ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 59, 2021-11-23 11:00

וליד טאהא: שלום ובוקר טוב לכולם, אנחנו מתחילים דיון על הצעה לדיון מהיר בנושא מתווה הרכבת הקלה ופינוי משפחות כפר שלם ללא פיצוי הול של חברת הכנסת שרן השכר, חברת הכנסת קטי שטרית, חבר הכנסת יעקב מרגי וחבר הכנסת איתמר בן גביר.

וליד טאהא: אז מכל המציעים יש לנו את חברת הכנסת שרן השכל, אני אתן לך את זכות הדיבור חברת הכנסת שרן להציג את הסוגייה.

שרן השכל: תודה רבה לך יו"ר הוועדה חבר הכנסת ווליד טאהא.

שרן השכל: היה לי חשוב לקיים את הדיון הזה משום שממש לפני שבוע וחצי ראינו את המקרה בגבעת עמל שבו היה פינוי של התושבים אחרי שנים של ניסיון להגיע להבנות ואני חושבת שהמראות האלו של לראות אנשים מבוגרים מפונים מביתם מזה עשרות שנים הוא מראה קורע לב, ודווקא פה במקרה של כפר שלם כאשר אנחנו מבינים שיש כבר תאריך לעניין פינוי בגלל הקו הסגול של הרכבת הקלה.

שרן השכל: אני מבינה שעוד המקרה הזה הוא יותר קטן מאשר אותו מקרה של גבעת עמל, מדובר פה אולי בעשרים משפחות שנותרו ללא מענה, ואני חושבת שמן הראוי לפחות לנסות לקיים את אותו הדיון, לנסות להגיע להבנות, לנסות להגיע לסוג של מתווה, לסוג של גשר.

שרן השכל: בסוף פנו אלי, כמובן יושבת פה סטלה אבידן וחגית שמובילה ככה גם את המאבק בעניין שישבתי אתה לא מעט פעמים והם אומרים ובצדק, הם הגיעו למקום, יישבו אותם שם, כבר כמה דורות הם נמצאים על אותו השטח, יש סוגייה בעניין הבעלות על הקרקע וכמה מתוך הקרקע בעצם יישבו אותם, לא יישבו אותם, אני אשמח שגם כן תינתן להם זכות הדיבור קצת להציג את זה יותר לעומק, אבל בסופו של דבר אלו משפחות שיושבות שמה כבר עשרות שנים ואני חושבת שככל שניתן אנחנו צריכים להימנע מאותם מראות שראינו ממש לפני שבוע וחצי ולכן זימנתי את הדיון החשוב הזה ואת הגורמים הרלוונטיים גם ממשרד התחבורה, אני מניחה שגם ממשרד האוצר נמצאים איתנו כדי לנסות ולפתור את זה.

וליד טאהא: שרן, במה את מתמקדת בעצם הפינוי או הפיצוי?

וליד טאהא: על מה את מדברת?

וליד טאהא: על עצם הפינוי או העדר פיצוי?

שרן השכל: אני אומרת לך בכנות, נכון עניין הרכבת הקלה צריך לצאת לפועל, זה קו של רכב שתוכנן כבר המון, המון שנים, היו לא מעט ניסיונות, המטרה שלי לקיים דיון סביב עניין הפיצוי משום שרוב האנשים כבר פוצו ופונו, נשארו בסך הכל עשרים משפחות שנמצאות על אותו הקו.

וליד טאהא: כמה משפחות היו במקור?

שרן השכל: בן 35 ל- 40 משפחות שהצליחו להגיע לסוג של מתווה ושל פשרה והייתי רוצה לעשות מאמץ כדי שנוכל לראות מה עוד ניתן לעשות כדי להגיע לפשרה ל-20 האנשים הנותרים.

וליד טאהא: תודה רבה חברת הכנסת שרן השכל, אני אתן לחבר הכנסת מוסי רז ואני מבקש שמי שירצה לדבר, להציג את הסוגייה בשם התושבים הוא יציג את עצמו.

וליד טאהא: מי יציג?

וליד טאהא: אז חגית תציגי את עצמך לפרוטוקול ותציגי גם את הסוגייה על הביטיה השונים, פינוי, פיצוי, איפה זה התחיל ואיפה אנחנו עומדים.

חגית קובריגה שרעבי: קודם כל אני חגית קובריגה שרעבי, אני תושבת כפר שלם, במתווה הרכב הקלה, אני נמצאת בוועד כפר שלם הרכבת הקלה.

חגית קובריגה שרעבי: אני נשואה לבן משפחה שורשית שהמדינה הושיבה בכפר שלם משנת – 1949, משפחה שורשית לכל דבר ועניין.

חגית קובריגה שרעבי: לפני שאני אציג את הסוגייה ואת הבעיה אני כן רוצה לפתוח בדבר אחר.

חגית קובריגה שרעבי: בדרך לכאן בדיון עצמו, דיון החירום שהוקם על ידי הרכב הקלה, אני מקבלת מספר סרטי וידאו לא רק משכנים גם מהבת שלי.

חגית קובריגה שרעבי: הבת שלי פותחת את החלון ומגלה כשלושים שוטרים מחוץ לביתה, מתגופפים ומסתכלים ומציצים בחצרות.

חגית קובריגה שרעבי: מה התשובה שלהם?

חגית קובריגה שרעבי: תתכונני לפינוי בכוח או שתעזבו עכשיו.

חגית קובריגה שרעבי: למה הילדה שלי שהיא ילדה קטנה.

וליד טאהא: זה היה הבוקר?

חגית קובריגה שרעבי: עכשיו, עכשיו ברגע זה.

חגית קובריגה שרעבי: למה הילדה שלי צריכה להיות חשופה או כל ילד אחר במדינת ישראל בדגש על תושבי הרכב הקלה, צריכים להיות חשופים לדבר כזה, איך היא אמורה להתמודד עם סיטואציה כזאת?

חגית קובריגה שרעבי: אני כאדם בוגר לא יודעת להתמודד עם סיטואציה כזאת.

חגית קובריגה שרעבי: עשו את זה עכשיו בידיעה שאנחנו בדרך לכאן?

חגית קובריגה שרעבי: פה נשאלת השאלה ולמה?

חגית קובריגה שרעבי: למה לדבר עם ילדים קטנים?

חגית קובריגה שרעבי: למה להסתובב, למה להפחיד?

חגית קובריגה שרעבי: אנחנו התיישבנו בכפר שלם כי המדינה הושיבה אותנו שם, לא הגענו לשם בשום צורה אחרת, הגענו לשם כי המדינה שמה אותנו שמה, משנת 1948/9, חיינו שם, גדלנו כמעט בלי כלום, רוב האנשים בנו את הבתים שלהם מאפס, אם זה שירותים, מקלחות, חצרות, כפר שלם מעולם לא היה מקום ידידותי עד היום, עשינו את כפר שלם למה שהוא, ואז הגיעה הרכב הקלה, הפקעה שנעשתה ללא ידיעתנו מתחת לאף שלנו, ביום בהיר וצח בשנת 2018 אני מקבלת צו הפקעה אלי הביתה שמורה לי לצאת מהבית תוך חצי שנה.

חגית קובריגה שרעבי: הגשנו לבית משפט, בא השופט ושאל אותי, חגית למה עכשיו, למה נזכרת עכשיו לבוא ולטעון נגד?

חגית קובריגה שרעבי: אמרתי לו כי לא ידעתי את זה, השופט עמד ממולי ואמר לי חגית, אני לא מתכוון ליצור פה תקדים ונפסק שאנחנו צריכים לפנות ואחר כך בעצם להתמודד עם הפיצויים.

חגית קובריגה שרעבי: לימים נת"ע באה ובעצם הציעה לנו בהתחלה 3.5 אלף שקל למטר, הפינויים שנעשו כמו שעוד אמרת, כמה משפחות היו וכמה משפחות נשארו, הפינויים לא בוצעו באמת בהסכמה, היו פה מספר פעימות לפינויים, חלק מהאנשים שבאמת לא גרו שם תקופה מאוד ארוכה ידעו שהם לא יקבלו שום דבר, נת"ע באה, סגרה את מה שהיא סגרה כי היא חייבת לתת להם לפי חוק ההפקעות והם עזבו, אחר כך חלק לקחו את המחוברים ויצאו, בנוגע לתוך המתווה שהוקם לגבי הרכב הקלה, אני לא אכניס אתכם לתוך הפרטים כי זה מאוד ארוך אבל המתווה שהוסכם על ידי הרכבת הקלה הוא לא הוסכם על ידי התושבים, מעולם הוא לא הוסכם על ידי התושבים, ומה שקרה זה שחלק יצאו עם המתווה כי הם ידעו שלא תהיה להם ברירה אחרת וחלק כיום שקיים ונמצא זכאי לקבל את הפיצויים הוא לא מוכן לצאת כי אין לו לאן ללכת עם 1.420 מיליון, וחלק שכן זכאי הוא בן דור שלישי שהטווח גילאים שלו, בן 45 ל- 60, זכאי 330 אלף עם משפחה אחת גדולה.

חגית קובריגה שרעבי: קודם כל העוול הזה של הדורות שנעשה לא ברור לי למה הוא בכלל קיים הדורות הזה, אין מניין דורות, אנחנו בני אדם.

חגית קובריגה שרעבי: אנחנו נמצאים שמה וזה חשוב לי להדגיש כי המדינה הושיבה אותנו שמה, אף אחד לא הביא אותנו לשמה ככה סתם, והיום בגלל הרכב הקלה רוצים לבוא ולפנות אותנו, אני שואלת פה את חברי הכנסת ואת הוועדה ואת האנשים שיושבים פה, הממשלה הוקמה על ידי אזרחים שרצו לעשות את מדינה ישראל יפה וטובה יותר, איך אותם אנשים באים ומתנערים בתוך אותם אזרחים ורוצים להוציא אותם מהבתים שלהם ללא קורת גג, ללא קורת גג וללא שום פיצוי הולם, אני אומרת איך הדבר הזה יכול להיות?

חגית קובריגה שרעבי: אנחנו נמצאים בשנת 2021, אנחנו נמצאים במקום שבו אנחנו צריכים להיות טובים יותר אחד לשני, אנחנו יכולים לעזור, אפשר לעזור.

