.

דורית זיס: וברשות

דורית זיס: כם שקף אחד, שלבי המהלך.

דורית זיס: אנחנו בשלב התכנון שיהיה עד אמצע דצמבר.

דורית זיס: בשלב הזה מיפינו את אנשי המפתח, מיפינו את התכניות הקודמות.

דורית זיס: בשלב הבא יהיה מהלך של יציאה לציבור וגם שולחנות עגולים, ההיוועצות הרחבה, ונקבע בו את המדדים, נקבע בו מה תמונת העתיד, לאן אנחנו רוצים להגיע, ואחרי שנקבע לאן רוצים להגיע אנחנו נדבר בשלב התכניות על איך אנחנו מגיעים.

דורית זיס: נבנה צוותי עבודה שישתתפו בהם אנשים רבים שהם בעלי יכולות בתחומים האלה, וכל צוות ידון בנושא אחד ויגיד איך מגיעים.

דורית זיס: אחד הדברים שלמשל נצטרך לתת זה איך לתת את התמיכה שתהיה יעילה, שתהיה זמינה לרשות, שכל העיכובים בביצוע יהיו כמה שיותר נגישים לציבור, לרשויות מה שנקרא.

דורית זיס: אחרי שלב הצוותים, וגם באמצעו, אנחנו נצא לציבור בהיוועצות נוספת, לשקף להם את מה שאנחנו מציגים, בסוף התהליך הזה אנחנו נלך לשלב הכתיבה ואחר כך לשלב של היישום, כשבסוף חודש פברואר-מרץ, אנחנו כבר נצטרך להיות עם תכנית ולבנות תכנית יישום.

מנסור עבאס: אנחנו נעקוב אתכם.

מנסור עבאס: אנחנו מצפים לראות משנה סדורה במשרד לאיכות הסביבה, ממש איך מטפלים בנושא, כי האזרח בסופו של דבר רואה את זה.

מנסור עבאס: למעשה הנושא הראשון שבו האזרח ירגיש שינוי מהכיוון הזה - איכות הסביבה והנקיון ברחובות, בבתים, ביישובים, במרחב הבין יישובי.

מנסור עבאס: יש לי נטייה לחשוב שאנחנו צריכים להתקדם, כמו שהתקדמנו בנושא של משק המים, אל מעבר לשירות המקומי, למשהו שקשור לאשכולות או אולי תאגידים, כי חייבים לשפר את איכות השירות בנושא הזה, זה מאד קריטי.

מנסור עבאס: אני מאד מודה לך דורית, וגם לך אלעד.

מנסור עבאס: לאן אנחנו עוברים אמל?

מאזן גנאים: רק אם תרשה לי כבוד היו"ר, כי אני עם דורית עבדתי במשך עשר שנים.

מאזן גנאים: דורית, אני רוצה להגיד לך שנושא האשפה עדיין לוקה בחסר, אם זו הפסולת הרטובה ואם זו הפסולת היבשה, ומי כמוני נלחם בזה יחד איתך.

מאזן גנאים: למשל בסכנין ובעראבה, עד היום אנחנו רבים על אותו מטרד או מפגע סביבתי.

מאזן גנאים: תחנות המעבר, לצערי אם את עוברת משם, כל אחד מאיתנו מתבייש.

מאזן גנאים: והרבה אנשים לוקחים את זה וזורקים בין מטעי הזיתים, ומי שמשלם את המחיר זה התושבים, שממש מריחים את הריח הבלתי יאומן.

מאזן גנאים: אני באופן אישי הייתי עם חבריי ראשי הרשות, כשביקרנו בגרמניה לראות מפעלים מודרניים - איך בונים אותם, איך מוציאים מהם זהב - גז, חשמל, כל מיני דברים.

מאזן גנאים: אז דובר שיקומו מפעלים חדשים, אם זה בצפון ואם זה במרכז.

מאזן גנאים: ועדיין המפעלים האלה לא קמו.

דורית זיס: חלקית התחילו לקום, באעבלין למשל יש כבר מפעל עובד, מקימים בעברון, יש כבר הקמה של מפעלים.

דורית זיס: אבל בהחלט המטרה שלנו היא להקים מפעלים מתקדמים.

דורית זיס: קרן הניקיון מממנת את זה, ובהחלט בכל פגישה שלנו עם ראשי הרשויות אנחנו קוראים להם: בואו תאפשרו בשטחים שלכם להקים את המפעלים המתקדמים האלה.

דורית זיס: זה גם עבודה, זה גם פתרון סביבתי.

דורית זיס: היום אנחנו מחפשים אתרים לטיפול בפסולת גושית, פסולת בניין, פסולת אורגנית, מתקני מיון גם במקומות מסוימים עדיין חסרים.

רות וסרמן לנדה: מה החסמים לזה?

דורית זיס: בעיקר איתור מקום.

דורית זיס: וגם הנוהג ,Nimby של "לא אצלי".

מאזן גנאים: וגם נושא התקינה הוא לוקה בחסר בחברה הערבית.

מאזן גנאים: כמו שאמר ד"ר מנסור, היום מפקח אחד נגיד על עיר שלמה, הוא לא יכול לפקח.

מאזן גנאים: אז אנשים לוקחים את החוק לידיים לצערי.

מאזן גנאים: רואים את מטעי הזיתים, שאנחנו רוצים לראות אותם ירוקים ועם אוויר נקי, מלאים בפסולת רטובה, יבשה וכל הדברים האלה, ואני אומר לך באופן אישי כראש רשות, כאדם, כאזרח - מתבייש במה שקורה.

מאזן גנאים: ולכן אני מצפה מכם באמת לתת יותר היגיינה, יותר אכיפה, חינוך זה דבר בסיסי, אבל מצד שני נושא האכיפה והתקינה ולתת יותר משאבים, למשל כמו שהזכרתי לך את סכנין ועראבה, שעד היום אנחנו רבים על תחנת מעבר שהיא מוזנחת ברמה שקשה לתאר.

מאזן גנאים: עראבה אומרים זה שלנו, סכנין אומרת זה שלנו, ובסופו של דבר אותו אדם שהולך עם משאית או עם טרקטור רואה רק את המטע הראשון והופך שם את האשפה, בין אם זו פסולת רטובה או יבשה, לצערי.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לשאול שאלה ברשותכם.

רות וסרמן לנדה: הרי ברשות מקומית כלשהו, סתם דוגמא, עמק חפר כמשל.

רות וסרמן לנדה: מועצה אזורית.

רות וסרמן לנדה: אם אדם מוציא את הענפים או הזבל או לא משנה מה ביום שהוא לא היום הרלוונטי, הוא באופן מפורש ללא עוררין מקבל דו"ח.

רות וסרמן לנדה: ואם הוא לא משלם, הדו"ח צומח.

רות וסרמן לנדה: אז אני מסכימה עם מה שהיו"ר אמר, שיש בעיה עם אכיפה מקומית.

רות וסרמן לנדה: יש בעייתיות, יש קשרי משפחה, יש עם זה בעייתיות, היא בעייתיות אינהרנטית.

רות וסרמן לנדה: אפשר לטמון את הראש בחול, אבל היא קיימת.

רות וסרמן לנדה: והשאלה אם אפשר לאכוף, כי אכיפה, ובסוף סנקציות כלכליות, אין מה לעשות, הן עושות את העבודה.

רות וסרמן לנדה: בן אדם לא רוצה לשלם כסף על אוויר.

רות וסרמן לנדה: איך מתמודדים עם הדבר הזה?

רות וסרמן לנדה: זה לא משהו חדש.

אלעד עמיחי: אני אתייחס, אני חושב שהיו"ר הזכיר את זה כמה פעמים.

אלעד עמיחי: יש פה גם עניין כלכלי וגם עניין נוסף.

אלעד עמיחי: בסוף, יישובים במרחב העמק, למרות שסכנין ועראבה כבר גדולות, ערים, ועדיין - יש יתרון לגודל בטיפול בפסולת.

אלעד עמיחי: התשתית עולה כסף, וצריך יזמות שמשקיעה לא מעט כסף.

אלעד עמיחי: קרן הנקיון מסייעת בלא מעט, אבל כדי להקים, חומר הגלם של המפעל הוא פסולת.

אלעד עמיחי: הוא צריך להביא את זה, בעיר כמו תל אביב או ירושלים לא חסר פסולת, אבל כשצריך להביא קצת מפה וקצת מפה, לא בטוח.

