הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 21, 2021-11-23 12:00

עאידה תומא סלימאן: צהריים טובים לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, 23 בנובמבר 2021.

עאידה תומא סלימאן: הכנסת היום מציינת יום מיוחד למאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני יזמתי את היום הזה וקיבלתי את אישורה של נשיאות הכנסת כמו כל שנה לפני היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אמנם אנחנו עוסקות בנושא יום-יום.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא מגזימה כאשר אני אומרת "עוסקות בנושא יום-יום" כי בסופו של דבר גם כאשר אנחנו מדברות על אי שוויון באיזשהו תחום בחיים בין גברים לנשים אנחנו מדברות על השורש של האלימות המתחוללת נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: הרי אלימות נגד נשים זאת לא הבעיה, אלא אחת מתופעות הלוואי לבעיה האמיתית: חוסר השוויון ומבנה הכוחות הלא שוויוני בתוך החברה.

עאידה תומא סלימאן: בכל חברה אנושית שאני מכירה עד עכשיו בימים שלנו קיימת הבעיה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: מה שאנחנו מנסות לעשות זה הטיפול שאני הכי מכירה שעושה את ההבדל בין חברה לחברה.

עאידה תומא סלימאן: אם האלימות המגדרית קיימת בכל החברות האנושיות יש הבדל אחד בין מקום למקום או בין חברה לחברה: דבר ראשון זה איך החברה עצמה מתייחסת לנושא של אלימות – האם יש קבלה לאלימות?

עאידה תומא סלימאן: האם יש גינוי לאלימות?

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו מחנכים נגד אלימות נגד נשים ולמען שוויון מגדרי או לא?

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שעושה את ההבדל זה אחריות המדינה על הגנה וסיוע לנשים נפגעות אלימות אבל גם כן ענישה וטיפול בגברים אלימים.

עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר דיברנו על אחד הצדדים של אחריות המדינה בנושא, והתבשרנו ובישרנו לכלל הנשים אזרחיות מדינת ישראל שהממשלה החליטה לגשת ולבקש להצטרף לאמנת איסטנבול.

עאידה תומא סלימאן: זה צעד היסטורי שמחייב את המדינה ואת הממשלה לעמוד בסטנדרטים שקבעה אמנת איסטנבול.

עאידה תומא סלימאן: אבל הישיבה השנייה מדברת על ההבדל השני: איך החברה מקדמת מיזמים ופרויקטים ושוקדת על הפעילות של מיגור תופעת האלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכשחשבנו על הרעיון הזה רצינו לדבר על הדברים שפעם היה קשה לבצע – פעם להקים מקלט או מרכז סיוע זה היה מיזם מיוחד, זה היה פרויקט חדשני.

עאידה תומא סלימאן: הייתי שם בימים ההם.

עאידה תומא סלימאן: היום ביססנו את המקלטים, ביססנו את ההוסטלים ואת הסיוע דרך מרכזי הסיוע.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחפשות גם דרכים אחרות, מיזמים חדשים חדשניים שיש בהם גם כדי למגר את תופעת האלימות ולהיאבק בה, אבל יש בהם גם השינוי החברתי והתודעתי שאנחנו רוצים להחדיר לחברות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: זה הניסיון שלנו להביא בפניכם כוחות חדשים שהצטרפו למאבק שלנו, לא ה- usual suspects; לא תמיד רק ארגוני נשים וארגונים פמיניסטיים שעוסקים בדבר, אלא גם שותפים חדשים שמצטרפים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ננסה לחשוף אותם ולתת להם במה בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל, קודם כול, אי אפשר לברוח מהמציאות.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול צריך לדעת איפה אנחנו עומדות במצב האלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: מרכז המחקר והמידע שעזר לנו תמיד בנושא הזה הגיש אתמול את הדוח בנושא של המצב הנוכחי בעבירות מין, וגילינו שם תמונה מאוד עגומה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבקש מכם היום להגיש לנו את ריכוז הנתונים של אלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: ג'רי אלמו, בבקשה.

אורלי אלמגור לוטן: רק מילה אחת: יש פה נציגות של הממשלה, ובעבר בשנים קודמות הלנו, בין היתר, על כך שלא הצלחנו לקבל חלק מהנתונים או לא קיבלנו אותן בזמן, אז רק בשביל הפרוטוקול חשוב להגיד תודה גם למשטרה וגם לרווחה שהכול הועבר מבעוד מועד ובצורה ברורה, וזה מאוד סייע לנו לעשות את העבודה.

אורלי אלמגור לוטן: אז, תודה על זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אורלי ותודה על שיתוף הפעולה.

עאידה תומא סלימאן: בעבר זה היה מקשה עלינו רבות כשלא היינו מקבלות.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצטרפות שתי חברות כנסת בינתיים: חברת הכנסת יסמין פרידמן וחברת הכנסת גבי לסקי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, ג'רי.

ג'רי אלמו קפיטל: תודה רבה.

ג'רי אלמו קפיטל: אני ג'רי אלמו קפיטל ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

ג'רי אלמו קפיטל: הנתונים שיוצגו מתייחסים לשנת 2020 לעומת שנת 2019.

ג'רי אלמו קפיטל: כמו שכולנו יודעים שנת 2020 הייתה שנת קורונה, וכבר בתחילת המשבר הן במסמכים שאנחנו כתבנו ובאלה שגופים אחרים כתבו, הייתה עלייה באירועי אלימות בין בני זוג.

ג'רי אלמו קפיטל: במסמך שכתבנו עכשיו באשר לנתונים שקיבלנו ממשרד הרווחה וממשטרת ישראל אפשר לראות שאכן הייתה עלייה בשנת 2020 באירועי אלימות בין בני זוג.

ג'רי אלמו קפיטל: נתחיל לצלול לנתונים עצמם: בין השנים 2020-2016 מוצגים בתרשים כלל תיקי עבירות האלימות בין בני זוג, ומתוכם עבירות אלימות גופנית ואיומים בין בני זוג.

ג'רי אלמו קפיטל: ניתן לראות שבין השנים 2019-2016 יש עלייה מתונה הן בכלל העבירות בין בני זוג והן בעבירות אלימות גופנית ואיומים; ובין השנים 2020-2019 יש עלייה ניכרת יותר של כ-12% בכלל תיקי העבירות, וכ-11% בתיקי עבירות אלימות גופנית ואיומים.

ג'רי אלמו קפיטל: אנחנו נתמקד בשנת 2020.

ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 נפתחו בסך הכול כ-20,000 תיקים בגין אלימות בין בני זוג, וב-80% מהתיקים האלה נרשמה אישה קורבן.

ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו מפלחים את נתוני קורבנות הנשים לפי קבוצת אוכלוסייה אז אפשר לראות שב-78% מהתיקים הללו הקורבן הייתה אישה יהודייה ובכ-22% מהתיקים האישה הייתה לא יהודייה, לפי הגדרת המשטרה.

ג'רי אלמו קפיטל: חשוב לציין ששיעורן של הלא יהודיות הוא גבוה ביחס לשיעורן בכלל האוכלוסייה בגילים הרלוונטיים שב-2020 עמד על 19%; ובקרב היהודיות כ-25% מהקורבנות היו עולות חדשות.

ג'רי אלמו קפיטל: לפי הגדרת המשטרה, עולות הן מי שעלו לארץ החל משנת 1989.

ג'רי אלמו קפיטל: נתונים על אירועי רצח: בשנת 2020 נרצחו בסך הכול 147 בני אדם, מתוכם 119 גברים ו-26 נשים.

ג'רי אלמו קפיטל: אנחנו נתמקד היום בנשים.

ג'רי אלמו קפיטל: רק חשוב להבהיר לפני כן שהנתונים הופקו על-ידי שני מדורים שונים במשטרת ישראל, כך שבחלק מהמקרים הם לא מסתכמים.

ג'רי אלמו קפיטל: אנחנו נציג בהתחלה את הנתונים של שנת 2020 שכן הם נתונים מלאים, ולאחר מכן נציג את הנתונים עד 8 בנובמבר שנת 2021 שהם נתונים חלקיים, ולצערנו, היו עוד אירועי רצח שלא נכללו במסמך ובמצגת.

ג'רי אלמו קפיטל: גם חשוב לציין שאחרי שפרסמנו את המסמך קיבלנו כל מיני שאלות האם יש לנו רשימה שמית של הקורבנות.

ג'רי אלמו קפיטל: אז חשוב להדגיש שהנתונים במסמך מסתמכים על נתונים סטטיסטיים בלבד שקיבלנו ממשטרת ישראל כך שאין בידינו נתונים או רשימה שמית של הקורבנות.

ג'רי אלמו קפיטל: בהתייחס לשנת 2020 נרצחו בסך הכול, כמו שאמרתי קודם, 26 נשים, רובן, 15 נשים, הן ערביות ו-11 נשים יהודיות.

ג'רי אלמו קפיטל: בקרב היהודיות הרוב היו עולות – שמונה עולות מתוך 11 נשים.

ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו בוחנים את נתוני המשטרה על רצח נשים אפשר לראות שני "עולמות" נפרדים ביחס לרצח נשים ערביות ונשים יהודיות, וזה התחדד עוד יותר בשקופית הבאה כשנראה את הזיקה בין החשוד ברצח לבין הקורבן.

ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 רוב הנרצחות היהודיות נרצחו בידי חשוד שהיה בן הזוג שלהן בהווה או לשעבר; בקרב הערביות – שבע מתוך 15 נרצחות נרצחו בידי חשוד שזהותו לא ידועה למשטרה.

ג'רי אלמו קפיטל: זאת אומרת מדובר בתיקים שטרם פוענחו.

ג'רי אלמו קפיטל: שליש מהנרצחות הערביות החשוד ברצח היה בן הזוג שלהן.

ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2021 אנחנו רואים מגמה די דומה.

ג'רי אלמו קפיטל: נכון ל-8 בנובמבר 2021 נרצחו בסך-הכול 23 נשים, רובן, 11 נשים היו ערביות, תשע נשים יהודיות, ונוספה קבוצה של שלוש קורבנות רצח מקבוצת אוכלוסייה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו, נוספה עוד קורבן רצח אחרי שכתבתם את הדוח.

ג'רי אלמו קפיטל: נכון.

ג'רי אלמו קפיטל: רוב הנרצחות הערביות בשנת 2021 – 10 מתוך 11 נרצחות נרצחו על-ידי חשוד שזהותו אינה ידועה למשטרה; בקרב היהודיות אנחנו רואים שארבע מהן נרצחו בתוך המשפחה ועוד ארבע על-ידי בן הזוג.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזאת הגדרה חדשה שלא השתמשנו בה בעבר.

ג'רי אלמו קפיטל: איזו הגדרה, של "לא ידוע"?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: בעבר היינו אומרים שהרצח לא פוענח, היום אומרים: נרצחו על-ידי אדם שזהותו לא מוכרת.

אורלי אלמגור לוטן: האמת שבעבר היו שמים את שתי הקטגוריות הימניות יחד: זר וחשוד לא ידוע יחד, והמשטרה עשתה את ההפרדה של שניהם.

אורלי אלמגור לוטן: אצלנו הטרמינולוגיה הייתה - - - בשנים קודמות.

קריאה: מה הכוונה לזר?

אורלי אלמגור לוטן: מישהו שהוא לא אחת הקטגוריות האחרות.

עאידה תומא סלימאן: שהוא לא מתוך המשפחה, לא בן זוג.

ג'רי אלמו קפיטל: הוא כן ידוע.

ג'רי אלמו קפיטל: - - - לא יודעים במי מדובר, אבל הוא לא בן זוג ולא קרוב משפחה.

ג'רי אלמו קפיטל: אני אציין שמבין קורבנות הרצח ב-2021-2020 18% מהנשים הללו הגישו במשטרה תלונות בגין אלימות טרם הרצח.

עאידה תומא סלימאן: רק 18%?

עאידה תומא סלימאן: זאת ירידה ממה שהיה בעבר.

גבי לסקי: אז אולי זה טוב.

גבי לסקי: אם הגישו תלונות והצליחו לעשות משהו אז המספר ירד.

גבי לסקי: זה לא בהכרח שלא הגישו תלונות.

עאידה תומא סלימאן: זה נתון לכמה פרשנויות: גם אפשר שהאחרות שהגישו תלונות עצרו את התוקף והצליחו להגן עליהן או שנשים שנמצאות בסכנה גדולה הפסיקו להתלונן כי הרימו ידיים.

גבי לסקי: יש לך נתון כזה כדי להגיד לנו לאיזה כיוון זה הולך?

גבי לסקי: אם הגישו תלונות והגנו על האישה ועצרו את הפוגע או - -

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר.

עאידה תומא סלימאן: אף פעם לא תדעי מי הייתה מועמדת להיות הנרצחת.

גבי לסקי: אבל, נניח, נתונים לגבי נשים שהגישו תלונות שטופלו ואלה שלא טופלו?

עאידה תומא סלימאן: הם לא יגידו לך אף פעם שהתלונות לא טופלו.

עאידה תומא סלימאן: נכון?

אורלי אלמגור לוטן: לנו אין.