חגית קובריגה שרעבי: הוועדה שהוקמה על ידי נת"ע היא וועדת למה לא, למה לא לתת לתושבים, הם באים ואומרים לי בפנים אנחנו יודעים שאת משפחה שורשית אבל תוכיחי לי, אוקי מה אני צריכה להוכיח?

חגית קובריגה שרעבי: תביאי מסמכים, הבאתי מסמכים, זה לא מספיק.

חגית קובריגה שרעבי: מה לא מספיק?

חגית קובריגה שרעבי: זה לא מספיק.

חגית קובריגה שרעבי: אם אתם באים ואומרים לי שאני משפחה שורשית, איך אתם טוענים שאני לא זכאית?

חגית קובריגה שרעבי: איך אתם עושים לי את זה?

חגית קובריגה שרעבי: גם שהוועדה, לא רק שהוועדה היא גם השופט, גם הגזבר, גם התליין, אין לי וועדת ערעור חיצוני, אין משקיף מטעם כפר שלם, וועד כפר שלם שיכול לשבת ולהגיד חברים, זו משפחה שורשית, זו משפחה סוציאלית, זה וזה, וזה ובעצם אין לי למי לפנות, היום רוצח, אנס, פדופיל, כל עבריין כלשהו יש לו את הזכות ערעור ויתרה מכך, אפילו יש את הזכות לקבל חנינה, מה לי יש?

חגית קובריגה שרעבי: כשהילדה שלי פותחת את החלון ומגלה שוטרים שאומרים לה תתכונני?

חגית קובריגה שרעבי: איפה נראה הדבר?

וליד טאהא: אני רוצה לשאול שאלה, למה הפיצוי תלוי בגילאים ובקריטריונים אחרים ולא בנכס?

חגית קובריגה שרעבי: שאלה טובה, לזה התנגדנו מלכתחילה?

וליד טאהא: מה הקשר?

וליד טאהא: אז אם אני צעיר או קשיש, מה זה משנה את העובדה שיש לי נכס?

חגית קובריגה שרעבי: זה מה שאנחנו אומרים.

וליד טאהא: דרך אגב, זה גם קשור לשורשיות מה הקשר?

וליד טאהא: יש לך נכס זה שלך?

חגית קובריגה שרעבי: חד וחלק.

וליד טאהא: אז מה הקשר איפה הבעיה?

חגית קובריגה שרעבי: כי זה כביכול הקריטריונים שהם באים.

וליד טאהא: למזער את הסכומים ולחפש תירוצים?

חגית קובריגה שרעבי: בול, בול.

חגית קובריגה שרעבי: תבין דור ראשון, בוא אני אסביר לך טיפה שתבין, דור ראשון שמעורב בתוך הרכב הקלה הוא מצולם פה בשני קווים שאני מראה לך, הצד הזה דור ראשון שמעורב בתוך הרכב הקלה הוא מצולם פה בשני קווים שאני מראה לך, הצד הזה דור ראשון מחויג לזה שאנשים שהגיעו משנות ה-70 ואילך, הדור הזה הוא בעצם דור ראשון, שני ושלישי, זאת אומרת האנשים שהמדינה הושיבה משנת 1948, הילדים שלהם והנכדים שלכם.

חגית קובריגה שרעבי: האנשים שהושיבו אותם בשנת 1948 כמו שאתה מבין הם כבר לא בחיים, מה שזה אומר שנשאר הממשיכים שלהם ובני ממשיכים שלהם, בני הממשיכים שלהם הם דור שלישי, שזה אני לצורך העניין שבעלי הוא בן 50 שהוא יליד הכפר, הוא בן 50 קודם כל הוא לא זכאי כי טענו שהוא לא זכאי, אבל אם הוא זכאי, הוא יהיה זכאי ל- 330 אלף.

חגית קובריגה שרעבי: אני חייבת לציין שאני משפחה בעלת שש נפשות, ארבע ילדים קטנים.

חגית קובריגה שרעבי: עכשיו בנוסף הדור השני זכאי לקריטריונים ל-1.420 מיליון, עכשיו נכון הראתי לך את הטיובה הזאתי?

חגית קובריגה שרעבי: פה זה אנשים שבעצם הגיעו בשנת 1970 הם זכאים יותר ממני, כי יש להם רק דור ראשון ורק דור שני, זאת אומרת הם אוטומטית זכאים ל-1.420 מיליון על פניי.

וליד טאהא: אז אני מבין שהוויכוח הוא על הפיצוי ולא על הבינוי?

חגית קובריגה שרעבי: תראה, הפינוי הבנו שאין מה לעשות, כבר אין מה לעשות, אנחנו כן רוצים לדחות את הפינוי בכוח.

וליד טאהא: אז המאבק עכשיו על גודל הפיצוי.

חגית קובריגה שרעבי: ולדחות את הפינוי בכוח, הפינוי בכוח אמור להסתיים בימים האלה, זה מה שנאמר לנו עכשיו ונאמר לילדה שלי, שבשבוע, שבוע וחצי הקרובים מתכוונים לבצע פינוי בכוח.

חגית קובריגה שרעבי: רגע עצרו, קודם כל בוא נזכיר לך דבר אחד, המתווה של הרכבת של כפר שלם הוא המקטע האחרון.

וליד טאהא: מי מנהל את האירוע מולכם?

חגית קובריגה שרעבי: נת"ע, נת"ע ומנהל מקרקעי ישאל, משרד התחבורה, עוד דבר משרד התחבורה, אנחנו ימים ולילות, את מי לא שלחנו לגברת השרה מירב מיכאלי להיפגש ותשמע את התושבים, התגובות שאנחנו מקבלים.

וליד טאהא: יש לנו נציגים של המשרדים?

חגית קובריגה שרעבי: אנחנו מקבלים תגובות ממנה שבעצם לא, שמעתי את הפקידים הם מקבלים דיי והותר, איך את שומעת ומקשיבה לצד אחד בעוד שיש אותנו, אני לא מבינה, שרה שחרטה על דגלה את הצדק החברתי, הסוציאליזם, את העזרה לנשים את העזרה לזולת להכל, אותנו?

חגית קובריגה שרעבי: אותנו את לא מוכנה לשמוע?

חגית קובריגה שרעבי: איך את יכולה לבוא ולאשר פינוי?

חגית קובריגה שרעבי: מירי רגב עצרה את צו הפינוי בכוח ואז התחלפו הממשלות, והיום מירב מיכאלי אישרה את הצו פינוי בכוח, חמתי שחיה בחיים, היום היא בת שבעים, אישה שהחיים לא חייכו אליה, הייתה אישה שסבלה מאלימות כל החיים, סליחה זה פשוט, רוצים לזרוק אותה מהבית, היא אמרה אם מישהו יוציא אותי מהבית, אם הגרוש שלי לא הרג אותי המדינה תהרוג אותי.

חגית קובריגה שרעבי: כמוה יש עוד הרבה בתוך הכפר ובתוך המתווה, איך המדינה שאנחנו נוסדנו ממדינה שבאנו מארצות זרות בהיותנו יהודים רדפו אותנו בביותנו יהודים, ברחנו והתחבנו, בסופו של דבר יהודי מגרש אותי מהבית?

חגית קובריגה שרעבי: מוציא אותי מהבית?

חגית קובריגה שרעבי: איך?

חגית קובריגה שרעבי: איך אנחנו עושים את זה?

חגית קובריגה שרעבי: איך המדינה מתנהגת ככה לאזרחים שלה, איך יכול הדבר להיות, אנחנו מדברים בסך הכל על כסף ואנחנו מדברים על החיים שלנו, זה החיים שלנו, אין לנו כלום חוץ מארבעת הקירות האלה.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: מישהו מהנציגים שהגיעו מבקש רשות דיבור?

וליד טאהא: מוסי עכשיו רוצה לדבר?

וליד טאהא: טוב אז אני אתן עכשיו את זכות הדיבור לחבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: ראשית שמענו את חגית, שמענו את הכאב המוצדק והצודק, אני בטח לא מערער על הצורך ברכבת קלה, נהפוך הוא אני בעד הרכבת הקלה, היא למען אזרחי ישראל כולם כולל אלה שגרים בכפר שלם, אבל כשבאים לפנות אנשים מהבית שלהם אז צריך לעשות את זה בהידברות, תוך שאיפה להסכמות ותוך הבנה שהם גרים במקום שיש לו ערך גם סנטימנטלי וגם כספי וההצעות שהוצעו במקרה הזה הן לא הגיוניות בכלל.

מוסי רז: כדי להגיד מה זה הצעה הגיונית, ראו את הסיפור האחרון עם גבעת עמל שאנחנו לא רוצים להגיע לגבעת עמל, לא טוב שיהיה פינוי בכוח.

מוסי רז: בגבעת עמל למעשה הגיעו כבר להסדרים נורמליים הגיעו כבר להסדרים נורמליים רק שעוד לא נתנו את הסכום הזה.

מוסי רז: אני לא מדבר על סכומים כמו שנתנו בהתנתקות, שם ניתן לבית ממוצע כ- ארבעה מיליון שקל, במחירי 2005 זה משהו כמו שמונה, תשעה מיליון שקל, אם לוקחים את עליית מחירי הדיור, אני לא מדבר על זה אבל אני כן מדבר על אזור ה- שלושה מיליון שניתן למשפחה בגבעת עמל, זה מה שצריך להיות ואנחנו צריכים בעצם להורות לנת"ע, למשרד התחבורה להגיע להסכמה עם התושבים, כמובן זה שונה, יש דירות יותר קטנות, יש יותר גדולות לפי זה צריך לקבוע, אני מסכים לא לפי וותק ולא לפי גיל, לא לפי הדברים האלה, צריך לפצות את התושבים בצורה כזו שיהיה ניתן להגיע להסכמות.

וליד טאהא: אבל למה הם צריכים לדבר עם נת"ע שהיא גוף ביצועי, למה לא עם המדינה, עם רשויות המדינה, עם המשרדים?