אלעד עמיחי: ולכן להתארגנות האזורית לאשכול שמעגן כמה רשויות ומבטיח זרם פסולת יציב, וגם יכול לעשות את אותה אכיפה שאת מדברת עליה, גם ברמה הביתית, אז פה יש יתרון גדול להתארגנות האזורית, שגם יוצר בסיס כלכלי וגם מתגבר על קשיים מקומיים מבחינת הניתוק בין בעלי התפקידים המקומיים לאכיפה.

רות וסרמן לנדה: אז אני רוצה לשאול ברשותך, נניח במקום כמו סכנין, לאן הזבל או הפסולת בעצם מגיעה בסופו של דבר?

רות וסרמן לנדה: מה המקום האזורי הקרוב ביותר הרלוונטי שהפסולת משונעת אליו?

מאזן גנאים: אז יש בטורעאן או באעבלין לצערי.

מאזן גנאים: אבל אנשים במקום לשלם כמו שאמרת, אמרת משפט מאד חשוב, אנשים לא רוצים לשלם, אז רואים את ה"מִזְבָּלֵה" הראשונה, תסלחו לי על הביטוי, ו - - -

רות וסרמן לנדה: רגע, מי לא רוצה לשלם?

רות וסרמן לנדה: אני מנסה פשוט להבין מה הבעיה.

רות וסרמן לנדה: בן אדם אמור לזרוק באעבלין אם הוא גר בסכנין?

דורית זיס: לא לא, אוספים לו.

דורית זיס: דווקא בסכנין אוספים, הקבלן אוסף.

רות וסרמן לנדה: רגע, הקבלן שהוא גורם ביצוע של הרשות המקומית אוסף מהפרט, ובמקום להביא את זה לאעבלין הוא זורק את זה במטע זיתים?

מאזן גנאים: לא הקבלן, אנשים פרטיים, אני אומר.

מאזן גנאים: אבל הבעיה היא בעיקר הפסולת היבשה.

דורית זיס: אני יכולה להגיד שמה שקורה זה שיש אנשים שנגיד משפצים, או שיש חתונה - -

מאזן גנאים: או רהיטים שהוא רוצה לזרוק, כמו מקרר.

דורית זיס: - - או מקרר.

דורית זיס: הוא לא רוצה לחכות שיבואו לאסוף, לכל אחד יש היום טנדר או טרקטור ועגלה, ואז הם נוסעים לשטח הפתוח ושופכים, הם לא מחכים.

דורית זיס: דווקא בסכנין כן באים לאסוף מהבתים, אבל יש יישובים שאין איסוף מהבתים.

רות וסרמן לנדה: אז רק שאלה אחת אחרונה.

רות וסרמן לנדה: זה שבן אדם זורק רהיטים, אוקיי אני מבינה.

מנסור עבאס: לא מבינה.

רות וסרמן לנדה: לא, לא מבינה, אבל המוח שלי עוד יכול איכשהו לעכל את זה.

רות וסרמן לנדה: אבל כשאוספים נגיד פסולת מכל מיני בתים, קבלן המשנה, זאת אומרת מישהו שעובד בשביל הרשות המקומית, נכון?

רות וסרמן לנדה: איסוף זבל זה רשות מקומית?

מופיד מרעי: זה מורכב.

דורית זיס: אז זה מגיע לייעודו ברוב המקרים.

דורית זיס: גם פה יש עבריינות שתפסנו קבלנים, זה משהו אחר.

רות וסרמן לנדה: הבעיה היא פסולת יבשה?

דורית זיס: הבעיה היא פסולת יבשה, בניין, תעשייתית ופסדים.

דורית זיס: פסדים, בייחוד סביב החגים, היא בעיה.

מנסור עבאס: אני רוצה להשלים את התמונה עם משרד הפנים כי דיברנו על זה, ואז משרד החקלאות, ואז משרדים נוספים.

מנסור עבאס: אז נשלים את התמונה עם משרדי הממשלה.

רנאא' מחאג'נה יונס: ברשותך אני רוצה להוסיף משהו בהמשך לזה.

רנאא' מחאג'נה יונס: אני רנאא' מחאג'נה יונס ממשרד הבריאות, מפקחת ארצית לתזונה בעולם הערבי.

רנאא' מחאג'נה יונס: כל הזמן אנחנו מדברים על הפסולת היבשה, אבל לצערנו הרב, במיוחד באוכלוסייה הערבית, יש בזבוז מזון אדיר.

רנאא' מחאג'נה יונס: זו תופעה הקיימת בכל העולם, גם בארץ, אבל במיוחד באוכלוסייה הערבית.

רנאא' מחאג'נה יונס: זה מתחבר לערך החברתי-כלכלי, וגם עלויות, וכל ההיבטים הסביבתיים סביב שרשרת המזון, ואנחנו יודעים ששרשרת המזון מהייצור ועד שמגיע לצרכן, ועד שלצערנו הרב המזון המבוזבז מגיע בסוף לפסולת, להטמנה.

רנאא' מחאג'נה יונס: זה הרבה אנרגיה, מים ועלויות, ויש פה גם את ההיבט החברתי הכלכלי, והחברתי הערכי יותר, שבמקביל אנחנו יודעים שבמיוחד באוכלוסייה הערבית יש לנו אי בטחון תזונתי אדיר, גבוה מאד.

רנאא' מחאג'נה יונס: אז יש פה שני דברים שהם אחד נגד השני ואנחנו לא מתייחסים אליהם, אז חשוב מאד גם בהיבטים הסביבתיים להתייחס לפסולת רטובה בתחום המזון המבוזבז.

מנסור עבאס: זה לא רק בבתים.

ג'מילה הרדל ואכים: זה בצמוד לחגים, אירועים, מסעדות, אירועי שמחה.

מנסור עבאס: למסעדות.

מנסור עבאס: אנחנו מתחננים, למה לשים את כל זה?

ג'מילה הרדל ואכים: אני מתחברת מאד למה שדורית הציגה לגבי המנהיגות.

ג'מילה הרדל ואכים: זה דורש הרבה מנהיגות, חינוך והסברה.

מנסור עבאס: זה היבט מאד חשוב.

מנסור עבאס: חשבתי שתתייחסי גם להיבט של פסולת רפואית, מהמרפאות וכו'.

דורית זיס: זה יותר מסודר, כי זה דרך קופת חולים.

מאזן גנאים: זה יותר עדין.

מופיד מרעי: זה יותר מסודר לדעתי.

מופיד מרעי: כל הנושא של החומרים המסוכנים והציוד הרפואי, יש תהליך שזה מטופל.

מופיד מרעי: ואם אפשר לשאול שאלה את דורית זיס, כי עבדנו ביחד ולא מעט.

מופיד מרעי: לזכותם ייאמר שהובילו ביישובים שלנו תכניות, השקיעו הרבה מאד כסף, לנקיון הסביבה.

מופיד מרעי: אנחנו עשינו את זה ביישובים, ואני יכול להעיד על זה.

מופיד מרעי: איפה הנושא הזה עומד? זה ירד?

מופיד מרעי: זה ברגרסיה?

מופיד מרעי: זה מתקדם?

מופיד מרעי: זה משהו שהצליח וצריך להעצים אותו?

מופיד מרעי: יכול להיות שעכשיו אתם, המשרד לאיכות הסביבה והיישובים והרשויות הערביות, צריכים עוד יותר תקציב דווקא עכשיו, בתכניות הכלכליות לכל המגזרים, לבוא ולשים יותר כסף בנושאי הפינוי וטיפול באיכות הסביבה כי זה הצליח, ומה שמצליח - בואו תעשו את זה גם.

דורית זיס: הבעיה היא השוטף.

דורית זיס: אתה יודע שכשאוספים יותר פסולת זה עולה יותר לרשויות, והרבה רשויות לא עומדות בשוטף הזה, ואז מתחילות לחזור חזרה ולא לאסוף פסולת גושית שלוש פעמים או כמה פעמים שצריך בשבוע, אלא רק פעם אחת, ואז לא כל יישוב.

דורית זיס: יש נסיגה בדבר הזה.

מופיד מרעי: לא טוב, לא טוב.

דורית זיס: נכון.

דורית זיס: ולכן עכשיו אחד העקרונות ששמנו – ליצור מנגנונים שיאפשרו שזה יהיה לאורך זמן וגם לחשוב איך מסייעים לרשויות בתקציב הולם ושישקף את העלויות בפסולת, כי תקציב הרשויות לא משקף את הטיפול האמיתי בפסולת.

מופיד מרעי: תודה.

מנסור עבאס: משרד הפנים בבקשה.

שגיא גנות-שחר: בוקר טוב, אדוני היו"ר וחברי הוועדה.