ג'רי אלמו קפיטל: נעבור לנתוני פרקליטות המדינה: בניגוד למשטרת ישראל בנתוני פרקליטות המדינה לא עושים הבחנה בין התיקים שנפתחו לפי רמת הקרבה בין החשוד לקורבן, לכן נתוני התיקים שהועברו אלינו מתייחסים לסעיפי עבירות ספציפיים בחוק העונשין שבהם הייתה זיקה של בני זוג.

ג'רי אלמו קפיטל: לדוגמה: תקיפה וגרימת חבלה של ממש של בן הזוג.

ג'רי אלמו קפיטל: בין 2020-2019 נפתחו בסך הכול כ-1,300 תיקים בגין סעיפי העבירות המובחנים הללו.

ג'רי אלמו קפיטל: כשבחנו אלו עבירות נכללות בסך כול התיקים הללו לא מצאנו אף תיק שנפתח בנסיבות בסעיף העבירה של רצח בנסיבות מחמירות.

ג'רי אלמו קפיטל: אורלי תסביר למה.

אורלי אלמגור לוטן: בלי להיכנס לנושא של רפורמה של עבירות המתה קבעו כאן כמה סעיפים בחוק העונשין שבהם יש רצח בנסיבות מחמירות, שאחת מהן על-ידי בן זוג בהווה או בעבר בנסיבות של התעללות מתמשכת שיטתית נפשית או פיזית, אם אני זוכרת נכון.

אורלי אלמגור לוטן: זה נכנס לתוקף ביולי 2019, אם אני לא טועה, ובנתונים שהועברו אלינו מהפרקליטות לא היה אף תיק רצח שנפתח בנסיבות האלה.

אורלי אלמגור לוטן: אם זוכרים מכמה שקפים לפני כן רק בשנת 2020 היו 13 נשים שנרצחו על-ידי בני הזוג שלהן.

אורלי אלמגור לוטן: אנחנו לא יודעים להגיד – יכול להיות שיש מקרים של רצח בנסיבות מחמירות שהפרקליטות בוחרת להגיש כתב אישום על סעיף עבירה אחר בחוק העונשין שגם קובע מאסר עולם חובה כי יותר קל להוכיח את זה, אבל זאת הנקודה שחשבנו שנכון להאיר אותה, ואולי אחר כך נקבל את התייחסות הפרקליטות.

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו גם קושרים את זה לעובדה שעשרה מקרים, לפחות, עדיין לא פוענחו, כלומר לא יודעים מי הרוצח - -

אורלי אלמגור לוטן: זה כן אבל אני רוצה לקשור את זה למה שאמרה קודם ג'רי שזה לפרקליטות אין אפשרות לפלח את התיקים על בסיס של זיקה לבן זוג, ולמשטרה יש, זה משהו שמקשה מאוד לעשות מעקב.

אורלי אלמגור לוטן: אני חוזרת לדיון הקודם על אמנת איסטנבול ולהבין מה תמונת המצב.

אורלי אלמגור לוטן: כי מה שיש כאן זה לא כל התיקים של אלימות בני זוג, אלא רק המקרים האלה.

אורלי אלמגור לוטן: אז אולי זה משהו שצריך לחשוב על המערכות הממוחשבות שיאפשרו להפיק נתונים בצורה טובה יותר.

גבי לסקי: בדיוק.

גבי לסקי: אולי אנחנו צריכות לדרוש שגם בפרקליטות תהיה הגדרה כזאת נוספת כדי שכשעושים את הריכוז השנתי אפשר יהיה להבין אם מדובר בבני זוג.

אורלי אלמגור לוטן: כמו שהם עושים בעבירות מין ופרסמו מאוד יפה בדוח - - -

גבי לסקי: בדיוק.

גבי לסקי: אפשר לעשות את זה.

גבי לסקי: זה לא אמור להיות בעיה.

ג'רי אלמו קפיטל: אחת הסיבות המרכזיות שפנינו לפרקליטות המדינה היא כדי לדעת כמה מהתיקים נסגרים מחוסר אשמה בגלל שהתיקים האלה מוחרגים מהסטטיסטיקה של המשטרה.

ג'רי אלמו קפיטל: לפי נתוני הפרקליטות, בין השנים 2020-2019 נסגרו בסך הכול 476 תיקים.

ג'רי אלמו קפיטל: 8% מהתיקים הללו נסגרו בעילת חוסר אשמה.

ג'רי אלמו קפיטל: לצורך השוואה בין כלל העבירות שהפרקליטות מטפלת בהן כ-16% מהתיקים נסגרים בעילת חוסר אשמה.

גבי לסקי: סליחה, גברתי היושבת-ראש, יש נתון נוסף – יש תיקים שבסופו של דבר נסגרים בהסדר.

גבי לסקי: כך פועלת הפרקליטות.

גבי לסקי: יכול להיות שבהסדרים משנים את העבירה לעבירה שלא נכללת בתוך הרשימה שלכם.

גבי לסקי: אז היה מעניין לדעת כמה מלכתחילה נחקרו או כמה תיקים נפתחו עם כתב אישום שכן מתייחס לעבירות שאמרתן בהתחלה ובסופו של דבר בהסדר טיעון זה השתנה ועבר לעבירה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: במחקר שעשיתי לפני כמה שנים על מקרי רצח של נשים ערביות הבעיה העיקרית שצצה זה השינוי בכתבי האישום וההקלות שנעשו בדרך לאורך ההליך המשפטי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר התחילו בכתבי אישום מאוד מחמירים, ושינו את זה או דרך עסקת טיעון או דרך שינוי כתב האישום עצמו.

עאידה תומא סלימאן: כדאי לדעת את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לשאול מה ההבדל בין שהתיק נסגר מחוסר ראיות או שלא הייתה הגדרה של נסיבות העניין.

עאידה תומא סלימאן: בשקף הקודם יש נתון: "נסיבות העניין אינן מתאימות להעמדה לדין" ו"חוסר ראיות".

גבי לסקי: זה דברים שונים לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שזה שונה אם יש שתי קטגוריות.

עאידה תומא סלימאן: יש פה מישהו מהפרקליטות בדיון?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אצטרך ללמוד את החומר.

עאידה תומא סלימאן: או גבי כעורכת דין תסביר לי אחר כך.

גבי לסקי: יש מגמה לא לשנות את ההגדרות של סגירת תיק.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עבדנו מאוד קשה כדי להוריד את ההגדרה "מחוסר עניין לציבור".

עאידה תומא סלימאן: כי היו סוגרים את התיקים מחוסר עניין לציבור.

גבי לסקי: בקיצור צריך לדבר על זה.

ג'רי אלמו קפיטל: נעבור לנתונים של משרד הרווחה בקצרה ונתחיל עם פניות למוקד המצוקה הארצי 118.

ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 הייתה עלייה מאוד ניכרת כמעט פי 3.5 במספר הכולל של הפניות למוקד על רקע אלימות בין בני זוג.

ג'רי אלמו קפיטל: יש גם עלייה במספר הפניות של נשים ובמספר הפניות של גברים.

ג'רי אלמו קפיטל: חשוב להדגיש שהמערכות של משרד הרווחה לא עושות הבחנה בין הפונים.

ג'רי אלמו קפיטל: זאת אומרת אי אפשר לדעת אם הפונה הוא התוקף, הקורבן או בכלל צד שלישי שנחשף לאירוע אלימות ומתכוון לדווח עליו.

ג'רי אלמו קפיטל: אחד השירותים שמשרד הרווחה נותן למשפחות ולנשים נפגעות אלימות זה טיפולים במרכזים לטיפול באלימות במשפחה.

ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 הייתה עלייה של כ-12% במספר הכולל של הפניות למרכזים ועלייה של כ-6% במספר המשפחות שטופלו במרכזים הללו.

ג'רי אלמו קפיטל: זה מקרב כלל האוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: צריך להזכיר לכולם שזאת הייתה שנת קורונה, ובכל הכיוונים ראינו עלייה באלימות נגד נשים.

ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו מסתכלים על המשפחות הערביות שמטופלות במרכזים הללו אנחנו רואים תמונה קצת שונה ביחס לשתי נקודות מרכזיות: בשנת 2020 כ-16% מכלל המשפחות שטופלו במרכזים הללו היו משפחות ערביות; ואם נחזור לנתונים של המשטרה באותה שנה כ-22% מהתיקים שנפתחו בגין אלימות בין בני זוג הקורבנות היו לא יהודים, כהגדרת המשטרה; נקודה נוספת – בשנת 2020 הייתה ירידה של 13% בסך כול המשפחות הערביות שטופלו במרכזים הללו.

עאידה תומא סלימאן: ירידה.

ג'רי אלמו קפיטל: כן, ירידה.

ג'רי אלמו קפיטל: אפשר לעבור לשקופית הבאה ולדבר ממש בקצרה על מקלטים לנשים נפגעות אלימות:

ג'רי אלמו קפיטל: בשנת 2020 הייתה עלייה של 8% בסך כול הפניות למקלטים לנשים נפגעות אלימות וגם עלייה של 19% במספר הנשים שהתקבלו והגיעו למקלטים.

ג'רי אלמו קפיטל: חשוב להדגיש שבשנת 2020 הייתה הרחבה של מקלטים ושל מרכזי הטיפול באלימות במשפחה.

ג'רי אלמו קפיטל: נפתחו עוד מרכזים חדשים ועוד שני מקלטים חדשים.

קריאה: ב-2021 נפתחו עוד שני מקלטים, לא ב-2020.

ג'רי אלמו קפיטל: זה לפי הנתונים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ב-2020 היה מקלט החירום שנפתח בגלל הקורונה, והמקלט השני נפתח בתחילת שנת 2021.

עאידה תומא סלימאן: את יודעת את זה יותר טוב מכולנו, נאילה.

עאידה תומא סלימאן: נאילה היא מנכ"לית הארגון שמפעיל את המקלט השני.

ג'רי אלמו קפיטל: כשאנחנו בוחנים את אוכלוסיית הנשים ששוהות במקלטים לפי מוצא אנחנו רואים ש-54% מהנשים ששהו במקלטים בשנת 2020 היו לא יהודיות, רובן היו מוסלמיות.

ג'רי אלמו קפיטל: זה מחזיר אחורה שבמרכזים לטיפול באלימות אנחנו רואים פחות משפחות ערביות שמקבלות טיפול במרכזים הללו, ודווקא במקלטים שזה החלק האקוטי יותר, זאת אומרת שהאישה צריכה הגנה לאחר האקט האלים יש שיעור גבוה של נשים לא יהודיות, ברובן מוסלמיות.

עאידה תומא סלימאן: אבל סביר להניח שאם פחות מגיעים לטיפול, ובמיוחד הגברים, אז סביר להניח שרמת האלימות והמסוכנות גוברת, והנשים צריכות לחפש לעצמן מקלט.

עאידה תומא סלימאן: מעניין לנסות להבין למה יש ירידה בטיפול במרכזים לטיפול באלימות במשפחה בחברה הערבית דווקא בשנה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: זה גם לפתחם של המרכזים וגם של משרד הרווחה לנסות להבין מה קורה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, ג'רי.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב, ידעתי שהנתונים האלה מכניסים אותנו תמיד לסוג של – לא יודעת אם דיכאון, אבל תמונה קשה.

עאידה תומא סלימאן: לכן זה הזמן לראות את העבודה הנפלאה של הארגונים.

עאידה תומא סלימאן: בנושא הזה אני משוחדת ולא אובייקטיבית.

עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי את דרכי בארגונים שנאבקו בשטח, ואני עדיין מעריכה מאוד את העבודה של החברה האזרחית, ארגוני הנשים הפמיניסטיים שתמיד מאתגרים את השיח הכללי הקיים ומושכים אותו כלפי מעלה.

עאידה תומא סלימאן: נפתח עכשיו בהתייחסות לפרויקטים ולמיזמים חדשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל הייתי רוצה לפני כן לשאול את חברות הכנסת אם הן היו רוצות להתייחס למשהו לפני שעוברים להצגות של הפרויקטים והמיזמים.

יסמין פרידמן: אני, בעיקר, באתי לשמוע על המיזמים החדשים.

יסמין פרידמן: ברכות חמות.

יסמין פרידמן: כמה היום הזה חשוב.

יסמין פרידמן: תודה לך, יושבת-ראש הוועדה.

יסמין פרידמן: אבל אני באתי בעיקר ללמוד.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חברת הכנסת יסמין פרידמן.

עאידה תומא סלימאן: את מחברות הכנסת המתמידות בוועדה, ואני מודה לך על זה כי זה לא מובן מאליו במצב ועדות הכנסת בימים האלה.

עאידה תומא סלימאן: גבי, רצית להגיד משהו?

גבי לסקי: תודה רבה.

גבי לסקי: זה היה מאוד מדכדך.

גבי לסקי: ביחס לדיון הקודם אולי היה צריך לעשות את זה הפוך:

גבי לסקי: קודם הנתונים הקשים ואחר כך הנתון על אמנת איסטנבול שאולי יעשה גם שינוי ניכר בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו כשנראה את העבודה הנהדרת שעושים ארגוני החברה האזרחיים נחזור להרגיש שאנחנו משנות את העולם.

עאידה תומא סלימאן: היום יש לנו כמה פרויקטים מעניינים.

עאידה תומא סלימאן: נתחיל בעמותת סדרה, עמותת אעלאם ועמותת אד'אר – פרויקט מגן למשפחה.