וליד טאהא: הרי נת"ע ידוע מה הם רוצים, הם רוצים לממש את הפרויקט אבל מי שעקרונית צריך להתנהל אחרת לטעמי.

מוסי רז: המדינה צריכה להתנהל איתם אחרת להגיע איתם להסכמות, המדינה.

וליד טאהא: אוקי, אז זה מה שאני אומר, למה להפקיד אותם בידי החברה?

מוסי רז: אם יבואו ויגידו לי שמע, הצענו להם כמו בגבעת עמל והם לא הסכימו אז..

וליד טאהא: וחוץ מזה, מי קבע את הקריטריונים לפיצוי, נת"ע גם?

מוסי רז: שאלה טובה.

וליד טאהא: אני מבקש אבל חבר'ה, אני מבין שרבים ירצו לדבר וזה נושא מעורר רגשות, אבל חבר הכנסת מוסי רז מדבר הוא יסיים, אני שואל אותו שאלות.

מוסי רז: הבעיה היא שמה שעושים הרבה פעמים זה כל מיני הערכות שמאי שלא רלוונטיות למציאות, משום שבמציאות בסוף תושב שמתפנה, קודם כל יש לו את הכאב וזה שאיבד את המקום שלו, על זה אני לא יכול לפצות אותו, אבל תושב, תושבת שמתפנה הם בעצם צריכים גם למצוא מקום לגור, הם לא צריכים רק את הכסף, הם צריכים מקום לגור שהוא נאות באותו אזור, הם לא יעברו עכשיו וישנו את כל חייהם, באותו אזור ממש קרוב, באותו גודל של דירה, באותה איכות ואת זה המדינה צריכה להבטיח להם.

וליד טאהא: כן זה נכון, אבל הקטע הקל שרוצים לפצות על פי גילאים ויש כאלה שפיצוי יעזור להם לשנה שכירות.

מוסי רז: מי שמצטופף היום אם יש כאלה שמצטופפים יותר, ימשיכו להצטופף אבל אם יש כאלה ש- - -

וליד טאהא: יש לנו נציגים של נת"ע כאן באולם?

אבי פירסט: האחראית על המקרקעין נמצאת כרגע בשער ומעכבים אותה.

אבי פירסט: שמי אבי פירסט, אני דובר חברת נת"ע, אני לא אמור לייצג את החברה, צריכה מנהלת המקרקעין להגיע, כל מי שיושב פה מכיר את מנהלת המקרקעין היטב כי נפגשתם איתה הרבה פעמים.

אבי פירסט: לגבי כמה דברים שעלו פה, קודם כל אנחנו לא מבקשים לפנות אף אחד, אנחנו מבקשים לבצע את הפרויקט כמו שנאמר פה.

וליד טאהא: ביצוע הפרויקט מביא לפינוי אנשים.

אבי פירסט: זה בדרך כלל קורה עם פרויקטים גדולים של תשתיות.

וליד טאהא: בסדר אוקי, בתשובה לפתיח שלך.

אבי פירסט: נושא הפיצוי נדון זמן רב, נת"ע היא חגרה מבצעת, היא לא קובעת את הקריטריונים, היא יכולה רק להמליץ.

אבי פירסט: יש גופים אחרים שאמונים על קריטריונים ועל איך זה מתבצע, מתי המועד הקובע לקבלת פיצוי כמו שהחברים מכירים פה, מי מקבל, עבור כמה דורות, עבור כמה אנשים, זה מתווה מאוד דיפרנציאלי שמנסה להקיף כמה שיותר, גם היו לו כמה סיבובים כשהיו שרים שהרחיבו אותו כדי להכליל עוד ועוד אנשים, המטרה היא שמי שמגיע לו על פי אותם קריטריונים מקבל פיצוי הולם שאמור להביא לו בסופו של דבר דירת שלושה או ארבעת חדרים באזור.

וליד טאהא: אבל למה קריטריונים לא על פי נכס והם על פי קריטריונים אחרים?

וליד טאהא: מה הקטע?

שרון רופא אופיר: אפשר להוסיף שאלה אדוני היו"ר בהקשר הזה?

וליד טאהא: כן, חברת הכנסת שרון רופא.

שרון רופא אופיר: תודה אדוני.

שרון רופא אופיר: אתה אומר פיצוי הולם ואם אני מבינה נכון הפיצוי הוא 300 אלף שקל, אני לא מכירה דירה כזו.

וליד טאהא: לחלק מהאנשים, לחלק מהאנשים.

חגית קובריגה שרעבי: זה יותר נכון שמונים אחוז מהתושבים, אבל אם אתם באמת רוצים לדעת איך התנהל כל ההליך וההחלטה, לגבי ההחלטה יש פה את אהרון מדאל יו"ר וועד כפר שלם, הוא יותר בקיא בהחלטה, הוא יוכל להגיד לכם באמת איך זה נוצר ואיך זה התקבל.

אבי פירסט: אבל במקרה אני עונה כרגע, גם מה שאתה אומר זה לא מדויק.

וליד טאהא: חבר'ה ניתן לו בכל זאת לדבר, כן בבקשה.

אבי פירסט: לא באנו להתעמת עם התושבים, אנחנו אין לנו עניין איתכם, אין לנו עניין אתכם ישירות, אנחנו בסך הכל מבצעים את מה שהוטל עלינו.

אבי פירסט: הקריטריונים ברורים, יש מועד קובע, יש איך מקבלים הכל, גלוי ומסודר על ידי וועדה, שוב אני חוזר, נת"ע לא קבעה את הקריטריונים והחברים פה מכירים את הדבר הזה, רוב המשפחות שהיו בשטח הזה ואמורות להתפנות כבר קיבלו את מתווה הפיצויים, אימצו אותו.

שרון רופא אופיר: מה זה פיצוי הולם?

שרון רופא אופיר: אני מדברת היום, 20 המשפחות שמתפנות היום, אתה אומר שאפשר לקנות דירה של שלושה ארבעה חדרים, אני אשמח להבין מה זה פיצוי הולם?

אבי פירסט: פיצוי הולם, פיצוי שמאפשר דירה.

וליד טאהא: שרון, שאלנו הרבה שאלות, לא לכל שאלה יש לו תשובה גם, וגם אם הוא יענה זה לא כל האמת מבחינת כולם, אז תתני לו להשלים.

אבי פירסט: אני רוצה לומר כך, פיצוי למשפחה לפי דורות, זה סביב ה- 1.700 מיליון שקל, גילמנו את זה בהוראת הממשלה כדי שלא ישלמו על זה גם מס.

אבי פירסט: כרגע אני יכול להגיד שאומדן הפיצויים לכלל המשפחות עומד על 88 מיליון שקלים, סכום לא מבוטל, מי שנמצא פה היום זה אנשים שלא עמדו בקריטריונים.

מוסי רז: לכמה משפחות אבי?

אבי פירסט: כמה משפחות?

אבי פירסט: בדרך כלל 25 משפחות, אל תתפוס אותי במילה שוב, אני לא זה שאמור כרגע לייצג את החברה, יש פה מישהו שמטפלת בזה שנים היא תקועה בכניסה.

אבי פירסט: הינה היא אני מעביר את זכות הדיבור לענבל.

וליד טאהא: אתה לא מעביר כלום, אני מנהל את הוועדה לא אתה.

וליד טאהא: אבי אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לזום עוד מעט לדן ארי שהוא משנה למנכ"ל בנת"ע ואולי הוא יספק תשובות, אבל בינתיים אני אומר שמעיריית תל אביב נמסר שהם לא מגיעים לישיבה ולא משתתפים כי זה עניין של פיצויים שהמדינה החליטה לגביו ואין להם קשר לעניין.

וליד טאהא: אני עובר, שרון סיימנו איתו, אתה אמרת שאין לך מנדט ואין מה לומר אז זהו בסדר.

וליד טאהא: דן ארי משנה למנכ"ל אתה איתנו בזום?

דן ארי: כן אני אתכם.

וליד טאהא: בבקשה, מה אתה אומר על הטענות שנשמעו כאן.

דן ארי: אנחנו בחברת נת"ע, אנחנו בעצם זרוע ארוכה של מדינת ישראל, אנחנו לא פועלים על פי גחמות שלנו אלא על פי החלטות של בית משפט ועל פי קריטריונים של וועדות החליטו לגבי גובה הפיצוי ובסופו של דבר אנחנו עשינו בעצם עבודה מאוד, מאוד מתמטית על פי הקריטריונים שנתנו לנו ולכך הגענו לכל הסכומים שבעצם מדוברים.

וליד טאהא: אני רוצה לחדד ולשאול אותך שאלה דן, אתם אלה שמצבעים את הפרויקט נכון?

דן ארי: כן.

וליד טאהא: למה אתם צריכים להחליט את הקריטריונים לגבי פיצוי, יש פה ניגוד עניינים מובהק, אתה מצד אחד רוצה לבצע, מצד שני אתה רוצה לקבוע כמה לשלם לאנשים, זה נשמע לך הגיוני?

וליד טאהא: אז אתם זרוע ארוכה אבל היא צריכה להיות זרוע הוגנת, לא גם ביצוע וקבלת החלטות על פיצוי, זה נשמע שמלכתחילה מישהו הולך לעשות החלטות לא הוגנות?

דן ארי: אז אני אחדד את זה, לא אנחנו בנת"ע קבענו את הקריטריונים אלא גופי ממשלה קבעו את הקריטריונים, מעורבת כאן רשות מקרקעי ישראל, מעורב כאן משרד התחבורה לגבי הקריטריונים, משרדי ממשלה קבעו את הקריטריונים ובסופו של דבר אנחנו עשינו את התחשיב על פי הקריטריונים.

דן ארי: כמו שאמרתי אנחנו הזרוע, אנחנו לא איזה שהוא גוף למטרות רווח שבעצם רוצה לגזול איזה שהוא שקל או שניים מתושבים כאלה, אין לנו דבר וחצי דבר מולם וככל שהקריטריונים הם מרחיקי לכת, אנחנו הלכנו עם הנושא הזה, אנחנו באופן חריג גם יש כאן איזה שהיא הצלחה לא מבוטלת, שהמדינה לוקחת על עצמה את נושא גילום הכסף, כל שקל שמקבלים המפונים הוא מגולם והם לא יצטרכו לשלם על זה מס.