שגיא גנות-שחר: שמי שגיא גנות שחר, אני מנהל תחום פיתוח אזורי במשרד הפנים, ולמרות שאנחנו לא הרגולטור של נושא הפסולת, יש לנו שיתוף פעולה מאד פורה עם המשרד להגנת הסביבה, אלעד, דורית וכל הצוות.

שגיא גנות-שחר: גם כי זה נתח מאד משמעותי מהפעילות של הרשויות, מהתקציב של הרשויות, כמובן קריטי לחוסן הפיננסי שלהם.

שגיא גנות-שחר: אבל גם בגלל שאנחנו מכירים את התפקיד ההולך וגובר של שלטון מקומי במענה לסוגיות לאומיות, גם נושא איכות הסביבה ושינויי האקלים כמובן.

שגיא גנות-שחר: ואנחנו מגיעים לנושא הזה מהפרספקטיבה של אזוריות שהוזכרה פה לא מעט, ובפרט מהפרספקטיבה של האשכולות האזוריים.

שגיא גנות-שחר: רק ממש בקצרה רקע - היום אנחנו על 11 אשכולות, קרוב ל- 60% מהרשויות במדינה, כ- 30% מהאוכלוסייה.

שגיא גנות-שחר: ספציפית בחברה הערבית, מגזר בדואי – דרוזי – צ'רקסי, 70% מהרשויות הן באשכולות ושואפים בשנתיים הקרובות לצרף עוד, ונכנסים להרבה מאד תחומים ובראשם התחום הזה, מתוך תפיסה קודם כל של התייעלות ושיפור השירות לתושב, ומנגד הסדרה וחיזוק המנהל התקין, כולל סוגיות האכיפה שנזכרו.

שגיא גנות-שחר: באמת אחת הפעילויות הכי משמעותיות של האשכולות היום היא נושא איסוף ופינוי פסולת.

שגיא גנות-שחר: בעצם מ- 2016, 2017 קרן הניקיון הקצתה סכום של למעלה מ- 300 מיליון שקל להקים מערכי איסוף ופינוי פסולת מעורבת וגושית.

שגיא גנות-שחר: זה נותן לנו איגום משאבים, יתרון לגודל, וגם העלאת רמת הפיקוח על הקבלנים, לצמצם תופעה של השלכת פסולת בשטחים פתוחים.

שגיא גנות-שחר: ומהבדיקה שדורית הזכירה קודם, שעשינו באזור הגליל המזרחי והגולן, בממוצע האשכול חסך כ- 20% מעלות פינויי פסולת, מאד משמעותי, וברשויות המיעוטים אפילו עוד יותר.

שגיא גנות-שחר: נניח בעין קיניא, צפון רמת הגולן, החיסכון מגיע גם ל- 50%.

שגיא גנות-שחר: עוד פרוייקט מאד משמעותי שאנחנו עושים נוגע לאשכול בית הכרם, דיר אל אסד, בענה, נחף, ראמה ומג'ד אל-כרום, לצד שתי רשויות יהודיות.

שגיא גנות-שחר: ובעצם מה שקרה, ברגע שהאשכול נכנס לשירות פינויי פסולת הסטנדרט עלה מאד, עזר לצמצם את השלכת הפסולת בשטחים פתוחים - מפגעי פסולת, אבל גם העלה את העלות של השירות.

שגיא גנות-שחר: ולכן בשיתוף פעולה משרדי הפנים והאוצר תמכו לפרק זמן מוגבל בדלתא שנבעה מהעלאת עלות השירות, שמח מאד לציין שלמרות שהתכנית הזאת מסתיימת השנה, מלבד רשות אחת שהחליטה לצאת מהשירות כל שאר הרשויות ממשיכות.

מנסור עבאס: איזה רשות החליטה לצאת?

שגיא גנות-שחר: אני לא זוכר, נחף לדעתי.

דורית זיס: נחף.

דורית זיס: יש לנחף חשב מלווה, והוא החליט מטעמי תקציב לצאת מהשירות.

שגיא גנות-שחר: בסופו של דבר מדובר פה בסיפור הצלחה כי הרשויות התרגלו, התושבים התרגלו לסטנדרט יותר גבוה, ומצאו את הדרך לממן את זה גם בהמשך.

שגיא גנות-שחר: והמודל הזה שבעצם הממשלה נכנסת, עוזרת להשביח שירותים בסיוע שהוא קצוב בזמן, מודל של מצ'ינג פוחת, ובסוף יוצאת מהסיפור הזה, זה משהו שאפשר ללמוד אותו גם במקומות אחרים וגם לאזורים אחרים.

ג'מילה הרדל ואכים: מתי היית בבקעת בית הכרם פעם אחרונה?

ג'מילה הרדל ואכים: ביישובים?

שגיא גנות-שחר: אני לצערי לאחרונה לא הייתי.

ג'מילה הרדל ואכים: אז אני גרה שם.

ג'מילה הרדל ואכים: הצלחה זה לא, ממש לא.

ג'מילה הרדל ואכים: אני גרה באחד היישובים האלה.

ג'מילה הרדל ואכים: ערימות הפסולת השרופות באופן יומיומי קורות שם, אף אחת מהרשויות האלה לא ממש עובדת בצורה מסודרת עם האשכול.

ג'מילה הרדל ואכים: הרשות שבה אני גרה, ראמה, נמצאת באשכול רק באופן רשמי, על הנייר.

ג'מילה הרדל ואכים: היא לא עובדת עם האשכול באף מכרז, חוץ מלפעמים אולי איזה מבצע נקיון פה ושם.

ג'מילה הרדל ואכים: תחנת מעבר שקיימת עשרים שנה ליד ראמה, שנמצאת באשכול כבר חמש שנים, נשרפת כל שבוע ומזהמת את כל האזור.

ג'מילה הרדל ואכים: אז אל תגיד לי "סיפורי הצלחה", אנחנו חיים שם.

ג'מילה הרדל ואכים: התכניות האלה וכל הסיסמאות האלה הן על הנייר.

מנסור עבאס: אוקיי, תודה לך, ג'מילי.

מנסור עבאס: שגיא, אתה תשלים את התמונה.

מנסור עבאס: חברים, אנחנו מוגבלים בזמן, חייבים לסיים.

מנסור עבאס: יש וועדה שמתכנסת פה אחרי שאנחנו מסיימים, בשתים עשרה.

מנסור עבאס: בבקשה תשלים, ואחר כך ניתן לך ג'מילי.

שגיא גנות-שחר: אז אני אסיים עוד כמה נקודות, אני רק אגיד שהמנהלת הקודמת, שניהלה עד לפני שבועיים את כל נושא האשכולות, היא גם תושבת ראמה, אז לדעתי היא תחלוק על חלק מהנקודות.

שגיא גנות-שחר: לגבי אכיפה סביבתית הקמנו השנה, גם בסיוע של המשרד להגנת הסביבה, מערכי אכיפה גם באשכול בית הכרם וגם משותף לאשכולות נגב מזרחי ומערבי כפי שהוזכר.

שגיא גנות-שחר: יש לנו חסם משפטי שאנחנו פועלים לפתור אותו שמונע הפעלה מלאה של המערכים האלה, אבל בגדול אנחנו מתקדמים שם.

שגיא גנות-שחר: ברור לנו שזה נושא רגיש, שיש פה את הדינמיקה מול השטח, מול הרשות המקומית, אבל זה בהחלט משהו שאנחנו שמים אליו לב וזה מאד משמעותי כמובן בהעלאת סטנדרט הניקיון בשטחים פתוחים.

שגיא גנות-שחר: ורק לסיום הדברים, באמת אנחנו בתקופה מאד משמעותית.

שגיא גנות-שחר: גם כניסה של אסטרטגיה חדשה של המשרד להגנת הסביבה לטיפול בפסולת, וכמובן תכנית תקאדום, והמטרה שלנו בתקופה הקרובה היא לעבוד ביחד עם המשרד להגנת הסביבה, ביחד עם האשכולות ועם הרשויות, כדי להבין איך אנחנו גם עונים על הצרכים של הרשויות, מבינים את הצרכים של השטח, את החסמים, מטפלים בכל הסוגיות: איסוף, פינוי, פתרונות קצה, חינוך והסברה וכמובן שינויי אקלים, אפשר לדבר על זה בהרחבה גם בהזדמנות אחרת.

שגיא גנות-שחר: המטרה בסוף היא להעלות איכות חיים של תושבים ואת איכות השירותים המוניציפליים, ושוב, הפרספקטיבה שלנו היא ששיתופי פעולה בין רשויות והסוגיה האזורית זו הדרך לפתור את זה.