עאידה תומא סלימאן: יציגו אותו יחד גברת מראם סלימאן ופטמה בסאל, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד משהו אישי עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: גילוי נאות: מראם היא הבת שלי, ואני מרגישה כבוד והערכה שהיא ממשיכה את הדרך הקשה הזאת במאבק באלימות נגד נשים.

קריאה: גאווה.

מראם סלימאן: הרבה גאווה.

מראם סלימאן: חיפשתי את המילה.

מראם סלימאן: תודה.

מראם סלימאן: כמו שחברת הכנסת הסבירה מדובר בפרויקט של משפחה מוגנת שהוא שיתוף פעולה בין שלושה ארגונים שונים:

מראם סלימאן: ארגון אד'אר שעוסק יותר עם אנשי מקצוע – עובדים סוציאלים, פסיכולוגים ומורים, כדי למנוע אלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אולי תעמדו על הדוכן וכך יהיה לכן השקף מול העיניים.

עאידה תומא סלימאן: סליחה שלא שמתי לב מההתחלה.

מראם סלימאן: ארגון סדרה עובד עם נשים בדואיות בנגב להעצמת הנשים ולקידום המעמד שלהם למקומות של מקבלי החלטות; וארגון אעלאם שעובד על קידום התקשורת הערבית בתוך התקשורת הישראלית הכללית.

מראם סלימאן: שלושת הארגונים משתפים פעולה בפרויקט הזה כשכל ארגון עובד בתחום ההתמקצעות שלו.

מראם סלימאן: לפני שאני אסביר על הפרויקט קצת נתונים על הנשים הערביות בנגב:

מראם סלימאן: יש כ-270,000 אזרחים ערביים בנגב; כמעט 51% מהם הן נשים; 70% מכלל האזרחים הערבים שמתגוררים בנגב מתגוררים ביישובים מוכרים לעומת 30% שמתגוררים ביישובים לא מוכרים; וכ-67% מתושבי הנגב שנמצאים מתחת לקו העוני הם ערבים.

מראם סלימאן: 42% ממקבלי דמי האבטלה בנגב הם נשים; כמעט 60% מנתמכי ביטוח לאומי בנגב מתגוררים ביישובים לא מוכרים, ושיעור הנשים הערביות בעלות תואר ראשון נמוך ב-80% מהממוצע הארצי.

מראם סלימאן: כמו שאמרתי, מאחר שיש לנו שלושה ארגונים שונים עם שלוש התמקצעויות שונות כל ארגון עובד על הנישה שלו: ארגון סדרה עובד על העצמת נשים והכשרה שלהן בתחומים שונים שנדבר עליהם, אנשי מקצוע: עובדים סוציאליים, פסיכולוגים, מורים, אנשי חינוך למיניהם והעלאת מודעות בקרב הבדואית בנגב.

מראם סלימאן: עיקר הפעילות שלנו מתמקד בפעילויות שונות:

מראם סלימאן: אנחנו עובדים באופן ישיר עם רשויות מקומיות כדי להכשיר אותם להגשת מכרזים ולמימון מהממשלה עבור קידום פרויקטים של שוויון מגדרי.

מראם סלימאן: אנחנו עובדים גם עם אנשי מקצוע: מורים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, איך לטפל באלימות מגדרית בחברה הבדואית בצורה בטוחה יותר ויעילה יותר.

מראם סלימאן: עם הנשים עצמן אנחנו עובדים על פיתוח מנהיגות קהילתית, לובינג, סדנאות העצמה נוספות.

מראם סלימאן: כבר הושק מדריך שבו מפורטות כל הזכויות של הנשים ושל האזרחים בכלל, ואיך אנחנו יכולים למצות את הזכויות האלה במקרים של תקיפה מגדרית אלימה או בכל מצב.

מראם סלימאן: יש רשימה של כל המקומות והמוסדות שאפשר לפנות אליהם לתמיכה.

מראם סלימאן: לבסוף, החלק שאני אוהבת הוא הכשרת הדור הבא.

מראם סלימאן: אנחנו עובדים עם נוער בבתי ספר להעלאת מודעות איך למנוע אלימות מגדרית, ואיך אנחנו יכולים לזהות מקרים של אלימות מגדרית.

מראם סלימאן: כמובן, זה בנוסף לקמפיינים במהלך הקמפיין להעלאת המודעות של החברה בכלל.

מראם סלימאן: הפרויקט אמור להימשך כשלוש שנים.

מראם סלימאן: כרגע אנחנו נמצאים בסוף השנה הראשונה ליישום הפרויקט.

מראם סלימאן: מה שמייחד את הפרויקט הזה זה שילוב שלושת הכיוונים האלה: נשים, אנשי מקצוע והדור הבא שעומד להיכנס לחברה ולהיות חלק פעיל ממנה כסטודנטים תלמידי תיכון.

מראם סלימאן: איתם אנחנו עובדים ספציפית איך להפיק סרטים, איך לזהות מקרי אלימות או תופעות שיכולות להופיע עקב אלימות במשפחה או אלימות מגדרית, ואיך להימנע מזה בתוך בית הספר.

מראם סלימאן: הם בסופו של דבר יפיקו את הסרטונים להעלאת המודעות שנוציא במהלך הפרויקט.

מראם סלימאן: אני רוצה להזמין את פטמה שתמשיך את דבריי.

מראם סלימאן: היא רכזת הפרויקט שלנו והיא נמצאת בשטח.

מראם סלימאן: היא תמשיך להסביר קצת על יישום הפרויקט בשטח.

פטמה בסאל: שלום.

פטמה בסאל: אני שמחה לראות אתכם.

פטמה בסאל: בכל הנושא של אלימות בנגב בחרנו להתחיל עם אוכלוסיית הנשים בנגב.

פטמה בסאל: מדובר בחברת נשים שהיא קצת שונה מכל קבוצות הנשים בחברה הערבית.

פטמה בסאל: אישה בדואית עוברת הרבה משברים בנגב.

פטמה בסאל: התחלנו עם קבוצה אחת שאיתה אנחנו עובדים על העלאת מודעות בקרב נשים בדואיות.

פטמה בסאל: הדילמה הייתה איך לגייס נשים.

פטמה בסאל: כי אישה בדואית בנגב מוגבלת בגלל מסורת ומוגבלות.

פטמה בסאל: אסור לה לצאת מהבית – לחלק גדול, לא כולן.

פטמה בסאל: לכן הבעיה הראשונה הייתה איך לגייס.

פטמה בסאל: התחלנו בקבוצה אחת, והיום אנחנו נמצאים עם 11 קבוצות בתהליכים שונים, רובן בכפרים לא מוכרים וחלק גדול גם בכפרים מוכרים דרך מחלקות הרווחה בנגב, דרך המועצות האזוריות והמקומיות.

פטמה בסאל: בהתחלה הייתה לנו בעיה של נתונים.

פטמה בסאל: אנחנו צריכים נתונים, אבל במחלקות הרווחה בנגב, לצערי הרב, אין נתונים שאפשר להסתמך עליהן; כי חלק גדול מהנשים פוחדות לפנות למחלקות הרווחה ולהגיד שהן סובלות מאלימות, מאיומים וכיוצא בזה.

פטמה בסאל: כמו כן המשטרה מבחינתן זה לא פתרון וגם המקלט הוא לא פתרון בשבילן.

פטמה בסאל: אז אנחנו בעמותה לקחנו על אחריותנו לטפל ולהגיע לכל אוכלוסיית הנשים בנגב בכפרים הלא מוכרים, והיום אנחנו בתהליך מתקדם.

פטמה בסאל: כפי שאתם רואים בתמונות מדובר כאן בקבוצות ברהט, בשגב שלום, ח'שם זנה, ואנחנו מתרחבים.

פטמה בסאל: עשינו גם פרויקט בקרב בני נוער בשיתוף פעולה של צוות גברי.

פטמה בסאל: מגייסים גברים - -

עאידה תומא סלימאן: שזה לא מובן מאליו.

פטמה בסאל: נכון.

פטמה בסאל: גברים בדואים תמיד נגד העמותות הפמיניסטיות בנגב, אבל היום הם בעד, ויחד עם העמותה שלנו הם קוראים נגד אלימות נשים בחברה הבדואית בנגב; הם גם מסייעים לנו בבתי הספר לגייס קבוצות נוער ולטפל באלימות נגד נשים בנגב.

פטמה בסאל: תודה.

יסמין פרידמן: אפשר שאלה?

פטמה בסאל: כן.

יסמין פרידמן: אתם מתוקצבים על-ידי משרד הרווחה?

פטמה בסאל: לא.

פטמה בסאל: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם האיחוד האירופי ומול עמותת אד'אר ואעלאם.

יסמין פרידמן: זאת עמותה.

עאידה תומא סלימאן: הם שלוש עמותות שחברו יחד, גייסו כספים ועושים את העבודה.

יסמין פרידמן: המנהיגות המקומית מקבלת את זה בזרועות פתוחות?

פטמה בסאל: היה קשה לשכנע אותם כי היה מדובר על אוכלוסייה שמרנית.

פטמה בסאל: אבל היום בשיתוף פעולה של גברים, אנשי דת ואנשי מקצוע אחרים אנחנו נכנסנו לחברה ועבדנו על זה.

פטמה בסאל: אנחנו גם התחלנו בקמפיין אצלנו בעמותת סדרה בלקייה בקמפיין.

פטמה בסאל: חברת הכנסת עאידה תומא הייתה אחד המוזמנים.

פטמה בסאל: היא הייתה האישה היחידה - -

עאידה תומא סלימאן: שאר המשתתפים היו גברים.

פטמה בסאל: הגענו גם לרהט ועכשיו הולכים לעשות קמפיינים בכל הכפרים המוכרים והלא מוכרים בנגב.

מראם סלימאן: אני רוצה להוסיף עוד משהו קטן:

מראם סלימאן: אנחנו כבר עובדים עם חמש רשויות מקומיות ואזוריות בנגב.

מראם סלימאן: יש לנו בית ספר אחד עם 700 תלמידים שכבר נכנסנו אליו.

מראם סלימאן: היה שם קמפיין העלאת מודעות, ועד סוף השנה הזאת מתוכננים עוד שני בתי ספר באזור הנגב.

מראם סלימאן: (מחיאות כפיים)

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה מעורר הרבה תקווה לראות שלושה ארגונים שמובלים על-ידי נשים מאוד חזקות – ואני מכירה את שלושת הארגונים.

עאידה תומא סלימאן: גם צפון, גם מרכז וגם דרום חברו יחד כדי לעזור לנשים ערביות בדואיות בנגב.

עאידה תומא סלימאן: תוך כדי המאבק באלימות בונים גם יכולות של צעירים שמלמדים אותם לבנות קמפיינים ולצלם סרטונים.

עאידה תומא סלימאן: זאת פעולה מאוד חשובה, ואני אומרת את זה עכשיו באובייקטיביות מלאה.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד לשלושת הארגונים שמובילים את העשייה המבורכת.

עאידה תומא סלימאן: עמותת "אל הלב".

עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את גברת יהודית סידיקמן, נשיאה ומייסדת של "אל הלב", בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אגיד כלום על הפרויקט, אני משאירה את זה לך.

יהודית סידיקמן: אני מאוד מתרגשת להיות פה לכבוד יושבת-ראש הוועדה וחברי הכנסת היקרים ועמיתים יקרים בשטח שעובדים בשיתוף פעולה כבר שנים רבות.

יהודית סידיקמן: אני באה עם רקע, והסיפור שלי לא מוכר.

יהודית סידיקמן: אני מספרת אותו.

יהודית סידיקמן: אני נתקפתי על-ידי חזן בית הכנסת בגיל 12.

יהודית סידיקמן: לא קראתי לזה "אונס", זאת הייתה "אהבה" שש שנים, הוא גנב לי את הילדות.

יהודית סידיקמן: הדרך שלי לדת ולנישואין גם הביא אותי לאלימות במשפחה.

יהודית סידיקמן: זאת לא אלימות שתמיד מגיעה לכותרות כי יש הבדל בין רצח על-ידי סכין לבין דקירות קטנות – אלף דקירות קטנות יום-יום בביטחון העצמי ובמי אני.

יהודית סידיקמן: האלימות הזאת לא פחות חשובה.

יהודית סידיקמן: הרבה פעמים – מאיפה זה מתחיל?

יהודית סידיקמן: זה מתפתח לאלימות הרבה יותר חמורה וחריגה.

יהודית סידיקמן: ב-2003 ייסדנו את עמותת "אל הלב" כדי להעביר לנשים ולנערות כלים להתמודד עם אלימות בשעה שזה קורה, בדקה שזה קורה, בשנייה שאני מזהה שלא טוב לי, שאני מזהה שאני רוצה להציב גבול, ומה לעשות שאני מציבה את הגבול והצד השני לא מקשיב; ומה יש בידיים שלי.

יהודית סידיקמן: אנחנו מעל 100,000 נשים ונערות במדינת ישראל שעברו את הסדנאות של "אל הלב".

יהודית סידיקמן: סדנת הדגל של "אל הלב" נקראת "החופש לבחור" מה טוב לי ומה לא טוב לי, מה אני רוצה ומה אני לא מוכנה.