וליד טאהא: טוב, זה לא העניין בסדר, תודה רבה דן.

וליד טאהא: אני חוזר פה לוועדה, תציג את עצמך לפרוטוקול בבקשה תדבר.

אהרון מדואל: שלום רב ליו"ר הוועדה וחברי הכנסת, אני אהרון מדואל יו"ר וועד כפר שלם ואני רוצה לומר כבר בראשית דברי, שכל מה שנת"ע הציגו פה זה קש וגבבה ושקר מוחלט ואני אסביר מיד למה ואני אדבר חוקית, ציבורית ומשפטית.

אהרון מדואל: מבחינת החוק יו"ר הוועדה, ההפקעות בכפר שלם התצבעו מבחינת החוק לפי חוק המקרקעין סעיף 5 לחוק המקרקעין, זאת ההפקעה שהייתה, אני עכשיו לא נכנס לנושא הודעות התושבים שלא היו, אני לא נכנס לנושא התוואי המופרך והמטומטם של הקו הסגול, זה קו שנועד לבוא לאוכלוסיות מוחלשות ולטאטא אותם, אין שום הגיון תחבורתי בקו הזה והוא יהיה בכייה לדורות, לא נכנס לזה עכשיו.

אהרון מדואל: אני נכנס לשאלה אחרת, מי הסמיך אתכם לקבוע קריטריונים לפינוי?

אהרון מדואל: מי נתן לארז קמניץ ואחרים לקבוע קריטריונים?

אהרון מדואל: הרי מה קובע חוק המקרקעין?

אהרון מדואל: חוק המקרקעין קובע, כשמפקיעים לאדם רכוש, מורכבת וועדה בדימוס בראשות שופט, החוק קובע במדויק את מי שאמור להיות בוועדה, נציגי מספר משרדי ממשלה, מה שלא היה אצלכם, לא היה שופט בדימוס שיכול להיות שופט, לא היו נציגי משרדי ממשלה, היו בסה"כ מנהל מחוז תל אביב במנהל וכל השאר זה נציגי נת"ע, בין אם פרילנסרים או בין אם עובדים של נת"ע, כלומר כבר הוועדה שהוקמה שלכם לא לפי החוק, ואמרה פה גברת חגית זכות ערר, בחוק המקרקעין נקבע בפרוש, שאתה מערער על סכום הפיצוי שנקבע לך ואני לא אכנס כרגע לסכומים שקובע חוק המקרקעין בדברים כאלה, אתה רשאי לגשת ללשכת השמאים, מה זה רשאי?

אהרון מדואל: מותר לך והחוק קובע כשאתה ניגש ללשכת השמאים, קובעים יחד עם הגורם המפקיע שמאי מוסכם והשמאי המוסכם קובע את סכום הפיצוי בהסכמה, ועל זה יש זכות ערעור לבית משפט.

אהרון מדואל: מה אתם עשיתם בעצם?

אהרון מדואל: דרסתם את החוק.

אהרון מדואל: אתם חשבתם שיש פה אוכלוסייה מוחלשת, אוכלוסייה מטומטמת, באתם וקבעתם הפקעות שאף אחד לא יודע.

וליד טאהא: אתם הלכתם לטעון נגד התהליך?

אהרון מדואל: אנחנו היום טוענים כי יצא מכתב.

וליד טאהא: לא, בבתי משפט, הלכתם לטעון נגד התהליך?

אהרון מדואל: אני אסביר לך, הייתה פה הטעיה מאוד גדולה מצד נת"ע, היה פה סיפור.

וליד טאהא: הלכתם או לא?

אהרון מדואל: הלכו לבית משפט, לא טענו את הטענות שאני טוען היום ואני אסביר ליו"ר הוועדה גם למה.

אהרון מדואל: , חברת נת"ע שלחה שליח, אני לא רוצה להרחיב פה, נשלח מכתב למשרד המשפטים, כל התהליך שנת"ע עשתה פה היה נגוע, הם הטעו את התושבים, הם הביאו להם משרד עורכי דין מטעם עיריית תל אביב, פוקס נאמן, לא יודע מי שילם אותו, החתימו את התושבים על ייפויי כוח, הלכו לבצלאל סמוטריץ אז שר התחבורה והם קיבלו את המתווה.

אהרון מדואל: עכשיו מאיפה המתווה הזה נולד שאומר, מה הוא סגן יו"ר החברה?

אהרון מדואל: סגן המנכ"ל?

אהרון מדואל: ואתה אומר עבדנו וחשבנו.

וליד טאהא: אתה אל תענה לו בבקשה, אתה לא עונה לו בוועדה לא מתנהלים ככה.

אהרון מדואל: הכל מגובה במסמכים, המתווה המפוברק שהצגתם זה מתווה אביגור יצחקי ב- 2016, ניסו לכפות אותו על וועד כפר שלם כבר אז, הגשנו בגץ נגד המדינה והמדינה הייתה צריכה לתת תגובה לבג"צ, בא אביגדור יצחקי, עיריית תל אביב הכינה את המתווה, שהיא אומרת שהיא לא נוגעת לעניין ואין לה, היא הכינה את המתווה, וזה אומר אביגדור יצחקי למועצה, היא הכינה מתווה שנועד לזרוק את התושבים החוצה כמו החלום של רון חולדאי, ואז אנחנו הגשנו בג"צ ב- 2012, למדינה לא היו תשובות לבג"צ שלנו שנגע בנקודות מסוימות, בא בתחילת ינואר 2017 עם המתווה הזה למועצת המנהל, מר להם תקשיבו, הכנתי מתווה דרך עיריית תל אביב, המתווה הזה לא מקובל על התושבים, אנחנו כרגע צריכים לתת תשובה לבג"צ בנושא הזה, ואני מציע לכם שנושא כפר שלם תגידו לבג"צ יוסדר בחקיקה בכנסת.

אהרון מדואל: כלומר, המתווה הזה היה קיים ב- 2017, מועצת המנהל טאטאה אותו מעל השולחן, הסכומים שהם נקבו בו היו כבר ב- 2016-2015, מאז המחירים עלו פי שתיים באזור תל אביב, פי ארבע הם עלו, אבל כבר אז ב- 2017, אביגדור יצחקי הבין ויש פרוטוקול של ישיבת המועצה שאומר זה לא קביל, לכו לבג"צ ותאמרו להם שנושא כפר שלם יוסדר בחקיקה, ישב אז חוק בכנסת בהליך מתקדם, איתן כבל היה יו"ר הכלכלה, כבר היה דיון שני לקריאה ראשונה ואנחנו נסדיר את זה דרך זה.

וליד טאהא: תתחיל להתכנס בבקשה.

אהרון מדואל: אחרי זה בג"צ קבע, זה לגבי המתווה המפוברק שהם הציגו.

אהרון מדואל: מה קרה ב- 2019?

אהרון מדואל: שבאו נת"ע וחשבו איך לפצות את כפר שלם קפצה עיריית תל אביב על המציאה ואמרה, עכשיו נכניס להם את המתווה.

אהרון מדואל: היא באה לחברת נת"ע ואמרה להם אל תשברו את הראש, הם באו בשווי מחוברים, מה גם שמבחינה מסוימת שווי המחוברים שנת"ע הציעו כשאני עושה קלקולציה היה עדיף על המידע המפוברק הזה.

וליד טאהא: אנחנו נברר עכשיו מי הכין את המתווה המפוברק הזה אבל אתה תסכם.

אהרון מדואל: אני אסביר.

וליד טאהא: תסכם, לא, לא תסכם.

אהרון מדואל: אני אסכם, יש לי עוד נקודה אחת כבודו שגם נוגעת לעניין הפינוי.

אהרון מדואל: המתווה הזה הוצג לסמטוריץ' באתי אז לסמטוריץ' ואמרתי לו איך דחפת לנו את המתווה הזה?

אהרון מדואל: אמר לי שזה מה שנת"ע הציגו לי, אמרו לי שטוב לתושבים, חתמו תושבים ייפויי כוח ואנחנו נמצאים פה היום בגלל המתווה הזה.

אהרון מדואל: עכשיו לנושא מועד הפינוי כבודו וזה מאוד חשוב.

וליד טאהא: תסכם בבקשה.

אהרון מדואל: אנחנו מבקשים שנת"ע יידחו את מועד הפינוי מסיבה פשוטה, הקו הסגול הזה הולך לקחת עוד שנים רבות, יש לנו החלטה של בית משפט לגבי צו פינוי שהגשתם שנת"ע אומרים, אנחנו לא נפנה את אותו אדם, פרק זמן של שנה מיום שיוכרז זוכה במכרז הרכבת הקלה הקו הסגול.

אהרון מדואל: פרק זמן של שנה מיום שיוכרז הזוכה, אנחנו יודעים, מי שמודע לנושא יודע שאין לכם זוכה, הייתם אמורים להכריז בספטמבר האחרון על זוכה, פסלתם את ההצעה של אגד מהחברה הזרה, הנושא הזה הולך להיכנס פה הקו האדום למי שמכיר לפני 12 שנה להליך משפטי מאוד מאוד ארוך, עד שיהיה לכם זוכה עוד חזון למועד.

וליד טאהא: אני מבקש שתתכנס למשפט סיכום.

אהרון מדואל: אנחנו מבקשים לדחות את מועד הפינוי על פי הדד ליין שקבעה השופטת ברקוביץ בבית המשפט המחוזי בתל אביב.

וליד טאהא: תודה רבה, אני רוצה להודות לך.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לשמוע את עמדתם של משרדי הממשלה הרלוונטיים כי נאמר מתווה, מי קבע, מי שם את הקריטריונים, מי החליט, מי לא החליט, אני רוצה להתחיל עם תום פישר, עו"ד רפרנט התחדשות עירונית ותכנון ובנייה, אשכול נדל"ן ממשרד המשפטים.

וליד טאהא: א' תסביר מה הקשר להתחדשות עירונית.

תום פישר: אין קשר אדוני כרגע, יש שינוי.