מנסור עבאס: אוקיי, יש לי שתי הערות.

מנסור עבאס: אחת, יש לנו את התקציב של תכנית תקאדום של המשרד להגנת הסביבה, 550 מיליון ש"ח.

מנסור עבאס: יש תוספת תקציבית של הרשויות המקומיות כחלק ממענק האיזון, אחרי תיקון העיוותים, של 200 מיליון ש"ח.

מנסור עבאס: אני מתחיל לחשוב האם אנחנו יכולים להתייחס לשירות הזה של איסוף פסולת וכל מה שמתלווה אליו, כל המערך הזה, בדומה למשל למערך החינוך, שם תקציב החינוך ברשויות המקומיות מופרד, אי אפשר לגעת בו, ויש לו מסלול מיוחד שהתלמידים, הילדים שלנו, יזכו לחינוך, לבתי ספר מתפקדים וכולי וכולי.

מנסור עבאס: האם אנחנו יכולים ליצור מערך דומה בנושא של איכות הסביבה?

מנסור עבאס: כי זה בנפשנו.

מנסור עבאס: זה השירות שהיום האזרח הערבי וכל אזרח דורש.

מנסור עבאס: יש דבר כזה, אנחנו יכולים ליצור מודל כזה.

מנסור עבאס: דורית דיברה על כך שמנסים להעריך כמה באמת סל השירותים הזה של איכות הסביבה עולה.

מנסור עבאס: אנחנו יכולים באמת לקבוע סטנדרט מסויים ואז להגיד, התקציב הזה של ניקוי פסולת וכל המערך הזה הוא מופרד, ויש לו מסלול מיוחד, ואף אחד לא ייגע בתקציבים האלה?

שגיא גנות-שחר: קשה לי להתייחס לזה ככה בשלוף, היום עיקר התקציבים שמופנים לדבר הזה הם בעיקר מהמשרד להגנת הסביבה, ולכן התפקיד שלנו, לפחות בהיבטי פיתוח, זה להיות גורם שהוא מתווך.

קריאה: אבל מה עם השוטף?

שגיא גנות-שחר: הנושא של השוטף הוא מורכב.

שגיא גנות-שחר: יש פה מצד אחד ממשלה שמסיבות מובנות לא רוצה לקחת על עצמה את כל הדבר הזה בצורה שהיא open ended, מצד שני מצוקה אמיתית של הרשויות, ואנחנו מכירים את המצוקה של - - -

מנסור עבאס: לא, המצוקה היא לא של הרשויות.

מנסור עבאס: המצוקה היא של האזרחים.

גלעד שור: אם תרשה לי להתייחס, הנושא של סל שירותים מינימלי או סטנדרטי עלה כמה פעמים במשרד הפנים בעשור האחרון.

מופיד מרעי: מי אדוני?

גלעד שור: סליחה, גלעד שור מהאגף לפיתוח כלכלי חברתי בחברה הבדואית.

מנסור עבאס: רציתי לתת לך לדבר אבל התפרצת לדלת פתוחה.

גלעד שור: בנושא של סל שירותים סטנדרטי אני חושב שקראו לזה, היו כמה עבודות שנעשו גם במנהל שלטון מקומי במשרד הפנים, ותמיד הן נגנזו משיקולים גם משפטיים וגם תקציביים.

גלעד שור: ברגע שהממשלה תגדיר מה הסל המינימלי שכל רשות צריכה היא גם תהיה מחוייבת לספק אותו.

גלעד שור: מכל מיני סיבות, ברוב המשרדים התנגדו לזה, וגם המשרד להגנת הסביבה לא יתקצב פעילות כזו באופן קבוע.

גלעד שור: או כרגע זו המדיניות, יכול להיות שאתה אומר - צריך אולי להוביל לסל כזה, בין אם זה דרך משרד הפנים או דרך המשרד להגנת הסביבה.

מנסור עבאס: זה לא רק תקציב, כלומר אפשר למצוא מן משק סגור כזה, מוגן.

מנסור עבאס: שנוכל להבטיח שהמשאבים שמגיעים מכל הכיוונים, גם ממשרד לאיכות הסביבה, גם מכספי התמיכות של משרד הפנים שמתנקזים, העניין הוא שתמיד חסר לנו משאבים.

מנסור עבאס: הפוליטיקה מבוססת על זה שיש פחות משאבים ממה שצריך, ולכן הולכים על תעדופים.

מנסור עבאס: כמו שתעדפנו את נושא החינוך ואף אחד לא נוגע בזה, אז לתעדף את הנושא הזה, ולמצוא את המנגנון שבו נבטיח שהנושא הזה מטופל ברמה סבירה.

מאזן גנאים: לצבוע את הכסף כאילו.

רות וסרמן לנדה: במילים אחרות - יותר רגולציה, פחות מקומיות.

רות וסרמן לנדה: במילים פחות פוליטיקלי קורקט.

רות וסרמן לנדה: וזה נכון, זה לא מוכיח את עצמו.

רות וסרמן לנדה: זו בעיה אינהרנטית.

מאזן גנאים: כסף צבוע, כבוד היו"ר.

מופיד מרעי: אני חושב שזה נכון וזה אפשרי, כבוד היו"ר, אם יורשה לי.

מופיד מרעי: אני חושב שזה נכון, חשיבה מאד נכונה, זה אפשרי, אפשר ליצור מצב גם של נקיון וגם של אחזקה לאורך כל הזמן, במערכת אחידה, מפוקחת -כמובן דיברנו על פיקוח, ומתוקצבת.

מופיד מרעי: אז כסף יש, רצון יש, מה שנשאר זה באמת לבנות את המערכת, ואתם יודעים לעשות את המערכת הזאת, המשרד לאיכות הסביבה, אתם יודעים לבנות אותה.

דורית זיס: אנחנו בהחלט נעבוד על זה.

גלעד שור: אם תרשה לי עוד שתי התייחסויות ביחס ל - - -

מנסור עבאס: כן גלעד, תציג את עצמך שוב.

גלעד שור: שוב, גלעד שור מהאגף לפיתוח כלכלי חברתי בחברה הבדואית, האגף שמבטיח שלתכנית תקאדום לחברה הבדואית, תהיה תכף תכנית ממשלתית לחברה הבדואית בנגב, אני לא בטוח שנמצא לה שם קליט גם כן, אבל אם תציע נשמח לאמץ.

רות וסרמן לנדה: באיזה משרד?

גלעד שור: במשרד הרווחה.

גלעד שור: השאלה במקום, אנחנו פשוט זזנו כמה משרדים אז אני מציג את האגף.

גלעד שור: היום אנחנו במשרד הרווחה תחת השר מאיר כהן, מאד מוקדשים לנושא.

גלעד שור: אבל אני לא פועל בנושא רווחה בלבד, אנחנו פועלים על כל סקאלת הנושאים, בהקשר הזה אני מנהל תחום של שלטון מקומי ומשאבים.

גלעד שור: שני נושאים שהתייחסו אליהם ואני רוצה להרחיב טיפה.

גלעד שור: בסקירה של המרכז למחקר ומידע בהתחלה, לא התייחסו ל- 2397 אם אני לא טועה, זאת אומרת תכנית החומש הקודמת שלנו.

גלעד שור: אמנם היה בה רק תקציב של 12 מיליון ש"ח להגנת הסביבה, שלא נוצל ברובו, ההרשאות האחרונות יצאו ממש בסוף שנת 2020 אני חושב, ולא ינוצלו בגלל עניינים של הוראת השעה, שתכף אני אתייחס לנושאים האלה.

גלעד שור: מה שכן, במשרד הפנים או באמצעות משרד הפנים, הקצינו לרשויות תקציב גמיש של חצי מיליארד, וזה לא בגלל שאין צורך וביקוש, כי כל הרשויות החליטו בעצמן לטפל בנושא הזה, הן במערכי פינוי, הן בהצטיידויות וגם באכיפה.

גלעד שור: הזכרנו קודם את רהט, גם מערך האכיפה שהתחיל ברהט ועכשיו הפך להיות מערך אכיפה אזורי, הוא מתוקצב דרך משרד הפנים ולא דרך המשרד להגנת הסביבה, כי התקציבים שבהגנת הסביבה עדיין כלואים במשפך הזה שבין החלטות ממשלה שנגמרות והוראת שעה שצריך להאריך אותה.

גלעד שור: אז אני רוצה להתייחס ביחס לניצול התקציבי שהראו קודם, גם של כל ההחלטות הקודמות, במיוחד החלטות בדרום, מה שאני מכיר, אני לא מכיר את האחרות, אני לא יודע אם המצב דומה, יש פה איזה לופ שאנחנו נקלעים אליו שוב ושוב, וצריך לראות איך אנחנו נמנעים ממנו בתכנית הקרובה.