יהודית סידיקמן: אנחנו מתעסקות בחמישה עקרונות לחשוב: טוב לי או לא טוב לי.

יהודית סידיקמן: מה אני יכולה לעשות?

יהודית סידיקמן: מי יכול לעזור לי?

יהודית סידיקמן: לחשוב לצעוק, להשתמש במילים.

יהודית סידיקמן: ולצעוק אצלנו זה גם: "לך מפה" וגם: "סליחה, אל תדבר איתי ככה".

יהודית סידיקמן: שניהם כלים.

יהודית סידיקמן: לברוח – אם אפשרי.

יהודית סידיקמן: לא תמיד אפשר לברוח, ולא תמיד קל לברוח.

יהודית סידיקמן: להילחם, להגן, להשתמש בכלי היחיד שיש לי איתי כל הזמן.

יהודית סידיקמן: אני קוראת לזה בדיקת המקלחת.

יהודית סידיקמן: אם לא היית לוקחת את זה איתך למקלחת אז איך הוא יכול להגן עלייך?

יהודית סידיקמן: אז לא הטלפון ולא גז מדמיע ולא המשטרה, אלא אם כן אתם רוצים להזמין אותם לתוך המקלחת.

יהודית סידיקמן: לחשוב, לצעוק, לברוח, להילחם ולספר.

יהודית סידיקמן: לספר זה לא פחות חשוב.

יהודית סידיקמן: החופש לבחור.

יהודית סידיקמן: "אל הלב" הוא בית ספר להכשרת מדריכות ומדריכים.

יהודית סידיקמן: יש לנו כמה מדריכים מקסימים, גברים שמאמינים בדרך הזאת.

יהודית סידיקמן: אנחנו יצאנו לאלבניה לפני שנה ביום המאבק נגד אלימות.

יהודית סידיקמן: אני נתתי הרצאות זום להכשרה באלבניה עם צוות של "אל הלב" שטסו לשם.

יהודית סידיקמן: היום יש באלבניה אוטובוס שמסתובב ב-12 ערים באלבניה מתחת - - - ושרת החינוך והשרה לילד ולנוער כדי ללמד הגנה עצמית בתוך בתי הספר.

יהודית סידיקמן: הכשירו 30 מחנכים ומחנכות להכניס את זה למערכת החינוך.

יהודית סידיקמן: אז מה אנחנו עושות?

יהודית סידיקמן: אני רואה את עצמי כמעבדת אינסטלציה של וויסקי טוב – אולי אפשר לחשוב על זה ככה.

יהודית סידיקמן: לקחנו 50 שנה של ניסיון בשטח, לימוד, מחקר – מה עובד?

יהודית סידיקמן: מה הכי עושה את השינוי של life changing; ומה הדרך הכי טובה להביא את זה.

יהודית סידיקמן: מצאנו 12 שעות של החופש לבחור – מקסים.

יהודית סידיקמן: אפילו שיש לנו הצלחות בשעה וחצי; ו-16 שעות של אימפקט שהוא קורס אחר, ואני לא ארחיב עליו.

יהודית סידיקמן: אבל קורונה הביאה אותנו למצב – זה הפתיע מישהו פה שתוך שישה חודשים ידענו שיש עלייה באלימות בבית?

יהודית סידיקמן: לא הפתיע אותנו.

יהודית סידיקמן: העמיתים שלי לא היו מופתעים.

יהודית סידיקמן: ידענו שזה יקרה.

יהודית סידיקמן: אבל איך אנחנו מגיעים לאותן נשים שתקועות בבית שגם לפני הקורונה היו תקועות בבית?

יהודית סידיקמן: לקחנו את כל הידע של 50 שנה ל-28 שעות לימוד, וצמצמנו את זה לאפליקציה של 21 פעימות של שבע דקות.

יהודית סידיקמן: האפליקציה מאוד אינטראקטיבית, זה כמו שיעור בפועל אבל ביד.

יהודית סידיקמן: אני יכולה לתרגל את זה מתי שאני רוצה ואיך שאני רוצה.

יהודית סידיקמן: אלה חלקים שונים שמלמדים מה לעשות אלא איך לזהות מה אני רוצה לעשות ומה יש לי ואיך לטפל במה שקורה.

יהודית סידיקמן: מאוד קל לראות סרטונים באינטרנט על טכניקות פיזיות של הגנה.

יהודית סידיקמן: זה לא זה.

יהודית סידיקמן: זה איך אני יודעת על מה אני רוצה להגן, ואיך אני מגיעה למצב שאני יודעת שזה המצב שראוי להגן בו עליי.

יהודית סידיקמן: כי אני הדבר היחיד שאיתי באותו רגע.

יהודית סידיקמן: אז אנחנו משתמשות במטאפורה של רמזור: מה זה מצב אדום, מה זה מצב צהוב, מה זה מצב ירוק, ואיך אני מרגישה.

יהודית סידיקמן: האפליקציה מלמדת את האישה שמשתמשת בה לזהות מה קורה איתי כשאני רואה דבר.

יהודית סידיקמן: אני חושבת על סיטואציות כאלה והאפליקציה גם שואלת שאלות: האם זה קורה לך?

יהודית סידיקמן: מה אנחנו יכולות לתת כדי לתמוך?

יהודית סידיקמן: יש טכניקות פיזיות כי מדי פעם צריך להשתמש במשהו פיזי כדי להגן על עצמך.

יהודית סידיקמן: אבל איך אני עושה את זה?

יהודית סידיקמן: בשיעור אני יכולה כמדריכה לתקן ולהגיד: קצת יותר חזק, קצת ככה.

יהודית סידיקמן: אבל כשאני לא איתה אין לי את זה.

יהודית סידיקמן: אז פיתחנו שיטה שהיא יכולה לצלם את עצמה ולראות את עצמה מול המדריכה ולבחון, האם עשיתי את זה כמו המדריכה.

יהודית סידיקמן: אז אלה שיעורי בית שאפשר לעשות בבית.

יהודית סידיקמן: הנושא הזה מעלה חרדה.

יהודית סידיקמן: גם מי שמרגישה מחוזקת ויודעת ומסוגלת – איך אנחנו מקרקעים?

יהודית סידיקמן: איך אנחנו מרגישות שעובר עלינו משהו?

יהודית סידיקמן: קשה לי, אוקיי.

יהודית סידיקמן: אבל יותר מזה: מה ש"אל הלב" עושה – בונה קהילה בטוחה.

יהודית סידיקמן: קהילה תומכת אפשר לבנות גם בתוך האפליקציה – קהילה של משתמשות שיש בה גם אשת מקצוע ועמיתה לספסל הלימודים שכבר עברה לשלב אחר וכבר יכולה להיות בדיונים.

יהודית סידיקמן: ואז היא יכולה להגיד שבשיעור שלישי, לדוגמה, היא ראתה סיטואציה מסוימת שקורית לה מידי פעם אבל לא מספיק כדי להפריע לה.

יהודית סידיקמן: אוקיי, בואו נדבר על זה – נתכתב ונראה מה אפשר לעשות.

יהודית סידיקמן: גם היכולת להיכנס לקבוצות לפי רצוני.

יהודית סידיקמן: מה אני רוצה?

יהודית סידיקמן: מה חשוב לי?

יהודית סידיקמן: איך אני מציבה גבולות עם הילדים שלי?

יהודית סידיקמן: איך אני מציבה גבולות לנכדים שלי?

יהודית סידיקמן: גם זה קורה מדי פעם כשצריך.

יהודית סידיקמן: ברור לנו שצריך להיות מערך בטיחות.

יהודית סידיקמן: ברגע שמישהי מורידה את האפליקציה היא צריכה לענות על שאלות על מצבה בבית ובחיים, והאם היא חייבת להסתיר את השימוש באפליקציה הזאת או לא; האם היא רוצה שמישהו ייתן לה תמיכה או לא?

יהודית סידיקמן: החופש לבחור.

יהודית סידיקמן: להסתיר גם יש לנו טכנולוגיה.

יהודית סידיקמן: אם אני משתמשת באפליקציה ומישהו נכנס לחדר ואני מפחדת שהוא יידע שאני משתמשת בזה זה הופך להיות ספר בישול.

יהודית סידיקמן: הוא שואל: מה את עושה?

יהודית סידיקמן: ואני אומרת לו, אני מחפשת מתכון.

עאידה תומא סלימאן: מה יותר סטריאוטיפי מזה?

יהודית סידיקמן: מה זה משנה?

יהודית סידיקמן: זה בסדר.

יהודית סידיקמן: אני לא רוצה להעלות אנטגוניזם.

יהודית סידיקמן: יש לנו שפית שתורמת את הידע שלה לספר הבישול הזה.

יהודית סידיקמן: אז את גם מקבלת ספר בישול.

יהודית סידיקמן: למי שבאמת מפחדת החומר החדש שיוצא כל שבוע יעבור אליה כי היא בחרה מתכון חדש.

יהודית סידיקמן: אז אין סיכון שמישהו יגלה מה קורה.

יהודית סידיקמן: העתיד – כרגע האפליקציה היא לנשים מן השורה מעל גיל 18, אבל יש לה יכולת ההתאמה לאוכלוסיות שונות.

יהודית סידיקמן: כל הסיטואציות יכולות להשתנות לפי הצורך של הקהילה שמבקשת אותה.

יהודית סידיקמן: אני גאה היום לעמוד פה גם כנשיאת "אל הלב" – שזה אומר שכבר אין לי שום אחריות – וכמנכ"לית החברה החדשה שקוראים לה: My Power.

יהודית סידיקמן: אנחנו משיקות בסיום 16 ימי האקטיביזם את הנתונים, ומי שרוצה להיות חלק ממבחן הדאטה באנגלית תדברו איתנו בסוף הוועדה.

יהודית סידיקמן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אם היה לי זמן הייתי מתנסה לפני הדיון הזה להיכנס לאפליקציה ולזכות בסופו של יום גם בספר בישול.

עאידה תומא סלימאן: הטכנולוגיה נכנסת לחיים שלנו יותר, וזה, כנראה, לא במקרה שחלק מהפרויקטים קשורים לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכבר משמח אותי לשמוע עד כמה גברים מעורבים בפרויקטים שאנחנו מציגות היום.

עאידה תומא סלימאן: מצטרף אלינו חבר הכנסת עלי סלאלחה.

עאידה תומא סלימאן: ברוך הבא.

עאידה תומא סלימאן: באותה נשימה – גבר שמצטרף לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מציגות מיזמים מיוחדים בנושא אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם תרצה לשמוע על עוד פרויקט ולהתייחס, אם יש לך משהו להגיד.

עלי סלאלחה: שלום לכולם, אני מאוד שמח להיות כאן.

עלי סלאלחה: זה כנס מאוד חשוב נגד אלימות בכלל ונגד אלימות נגד נשים.

עלי סלאלחה: זה לא יכול להימשך בשום פנים ואופן.

עלי סלאלחה: היות שהנשים הן 51% מהאוכלוסייה אני לא יודע למה הגברים לוקחים לעצמם את הזכות הזאת לעשות את הדברים הלא נעימים, לא יפים ולא טובים לכל אחת ואחת.

עלי סלאלחה: אבל אני צריך לציין שהבת שלי נמצאת פה איתנו היום - -

עאידה תומא סלימאן: כן, זה יום של "תביא את הבת שלך לעבודה".

עלי סלאלחה: - - היבה סלאלחה וגם חברתה בדיעה חניפס.

עאידה תומא סלימאן: מה שהוא לא אומר זה שהיבה סלאלחה היא יועצת לקידום מעמד האישה בכפר שלהם, וגם החברות שנמצאות איתה הן יועצות שאנחנו עובדות בשיתוף פעולה.

עלי סלאלחה: הן מאוד פעילות.

עלי סלאלחה: התופעה הזאת לא הייתה בחברה שלנו, והיום היא תופסת תאוצה.

עלי סלאלחה: חשוב שהנשים ייקחו את המושכות לידיים שלהן, ולהתחיל לפעול להשמיע את הקול שלהן, ולא להסכים בשום פנים ואופן לכל אירוע, אפילו הקטן ביותר.

עלי סלאלחה: ברגע שהנשים יגידו את שלהן הדברים יישמעו וייראו אחרת.

עלי סלאלחה: אני חבר כנסת עלי סלאלחה, כמנהל בית הספר המקיף בית ג'ן עשיתי הכול כדי שהילדות והילדים ירגישו טוב ושווי זכויות בתוך בית הספר.

עלי סלאלחה: כיום יותר מ-70% מהבנות שלנו הן אקדמאיות שלומדות ומרוויחות טוב יותר מהגברים.

עלי סלאלחה: אז אין שום סיבה לא להמשיך את הדרך, חברתי חברת הכנסת עאידה תומא ולתת את כל מה שאנחנו יכולים כחברי כנסת ואנשי ציבור כדי לקדם את מעמד האישה, ולא לאפשר אלימות בכל צורה: מילולית, פיזית וכדומה.

עלי סלאלחה: אנחנו בני אדם וצריכים לכבד כל אחד כי הוא בן אדם.

עלי סלאלחה: תודה רבה לכן.

עלי סלאלחה: בהצלחה לכולן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת עלי סלאלחה.

עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את נציגי עמותת הנשים נגד אלימות: ו'רד ג'ראיסי ונאילה עואד, כדי להציג את הפרויקט שלכן "ביקאפי" – מספיק.

נאילה עואד: קודם כול אני מתחילה בתודות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן על ההזדמנות להציג את המיזם החדשני שלנו, לו'רד ג'ראיסי, המעצב הגרפי, על היוזמה שלו, לחברות הצוות בעמותת נשים נגד אלימות: רנין חאזן, אילהאן תומא ולמתנדבת פאטמה שאהין; ולא אשכח את עבודתה של יארא פארח שהייתה עד לפני שבוע רכזת התקשורת בעמותה וכיום חזרה להיות יועצת פרלמנטרית של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: גילוי נאות: קודם היא הייתה יועצת שלי, גנבתם לי אותה – אני מחזירה אותה.

נאילה עואד: "ביקאפי" – מספיק, די.

נאילה עואד: לצערנו, כל פעם שיש רצח אישה מתחילים לשאול גם הפמיניסטיות בינינו, גם התקשורת, וגם נשות ואנשי ציבור: איזה מספר היא?

נאילה עואד: כמה נרצחו השנה?

נאילה עואד: ב"נשים נגד אלימות" הפעילה זה 30 שנה הצלחנו לתעד את שמותיהן של הנשים משנת 1986 במטרה להנציח את זכרן, ולשים את הזרקור על הסיפורים האישיים שלהן ולא להתייחס אליהן כמספרים וסטטיסטיקות.

נאילה עואד: מאחורי כל אישה שנרצחה יש חיים שרצתה לחיות אותם בכבוד, יש פושע או פושעים שגזלו את חייה, ולצערנו, הם עדיין משוחררים.

נאילה עואד: אין הגשת כתבי אישום, ואין הכרעות דין.

נאילה עואד: לפני כשנה וחצי התחלנו לחקור את טיפול המשטרה בעניין של מקרי רצח נשים פלסטיניות במדינת ישראל משנת 2008 עד 2018.

נאילה עואד: עשינו מחקר השוואתי עם נשים יהודיות באותה תקופה.

נאילה עואד: כשחיפשנו בגוגל את השמות שרשומים אצלנו לא מצאנו שום תיעוד, אפילו לא הצגה של כתבי אישום, לא הכרעות דין – אם היו הכרעות דין ויש גזרי דין.

נאילה עואד: פנינו ליחידה לחופש המידע, והתשובה הייתה ידועה: לא רוצים לתייג את החברה הערבית כחברה שיש בה פושעים כי כל עניין סדר היום ייפגע.

נאילה עואד: גם הגשנו שאילתות דרך חברת הכנסת עאידה, ולא נתנו לנו את הנתונים.

נאילה עואד: הגענו לבית משפט.

נאילה עואד: מחר אנחנו מציגות את זה בלוד.

נאילה עואד: כולכם מוזמנים לכנס התקשורתי שבו נציג מה מצאנו.

עאידה תומא סלימאן: את תוצאות המחקר, את מתכוונת.

נאילה עואד: כן, את תוצאות המחקר.

נאילה עואד: פנינו לתקשורת בעניין וחיפשנו בגוגל את המקרים של נשים יהודיות ומצאנו את מלוא הנתונים וגם את גזרי הדין.

נאילה עואד: באותו זמן שמעתי, ידעתי וקראתי על ו'רד שהגיש את עבודת הגמר שלו בעיצוב גרפי בעניין של "ביקאפי".

נאילה עואד: הוא עיצב אותו וזה מאוד תפס אותנו בעמותה.

נאילה עואד: זה העניין – איך לתעד.

נאילה עואד: אנחנו צריכות להקים אתר שיוכל לתעד את השמות של הנשים, את הסיפורים שלהן.

נאילה עואד: אז אני כאן מציינת שהאתר הזה זה גם עניין של תיעוד וזה גם להביא את הזרקור האנושי של כל אישה שנרצחה וגם אם יש כתבי אישום או אין.

נאילה עואד: חשוב לי לציין, וזאת הערה שלנו – שיכול להיות שיש אינפורמציה לא מדויקת.

נאילה עואד: פשוט היום אנחנו משיקות את זה כי היה חשוב לנו להשיק את זה גם היום אבל יש עוד חומר שאנחנו צריכות להוסיף ולתקן.

נאילה עואד: לא הכול מדויק.

נאילה עואד: אנחנו מוכנות לכל הערה שאתם יכולים לתת לנו.

נאילה עואד: אני נותנת את הבמה עכשיו לו'רד להסביר לנו על האתר.

נאילה עואד: האתה הזה ישמש גם לנפגעות כמאגר מידע, אינפורמציה וחוקים לנפגעות וגם אפשרות לצ'אט שדרכו היא יכולה להתקשר לעמותת "נשים נגד אלימות".

ו'רד ג'ראיסי: שלום.

ו'רד ג'ראיסי: אני ו'רד ג'ראיסי מנצרת.

ו'רד ג'ראיסי: באנו היום לספר לכם על פרויקט "ביקאפי" – "די" בעברית.

ו'רד ג'ראיסי: הפרויקט הוא אתר אינטרנט מותאם למחשב ולטלפון.

ו'רד ג'ראיסי: זהו פרויקט הגמר שלי שהגשתי לפני כשנה במכללת ויצ"ו בחיפה.

ו'רד ג'ראיסי: האתר הוא בשפה הערבית.

ו'רד ג'ראיסי: בכניסה לאתר תראו את השמות של 120 נשים ערביות שנרצחו שיחד יוצרות את המילה "ביקאפי".

ו'רד ג'ראיסי: אני ו'רד ג'ראיסי, בן החברה הערבית הפלסטינית.

ו'רד ג'ראיסי: נולדתי למשפחה עם רוב נשי: אמא שלי מייסון, אחותי מרח, אחותי לינה ואחותי הקטנה סמר.

ו'רד ג'ראיסי: נולדתי לתוך מציאות שבה הנשים שוות.

ו'רד ג'ראיסי: על הרקע הזה גדלתי אבל מהר מאוד הבנתי שזאת לא המציאות בחוץ, והחלטתי שאני חייב לעשות משהו, לנסות להשפיע על המציאות הקשה.

ו'רד ג'ראיסי: מכאן נולד הרעיון של האתר הזה.

ו'רד ג'ראיסי: בלחיצה על כל שם משמות הנשים תקבלו פירוט מדויק ומלא של הסיפור האמיתי של אותה אישה.

ו'רד ג'ראיסי: זה בנוסף למאות שמות שמסודרים לפי שנת המקרה.

ו'רד ג'ראיסי: בין האפשרויות הקיימות באתר האתר מכיל מידע, סטטיסטיקות, מספרים וסיפורים של נשים שנרצחו כל שנה.

ו'רד ג'ראיסי: הוא מתעדכן, לצערנו, כל הזמן.

ו'רד ג'ראיסי: האתר מספק גם שירות צ'אט מגוון של מרכז הסיוע של העמותה "נשים נגד אלימות".

ו'רד ג'ראיסי: לאחר שהצגתי את הפרויקט במכללה החלטתי להמשיך לפתח את הפרויקט.

ו'רד ג'ראיסי: מיד עמותת "נשים נגד אלימות" נתנה תמיכה מלאה להמשך הפרויקט בצורה מקצועית יותר.

ו'רד ג'ראיסי: על כך אני מודה מאוד לעמותה.

ו'רד ג'ראיסי: בסיום אני רוצה לדבר על "ביקאפי" – די.

ו'רד ג'ראיסי: די לאלימות נגד נשים.

ו'רד ג'ראיסי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

נאילה עואד: רק לציין שאנחנו הצלחנו להציג אינפורמציה על נשים שנרצחו משנת 1929.

נאילה עואד: זאת הייתה עבודה של סטודנט לדוקטורט מכפר אעבלין שמלמד בארצות-הברית מוהיב - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכם, נאילה וו'רד.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי, כמי שהייתה שם, הרבה פעמים הפעילים והפעילות לא מודעים לחשיבות המעשה למרות כל האמונה במה שהם עושים.

עאידה תומא סלימאן: הם לא מודעים למלוא החשיבות של הדברים שהם עושים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לך, ו'רד, כמי שעסקה בנושא של רצח נשים מ-1992 שאחת הבעיות שעמדה בפנינו זה להראות את גודל הבעיה, ואתם מביאים את גודל הבעיה בצורה מאוד ברורה דרך השמות והמספרים של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אחת הבעיות העיקריות שאני רואה היא שבחברה הישראלית באופן כללי מפנימים ומאדירים את הנשים שנרצחות על-ידי בני זוגן או על-ידי גברים, אבל עדיין יש בחברה הערבית מי שמאשים את האישה הנרצחת ומכפיש את הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אתר כזה בא להגיד: אלה נשים שצריך לכבד אותן, צריך לזכור אותן וצריך לדעת שהיה סיפור שלם מאחורי האישה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מעריכה את העבודה שעשיתם.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מזה שעשיתם את זה גם בעיצוב יפה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: שלי דביר, סמנכ"לית אסטרטגיה, גוגל ישראל ונועה אלפנט, מנהלת קשרי ממשל בגוגל ישראל.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר שלומית נמצאת.

עאידה תומא סלימאן: ברוכות הבאות.

עאידה תומא סלימאן: נועה, בבקשה.

נועה אלפנט: אין לנו מצגת.

עאידה תומא סלימאן: איך שאת מחליטה להציג.

נועה אלפנט: אני אגיד כמה מילים ואעביר לשותפות שלי.

נועה אלפנט: אני נועה אלפנט לפלר, ואני מנהלת בגוגל ישראל את תחום המדיניות הציבורית וקשרי הממשל.

נועה אלפנט: אני כאן עם שותפות שלי לתוכנית שאנחנו עושים.

נועה אלפנט: אני אגיד כמה מילים על העשייה של גוגל ואעביר הלאה.

נועה אלפנט: אני כאן מאוד בענווה כשאני שומעת את העשייה של עשרות שנים בנושא הזה, ואני מודה שאתם בכלל נותנים לי את הבמה.

נועה אלפנט: אנחנו נכנסנו לנושא הזה במהלך הקורונה כשהצרכים עלו מכל עבר, והיינו צריכים בגוגל להחליט במה אנחנו מתמקדים – בעשייה שיש לה יותר מאפיינים חברתיים, והחלטנו די מהר להתמקד בשלושה נושאים: עסקים קטנים ולמידה מרחוק שהם נושאים טריוויאליים אולי, אבל הנושא השלישי היה מאבק באלימות נגד נשים.

נועה אלפנט: עשינו את זה כי ראינו את הנתונים.

נועה אלפנט: האו"ם מגדיר את התופעה הזאת כמגפת צל.

נועה אלפנט: האמנו שיש לנו יכולת בתור גוגל לתת ערך מוסף שונה ומתאים למאפיינים של גוגל בעולמות הטכנולוגיה, כלים דיגיטליים, הכשרות דיגיטליות וכדומה, ומשם יצאנו לדרך.

נועה אלפנט: בגוגל הייתה היענות מאוד מרשימה, ועשרות עובדים של גוגל חברו ליוזמות שונות, אחת מהן מצלמת אותי עכשיו – מנהלת כוח האדם של גוגל בישראל, שרית מרציאנו, שחברה לתכנית שאותה נציג פה היום.

נועה אלפנט: חברנו גם לעוד ארגונים רבים, מנכ"לים שמובילים חברות בישראל במסגרת Business Round Table, ויצאנו לדרך עם התכנית הזאת.

נועה אלפנט: שלי, תציגי את התכנית ואת הסרטון.

שלי דביר: אני עורכת דין שלי דביר, סמנכ"לית אסטרטגיה של ה- Business Round Table.

שלי דביר: Business Round Table זאת התארגנות של 100 מנכ"ליות ומנכ"לים של החברות הכי גדולות במשק מכלל התעשיות המגוונות.

שלי דביר: בחברות ההייטק זה גוגל, מייקרוסופט, אינטל, סיסקו, Dell, כל הבנקים, כל חברות הביטוח, תנובה, שטראוס מתעשיות שונות.

שלי דביר: אנחנו מגיעים מהפורום הכלכלי חברתי שמייצג 500 חברות, ומי שייסד אותנו זה נשיאות המגזר העסקי שמייצגת מעסיקים של 1.8 מיליון עובדים.

שלי דביר: אנחנו הבנו במהלך הקורונה שיש עלייה גדולה באלימות נגד נשים, והמנכ"לים אמרו: אנחנו רוצים לעשות מעשה.

שלי דביר: מאוד לא טריוויאלי שמגזר עסקי נכנס לעניין, והייתה לנו התחבטות רבה סביב זה והרבה מאוד דיונים ברמת מנכ"לים ומנכ"ליות.

שלי דביר: זה לא טריוויאלי שמגזר עסקי ייכנס לתוך הטיפול בתופעה של אלימות במשפחה כי יגידו – מה לנו ולזה?

שלי דביר: מה למגזר עסקי ולאלימות במשפחה?

שלי דביר: אבל הבנו שנשים עובדות במקומות מסוימים ולכן הן נמצאות לפחות 5, 6, 8, 12 שעות ביממה במקום מסוים שיכול להיות עוד גורם בדרך שהוא לא גורם טיפולי, אבל יכול להיות גורם מזהה ומאפשר טיפול ושולח לטיפול.