וליד טאהא: אז אין קשר, נשמעו פה טענות מאוד קשות, האמת שאפשר להבין אותם, איך אפשר לתת לחברה לבצע עבודה וגם לתת לה את הזכות להחליט עבור הפיצוי לאנשים?

וליד טאהא: לדעתך החברה הזאת תרצה באמת לשלם על פי דין את מה שמגיע לאנשים או שתייצר לה קריטריונים שיעשו את העלות כמה שאפשר נמוכה עבור בעלי הנכסים?

וליד טאהא: תסביר תום, בבקשה.

תום פישר: שלום.

תום פישר: קודם כל האמירה הזאת היא איננה נכונה.

וליד טאהא: איזה אמירה?

תום פישר: האמירה שנת"ע החברה המבצעת, היא זו שגם קובעת את הקריטריונים ואת סכומי הפיצוי, היא לא נכונה.

וליד טאהא: מי בא במגע עם האנשים?

אהרון מדואל: שקר מוחלט.

וליד טאהא: לא, לא אדוני, אתה לא עונה לו, אני גם מקשה עליו אני לא עושה לו חיים קלים.

וליד טאהא: אני שואל כדי שאתה תחכה בסבלנות.

וליד טאהא: תום, למה הם מנהלים את האירוע מול האנשים בעניין קנייני?

וליד טאהא: בעניין שקשור לזכויות נכסים וגובה הפיצויים, הם הולכים לבצע את הפרויקט אז מה הקשר בין לבן?

תום פישר: אני מעוניין להשיב, מי שקובע את הפיצויים הם לא נת"ע, נת"ע היא גורם מבצע, מי שקבע את הפיצויים זאת מועצת מקרקעי ישראל.

תום פישר: יש החלטה, 9.6, אחר כך גם 9.17 לגבי כל המתחם, שקבעה את התבחינים ואת הסכומים לגבי קבלת פיצויים, פיצוי בגין פינוי של תושבי כפר שלם.

תום פישר: נת"ע היא חברה מבצעת שקיבלה הסמכה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז זה אותו גוף שקבע גם את הערך של הקרקע בשדה דב?

וליד טאהא: אורלי, אני לא נתתי לך אבל רשות דיבור, שנייה, בסדר אוקי.

וליד טאהא: השאלה שלי אחרת, רשות מקרקעי ישראל היא הבעלים על הקרקע?

תום פישר: כן.

וליד טאהא: אני שואל טכנית, רכשו את הנכסים שלהם?

וליד טאהא: שילמו?

וליד טאהא: תענה לי על השאלה.

תום פישר: ככל שאנחנו יודעים לא.

תום פישר: האנשים שיושבים בכפר שלם אין להם זכות בעלות בקרקע, יש להם זכויות מסוימות.

קטי קטרין שטרית: נתת להם בכלל את האפשרות?

וליד טאהא: קטי, רק נכנסת כבר מתנפלת?

וליד טאהא: חכי.

וליד טאהא: אני אתן לך לדבר אבל חכי, קטי חכי.

קטי קטרין שטרית: בצהלה לא מנעתם.

וליד טאהא: חכי בבקשה קטי, תמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: מה הם הקריטריונים לפיצוי אדוני היו"ד?

וליד טאהא: אורלי שנייה, אני שאלתי.

וליד טאהא: כנראה עכשיו אתם נכנסתם אז אתם לא מחוברים לדיון, שאלנו, שאלנו על זה, על הקריטריונים לפיצוי, אנחנו רוצים לשמוע אותם, בבקשה.

תום פישר: שאלת לגבי הזכות בעלות של אותם אנשים וזכויות בקרקע, התשובה היא שככל שאנחנו, יש על זה טענות שונות, אבל המדינה לא מכירה בזכות בעלות שלהם על הקרקע, הקרקע היא בבעלות מדינת ישראל בחלקה.

וליד טאהא: יש קשר לדבר הזה על גובה הסכומים?

תום פישר: כן, זאת השאלה השנייה שהעלית בתחילת הדיון, מה הקשר בין השורשיות או הוותק לסכום הפיצויים, זה קשור לכך שהאנשים שמתגוררים שם, אין להם בעצם זכויות בנכסים ובקרקעות, יש להם זכויות מסוימות בקרקע שעליהם הם מקבלים, בגלל זה יש הליך הפקעה, מפקיעים מהם את הזכויות האלה.

וליד טאהא: בהסתמך על הזכויות מקבלים את גובה הפיצוי?

תום פישר: בהסתמך על מה?

וליד טאהא: בהסתמך על הזכויות שיש להם בקרקע הם מקבלים את גובה הפיצוי?

שרון רופא אופיר: לא, לא הוא אומר במילים אחרות שהזכויות הקנייניות שלהם נגזרות ממשך השנים שהם מתגוררים שם, ואם זה דור ראשון שגר שם.

וליד טאהא: לא, אבל זה להיפך, אנשים שהם מבוגרים מקבלים הרבה פחות מצעירים, אז אני לא יודע להתחבר לטענה.

אהרון מדואל: תהליך הפיצוי מתבצע לפי..

וליד טאהא: אתה אדוני, יו"ר הוועד.

ענבל קנקה: כבוד היו"ר אם יורשה לי להתייחס?

וליד טאהא: אני ארשה לך עוד מעט.

וליד טאהא: מי את?

וליד טאהא: את מי את מייצגת?

ענבל קנקה: שמי ענבל קנקה, אני מנהלת אגף מקרקעין בנת"ע.

וליד טאהא: נת"ע, אוקי בסדר, שמענו הרבה נת"ע אז נשמע אחרים בינתיים.

וליד טאהא: תמשיך.

תום פישר: זאת התשובה, כמו שחברת הכנסת שרון רופא הציגה, הזכויות במקרקעין נגזרות מברי רשות, זה אומר שהנוכחות שלהם בקרקע מקנה להם לאורך השנים איזו שהיא זכות מסוימת ולכן אנחנו בהליך ההפקעה מפצים על הפינוי של אותה זכות.

וליד טאהא: אוקי, תודה.

וליד טאהא: יש לנו את נציג משרד התחבורה נכון?

וליד טאהא: אז יאיר ארז מנהל אגף תקציבים, תקציבי פיתוח, משרד התחבורה בבקשה.

יאיר רז: אני רק אקדים ואומר, הקו הסגול מדובר בפרויקט של 11 מיליארד שקלים, פרויקט רכבת קלה, שבחלקו עובר בכפר שלם, לא כל הכפר מפונה במסגרת מה שנת"ע מבצעת, הפרויקט של נת"ע.

יאיר רז: נת"ע היא זרוע ביצוע של משרד התחבורה והממשלה לצורך הפרויקט הזה, כמו כל חברות התשתית האחרות של המשרד, הם אלו שמפנות, עושות את תהליך ההפקעה, מנהלות את תהליכי ההפקעה עבור הממשלה, ומפצות.

יאיר רז: מי שקבע את הקריטריונים לפיצוי כאן, שנקבעו לפנים משורת הדין, כפי שנציג משרד המשפטים ציין מקודם, לא קיימות לתושבים שם זכויות בקרקע ולכן נקבעו קריטריונים לפנים משורת הדין כדי לאפשר פיצוי, והקריטריונים נקבעו באופן סוציאלי, לפי וותק.

אורלי לוי אבקסיס: כמו בקיבוצים?

אורלי לוי אבקסיס: ראינו עכשיו אם אני לא טועה בדה-מרקר, אמרו הטבה לקיבוצים.

וליד טאהא: אורלי, אורלי תני לו להמשיך.

וליד טאהא: רבותי, רבותי, בוא נשתדל, אורלי, קטי, אנחנו נרצה להשתדל לנהל דיון ענייני לטובת האנשים, אז אם רק לקפוץ כדי להשתיק מישהו לא ננהל דיון ענייני, בבקשה תמשיך.

יאיר רז: בניגוד למה שנטען כאן, מי שקבע את הקריטריונים לפינוי, שזה רשות מקרקעי ישראל.

וליד טאהא: בניגוד למה שאני טענתי?

יאיר רז: בניגוד למה שנטען פה על ידי חלק מהדוברים.

יאיר רז: מי שקבע את הקריטריונים זה רשות מקרקעי ישראל, בהחלטת מועצת מקרקעי ישראל.

וליד טאהא: למה הם צריכים לקבוע את הקריטריונים?

יאיר רז: מדובר בקרקע מדינה שמנוהלת על ידי רשות מקרקעי ישראל.

וליד טאהא: זה סותר את מה שהוא אמר.

יאיר רז: אני מתאר את המצב כמו שאני יודע, חוק המקרקעין מדבר על מי שיש לו זכויות בקרקע.

וליד טאהא: אדוני יו"ר הוועד תירגע.

יאיר רז: מכיוון שבקרקע המדוברת לא קיימות זכויות לאותם תושבים, לכן נקבע הפיצוי הזה לפנים משורת הדין.

וליד טאהא: אנחנו מתחילים לנהל דיון לא מסודר, תמשיך.

וליד טאהא: אבל אנחנו צריכים להבין את כל התמונה שלו כדי להתמודד איתה, אז תנו לו להשלים.

וליד טאהא: תשלים.

יאיר רז: בניגוד גם לטענה אחרת שעלתה פה, מי שיושב בוועדת הפינויים שדנה בבקשות של התושבים, זה יו"ר הוועדה בראשות מקרקעי ישראל, מנהלת המחוז, אני יושב בוועדה כנציג.

וליד טאהא: לא אדוני, אתה לא מפנה אליו מילת משקר, אני מבקש ממך, אנחנו צריכים לכבד את המעמד, סליחה, כולכם הרגשתם שאנחנו שאלנו שאלות נוקבות ולא הנחנו, אז לא נרד לרמה לא הוגנת של דיון, אני מבקש, תסכם במשפט אחד.

יאיר רז: נציגי הוועדה הם יו"ר הוועדה עם מנהל מקרקעי ישראל, נציג הממשלה זה אני ממשרד התחבורה וענבל כאן שיושבת לידי.

וליד טאהא: אתם אלה שקבעתם את הקריטריונים?

וליד טאהא: רגע, רגע, קטי.

וליד טאהא: אתם אלה שקבעתם את הקריטריונים?