גלעד שור: איך בתכנית הקרובה אנחנו עכשיו נקצה את התקציבים ועד שנתקן את הוראת השעה של קרן הנקיון כדי להקצות את התקציבים בפועל, ההרשאות לא יסתיימו.

גלעד שור: כרגע המצב הוא שמוציאים הרשאה לשלושה חודשים כי תכף ייגמר התוקף, והרשות עוד לא מצליחה להתארגן בשלושה חודשים, ואז כבר מסתיימת לה ההתחייבות וממילא אין ניצול.

גלעד שור: זה מה שעומד מאחורי התמונה התקציבית שהראינו, לא בגלל שלא הגישו או שהרשויות לא מעוניינות לטפל.

גלעד שור: אני מאד מקווה בעניין הזה, ובטח עוד נדבר על זה, אנחנו כמו שאתה יודע מנסים לבנות עכשיו תכנית של החברה הבדואית בנפרד.

גלעד שור: אמנם החברה הערבית היא חברה אחת, אבל את הטיפולים והמענים, אנחנו חושבים שגם בנושא הזה, ובפרט בנושא הזה שהחברה הבדואית כן התחילה לעשות כל מיני צעדים והתקדמויות, כמו הקמת מערך אכיפה אזורי שכבר פועל - הבוקר שלחו לי את הדוח של 8,000 ₪ שקיבל קבלן בערערה בנגב.

גלעד שור: הם כבר התקדמו מצד אחד, מצד שני הבעיות שלהם הם בהיקפים אחרים לגמרי, כי הנגב הוא פח הזבל של כל המדינה, וגם הקבלנים מהצפון מגיעים לשם לשפוך שם את הפסולת שלהם.

גלעד שור: אנחנו רוצים ליצור מענה נפרד ושונה, כי אני חושב שאם אנחנו נטפל בחברה הערבית בכלל פה, הדיון פה ברובו, אמנם רהט הוזכרה, אבל הוא ברובו מתייחס לראמה ולבענה ולבקעת בית נטופה, נושאים חשובים, פשוט הנגב יישכח, ולכן הייתי רוצה שאנחנו - גם בעזרתכם - ניצור תכנית נפרדת לנגב.

גלעד שור: תודה.

מנסור עבאס: כמובן שתכנית תקדם היא בעצם תכנית אם, ממנה תיגזר גם תכנית לנגב, וגם לבדואים צפון ולערים המעורבות.

מנסור עבאס: אוקיי, בסדר.

מנסור עבאס: משרד החקלאות, ג'מאל מדלג' בבקשה.

מנסור עבאס: אבל חברים, יש לי רק חצי שעה, אתם משאירים לי חמש דקות לסכם ויש לכם 25 דקות.

מנסור עבאס: בואו ננסה לתחום את עצמנו ממש בכמה דקות.

מנסור עבאס: ממש להעלות את הנושאים, כדי שנוכל בהמשך לעקוב ולטפל בהם.

ג'מאל מדלג': אני אנסה לסיים את זה בשתי דקות.

ג'מאל מדלג': אני ג'מאל מדלג', מנהל תחום מיעוטים של משרד החקלאות.

ג'מאל מדלג': קודם כל אני גם מברך על קיום היום החשוב הזה.

ג'מאל מדלג': אני רוצה לפתוח בפניכם עוד אזור מפגע אחר בסביבה, והוא לא בתחום היישוב אלא מחוץ ליישוב, וזה התחום החקלאי.

ג'מאל מדלג': אני חושב שרוב המפגעים הסביבתיים קורים שם, ואני מאמין, וגם משרד החקלאות מאמין, שבשטח שהוא מעובד יש פחות פגיעה בסביבה.

ג'מאל מדלג': לכן כל פיתוח שהוא חקלאי, בסופו של יום תורם לאיכות הסביבה.

ג'מאל מדלג': אני רואה את הסביבה, היא לא רק אותה "מיזבלה" שקורית בין מטעי זיתים או במקום אחר, שאת זה אמרתי, אנחנו נמנע אם אנחנו נפתח את החקלאות, ואז אני הופך כל חקלאי להיות מפקח, מבחינתי שיגן וישמור על השטח.

ג'מאל מדלג': אבל יש לענף החקלאות בכלל תרומה אחרת והיא לא פחות חשובה.

ג'מאל מדלג': כל הנושא של הגנה, גם למנוע גזי חממה וגם כמובן התרומה האדירה של קיבוע הפחמן כתוצאה ממטעים.

ג'מאל מדלג': רק לסבר את האוזן, לכל דונם מטעים לקבע כטונה אחד של פחמן, שזה מאד מאד משמעותי.

ג'מאל מדלג': אם אנחנו מדברים על מגזר מיעוטים, אני לא יכול להפריד פה, כי הפגיעה באיכות הסביבה היא על-מגזרית, היא לא פגיעה במגזר זה או במגזר אחר.

ג'מאל מדלג': כי אם אני מגן על מי תהום ועל זיהום מי תהום בעזרת סילוק וטיפול בתוצרי לוואי חקלאיים כמו בתי בד למשל, שאנחנו עכשיו בעונה, זה דבר שאנחנו עשינו ועושים, יחד עם הגנת הסביבה ורשות המים, זה מאד מאד חשוב.

ג'מאל מדלג': נכון שתמיד אנחנו צריכים עוד ועוד תקציבים, אבל תקציבים זה לא הכל.

ג'מאל מדלג': אני חושב שאנחנו צריכים גם לייצר איזשהו מנגנון משולב עם כל משרדי הממשלה, שבבדיקת מיזמים כאלה ייבחן לא רק הפן הכלכלי או הפן התעסוקתי, אלא גם הפן הסביבתי, ואם היינו באמת שומרים על העיקרון הזה, היינו שומרים על הרבה שטחים ירוקים, שבסופו של יום הם תורמים גם להגנת הסביבה.

ג'מאל מדלג': אני בזה אסתפק, יש לנו כמובן עוד נתונים והרבה מה להגיד בעניין, נקווה שנעשה את זה בהזדמנויות אחרות.

מנסור עבאס: אנחנו נשמח לקבל מכם גם ניירות.

מנסור עבאס: רצית לדבר, בבקשה?

מנסור עבאס: תציג את עצמך.

אמיר וייס: בוקר טוב.

אמיר וייס: אמיר וייס, מנהל אגף מדיניות ממשלתית ברשות לפיתוח כלכלי מיעוטים.

אמיר וייס: שלוש הערות קצרות, גם הזמן קצר וגם דורית הציגה את זה בצורה כוללת וטובה ביותר.

אמיר וייס: קודם כל, בפרק של הגנת הסביבה, אנחנו עובדים ונעבוד בארבעה חודשים האלה בשיתוף פעולה מלא כדי לקדם את הדברים.

אמיר וייס: אני רוצה להדגיש, וגם אתה אמרת את זה היו"ר, כסף זה דבר חשוב אבל זה לא הדבר המרכזי, כסף לא תמיד הוא הבעיה.

אמיר וייס: הבעיה המרכזית מבחינתנו היא ליצור את הידע, היכולות וכח האדם המתאים ברשויות הערביות.

אמיר וייס: כי היום יש החלטת ממשלה, מחר בבוקר לא בטוח שתהיה החלטת ממשלה ולא בטוח שיהיה כסף, אבל ברגע שיהיה את החכות האלה, זה מבחינתנו הדבר החשוב.

אמיר וייס: זו נקודה ראשונה.

אמיר וייס: נקודה שנייה, חשוב במסגרת הזו לציין שכמו פרק הגנת הסביבה, שזה פרק חדש בהחלטה 550, יש פרק נוסף שגם הוא נוגע בצורה כזו או אחרת להחלטת הממשלה, זה פרק האנרגיה.

אמיר וייס: פרק האנרגיה, אנחנו עוסקים שם בנושא של התייעלות אנרגטית, אנרגיה סולארית, תחבורה ירוקה.

אמיר וייס: גם ידע ויכולות, שזה משהו שגם חופף ונוגע והוא לא פחות חשוב.

אמיר וייס: היקף של 100 מיליון ש"ח.

אמיר וייס: ונקודה שלישית, יהיו שיתופי פעולה, בגלל החפיפה.

אמיר וייס: אנחנו נעשה אותם ביחד עם משרד הגנת הסביבה, משרד האנרגיה ומשרד הפנים.