שלי דביר: דבר שעשינו שאנחנו חייבות לעשות זה לכתוב מדריך נושם ומתעדכן למגזר העסקי לאותם בוסים, מנכ"לים, מעסיקים ומעסיקות.

שלי דביר: המדריך הזה חובר יחד על-ידי למעלה מ-25 חברות של סמנכ"ליות משאבי אנוש.

שלי דביר: ד"ר שלומית קמינקא תפרט עליו יותר.

שלי דביר: אני רק רוצה לציין שאנחנו לא המצאנו את הגלגל.

שלי דביר: נציבות שירות המדינה הכינה מדריך נגד אלימות.

שלי דביר: הוא אמור להיות מדריך שמשרדי ממשלה ואנשים שקרובים לנציבות צריכים להיעזר בו.

שלי דביר: אנחנו במגזר העסקי הרגשנו שאנחנו צריכים לפתח משהו אחר כי אנחנו צריכים לתת כלים לזיהוי קולגה במקום עבודה.

שלי דביר: זה משהו אחר, זאת התמחות אחרת.

שלי דביר: אז אם אני נמצאת במקום עבודה בין כקולגה ששווה לי או איזה נורות אזהרה יש לי כמעסיק שהן נורות אזהרה של מקום העבודה.

שלי דביר: המדריך שלנו הוא אתר שכולכם יכולים להיכנס אליו, הוא הושק השבוע.

שלי דביר: הוא נקרא: noviolence.co.il – במילה אחת.

שלי דביר: הוא מחולק לפרקים של נתונים והעלאת מודעות – איזה פעולות אנחנו כחברה עסקית יכולים לעשות להעלאת מודעות כל הזמן ולא רק ביום המיוחד לציון מאבק נגד אלימות במשפחה.

שלי דביר: יש שם רשימה שלמה של 25 פעולות מומלצות למגזר העסקי לאורך כל הזמן, כמו למשל, שלטים בשירותים.

שלי דביר: הפרק הכי חשוב הוא הפרק של כלים יישומיים.

שלי דביר: זה גם פרק של נורות אזהרה לזיהוי קולגה בעבודה.

שלי דביר: זה דברים אחרים: אם מישהי לא הולכת הביתה, אם מישהי לבושה לא בהתאם לעונה, אם למישהי יש טלפונים אובססיביים מבן הזוג, מתנות לא פרופורציונליות – כל מיני דברים שאת יכולה להבחין ולראות אצל הקולגה שלך עם רשימה מאוד גדולה של סימני והפניה לגורמי טיפול ובעיקר פרק של כלים יישומיים לאנשי משאבי אנוש.

שלי דביר: אני רוצה להודות בראש ובראשונה לכל השותפים והשותפות שלי כי לא היינו יכולים לעשות את זה לבד.

שלי דביר: אז מהמגזר החברתי ליוו כל הזמן: ד"ר שלומית קמינקא שתדבר מיד אחריי ותראה איך ניקח את המדריך הזה צעד אחד לפרקטיקה, כי לא סיימנו רק עם המדריך, אלא אנחנו מלוות אותו גם ביישום פרקטי; ולרבקה ולגילי מויצ"ו ישראל שסייעו מאוד במתן הידע המקצועי לכל עמותות הנשים שעזרו לנו.

שלי דביר: ובמילה אחת – לבונים העסקיים שנרתמו ברמת מנכ"לית: מנכ"ל גוגל ישראל, מנכ"ל אינטל ישראל, מנכ"לית מייקרוסופט מחקר ופיתוח, מנכ"ל חברת חשמל, מנכ"ל סודה סטרים, הבעלים ויושב-ראש משותף של ד"ר פישר ומנכ"ל ונשיא קבוצת שטראוס.

שלי דביר: אני אשמח להראות את הסרטון, ולהעביר אחר כך לד"ר שלומית קמינקא שתספר איך אנחנו מטמיעות את המדריך הזה.

שלי דביר: אפשר להציג את הסרטון?

שלי דביר: אני רואה שיש בעיה בסאונד.

שלי דביר: בינתיים נזמין את שלומית שתדבר עד שיסדרו את הסאונד.

שלי דביר: זה סרטון שעולה בקשת שהיא אחת החברות שנמצאות ב- Business Round Table, והיא נתנה לנו את הסרטון בתוך זמן קהילה.

שלומית קמינקא: עוד מעט תראו את הסרטון.

שלומית קמינקא: בינתיים אני ממשיכה.

שלומית קמינקא: אני שלומית קמינקא ואני מנכ"לית של "משאבי אנוש ישראל" שהוא הגוף שמוביל את מימון משאבי אנוש בארץ שהמטרות שלו הן לקדם את המקצוע ואת העוסקים בו.

שלומית קמינקא: אנחנו עוסקים במקום עבודה.

שלומית קמינקא: היום אפשר להגיד סמנכ"ליות משאבי אנוש כי זה הרוב – הן מקדמות את כל הנושאים של משאבי אנוש בארץ.

שלומית קמינקא: אנחנו גם חברים באיגוד האירופי ויש לנו הרבה פעילות.

שלומית קמינקא: שרית מרציאנו, מנהלת משאבי אנוש של גוגל, כבר הוזכרה – והמון תודה לה – אמרה לי שבפורום החברתי כלכלי יש עכשיו צוות שדן בנושא – בואי.

שלומית קמינקא: אני אמרתי לעצמי: מה לי ולזה?

שלומית קמינקא: מבחינה אישית כאישה אני בתוך זה, אבל מה למשאבי אנוש ולמקום עבודה בנושא החשוב הזה?

שלומית קמינקא: באתי, נפגעתי והיכו בי שלוש עובדות עיקריות: א', אין מידע במקומות עבודה מה עושים.

שלומית קמינקא: במקומות עבודה יש המון נשים, ואין מידע; הדבר השני שאולי הוא הראשון שבעצם מקום העבודה הוא המקום הקריטי שיכול להרים את הדגל שהכתובת על הקיר היא כאן.

שלומית קמינקא: אני מדברת על עשייה של ממש מכיוון שעברתי גם על קורות חיים של לא מעט נרצחות, ורוב הנפגעות עובדות במקומות עבודה 8 שעות ביום, יום-יום לאורך זמן, ורואים אותן.

שלומית קמינקא: רואים שינוי בהתנהגות, רואים את ההתנהגלות, יש חברים לעבודה, יש ממונה.

שלומית קמינקא: יש מחקר בינלאומי שנעשה לא מזמן שמראה איך נשים שעוברות אלימות פונות: 60% פונות באמצעות חבר לעבודה, 20% באמצעות הממונה, 10% פונים ישירות לגופים שנמצאים בקהילה.

שלומית קמינקא: רק 10% פונים ישירות למשאבי אנוש.

שלומית קמינקא: אנחנו במקומות העבודה, אנחנו סמנכ"ליות משאבי אנוש – ברור לי שאנחנו צריכות לקחת את התפקיד הזה על עצמנו.

שלומית קמינקא: הדבר השלישי שהיכה בי: אין מדיניות, אין הצהרה, אין איזושהי אמירה – והייתי שמחה שזאת תהיה גם אמירה לאומית – שזה התפקיד של משאבי אנוש.

שלומית קמינקא: כמו שהתפקיד שלנו הוא שיש ממונה על הטרדה מינית צריכה להיות גם ממונה על הנושא הזה.

שלומית קמינקא: אפילו לא צריך תקן נוסף – צריך אותה פונקציה תעסוק גם בנושא הזה, אבל היא צריכה לדעת מה לעשות.

שלומית קמינקא: ואז החלטנו לעשות מעשה והרמנו את הדגל יחד עם הפורום החברתי כלכלי של החברות: גוגל, ויצ"ו שנציגיה נמצאות פה – רבקה ואחרים – והחלטנו להקים תכנית הדרכה מעשית לנשות משאבי אנוש כדי לבנות תפקיד כזה בתוך הארגון.

שלומית קמינקא: הצהרות וקמפיינים זה מאוד חשוב – אבל מה עושים עם זה?

שלומית קמינקא: אני מדברת על כך שמחר יש לנו תכנית הדרכה ראשונה בחברת שטראוס; בשבוע אחרי כן אנחנו יוצאים לקהל הרחב עם תכנית הדרכה.

שלומית קמינקא: תכנית הדרכה מביאה, למעשה, את תפקיד הממונה בארגון – איך לזהות, כללי "עשה ואל תעשה", מה זאת אלימות בכל הגדרותיה, מה אתה צריך לעשות, למי צריך להפנות, מה צריך ללוות, איזה מעקב אתה צריך לעשות, איך אתה צריך לתמוך, מה אנחנו צריכים לעשות אחרי שהנפגעת חוזרת למקום העבודה – איזה סיוע כלכלי צריך לתת לה, אם צריך.

שלומית קמינקא: זה התפקיד של משאבי אנוש והוא לא היה ברור כמו שלי לא היה ברורה למה אני נכנסת, וזה היכה בי, כך היום עשרות סמנכ"ליות משאבי אנוש שאנחנו מדברים איתם – מאות – מבינות את התפקיד הזה אבל יש עוד דרך.

שלומית קמינקא: השיווק הוא קשה מאוד.

שלומית קמינקא: לכן אני אשמח שזה יגיע גם לרמה הלאומית שתעזור לנו לפתח מדיניות ולהעביר את המסר ואת התפקיד הזה בתוך משאבי אנוש.

שלומית קמינקא: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שנראה את הסרטון ואז נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: (הקרנת סרטון)

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עוד תוספת מעניינת.

עאידה תומא סלימאן: כל הזמן דיברנו כמה עולה אלימות נגד נשים לכלכלת כל מדינה, ודיברו על השירותים ומימונם לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל בתנועה הפמיניסטית אנחנו גם דיברנו על עלויות של ימי ההיעדרות מהעבודה, של תפקוד לקוי בגלל המצב הנפשי של האישה, וכמה זה גורם לעסקים.

עאידה תומא סלימאן: לכן הירתמות העסקים, אפילו מהזווית הזאת היא מאוד מעניינת, ואפילו מעבר לזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים שגם בפרויקטים המובן של חברה אזרחית מתרחב.

עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו מי שנרתם מהחברה האזרחית היו בעיקר הארגונים, והיום מיתוספים לזה גם העסקים.

עאידה תומא סלימאן: זאת תוספת מבורכת.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: פורום מיכל סלה – אני מזמינה את גברת שילה כוהנים, בבקשה, גברתי.

שילה כוהנים: כשהיא הייתה בערך בת גילי מיכל סלה נרצחה בידי מי שהיה בן הזוג שלה ואבי התינוקת שלה שעדיין ינקה, והיא הייתה העדה היחידה לרצח האכזר הזה.

שילה כוהנים: אני מתרגשת.

עאידה תומא סלימאן: כולנו.

שילה כוהנים: בנימה אישית אני אומר שלפני שנה התרגשתי לדבר בהפגנה של בני נוער, והתרגשתי שהם יוצאים ומדברים בעוד שכשאני הייתי בגילם וחוויתי אלימות לא היה שיח.

שילה כוהנים: אז שנה שעברה התרגשתי מההפגנה, ועכשיו אני כאן.

שילה כוהנים: אז אני מאוד מתרגשת.

שילה כוהנים: לילי בן עמי, אחותה של מיכל סלה, הקימה את פורום מיכל סלה ששם לעצמו מטרה אפס נרצחות בשנה.

שילה כוהנים: את זה אנחנו רוצות לעשות על-ידי חדשנות וטכנולוגיה.

שילה כוהנים: אני רוצה לספר לכם על אחד הפרויקטים שלנו שמהווה בעצמו פלטפורמה לפיתוח מיזמים טכנולוגיים חדשניים שיצילו חיים.

שילה כוהנים: אנחנו לא עושות את זה לבד.

שילה כוהנים: השותפים שלנו הם גוגל ונועה אלפנט לפלר שנמצאת כאן איתנו שגם יזמה מהלך שבו אנחנו נוכל לקחת את הפרויקט שלנו צעד קדימה ולהתרחב בעולם.

שילה כוהנים: למעשה, הגענו לכמה יבשות נוספות אבל קודם אני אספר לכם על הפרויקט.

שילה כוהנים: לבד מגוגל שצועדים איתנו יד ביד ב"האקתון" השנה שותפים לנו גם משרד הרווחה והוועדה הבין-משרדית, פייסבוק ואמדוקס שהיו איתנו.

שילה כוהנים: הפרויקט נקרא "האקתון מיכל סלה – safe at home".

שילה כוהנים: האקתון הוא תהליך יזמות שבמהלכו מצטוותות קבוצות של אנשים שמגיעים מתחומים שונים.

שילה כוהנים: כל קבוצה היא חיבור של תחומים דיסציפלינריים, ובכל קבוצה יש בה יזמות, יזמים, מתכנתים ומתכנתות שמתאגדים יחד כדי לפתור אתגר.

שילה כוהנים: במהלך ההאקתון כל קבוצה מקבלת תמיכה ממנטורים ומומחים באלימות במשפחה.

שילה כוהנים: שיא הפרויקט הוא אירוע של 72 שעות שהוא תחרות בין הקבוצות של היזמים והיזמות, ובסופו של דבר נולדים מיזמים חדשים שלכולם מטרה אחת: למנוע אלימות במשפחה.