יאיר רז: הקריטריונים נקבעו על ידי מועצת.

יאיר רז: .

וליד טאהא: אז איזה וועדה אתם, מה אתם עושים?

יאיר רז: התושבים מגישים את הבקשות שלהם לוועדה, אנחנו בוחנים.

וליד טאהא: בקשות מה, להתנגדויות?

וליד טאהא: ערר?

וליד טאהא: מה?

יאיר רז: בקשות עם הוותק שלהם, כמה זמן הם גרים שם.

וליד טאהא: ואז הוועדה יושבת, רואה וותק?

יאיר רז: הוועדה בוחנת.

וליד טאהא: זה מה, זה פנסיה?

וליד טאהא: מה הקשר?

יאיר רז: הוועדה צריכה לבחון את הנתונים שמציגים לה ולקבוע מי זכאי ומי לא.

וליד טאהא: חבר'ה, אני מניח שאין לו עניין אישי נגד אף אחד, אז לא להפנות הערות אישיות, רבותי, תנו לו לסיים, סיים, סיים במשפט אחד.

יאיר רז: רוב התושבים בתוואי של הרכבת הקלה.

יאיר רז: מגיעים איתם להסכמות.

יאיר רז: (צעקות ברקע).

וליד טאהא: הוויכוח הזה אבל, אי אפשר להגיע איתו לשום מסכנות, אני מבקש אנחנו רוצים בכל זאת לקדם לכיוונים שישרתו את האנשים שרוצים לשמוע על פתרונות.

וליד טאהא: בבקשה.

יאיר רז: בשנה וחצי האחרונות, נעשו מאמצים על ידי השרה לשעבר מירי רגב ומנכ"ל המשרד עופר מלכה, כן לנסות לראות איך אנחנו באים עוד לקראת התושבים שהם לא עמדו בקריטריונים שנקבעו בזמנו.

יאיר רז: המשנה ליועץ המשפטי של הממשלה, מר ארז קמיניץ, קבע שלא ניתן עוד לפתוח את המתווה ולשנות אותו, יש החלטה של בית משפט בנושא, יש החלטה שלו בנושא, ולכן המשרד הנחה, וועדת ההיגוי של הרכבת הקלה, הנחו את נת"ע להמשיך להתקדם עם פינוי המקטע.

וליד טאהא: יושבת פה ענבל קנקה?

וליד טאהא: ענבל קנקה שהיא מנהלת אגף מקרקעין בנת"ע, אז בבקשה.

וליד טאהא: אמרת שאת ליווית, ניהלת את התהליך.

ענבל קנקה: אני מלווה את התהליך מראשיתו, אנחנו כבר מ- 2016 למעשה.

וליד טאהא: ממתי, מאז שהתושבים קיבלו צווי פינוי?

ענבל קנקה: עוד לפני כן.

וליד טאהא: אז בואי, תכניסי אותנו לעניינים.

ענבל קנקה: אני רוצה להתייחס פה באמת בקצרה לכמה דברים שנאמרו כאן, קודם כל תהליך ההפקעה עצמו, הליך ההפקעה מתבצע בהתאם לפקודת הקרקעות סעיף 5, ו- 7 בהתאם לתוכנית מאושרת שאושרה בשנת 2017, בהמשך לכך אושר צו ההפקעה.

ענבל קנקה: צו ההפקעה למעשה נתקף על ידי חלק מהתושבים, הוא נידון גם בבית המשפט המחוזי ונדון גם בבית המשפט העליון, שני פסקי הדין, גם של המחוזי וגם של בית המשפט העליון קבעו שצו ההפקעה הוא למעשה חוקי ואנחנו רשאים לפעול לפינוי המקרקעין שנדרשים לקו הסגול.

ענבל קנקה: כמו שאמר יאיר, המקרקעין שנדרשים לקו הסגול בתוואי של כפר שלם, זה לא כולל את כל המבנים בכפר שלם אלא רק חלק קטן יחסית ממנו, זה לעניין הצו עצמו.

איתמר בן גביר: אמר שאתם חייבים לעשות את זה או שאתם רשאים לעשות את זה?

איתמר בן גביר: בתי המשפט?

ענבל קנקה: למיטב ידיעתי, מכוח שלטון החוק אנחנו אמורים לכבד את פסקי הדין, הן של בית המשפט המחוזי והן של בית המשפט העליון.

איתמר בן גביר: יש טיפה הבדל בין להכריח אתכם ולקצוב לכם לו"ז לבין להשאיר את שיקול הדעת לכם.

ענבל קנקה: בהחלט, קצבו לנו לו"ז וגם בית המשפט העליון קבע שאנחנו אמורים לפנות ב- 1 לאוגוסט 2020, כמו שאתם יודעים פסק הדין הזה לא כובד והקרקע לא פונתה עד היום.

ענבל קנקה: (צועקים ברקע).

וליד טאהא: אני רוצה לבקש חברים, אל תנהלו איתה שיח, את תפני מבט אלי, תמשיכי לדבר, סיימי את כל מה שאת רוצה ואת לא מנהלת שיח עם אף אחד.

וליד טאהא: בבקשה.

וליד טאהא: אני ארצה אחר כך לתת זכות דיבור לחברי הכנסת, יש פה נושא ענייני, אז אל תהפוך אותו לנושא הזוי בסדר?

וליד טאהא: תמשיכי.

וליד טאהא: (ממשיכים לצעוק).

וליד טאהא: אז בדיוק על כן אני רוצה לנהל דיון ענייני.

ענבל קנקה: זה מבחינת פסקי הדין שניתנו, וגם בית המשפט קבע שהם ניתנו כדין ועל נת"ע לבצע אותם ב- 1 לאוגוסט 2020.

ענבל קנקה: עכשיו מבחינת הליכי הפינוי, אני אוסיף על מה שאמר כאן הנציג של משרד המשפטים, בחודש ינואר 2020 ממשלת ישראל בהחלטה שלה קבעה, שמועצת מקרקעי ישראל היא זו שתקבע את הקריטריונים ואת מתווה הפיצוי במסגרת החלטת מועצה.

ענבל קנקה: בהתאם לכך בחודש מרץ 2020, שלושה חודשים לאחר מכן, באמת ניתנה והתקבלה החלטת מועצה שהיא חלה רק על התוואי של הקו הסגול וכפר שלם.

וליד טאהא: מתי התקבלה?

ענבל קנקה: מרץ 2020, 4 למרץ.

וליד טאהא: זאת אומרת, אנשים קיבלו צווי פינוי כאשר לא ידעו בכלל מי יפצה אותם וכמה?

חגית קובריגה שרעבי: גם לא היה לנו יכולת ערר לפני זה, משהו שנהוג בחוק ההפקעות.

ענבל קנקה: לא מדויק.

וליד טאהא: את אומרת לא מדויק, אז מה מדויק?

ענבל קנקה: עוד לפני החלטת מועצת מקרקעי ישראל, נת"ע קבעה את הפיצוי שמגיע בהתאם.

וליד טאהא: עוד פעם נת"ע קבעה?

וליד טאהא: אמרתם רשות מקרקעי ישראל קבעה?

ענבל קנקה: אדוני, בהתאם לדין, הדין קובע מה הפיצוי שמגיע בגין הפקעה לפי כל זכות וזכות.

ענבל קנקה: נת"ע נתנה את הפיצוי שמגיע לפי דין שלטעמנו היה נמוך יותר.

ענבל קנקה: לכן ניתנה החלטת מועצה, שהחלטת המועצה קובעת פיצוי אחר.

ענבל קנקה: פיצוי סוציאלי, פיצוי מיטיב יותר להבנתנו מאשר הפיצוי שנת"ע נתנה בזמנו.

אהרון מדואל: לא לפי פקודת הקרקעות, לא הלכתם בהליך של פקודת הקרקעות שקובע החוק, המצאתם.

ענבל קנקה: א' אני לא הפרעתי לך.

וליד טאהא: דברי אלי, בבקשה דברי אלי, אל תתעסקי באנשים, דברי אלי.

ענבל קנקה: אדוני היו"ר אתה צודק.

ענבל קנקה: מהרגע שנתנה החלטת המועצה, נת"ע פעלה והעבירה לכלל התושבים שמחזיקים בנכסים שמה את אותה החלטת מועצת מקרקעי ישראל, יחד עם טפסים, כדי לאפשר להם להגיש בקשות בהתאם לאותם קריטריונים שאישרה מועצת מקרקעי ישראל.

ענבל קנקה: אנחנו קיימנו לאחר מכן דיונים בראשות מקרקעי ישראל, שהיא היו"ר של אותה הוועדה, כיוון שזה מה שכתוב באותה החלטת מועצה.

ענבל קנקה: החלטת המועצה קובעת גם את הפיצוי וגם את אותה אינסטנציה, את אותה וועדה, מי אמור לשבת בה ומהם אותם הליכים שנדרשים כדי לקבל פיצוי.

וליד טאהא: וועדה משלושה חברים?

וליד טאהא: צועקים ברקע.

וליד טאהא: .

וליד טאהא: רגע, רגע חברים, רגע.

וליד טאהא: ענבל, הם לא הזמינו אותך, הוועדה הזמינה אותך ואת שוב מתעסקת בדברים לא חשובים, תפני מבט אלי ותתכנסי לסיכום.

ענבל קנקה: לאחר שניתנה החלטת הוועדה, ואנחנו העברנו את הטפסים, אנחנו קיימנו הוועדה, עשרות רבות של דיונים.

ענבל קנקה: מעבר לזה גם ככל שלוועדה היה נראה שלמסמכים שהעבירו, או הנתונים שקיימים בפניה לא מאפשרים לתת פיצוי, אנחנו אפשרנו לאותו מבקש לעבור הליך של שמוע, אנחנו טענו מה הטענות שיש בפנינו היום, מהם הנתונים, מה עוד אנחנו צריכים כדי לאפשר לו כן להיכנס למתווה, והיו כמה וכמה מקרים שבעקבות אותם שימועים אנשים כן קיבלו פיצויים.