אמיר וייס: יש דברים כמו שאמרתי חופפים, יש תקציבים של מיסים והפיתוח הכלכלי במשרד הפנים, ומאיגום התקציבים, ופה יהיה אפשר לעשות משהו הרבה יותר גדול וכו'.

אמיר וייס: תודה.

אמיר וייס: תודה רבה לך.

אמיר וייס: יגאל ויינר מהשלטון המקומי נמצא איתנו בזום?

אמיר וייס: לא נמצא?

אמיר וייס: אוקיי, אז ג'מילי.

אמיר וייס: תציגי את עצמך ג'מילי.

ג'מילה הרדל ואכים: עו"ד גמילה הרדל ואכים, מנהלת עמותת אזרחים למען הסביבה.

ג'מילה הרדל ואכים: נעלה את המצגת – בעיקר כדי לראות כמה תמונות, אלה התמונות שאנחנו מקבלים באופן יומיומי בארגון שלנו, אנחנו ארגון שפועל באזור הגליל ובמפרץ חיפה כבר שלושים שנה בערך, ואני אישית נמצאת לא מעט שנים בארגון הזה וגם חיה בגליל.

ג'מילה הרדל ואכים: נולדתי בגליל, ואני חיה את המצב הזה.

מנסור עבאס: ג'מילה, האם הארגון הזה הוא כללי, לא מיוחד לחברה הערבית?

ג'מילה הרדל ואכים: יהודי-ערבי, אבל אנחנו ממוקדים יותר בשנים האחרונות בחברה הערבית.

ג'מילה הרדל ואכים: התמונות האלה זה המצב שאנחנו חיים בו, זה המצב שאנחנו רואים ומקבלים ברוב היישובים הערביים, אני לא רוצה להגיד בכולם, כי יש כמה, יש מיעוט של היישובים הערביים שהצליחו לשפר את המצב הסביבתי ולהשתלט על הבעיות, בעיקר של הפסולת, אבל לא רק.

ג'מילה הרדל ואכים: וחשוב לחדד, כשמדברים על איכות הסביבה זה לא רק בעיות של פסולת.

ג'מילה הרדל ואכים: אנחנו מאד רוצים כבר להתקדם מעבר לבעיות של הפסולת, אבל המצב לא נותן לנו לטפל בנושאים אחרים.

ג'מילה הרדל ואכים: אני רוצה להתייחס קודם כל לתכנית שהציג פה המשרד להגנת הסביבה, ויש לי המון כבוד לכל הצוות, גם במחוז צפון וגם במטה השרה להגנ"ס, ולכל העבודה שלהם, אבל מיליונים לא פותרים את הבעיות האלה, וגם לא פותרים ולא משנים מנגנון.

ג'מילה הרדל ואכים: כבר יצא לי להיות בדיונים כאלה בשנים האחרונות לא פעם אחת, והמצב לא משתנה אלא רק הולך ונהיה יותר גרוע, במיוחד בתחום הפסולת אבל לא רק.

ג'מילה הרדל ואכים: המיליונים האלה, אנחנו נשב פה בעוד חמש שנים, נעשה הערכה של התכנית, ונגלה שלא פתרנו שום בעיה לטווח הרחוק, זה מה שהיה ב"סביבה שווה", זה מה שהיה בתכניות אחרות.

ג'מילה הרדל ואכים: ראינו שב"סביבה שווה" חלק גדול מהתקציב לא נוצל, בטח לא בשנתיים האחרונות, וגם אחרי הניצול, אני לא יודעת אם נעשה איזשהו תהליך הערכה איך נוצלו התקציבים והאם היה שינוי לטווח הרחוק?

ג'מילה הרדל ואכים: ב- 90% מהרשויות המקומיות הכסף שנוצל, איפה שנוצל, לא נוצל באופן תקין.

ג'מילה הרדל ואכים: הרוב הלך ל - - -

מנסור עבאס: אתם יכולים להצביע בדיוק איפה נקודות הכשל?

מנסור עבאס: מה צריך לשנות?

ג'מילה הרדל ואכים: כן, אני יכולה להצביע.

ג'מילה הרדל ואכים: הנקודה הראשונה זה קודם כל הנושא של הניהול.

ג'מילה הרדל ואכים: אין לנו כח אדם בנושא סביבה ברשויות הערביות.

ג'מילה הרדל ואכים: ברוב הרשויות בקושי יש תברואן אחד שעובד כבר שלושים שנה, והוא מחלקת הסביבה.

ג'מילה הרדל ואכים: אין מחלקות סביבה ברוב הרשויות הערביות.

ג'מילה הרדל ואכים: אז גם אם ייתנו להם מיליארדים, אין מי שיעשה את העבודה, נקודה.

ג'מילה הרדל ואכים: ואם זה לא ישתנה ולא נטפל בזה מהשורש, לא יעזרו כל התכניות וכל המצגות היפות, זה לא יעזור.

ג'מילה הרדל ואכים: הנושא של הקהילתיות והעצמת מנהיגות זה לא חלק מתכנית ממשלתית, סליחה.

ג'מילה הרדל ואכים: זה התפקיד שלנו, אנחנו העמותות נעבוד עם הקהילה, נעצים את הקהילה ונעשה עבודה קהילתית.

ג'מילה הרדל ואכים: זה לא התפקיד של משרדי הממשלה, ולא תפקיד של תכניות ממשלתיות.

ג'מילה הרדל ואכים: תכניות ממשלתיות אמורות לעשות שינוי יסודי.

ג'מילה הרדל ואכים: התכנית הזאת לא עושה שינוי יסודי, היא פחות או יותר "קופי-פייסט" ממה שהיה קודם.

ג'מילה הרדל ואכים: הנקודה השנייה, כל שיטת השלטון, ואדוני התחלת לגעת בנושא של הבעייתיות בנושא, השלטון המרכזי במדינה אומר - כל הנושא הסביבתי הוא באחריות הרשות המקומית, השלטון המקומי.

ג'מילה הרדל ואכים: לא משנה אם זו עיריית הרצליה, תל אביב, או כפר ראמה או מע'אר בגליל.

ג'מילה הרדל ואכים: אותה אחריות, אותן סמכויות ואותן חובות חלות על שתי הרשויות, ו"תסתדרו".

ג'מילה הרדל ואכים: אתם תשיגו תקציבים, אתם תשיגו מכרזים עם הקבלנים, אתם תסתדרו, העיקר שהכל יהיה מסודר ויפה.

ג'מילה הרדל ואכים: וזה פשוט לא עובד.

ג'מילה הרדל ואכים: אז מה עשו?

ג'מילה הרדל ואכים: באו והקימו בשלב מסויים לפני כמה שנים איגודי ערים לאיכות הסביבה.

ג'מילה הרדל ואכים: אבל מה?

ג'מילה הרדל ואכים: לא עשו ממש חלוקה ברורה, על מה אחראית הרשות ועל מה אחראי האיגוד.

ג'מילה הרדל ואכים: ראו שזה לא עובד, אז באו ובנו עוד מנגנון מאד יפה על הנייר.

ג'מילה הרדל ואכים: מאד יפה המנגנון של האשכול.

מאזן גנאים: אז מה את מציעה, ג'מילה?

ג'מילה הרדל ואכים: אני אגיד מה אני מציעה.

ג'מילה הרדל ואכים: קודם כל, צריך להוסיף תקנים.

ג'מילה הרדל ואכים: כח אדם מקצועי ברשויות המקומיות הערביות.

ג'מילה הרדל ואכים: עוד לפני שמדברים על המנגנון ועל הרובד האזורי, ברשות המקומית עצמה צריך שיהיה כח אדם מקצועי, תקנים קבועים, לא יועצים שמקבלים מאה אלף ש"ח בשנה-שנתיים, יועץ תפעולי מה שנקרא, כמו שעשו ב"סביבה שווה", שלא ברור איזה יועצים נשכרו וכל הכסף נזרק לפח.

ג'מילה הרדל ואכים: עובדים קבועים שינהלו את הנושא הסביבתי ברשות המקומית.

ג'מילה הרדל ואכים: יש נושאים שכן עדיף לטפל בהם ברובד האזורי, במשותף, או במסגרת האשכולות או במסגרת היחידות הסביבתיות, כשרוב היחידות הסביבתיות בחברה הערבית כמעט ולא מתפקדות, חשוב לציין את זה.

ג'מילה הרדל ואכים: הן עדיין מתוקצבות, גם מתקציב המשרד וגם מתקציב הרשויות המקומיות.

ג'מילה הרדל ואכים: ברגע שרשות מצטרפת לאשכול או לאיגוד ערים, צריך פשוט להגדיר על מה אחראית הרשות, מה המשמעות.