שילה כוהנים: אחת ממטרות ההאקתון היא ליצור כאן אקו-סיסטם חדש.

שילה כוהנים: אני נוהגת לומר שכמו שיש "פינטק" ו"אדטק" ועוד הרבה "טקים" נוספים שאנחנו שומעים עליהם אנחנו רוצות ליצור כאן "טק" חדש: לאגד יזמים ויזמות שיפתחו קהילה גדולה שתתחיל בארץ באומת הסטרט-אפ.

שילה כוהנים: כי כמו שאנחנו יודעים, בעזרת טכנולוגיה ישראל יודעת להגן על עצמה מפני טרור בחוץ אז למה שלא נגן על עצמנו גם מטרור בתוך הבית על-ידי חדשנות וטכנולוגיה?

עאידה תומא סלימאן: בינתיים הרחקנו לכת מעבר להגנה, אבל בסדר.

שילה כוהנים: מעבר ליצירה של אקו-סיסטם אנחנו רוצות ליצור כאן מאגר של רעיונות למיזמים חדשים פורצי דרך ולשלב בין מי שרוצה לספק פתרונות לאלימות במשפחה, אלימות כלפי נשים בביתן, ולשלב אותן וכן הגברת המודעות הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: שילה, אם אפשר לנסות להתקדם כי אנחנו נצטרך לפנות את האולם, ויש עוד שתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מתנצלת.

שילה כוהנים: אין בעיה, בסדר גמור.

שילה כוהנים: האתגר שההאקתון רצה לפתור עזרו לנו לנסח איריס פלורנטין והוועדה הבין-משרדית ורבים נוספים.

שילה כוהנים: מבין האתגרים יש לנו האתגרים מצד הקורבן, מצד התוקף והסביבה הקרובה; כמו שלפניי נתנו פתרונות לסביבה שמזהה סימנים.

שילה כוהנים: מה שהכי חדשני בתוך ההאקתון שעשינו השנה וחשוב לי מאוד לספר לכם עליו הוא מסלול שנקרא Nothing about us without us.

שילה כוהנים: כי פורום מיכל סלה אומר איך אנחנו יכולים למצוא פתרונות בלי לשלב את נפגעות האלימות בעצמן.

שילה כוהנים: אנחנו חושבות שהן כקהל המשתמש יכולות להביא רעיונות שמפתחים טכנולוגיים לא יכולים לחשוב עליהם.

שילה כוהנים: אז באדיבותם של חברת "Eray"הרצנו חמש סדנאות ל-70 שיצאו ממעגל האלימות והגיעו לסדנאות ideation שבהן למדו איך לחשוב על רעיון טכנולוגי ולפתח אותו.

שילה כוהנים: מתוך 70 הנשים שהשתתפו בסדנאות 63 נשים הגישו רעיונות טכנולוגיים להאקתון שלנו.

שילה כוהנים: אחרי השלב שבו גייסנו בשיתוף גוגל את 70 הנשים והיה לנו קמפיין ציבורי שבו קראנו לציבור הרחב לכל מי שרוצה להשתתף בהאקתון ולפתח פתרון טכנולוגי, היה שלב לפני האירוע שבמשך חמישה ימים עשינו וובינר שכלל עשרות הרצאות שהיו נגישות לכולם וחינם.

שילה כוהנים: אפשר לראות קצת ממה שלקחתי מהאתר שלנו שסיפקו נתונים, דיברו על אלימות במשפחה, על כלים יזמיים כדי להכין את המשתתפים לקראת האירוע התחרותי.

שילה כוהנים: ל"האקתון מיכל סלה – safe at home", נרשמו מעל 1,000 מתכנתים, יזמים, מומחי אלימות במשפחה, ובסך הכול יצאו למעלה מ-100 רעיונות חדשים.

שילה כוהנים: חשוב לי לציין שהשתתפו מתכנתים מ-8200 שציוותנו אותם לאותן נשים שורדות אלימות שהשתתפו בסדנאות "Nothing about us without us".

שילה כוהנים: בעצם כל אישה שורדת אלימות עמדה בראש מיזם כשציוותנו לה צוות של מתכנתים ואנשים מהציבור הרחב שרצו להצטוות לאותו רעיון של שורדת.

שילה כוהנים: ככה נראתה הפלטפורמה של חצי הגמר שלנו.

שילה כוהנים: ההאקתון הוא תחרות אז חצי הגמר נערך במרחב דיגיטלי לציבור הרחב, כולם יכלו להיכנס.

שילה כוהנים: כמובן, אנחנו מדברים על תקופת הקורונה.

שילה כוהנים: אפשר לראות את השולחנות העגולים.

שילה כוהנים: כל הצוותים יכלו לשבת בשולחנות עם מנטורים לפי תחומי המקצוע שהם היו צריכים: ייעוץ עסקי, מדיה ושיווק וכדומה.

שילה כוהנים: כל צוות יכול היה לפתוח דוכן, והשופטים והקהל יכולים להסתובב בין הדוכנים, ואפשר ממש לראות דוכן דיגיטלי של כל מיזם שבו שיתפו והסבירו על המיזם החדשני שלהם להצלת חיים.

שילה כוהנים: אירוע הגמר שלנו נערך בבית הנשיא במעמד בכירים ובכירות במשק.

שילה כוהנים: שלושת המיזמים שזכו במקומות הראשונים קיבלו פרסים וסכומים כספיים כדי שיוכלו להתחיל להשקיע בפיתוח המיזמים שלהם.

שילה כוהנים: אני גם גאה להגיד שאנחנו ממשיכים ללוות את שבעת המיזמים המובילים ביותר בתכנית שנקראת Michal Sela Start-up Academy בשיתוף גוגל.

שילה כוהנים: כולנו מלמדים אותם איך להמשיך ולפתח את המיזמים שלהם עד שיגיעו לפיתוח של מוצרים מעשיים ואפליקציות.

שילה כוהנים: אני אשמח להדגים לכם בחצי דקה אפליקציה אחת.

שילה כוהנים: אם אפשר ללחוץ על התמונה עצמה - -

עאידה תומא סלימאן: אני ממש - -

קריאה: אנחנו צריכים ללכת.

שילה כוהנים: בסדר גמור.

שילה כוהנים: מי שרוצה ומתעניינת, אני אשמח שתיגשו אליי אחר כך ואני אספר לכם על המיזמים הטכנולוגיים שלנו כי כל אחד מהם הוא סיפור בפני עצמו.

שילה כוהנים: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכן.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת עד כמה חשובה העבודה שנעשתה בהאקתון ובגלל זה ביקשתי לזרז את ההצגה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתנו זמן מוגבל כי נצטרך לעזוב את האולם ב-14:00.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שפק, בבקשה, ברוכה המצטרפת.

נירה שפק: בין ועדות לוועדות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה.

נירה שפק: בחרתי לבוא ולהביע כאן אמירה.

נירה שפק: אנחנו לא פעם יושבות בוועדות אבל עד שלא נהפוך את הנושא לשגרה אנחנו נמשיך להיפגש בצמתים.

נירה שפק: אם אנחנו מקשיבים לשיח שמעל פני השטח – כולם בעד, כולם אומרים שזה לא בסדר.

נירה שפק: ובעצם אין בעיה.

נירה שפק: אבל כשחופרים – וצריך לחפור – ונוברים בפנים מוצאים אמירות בכל הרבדים.

נירה שפק: אלימות לא מתחילה מיום אחד.

נירה שפק: זה מתחיל בהצעת חוק אצלנו בכנסת לא מזמן שנשים לא יעשו צבא; מעלה אותה גבר, והוא חושב שיש לו היכולת להחליט מי תעשה צבא ומי לא תעשה צבא.

נירה שפק: זה לא משנה אם ההצעה נופלת או לא נופלת – עצם העובדה שהיא עולה לשיח היא לא רלוונטית ומאיימת, ממש נורה אדומה מהבהבת.

נירה שפק: או כשעושים תחקיר בתקשורת עם המטרידן של מעין אדם.

נירה שפק: אני לא יודעת כמה ראו – אני מתארת לעצמי שלא מעט ממי שיושבת פה; וכשאחרי זה אני מחפשת במדיה הכתובה את השם של הבן אדם אני רואה שקוראים לו "מטרידן".

נירה שפק: אין הוקעה של השם.

נירה שפק: מי שייכנס ויצפה בתכנית יראה אותו, והוא מתגאה, והולך, ופעם הוא עם ציציות ופעם בלי ציציות.

נירה שפק: אל תיקחו אותי שאמרתי את המילה "ציציות" – אני מתארת תופעה שלא נמצאת במגזר אחד, ממש לא.

נירה שפק: אבל עצם העובדה שמפחדים – לא משנה באיזה אתר תקשורת תקראו – קוראים לו "מטרידן", כאילו יש פחד של "אל תתקרב אליי".

נירה שפק: אז כל הדברים האלה אם לא נעלה אותם לשיח הם לא יהיו, אם לא נחזק את הבנייה מלמטה.

נירה שפק: מה זה אומר?

נירה שפק: תקציב מגדרי.

נירה שפק: עאידה, עשית אצלך דיון אצלך על התקציב המגדרי.

נירה שפק: אני רוצה להגיד לך תודה על הדיון הזה לא שלא ידעתי שיש תקציב מגדרי אבל צריך מדי פעם.

נירה שפק: אני באה עכשיו מוועדת כספים.

נירה שפק: אפילו בוועדת הבחירות – אני מבקשת לראות את החלוקה, ואני רואה ש-67% מהבכירים בוועדת הבחירות הם נשים.

נירה שפק: מה זה התלהבתי.

נירה שפק: ואז חיפשתי את השכר, וזה 41%.

נירה שפק: מה שנקרא, משוואה בשני נעלמים לא מתכנסת.

נירה שפק: אז אם לא נגיד שאנחנו נשים על השולחן, ותזוזו מהשולחן, אז זה לא יקרה.

נירה שפק: הדיונים האלה חשובים אבל על כולנו מוטלת האחריות לא רק לעשות האקתונים וציוני דרך, אלא לחיות את זה יום-יום, ואני שותפה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו באמת מנסות לחזק את הגישה הזאת כי נתתי את הבמה של הוועדה דווקא לנשים, לגברים ולארגונים שעושים את העבודה יום-יום להיאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את הבמה לעובדת הסוציאלית הדס דגם בלום, מנהלת תכנית ארצית "צומחות יחד" מויצ"ו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: סליחה שאני קצת מלחיצה אתכם אבל אם אפשר לקצר.

הדס דגם בלום: תודה.

הדס דגם בלום: נראה לי שנרד קצת לשטח חזרה עם היום-יום שאיתו אנחנו מתמודדים.

הדס דגם בלום: לפני כארבע שנים הקמתי בחסות ויצ"ו את התכנית "צומחות יחד בראש מורם".

הדס דגם בלום: כמנהלת מקלט בעבר הכרנו מקרוב את התהום שאליה נשים נופלות עם צאתן מהמקלט.

הדס דגם בלום: השהות במקלט, לצערי, מחויבת להרבה נשים שנמצאות בסיכון גבוה, אך זאת תקופה יחסית קצרה לעומת השנים שהן התמודדו עם ביסוס חיים עצמאיים ובטוחים בצל ההשלכות של האלימות שהן וילדיהן חוו.

הדס דגם בלום: 85% מהנשים שיוצאות מהמקלט חיות בנפרד מבן הזוג האלים ומתחילות ללמוד ללכת מחדש – כפי ששמעתי אותן לא אחת – לבד ובתחושת בדידות.

הדס דגם בלום: ממחקרים ומסקר אחרון שערכנו בקרב הנשים המשתתפות אצלנו בתכנית אפרוס בקצרה את תמונת המצב ואת האתגרים שאיתן הן מתמודדות – אני מזכירה שוב – אחרי פרידה מזוגיות אלימה.

הדס דגם בלום: הנושא הכלכלי שהוא מהותי לחיים שלהן נובע מקטיעה של רצף החיים עם כניסתן למקלט.

הדס דגם בלום: הן מתחילות חיים בעיר אחרת אחרי יציאתן מהמקלט, והן צריכות ללמוד ללכת מחדש.

הדס דגם בלום: בדרך כלל הן סוחבות איתן חובות מן העבר, אין להן חשבון בנק פעיל, אשראי או צ'קים, הן מוגבלות בסוג העבודה שיוכלו להתחייב לה.

הדס דגם בלום: נשים ששוהות במקלט מעל 60 יום זכאיות למענק יציאה.

הדס דגם בלום: אך מה עם אלפי הנשים שלא היו במקלט בכלל או שהו פחות מ-60 יום במקלט?

הדס דגם בלום: בהתחשב בנקודת פתיחה זאת ובעובדה שהן המטפלות העיקריות בילדים המצב הוא שהנשים והילדים חיים בעוני.

הדס דגם בלום: נושא ההורות הוא אתגר מורכב וקשה.

הדס דגם בלום: תחת אלימות נרמסת הסמכות ההורית.

הדס דגם בלום: נשים צריכות לבנות את עצמן מחדש בפני הילדים כדמויות שניתן לסמוך עליהן.