ענבל קנקה: עכשיו, עוד משהו שחשוב לי להדגיש, מעבר לאותו פיצוי שקבוע בקריטריונים של מועצת מקרקעי ישראל, נת"ע הלכה כברת דרך והעניקה פיצוי נוסף שלא קיים שם, שהוא יאפשר לאותם אנשים שמפונים שם למעשה קורת גג.

ענבל קנקה: נת"ע נותנת דמי הסתגלות בדמות של בן שנה לעד שלוש שנים שכירות.

ענבל קנקה: משמעות הפיצויים האלה, היא עבור כל אותם אנשים שטוענים שהפיצוי שנקבע בקריטריונים לא נכון, לא הולם, לא מתאים, מגיע להם פיצוי נוסף, טוענים שיש להם זכויות נוספות, לגשת לבית משפט, ויש מקרים כאלה, אנשים נגשו לבית משפט, הגישו תביעה לפיצויים, וכמובן ככל שבית המשפט יפסוק פיצוי שונה או אחר, נת"ע כמובן תשלם אותו.

ענבל קנקה: אבל הפיצוי שנת"ע מעניקה לכל אחד כולל אנשים שמחזיקים שם בתים ומזכירים אותם, יאפשר להם למחרת הפינוי לשכור דירה חליפית לאותה תקופת זמן נדרשת.

וליד טאהא: אני רוצה להודות, שנייה חגית, אתם מבינים שנייה.

חגית קובריגה שרעבי: יש בתוך הכפר משפחה שנקראת יוסי לוי, משפחת שהיא נכה 130 אחוז, אין להם דרך להתנייד בשום צורה, לשניהם יש מטפלות, כל הבית שלהם מהונדס על ידי מעלונית, גישה מסוימת רק לנכים, הם זכאים, הם זכאים בסכום מסוים של אולי 1.700 מיליון.

חגית קובריגה שרעבי: בא האפוטרופוס שלהם ואמר להם, אל תתנו לי כסף, תנו לי בית, מה אני יכול לקנות בזה?

חגית קובריגה שרעבי: רק לרהט להם את הבית ולהנגיש אותו עולה יותר מהפיצוי.

חגית קובריגה שרעבי: אין עם מי לדבר, אז שלא יבוא ויגידו שעשו פה מאמצים.

חגית קובריגה שרעבי: המאמצים היחידים שעשיתם זה להוציא אותנו מהבתים, ולשלוח עכשיו שוטרים שיסתובבו בתוך הכפר ויפרידו אנשים, זה המאמצים היחידים שאתם עושים, אל תתייפייפו פה.

וליד טאהא: תודה חגית.

וליד טאהא: אני רוצה לתת רשות דיבור לחבר הכנסת משה אבוטבול בבקשה.

משה אבוטבול: שלום וברכה, קודם כל בלי ספק, אנחנו בעבר קיבלתי גם פניות של האנשים הנפלאים, האנשים שנפלאים פה, שלחו אלי בעבר, אומנם לפני הרבה זמן פניות, אבל המעקב שלנו הוא מעקב צמוד, גם ידידי חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי שלא יכל להגיע, ביקש ממני גם כן להביא כמובן את המצוקה, יעקב מרגי שגם זימן את הדיון הזה.

משה אבוטבול: אנחנו דורשים ומבקשים, היות שמדובר פה בדבר שמתעסקים עם אנשים, חייב להיות פה קו אנושי לאורך כל הדרך, ואני אומר את זה פה לוועדה, אנחנו עוד זוכרים את המראות הקשים, המראות הקשים כאשר פינו אנשים מתוך בתים.

משה אבוטבול: אני אומר את זה, אז היה פינוי בגוש קטיף, ראינו את הדמעות, ראינו את הדברים, עד היום אנשים מתהלכים עם צלקות, ילדים שהיו באותה תקופה מתקשים גם כן אפילו להקים בתים בגלל כל אותם המראות הקשים הללו, אסור שבמדינה מתוקנת שלנו, שאנחנו חס וחלילה ניקח אפילו צעד אחד בלי לתת את המוגנות לאותם תושבים אלה.

משה אבוטבול: עכשיו שמדובר פה בפרט באנשים שהם לא באים בעלי רקע כלכלי שיכולים לאפשר לעצמם, לא רכישת דירה ולא דברים, אז יש פה כמה דברים שבאמת יו"ר הוועדה חייב לתת את הדעת.

משה אבוטבול: קודם כל איפוס הנושא הזה של הזמנים, כי חלק מהאנשים לא יכלו בעצם באותו זמן להגיש בקשה כזו ואחרת, אומרים להם דוגמא, עבר לך הזמן, אתה לא יכול להגיש בקשה מחודשת כי עבר הזמן.

משה אבוטבול: קודם כל להחזיר את השעון אחורה, ולהתייחס לנושא הזה של ממד הזמן בצורה ידידותי ולאפשר למי שאז לא הספיק מכל מיני שיקולים כן לאפשר את זה כי הם רוצים לעזור.

משה אבוטבול: דבר שני לדעת ולהבין, אדם ביתו זה נוף תבניתו של האדם, זה בעצם זה החיים שלו, ואם אתה, מספיק זה שאם אתה הולך ומוציא אותם, אפילו אם תיתן להם דירה אחרת במקום יפה וטוב יותר, הגעגועים העזים, הקטע שהם גדלו שמה, הילדות שהם עברו שמה, החוויות, אף אחד לא יכול לפצות אותם על הדבר הזה.

משה אבוטבול: לכן אני אומר, אם יש רצון באמת, הפיצוי חייב להיות הולם, אמיתי, עם רגישות והתאמת צרכים, לא ייתכן שיש כאלה שדוגמא הם זוג נכים או דברים מהסוג הזה, מציעים להם פתרון, תעלו מדרגות או דברים מהסוג שדירה לא נגישה.

וליד טאהא: הם לא מציעים להם פתרון, מציעים להם פיצוי בלבד, אז לכו תשברו את הראש.

משה אבוטבול: ווליד, דווקא היום, היום שאתה יודע שהים בכנסת מציינים את יום המוגבלים.

וליד טאהא: אנשים עם מוגבלויות.

משה אבוטבול: עם מוגבלויות שכל כך צריכים לעזור להם, אז אני מאוד מבקש, גם בשמי, גם בשם סיעת ש"ס, גם בשם כל החברים בעצם, כל חבר כנסת שמכיר את הסיפור ואת הסוגייה, מזדהה עם התושבים, ואני מבקש לא להוריד את זה מסדר היום, להמשיך הלאה לתזז את העניין הזה, עד שבאמת אחרון האנשים שנמצאים בתוך ה- 20 משפחות האלה יהיו מרוצים, שגם אם נגזר עליהם לעזוב את המקום שהם כל כך אוהבים אותו, לפחות הם יעזבו אותו עם לב כבד אבל עם מעט חיוך בפה שהם מתחילים חיים חדשים.

וליד טאהא: תודה רבה לך חבר הכנסת משה אבוטבול.

וליד טאהא: אני רוצה לתת זכות דיבור לחברת הכנסת קטי שטרית ואחרי זה חברת הכנסת אורלי לוי, ואחרי זה חבר הכנסת איתמר בן גביר.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה אדוני היו"ר, אני מברכת על הזימון של הישיבה הזו, אני הייתי בין אלה שביקשתי לזמן את הדיון הזה.

קטי קטרין שטרית: לפני כשבוע הגשת הצעת חוק לבינוי ופינוי של אזור השיקום כפר שלם, אבל שים לב מה קורה לנו בתקופה האחרונה.

קטי קטרין שטרית: המראות המזעזעים שאנחנו רואים בגבעת עמל, אבו כביר זה הבא בתור ויש לנו כבר עכשיו את כפר שלם.

קטי קטרין שטרית: שתבין דבר אחד אדוני היו"ר, המדינה באה ב- 1948 שמה את האנשים האלה שם, אף אחד לא שאל אותם, לא אמר להם, לא כלום.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע מה, התערור איזה שהוא חשד בשנות ה- 50, 56 הם באו ואמרו אנחנו רוצים לרכוש את הקרקע, אבל כבר אז חשבו על זה, בוא נפנה את המסכנים האלה.

קטי קטרין שטרית: הייתי שואלת אותך שאלה, אתה יודע אני אפילו מתביישת לשאול אותה, אם מישהו בצהלה היה עושה דבר כזה, או בתל ברוך או בשכונות היוקרה שבצפון תל אביב?

קטי קטרין שטרית: לא למה שנעשה את זה, יש את המסכנים האלה שאין להם פה ואוזן, להם אנחנו נעשה את זה.

קטי קטרין שטרית: עכשיו שים לב כמה התייחסות של נת"ע, החברה הממשלתית לאותם אנשים שיושבים בכפר שלם, כגזלנים, כשקרנים, כרמאים וההצעה שמציעים להם שתבין, 3,000 שקל למטה, לקיבוצים הם לא יגידו את זה, מנהל מקרקעי ישראל לא יבוא לקיבוצים, לא נותנים שם שטחים מסביב לכנרת, במקומות הכי אסטרטגיים, למה?

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: כי אתה יודע, יש סוג א' ויש סוג ב', ככה אנחנו.

קטי קטרין שטרית: עכשיו שים לב, באה נת"ע ואמרה, ועזוב נת"ע עכשיו תפיל את זה על מנהל מקרקעי ישראל, ותפיל את זה, הרי זה רגיל אצלנו המנטליות, לא זה לא אנחנו אשמים, הם אלו שם הם אשמים, הם אלה שעושים, הם הרעים, אנחנו הטובים הם הרעים, אז נתנו להם את הפיצוי הזה.

קטי קטרין שטרית: עכשיו אני מודיעה לך אדוני היו"ר, בפיצוי הזה שנותנים להם, אי אפשר לקנות חדר בתל אביב, אי אפשר, כי מה לעשות זה המחירים, אומרים להם אז מה, אולי תזוזו מתל אביב, אולי תלכו, אבל שם הם מ- 1948, אתה יודע מה משנות ה- 50, 70 שנה, אבל יש עוול, הבנים שלהם קנו, הבנים שלהם נמצאים שם אז בואו נעניש גם את הילדים שלהם.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין, זה אסור.

קטי קטרין שטרית: בצהלה אם האבא שהיה איש צבא השאיר את הבית שלו לבן זה בסדר.