ג'מילה הרדל ואכים: אם כפר ראמה או סאג'ור או נחף נכנס לאשכול, אין לו היום שום מסגרת ברורה, או התחייבות ברורה, איזה יחסים יש בינו לבין האשכול.

ג'מילה הרדל ואכים: הוא יכול להיות חבר באשכול, אבל לא לעבוד עם האשכול.

ג'מילה הרדל ואכים: צריך פשוט לעשות הסדרה של כל הנושא הזה, מי אחראי על מה.

ג'מילה הרדל ואכים: כשרשות נכנסת לגוף אזורי, מה יחסי הכוחות, איך חלוקת האחריות והסמכויות ביניהם.

ג'מילה הרדל ואכים: והנקודה השלישית זה הנושא של העבריינות.

ג'מילה הרדל ואכים: אני, להבדיל מדורית זיס, לא חושבת שרוב הבעיה בפסולת היא בגלל הדירות של התושבים.

ג'מילה הרדל ואכים: רוב הבעיות הגדולות, הכמויות הגדולות של הפסולת, מושלכות ע"י קבלנים.

ג'מילה הרדל ואכים: הקבלנים האלה מקבלים את כספי הארנונה שלנו, של התושבים, וכדי לחסוך לעצמם הם הולכים ומשליכים את זה, או שמעבירים את זה לתחנות מעבר לא חוקיות, ובסוף שורפים את זה.

ג'מילה הרדל ואכים: וכדי לנתק את הגורם הזה, את הקשר הבעייתי מאד בין העבריינות שהשתלטה על תחום הקבלנות, צריך סדרה של שינויים, לרבות תיקוני חקיקה, שאגב הצענו אותם, ואנחנו התחלנו לעבוד גם בכיוון הזה, כדי לנתק את הקשר הזה, שבו קבלן יכול פשוט לקחת את הפסולת, לשרוף אותה, שיתנהלו נגדו הליכים בבתי משפט, ולהמשיך ולזכות במכרזים של רשויות מקומיות.

מנסור עבאס: תודה ג'מילה.

מנסור עבאס: נשלים את התמונה עם כרמית דובנוב, היא נמצאת איתנו?

מופיד מרעי: אני יכול להתייחס במשפט לדברים של ג'מילה?

מנסור עבאס: אז חבר הכנסת מופיד מרעי, ואז יוסף אברמוביץ'.

מופיד מרעי: ג'מילה, אני רוצה להגיד לך משהו.

מופיד מרעי: גם מנסיון כראש רשות, גם כרשות בתוך אשכול גליל מערבי, במקרה הזה, חורפיש.

מופיד מרעי: התמונות האלה מדברות, זה מה שיש.

מופיד מרעי: זה מה שיש, כי בפועל זה עניין של תרבות, בסופו של דבר - של תרבות, ומונופול על פינוי האשפה.

מופיד מרעי: כשהאשכולות, מי דיבר קודם על פינוי אשפה אזורי, והתפיסה צריכה להיות אזורית, וחינוך לפינוי אשפה, ולא ללכת ולשפוך את הזבל שם, שלא יהיה מונופול על המזבלות.

מופיד מרעי: מה שקורה, שורפים את ה"מיזבלה", 5 דקות אחרי שמכבים את האש, מביאים את כיבוי אש, משלמים לו הרשות המקומית, אדוני היו"ר, משלמת גם לכיבוי אש כסף, עלות.

מופיד מרעי: אחרי איזה 5-10 דקות מגיעה המשאית עם מנוף כזה, לוקחת את הברזל, למה?

מופיד מרעי: כי צריכים למכור ברזל, אז לוקחים.

מופיד מרעי: זה "win-win", גם שורפים וגם מוכרים.

ג'מילה הרדל ואכים: אבל זה לא קשור לחינוך ולא לתרבות.

מופיד מרעי: זה כן קשור לחינוך.

ג'מילה הרדל ואכים: כי אותו בן אדם, כשיגור בעיר אחרת, יתנהג אחרת.

מופיד מרעי: כשאת דיברת אני הקשבתי, אז אני מבקש שתקשיבי, בסדר?

מופיד מרעי: אז אני אומר, העניין הוא בעיקרו בתרבות.

מופיד מרעי: הדבר השני, הנחלת מורשת של פינוי אשפה, אם זה אזורי על ידי אשכולות כן לאמץ את זה, חשוב מאד לעשות את זה בדרך הזו.

מופיד מרעי: אני חוזר ואומר, כל עוד אין לנו מנגנון שגם מטפל בבעיה עצמה, וגם מטפל בסימפטום העתידי, וגם מחנך, אז אנחנו לא נוכל להגיע.

מופיד מרעי: חייב להיות שילוב, והשילוב הזה הוא במנגנון שדיברתי עליו קודם.

מופיד מרעי: חברים, בואו נעשה בכל היישובים, אגב זה גם בשכונות של יישובים יהודיים, לא רק אצל הערבים, שהן נידחות, כאלה או אחרות.

מופיד מרעי: צריך ללכת לבנות מנגנון, ואני הצעתי, ואני אומר את זה לא בגלל שאני מחזיק מהמשרד לאיכות הסביבה, אתם אחראיים על זה - אתם צריכים להפעיל את זה.

מופיד מרעי: עוד עובד ברשות המקומית, אולי כן לשים לכל תחנת מעבר כזו, אנחנו קוראים לזה תחנת מעבר, ביידיש קוראים לזה " מִזְבָּלֵה", אז לכל תחנת מעבר כזו לשים שם שומר עם שער, אף אחד לא נכנס.

מופיד מרעי: אבל זה לא הכל.

דורית זיס: אז יזרקו ליד, אתה יודע, זה לא פותר את הבעיה.

מנסור עבאס: בסדר, אנחנו לא נמצה את כל ההיבטים של הדיון.

מנסור עבאס: אנחנו רוצים ללכת ליוסף, לקחת אתנחתא כזו.

יוסף אברמוביץ': תודה רבה כבוד היו"ר, חברי הכנסת, חבריי.

יוסף אברמוביץ': מישהו הזכיר אנרגיה, מברוק על הדיון ההיסטורי הזה, ו- as to follow-ups.

יוסף אברמוביץ': ישראל איבדה לאחרונה את אחד מנציגי הציבור החשובים של החברה הערבית, חה"כ ויו"ר ועד פנים וסביבה סעיד אלח'רומי ז"ל.

יוסף אברמוביץ': אלח'רומי התחיל להוביל פרוייקט חשוב, ששאף לייצר את המסגרת למימוש פוטנציאל האנרגיות המתחדשות בנגב, ביכולתן להניע מהלך כלכלי, חברתי ותעסוקתי חסר תקדים.

יוסף אברמוביץ': פרויקט תשתיתי מורחב כמו שדה סולארי בחברה הבדואית הוא כמעט בלתי אפשרי, שכן השקעה פרטית בחברה הבדואית כרוכה בסיכונים עסקיים.

יוסף אברמוביץ': אני יודע, כי אני היחיד שהצליח.

יוסף אברמוביץ': תמי, אני ואחרים חזרנו מגלזגו עם ראש הממשלה, שם הוא הבטיח אפס פליטות, בלי תכנית.

יוסף אברמוביץ': הוא לא יצליח אם הוא לא משתף את החברה הערבית, במיוחד הבדואים בדרום.

יוסף אברמוביץ': אנחנו מדינה דמוקרטית, רוצים להיות שוויונית, ו- 20% מאזרחינו הם ערביי ישראל, אבל יש רק שדה סולארי אחד, בתראבין.

יוסף אברמוביץ': 10 מגה וואט, 20 מיליון דולר של השקעה בלי גרוש מהמדינה, 100 עובדים במשך ההקמה, ו- 40 משפחות שמתפרנסות 20 שנה.

יוסף אברמוביץ': אז יש לנו 4 המלצות.

יוסף אברמוביץ': אחד, בגלל שב- 2030 25% מאזרחי מדינת ישראל יהיו ערביי ישראל, צריכים מכסה מיוחדת, ש- 25% מהחשמל של מדינת ישראל יבוא מערביי ישראל, ואז 5 מיליארד דולר מהמגזר הפרטי ייכנסו לחברה, הבדואית במיוחד, עם 10,000 מקומות עבודה.

רות וסרמן לנדה: אבל מה ההמלצה האופרטיבית פה?

יוסף אברמוביץ': צריך מכסה.

יוסף אברמוביץ': החלטת ממשלה למכסה מיוחדת לערביי ישראל, ש- 25% מייצור החשמל הסולארי יבוא מערביי ישראל.