הדס דגם בלום: הן צריכות להתמודד עם קשיים רגשיים שלהן מול האבות, הן צריכות לתת מקום למצב הרגשי של הילדים, הן אמורות לספק לילדים את כל צרכיהן הכלכליים.

הדס דגם בלום: ל-75% מהאימהות יש משמורת מלאה על הילדים, אבל קשר שמתחיל עם האב בדרך כלל במרכז קשר עובר לאחר זמן מה לקשר שההורים צריכים לנהל בעצמם, וזוהי קרקע פורייה להמשך היחסים הפוגעניים שהכירו בני הזוג טרם הפרידה.

הדס דגם בלום: הילדים שהיו עדים וחשופים לאלימות באותם בתים נושאים איתם את הפגיעה הרגשית המורכבת, ובדרך כלל הדברים באים לידי ביטוי בהתנהגות, בחוסר פניות ללימודים, ביחס אלים כלפי האם ועוד כאלה וכאלה, ובכל זה היא לבד.

הדס דגם בלום: האימהות לא יכולות להתחייב לשום מסגרת עבודה מוסדר כיוון שהן נדרשות להיות זמינות לכל התנהגות חריגה שבגינה ייקראו לבית הספר או לגן.

הדס דגם בלום: הנושא הכואב ביותר שעליו הסקר שערכנו בקרב הנשים הוא חוסר האונים שאיתו מתמודדות הנשים בגלל אי היכולת להעניק לילדים טיפול רגשי נדרש עקב אי הרשאה של האב לטיפול.

הדס דגם בלום: 76% מהנשים שסקרנו הביעו תסכול וכעס לנוכח העובדה שהילדים שלהן לא זוכים לטיפול שהם כה זקוקים לו.

הדס דגם בלום: זה עניין להמשך חקיקה.

הדס דגם בלום: נתון חשוב שעלה בסקר שלנו ורק מחזק את האתגרים העצומים שאיתם מתמודדות הנשים, ש-36% מהנשים מתמודדות עם ילדים עם צרכים מיוחדים מאובחנים.

הדס דגם בלום: במשפחות שלנו יש ילד אחד ועד שלושה ילדים מאובחנים במשפחה.

הדס דגם בלום: נושא של טראומות מהעבר ופחדים – כמובן, ביציאה מהמקלט הן גורם עצמאי, הן מרגישות שוב חשופות ולא מוגנות, וזה מעורר מחדש פחדים וטראומות עבר.

הדס דגם בלום: 58% מהמשתתפות בתכנית שלנו אינן מטופלות, ורק מיעוטן מטופלות בטיפול פרטני במרכזים למניעת אלימות.

הדס דגם בלום: האלימות אחרי פרידה מזוגיות אלימה יכולה להימשך עוד שמונה עד עשר שנים, לפי המחקר ולפי מה שאנחנו פוגשות בשטח.

הדס דגם בלום: הליכים משפטיים מתחילים בדרך כלל בתקופת המקלט או לפניה ונמשכים עוד תקופה ארוכה אחרי צאתה של אישה ממקלט.

הדס דגם בלום: הדבר דורש משאבים רגשיים רבים ומשאבי זמן.

הדס דגם בלום: הדבר מקשה התמסרות למקום עבודה.

הדס דגם בלום: אנחנו פוגשות נשים מותשות שכבר שנים מתמודדות עם ההתעללות דרך הילדים.

הדס דגם בלום: הן כבר לא מגישות תלונות על כל אי הפרה של הסדרי ראייה, וגם לא תלונות לעו"סים מתוך תחושה שאין מה לעשות ולכולם נמאס.

הדס דגם בלום: מיצוי זכויות והתנהלות מול הממסד – בדרך כלל הן לא מכירות וקשה להן להתנהל מול גורמים ממסדיים.

הדס דגם בלום: יש נשים שלא יודעות לקרוא דואר שמגיע או לא יודעות להשתמש באמצעים המקוונים שנדרשים היום.

הדס דגם בלום: קשה להן לצאת מהעמדה הקורבנית ולפעול למיצוי זכויות.

הדס דגם בלום: הן זקוקות לליווי ולתמיכה אינטנסיביים.

הדס דגם בלום: נשים רבות סובלות ממצבי בריאות שנמשכים מתוך פחד שאם יגלו חולשה ייקחו להן את הילדים, והן לא מטפלות בעצמן.

הדס דגם בלום: לכל זה מלווה תחושת הבדידות הקשה כי אלימות מייצרת בדידות בכל הזירות.

הדס דגם בלום: מתוך היכרות עם מה שיצוין כאן הקמנו את התכנית "צומחות יחד בראש מורם".

הדס דגם בלום: בתכנית זו אנו מבקשות לתת מענה חברתי ולהיות המשפחה המורחבת לאותן נשים חסרות עורף משפחתי.

הדס דגם בלום: הפעילות בשטח מושתתת על עשרות המתנדבות הפעילות בסניפי ויצ"ו השונים.

הדס דגם בלום: פעם בשבוע אחר הצהריים הנשים וילדיהן נפגשים בסניף של ויצ"ו.

הדס דגם בלום: צוות מתנדבות אחראיות על פעילות הילדים, ואחרות על פעילות - - - במפגשים אלה זוכות הנשים לשעה וחצי של שיחה הנותנת מקום לחוויותיהן, לשיתוף בנושאים המעסיקים אותן במעגל תומך ומכיל להעשרת ידע בתחומי חיים רלוונטיים וסתם פינוק וחיבוק.

הדס דגם בלום: הילדים זוכים לאותו מענה.

הדס דגם בלום: בסקר שערכנו בקרב הנשים - -

עאידה תומא סלימאן: לא, סליחה, אני מאוד מתנצלת, המטרה היא להתמקד בפרויקטים יותר מאשר בסקרים.

הדס דגם בלום: הסיוע הכי חשוב לנשים, לדבריהן, הוא התמיכה הרגשית חברתית שבגלל זה הקמנו את הפרויקט.

הדס דגם בלום: אנחנו פועלות היום בשש קהילות בארץ בשש ערים.

הדס דגם בלום: אצלנו בתכנית משתתפות כ-100 נשים וכ-100 ילדים.

הדס דגם בלום: כמו שאמרתי, התכנית מבוססת על מתנדבות.

הדס דגם בלום: מעבר למפגש השבועי שמתקיים בכל עיר כזאת אנחנו פנויות לכל עזרה וסיוע של חיי היום-יום במהלך ימי השבוע.

הדס דגם בלום: התכנית לא מוגבלת בזמן בדיוק מתוך ההיכרות עם השטח שמדברים על כך שתהליך של התייצבות בחיים עצמאיים ובטוחים לוקח לפחות חמש שנים.

הדס דגם בלום: אז כמו שאמרתי, אנחנו פועלות במרחב החברתי כדי לתת תמיכה חברתית ורגשית לנשים בפרידה מזוגיות אלימה שממשיכות להתמודד עם אלימות עוד שנים אחרי הפרידה מבן הזוג.

הדס דגם בלום: תודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להזמין לדבר בזום את לירון לוי, סמנכ"לית קשרי ממשל במרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: תוך כדי שאני יושבת בדיון הזה קיבלתי לידיי את מה שאת הולכת להציג עכשיו ממישהי ששואלת איזה רעיון טוב, ולמה אנחנו לא נמצאות בזה.

לירון לוי: תודה רבה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת-ראש הוועדה.

לירון לוי: תודה לכל חברי הכנסת שנמצאים כאן ותודה לכל הארגונים הנפלאים שבסופו של דבר עובדים איתנו בקהילה, ברשויות המקומיות ובשלטון המקומי.

לירון לוי: לפני שפונים לארגונים האלה אנחנו רוצים יחד עם קמפיין מאוד חזק, מטלטל ומזעזע אבל המצב מזעזע אז אנחנו רוצים לזעזע - -

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי שתעצרי בצד?

לירון לוי: אני מתנצלת.

לירון לוי: אנחנו פשוט שעתיים בזום.

לירון לוי: אני לא לבד באוטו, אני אבקש לעצור.

לירון לוי: אנחנו בכביש מהיר.

לירון לוי: אני אעשה מה שאפשר ושירן תמשיך אחריי.

עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו מצומצמים בזמן.

לירון לוי: אוקיי.

לירון לוי: שירן, תציגי את הקמפיין שהשלטון המקומי העלה היום ב-257 רשויות בישראל בשעה 12:00 בצהריים.

לירון לוי: שירן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

שירן מלמדובסקי סומך: תודה רבה, לירון ותודה ליושבת-ראש הוועדה.

שירן מלמדובסקי סומך: אני אשמח לשתף איתכם את הסרטון.

שירן מלמדובסקי סומך: המטרה של הסרטון היא להציל חיים.

שירן מלמדובסקי סומך: הסרטון מבוסס טכנולוגיה.

שירן מלמדובסקי סומך: במסגרת הקמפיין אנחנו מחזירים לחיים – במירכאות – נשים שאיבדו את חייהן.

שירן מלמדובסקי סומך: (הקרנת סרטון)

שירן מלמדובסקי סומך: חשוב לי לומר שהסרטון נעשה יחד עם המשפחות שהיו חלק מהתהליך לאורך כל הדרך וחיזקו אותנו בצדקת הדרך ובחשיבות של הקמפיין.

שירן מלמדובסקי סומך: בנוסף נרתמו השלטון המקומי, הרשויות, חברות ההייטק מתוך אמירה שבשילוב טכנולוגיה ועשייה חברתית נוכל לייצר את האימפקט המשמעותי.

שירן מלמדובסקי סומך: המטרה שלנו בקמפיין הזה להוציא את הנשים מאזור הנוחות שלהן, להוציא אותן מהאדישות ולחשוף אותן לנושא של זוגיות מסוכנת ופרידה בטוחה.

שירן מלמדובסקי סומך: תודה רבה לוועדה על ההזדמנות להציג את הסרטון.

שירן מלמדובסקי סומך: חוץ מזה שהוא חזק ומעורר הוא הפך להיות מאוד ויראלי.

שירן מלמדובסקי סומך: הוא הוצג אתמול על-ידי לילי בן עמי, מייסדת פורום מיכל סלה, שהיא שותפה שלנו בקמפיין על בימת האו"ם.

שירן מלמדובסקי סומך: היום הוא מקבל חשיפה מאוד גדולה ברשתות על-ידי רשויות וגופים שמשתפים אותו.

שירן מלמדובסקי סומך: אז אני מאוד מקווה שהוא ייצר עוד שלב חשוב בדרך לשינוי שאנחנו מדברים עליו היום.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: הסרט אכן מטלטל ומזעזע אבל הוא תורם לחיזוק הנשים שעדיין סובלות מהמצב וקורא להן לנסות לצאת מהמעגל ומחזק את הרצון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכשחשבנו על הבמה הפתוחה הזאת כדי להציג את הפרויקטים השונים והייחודיים שהתפתחו בתקופה האחרונה לא תיארתי לעצמי שאני אגזור מזה הרבה הבנות על מה שקורה ולאן הגענו בדרך שהתחילו רבות מאתנו וגם חלק מהאימהות המייסדות של תנועת המאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: חסר לי שהשנה רות רזניק לא משתתפת בישיבות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שולחות לה הרבה אהבה מפה.

עאידה תומא סלימאן: גם הרבה נשים שהן חלק מהמאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אנחנו מציינות את היום הזה בשנה שנפרדנו מחברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן שהייתה הקול הראשון בכנסת שדיבר על אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל היום אני בטוחה שכולן היו מסתכלות ושמחות.

עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, מהבוקר רתמנו את הממשלה ואת המדינה לחתום על אמנה שמחייבת אותה לסטנדרטים גבוהים בצעדים במאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: גם עכשיו אנחנו רואות, אני מאוד מקווה, שפתחתי פתח לסוג של נטוורקינג ועבודה משותפת בין הארגונים שהציגו פה ולמידה יחד של הפרויקטים השונים.

עאידה תומא סלימאן: היום אנחנו רואות עד כמה הגברים מעורבים אבל אני מזהירה: אל תיתנו להם להשתלט, הם נוטים לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים אותם שותפים, ויחד להיאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: היום החברה האזרחית מתברכת בכך שיש גם עסקים שיש בהם נשים מובילות שנרתמים למאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: היום נתנו דוגמה שהטכנולוגיה היא לא כולה במות רעות שמזיקות לנו, אלא יש אמצעים טכנולוגיים שאפשר להשתמש בהם במאבק באלימות.

עאידה תומא סלימאן: סוף סוף אנחנו גם משנות את התדמית הסטריאוטיפית הקיימת של נשים שנאבקות באלימות שכולן מוחלשות וכאילו לא יכולות לתרום ומחכות למישהו שיציל אותן.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה דוגמאות שניתנו פה לנשים שמובילות את השינוי.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על כל העשייה של החברה האזרחית והתנועה הפמיניסטית בתחום המאבק באלימות.

עאידה תומא סלימאן: בלעדיי הניצנים של הפעילויות, השינויים והאתגרים החדשים שאתן מביאות אלינו לפתח הבית הזה, לכנסת, אתן מאתגרות אותנו גם להוביל חקיקה וגם להוביל עשייה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכן.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחתי לשמוע על הפעילות שלכן.

עאידה תומא סלימאן: הישיבה נעולה.