מופיד מרעי: הסולארי?

מופיד מרעי: יש להם בכלל משטחים?

יוסף אברמוביץ': יש מספיק, עשינו את המיפוי.

מופיד מרעי: שטח מינהל או שטח פרטי?

יוסף אברמוביץ': גם וגם.

יוסף אברמוביץ': שוב, עשינו את זה אצל תראבין, זה הפיילוט.

יוסף אברמוביץ': אפשר, אם יש political will, רצון טוב, נוכל לגבש.

יוסף אברמוביץ': דבר שני, יש קואופרטיביים חקלאיים שצריכים לעשות דו-שימוש, אגרו-וולטאי, סולארי מעל, שינאביע מוביל, וזה דבר מצוין.

יוסף אברמוביץ': וצריך 5,000 דונם שהמדינה תשחרר לקואופרטיבים.

יוסף אברמוביץ': שלוש, יש 160 בתי ספר במדינת ישראל, בכפרים לא מוכרים, או בלי חשמל או עם גנרטורים.

יוסף אברמוביץ': מגוחך לגמרי, צריך עכשיו מהתקציב שאושר לעבור.

יוסף אברמוביץ': ודבר רביעי, טופס 4 בכפרים ערביים, צריך פטור מזה בשביל אנרגיה סולארית על הגג.

יוסף אברמוביץ': יש לנו הזדמנות היסטורית באמת להגשים את החזון של סעיד אלחרומי, זה יביא פיתוח כלכלי וזה יעזור למדינת ישראל בנושא האקלים.

יוסף אברמוביץ': תודה, שוכראן, אני מקווה שיהיה לנו מאמר משותף.

יוסף אברמוביץ': תודה.

מנסור עבאס: איש של חזון, יוסף.

מנסור עבאס: סיוון נמצאת איתנו?

שלומי טבצ'ניק: שלום, אני טבצ'ניק שלומי, אני אדבר במקום סיוון.

שלומי טבצ'ניק: אני תושב ערד מעמותת "רוצים לחיות בלי מכרות".

שלומי טבצ'ניק: אם הזכרת את סעיד אלחרומי ז"ל, חבר טוב, הוא היה אחד הפעילים הגדולים אצלנו בעמותה, והוא השאיר אחריו מורשת.

מנסור עבאס: אבל תציג את עצמך.

שלומי טבצ'ניק: הצגתי, אמרתי, טבצ'ניק שלומי, תושב ערד, נציג העמותה "רוצים לחיות בלי מכרות".

שלומי טבצ'ניק: אנחנו מתנגדים למכרה שרוצים להקים בשדה בריר בסמוך לערד, דבר שיסכן לא רק את תושבי ערד אלא את כל תושבי הפזורה, שמהם פשוט מתעלמים.

שלומי טבצ'ניק: באזור שדה בריר יש יישובים בדואים כמו אלפורעה, כמו אלזערורה, שפשוט מתעלמים מהם.

שלומי טבצ'ניק: פשוט צריך בשביל להקים מכרה לפנות אותם מהמקום בכח, כאילו הם לא קיימים, כדי להקים מכרה כדי שמשפחה אחת תתפרנס ממנו, תייצא פוספטים לחו"ל, וכמובן תסכן את כל הסביבה.

שלומי טבצ'ניק: כל מי שיושב בסביבה, באזור ערד, פשוט יחלה בסרטן, כי המכרה עצמו רווי באורניום.

שלומי טבצ'ניק: אם מדובר פה על נושאי סביבה והציבור הערבי, אין נושא שיותר כאוב מהנושא הזה.

שלומי טבצ'ניק: שפשוט מתעלמים מבריאות ציבור למען כסף, מתעלמים מאנשים שחיים שנים על גבי שנים במקום, הקימו שם בית ספר, מנסים להתפתח, מנסים להשתלב בחברה.

שלומי טבצ'ניק: פשוט מתעלמים מהם כאילו הם לא קיימים, לפנות אותם מהמקום.

שלומי טבצ'ניק: אני חושב שזה בושה, וזה אחד הדברים שהכי חרה לסעיד, ולצערי שבוע לפני שהוא נפטר זה אחד הנושאים שהוא העלה בוועדה, והוא רצה להילחם בזה.

שלומי טבצ'ניק: ואני מתרגש שאני מדבר עליו כי הוא באמת היה חבר קרוב.

שלומי טבצ'ניק: אני חושב שמוטל עליכם להמשיך את המורשת הזאת שלו, ולהתנגד בתוקף למכרה.

שלומי טבצ'ניק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה רבה לך, אנחנו קיבלנו את נייר העמדה שלכם.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן בנושא הזה בעמדה אחת, ואני חושב שגם משרדים חשובים בממשלה נגד המכרה הזה, ונמשיך עד שזה יירד מסדר היום.

מנסור עבאס: חברים, אני רוצה לסכם, אתם רוצים להוסיף משהו, חברי הכנסת?

מנסור עבאס: אז תודה רבה לכם, תודה רבה למשרד להגנת הסביבה, משרד הפנים, משרד הבריאות, כל המשרדים, גם לעמותות האזרחיות ולחברי הכנסת.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן בוועדה נמשיך לעקוב אחרי הנושא הזה.

מנסור עבאס: כמובן שחברנו ווליד טאהא עומד בראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, והוא שם נותן שירות לכל אזרחי המדינה, בוועדה הזאת ננסה יותר להתמקד באתגר של החברה הערבית בנושא הזה.

מנסור עבאס: אנחנו כמובן נעקוב עם המשרד להגנת הסביבה ובכלל עם הרשות לפיתוח כלכלי על גיבוש תכנית, ואני מתרשם שאנחנו לקראת משנה סדורה בנושא איכות הסביבה וכל התחום הזה לקראת חודש מרץ.

מנסור עבאס: כמובן דורשים לפעול כדי להסיר את כל החסמים העומדים בפני הניצול המלא של המשאבים, והחסמים שעומדים בפני החברה הערבית ביישובים השונים, כדי לזכות באיכות חיים ואיכות סביבה.

מנסור עבאס: הנושא שעלה בנושא של אשכולות, אני הלכתי אולי יותר מדי לנושא של תאגידים בדומה למה שקורה במשק המים, אבל לפחות בשלב הזה אנחנו כן רוצים לשקול קביעת מערך תקצוב נפרד לפינוי פסולת במסגרת משרד הפנים, המשרד להגנת הסביבה, הרשויות המקומיות, לאגם את כל המשאבים ולתת בסופו של דבר שירות לאזרח שדורש את השירות הזה.

מנסור עבאס: כמובן הנושא של הקצאת תקנים, לבחון את זה ואת התרומה של הקצאת התקנים לשיפור איכות השירות, אנחנו שמים את זה גם בדרישה לבחון את זה.

מנסור עבאס: יחסי הגומלין בין הרשויות המקומיות לבין האשכולות באזורים השונים, כדי שנוכל למצות את הפוטנציאל שיש בשיתוף הפעולה ברמת כל אשכול ואשכול, וגם לבחון את ההרחבה של האשכולות, אנחנו מבינים שאנחנו עומדים על 70%-60 מהיישובים שנמצאים במסגרת הזאת, ולא בטוח שכל אשכול גם נכנס לעניין של איכות הסביבה.

שגיא גנות-שחר: פועלים שכולם ייכנסו, ואנחנו גם בדרך לסכנין.

מנסור עבאס: אוקיי, רוצים לקדם את זה.

מנסור עבאס: ויש עוד נקודות, חברי הכנסת, שאתם רוצים להעלות?

מנסור עבאס: כמובן אנחנו מצטרפים ותומכים בנושא שמנסה לקדם חברנו יוסף בקשר לאנרגיה מתחדשת, ואני יודע שהוא פועל בתחום הזה ומנסה לקדם אותו במיוחד בנגב, ששם יש שטחים פתוחים ואפשר לקדם את הנושא של אנרגיה מתחדשת.

מופיד מרעי: ככל שהיישובים הערביים ייכנסו לאשכולות האזוריים, כך ייטב עם רמת השירות שלהם בכל התחומים, ובעיקר תחום איכות הסביבה.

מנסור עבאס: אז אנחנו רוצים תכנית ממש מעשית וסדורה, ולוח זמנים, איך אתם מתקדמים בנושא של האשכולות.

שגיא גנות-שחר: קיימת.

מנסור עבאס: אוקיי, אם נוכל לקבל את זה אודה לך.

מנסור עבאס: אנחנו מסיימים חברים, ואני נועל את הישיבה.

מנסור עבאס: תודה רבה לכם.