וליד טאהא: חברת הכנסת קטי, בוא נקרא לילד בשמו, מי קבע את הקריטריונים ואת הסכומים?

קטי קטרין שטרית: אז בוא אני אסביר לך, הוקמה סוג של וועדה, שאלת נכון, שלושה אנשים יושבים בוועדה, וואי איזה וועדה נהדרת.

וליד טאהא: לא, הם טענו שהוועדה הזו הוקמה אחרי שנקבעו הקריטריונים, על כן אני מתעקש על הקריטריונים, מי קבע את הקריטריונים לפיצוי.

קטי קטרין שטרית: אני אסביר לך, זה לא מורכב, זה לא מסובך.

קטי קטרין שטרית: נת"ע היא בעצם זאת שפועלת מול התושבים.

וליד טאהא: זה אמרתי בתחילת הדיון וטענתי נגד זה.

קטי קטרין שטרית: נת"ע היא קובעת, שלא יבלבלו את המוח.

קטי קטרין שטרית: נת"ע קובעת את הזכאות לפיצוי, אחד עשר מיליארד שקלים נכון?

קטי קטרין שטרית: זה מה שאמרת?

קטי קטרין שטרית: כן?

קטי קטרין שטרית: ומה אתם זורקים להם?

קטי קטרין שטרית: אדוני איפה אתה גר?

קטי קטרין שטרית: יש לך בית?

קטי קטרין שטרית: יש לך קורת גג?

קטי קטרין שטרית: אתם זורקים עשרים משפחות, עזוב את ה- חמש מאות שישים, והזכרתם פה את קמיניץ.

קטי קטרין שטרית: אז אני אגיד לך מה קמיניץ אמר בוועדת שרים לענייני חקיקה, הוא אמר כל התושבים של כפר שלם חתמו על הסכם ויתור, פינו שבע משפחות שחתמו, המסכנים התמימים האלה האמינו, המדינה לא משקרת, אז השבע האלה עד היום לא נמצא להם פתרון, עכשיו אתם הולכים לזרוק עשרים, ואחר כך יזרקו את השאר.

קטי קטרין שטרית: בושה וחרפה, אתם מרמים אותם, וכל זה בשביל שתסיימו את פרויקט הקו הסגול.

קטי קטרין שטרית: עכשיו תראה, הם קובעים את הגובה של הפיצוי ושאף אחד לא יגיד משהו אחר, הם, הם קובעים את הגובה.

וליד טאהא: מי זה הם, נת"ע?

קטי קטרין שטרית: נת"ע, רק נת"ע לא אף אחד אחר, ואדוני היקר אני הייתי ראש המטה של שר התחבורה, אני יודעת בדיוק איך זה קורה, אני יודעת בדיוק איך זה קורה, בדיוק איך אתם קובעים, אתם מחליטים, אתם, אתם, רק אתם, ואל תזרקו אותנו לא לקמיניץ ולא למנהל מקרקעי ישראל.

וליד טאהא: הם גם קובעים את הקריטריונים?

קטי קטרין שטרית: הכל הם עושים, הם הקובעים.

וליד טאהא: אז את מבקשת מהם לתקן את הקריטריונים, לעשות אותם יותר..

קטי קטרין שטרית: כדי שאותם אנשים יוכלו לרכוש בכסף הזה קורת גג.

וליד טאהא: אבל הם אומרים שהם לא קבעו את הקריטריונים, מי שקבע זה גוף אחר.

קטי קטרין שטרית: לא, לא זה הם, הם.

וליד טאהא: תתכנסי לסיכום, חברת הכנסת קטי.

קטי קטרין שטרית: אז אני אומרת לך אדוני היו"ר, קובעים את גורל האנשים האלה ואין נציג אחד בתוך הוועדה שיגיד מסכים, לא מסכים, נציג אחד.

קטי קטרין שטרית: עכשיו תבין, תסתכל על האנשים האלה, יש פה אנשים שבאמת מבינים עניין, זה לא אנשים שבאמת באים לעשוק, הגישה שלהם צריכה להשתנות, אלה אנשים שלא באים לעשוק אתכם, לא, הם רוצים קורת גג, זה מה שהם רוצים ואתם אטומים לרגשות האלה, ואתם לא מעניין אתכם אם הם ייזרקו לרחוב, אם הם נכים, אם הם קשישים.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת היום שבגבעת עמל יש זוג קשישים שפינו והם ברחובות, זוג קשישים, זוג קשישים ברחובות.

קטי קטרין שטרית: הנה היום הוא ישן אצל הדוד הזה, ואצל השכן הזה, ואצל הבן הזה, ואצל הבת הזו, זה אתה יודע, זה אין נשמה, פשוט לקחו את הנשמה וריסקו אותם, זה מה שהם עושים.

וליד טאהא: תודה רבה חברת הכנסת קטי שטרית.

וליד טאהא: אני רוצה לתת זכות דיבור לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך אדוני היו"ר, קודם כל לברך על הדיון הזה וגם על התחושה שאתה נותן, שאתה בא באמת באופן ענייני לבדוק את הדברים, ואני מודה שמההתרשמות שלי מהתגובות שלך, אני מבינה שדעתך לא נוחה עם מה שאנחנו מגלים פה בוועדה, וזו התחושה שלי בין היתר מאחר שאנחנו מנסים להבין.

אורלי לוי אבקסיס: הרי למה אתה קובע קריטריונים?

אורלי לוי אבקסיס: קריטריונים לעיתים הם לא באמת כדי לבדוק מה הצדק ומה מגיע לך, אלא כדי לצמצם זכאויות ולהגיד, קבענו איזה שהוא מדד אחיד.

אורלי לוי אבקסיס: על הדרך יש לך את האפשרות בעצם להדיר אנשים מהזכויות שלהם תוך כדי שיקול ענייני כביכול או עומד במבחן המשפטי.

אורלי לוי אבקסיס: באירוע שאנחנו מסתכלים, בוא נצלול טיפה לקריטריונים, ובאמת אני לא מספיק מעורה בעומקם של הקריטריונים אני מודה, אבל חלק מהם באים בעצם לגזול את הזכויות של רוב האנשים שנמצאים היום במקום הזה, למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אם בעצם הם קובעים שזכאי הוא מי שבשנת 1975 היה יתום משני הוריו, תגיד לי זה נראה לך קריטריון הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: וכאשר אנחנו מבינים ששמונים אחוזים מהזכאים, הרי הם קבעו מדרג, אבל מה הם אמרו במדרג הזה, אחד מהקריטריונים שאמרתי לך, קריטריון אחר הוא בעצם בא ואומר, תקשיבו, זה לא משנה, אנחנו לא מסתכלים פה על זכויות יורשים, אם אנחנו מסתכלים על בן ממשיך בקיבוצים, ואם אנחנו מסתכלים עכשיו על אותה עסקת חבילה שעשו במשא ומתן הקואליציוני, ששמה מפלגת העבודה דאגה לבוננזה אמיתית, ומי אומר את זה דה-מרקר, אף אחד לא יכול לחשוד שזה איזה ערוץ 20 שעכשיו עבר ל- 14 כן?

אורלי לוי אבקסיס: אומרים את זה אנשים שאפילו מזוהים עם הצד הזה כביכול של המפה הפוליטית, ולכן הם באים ואומרים, השווי של המתנה של הקרקע שאתם נותנים לקיבוצים שווה 28 מיליארד, לא אני אמרתי, השווי הכלכלי לפי דה-מרקר.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה מנסה לבוא ולהבין ולכן שאלתי מי קובע את הקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: כי לא ייתכן שבמקום אחד הקריטריונים מפצים אובר, לוקחים קרקע שאם אנחנו ניקח את בג"צ הקרקעות הייתה אמורה להיות קרקע לחקלאות, וברקע שלא עושים שם חקלאות, הקרקע הזו צריכה לבוא למדינה בחזרה ולשרת את כל האזרחים ולשרת את האינטרס הציבורי, זה בג"צ הקרקעות, הוא נשאר כמו איזה משהו שמרחף מלמעלה שכולם מצפצפים עליו אם הוא בצד הנכון של המפה הפוליטית.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת על שדה דב, כשאני מסתכלת על מה שנעשה בכל אותם פינוי בסיסים של צה"ל במרכז, אני רואה גם שלאותם אנשים ממנהל מקרקעי ישראל, קבעו שמה את ערך הקרקע שדירה לא תעלה בפחות מ- 4 מיליון שקלים באזורים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אמרתי שמלכתחילה אתם אומרים שזה כל כך שווה ואתם קובעים אפילו איזה שהוא רף שרק העשירים יוכלו לקנות שם, אתם בעצם מה עושים?

אורלי לוי אבקסיס: מדירים את האנשים האלו מנוף ילדותם, מקורת הגג שלהם, מהיכולת שלהם, אתה יודע דבר מאוד בסיסי, כי חלק מהזיכרונות שלנו, חלק מההוויה שלנו, חלק ממי שאנחנו כאן זה גם החוויות שיצרנו, השייכות שלנו למקום, אבל בפיצויים האלו שאנחנו רואים, כשאנחנו מגלים ש-80 אחוז מהזכאים יקבלו בן 330 – 650 אלף שקלים, אתה מבין שהקריטריונים נקבעו על מנת למנוע מהם קורת גג אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: תסלח לי, גם בפריפריה אתה לא יכול להשיג קורת גג במחירים האלו, כאשר אני מסתכלת על קורת גג ראויה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאת סיפרת וכל כך טוב שהתעקשת על כך שתגידי את הדברים, על אותה משפחה עם הנכים, שרק להנגיש להם דירה עולה כל כך הרבה.

וליד טאהא: אני טענתי אורלי בתחילת הדיון, שגובה הפיצוי לא יספיק לשנת שכירות אחת.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, עכשיו אני רוצה לשאול שאלות נוספות גם, אדוני היו"ר.

אורלי לוי אבקסיס: איך ייתכן ניהול תקין שכשאנחנו מגדלים ועוד רב הנסתר על הגלוי, שמי שקובע את הקריטריון, הוא גם מי שבוחן את עצמו, הוא גם בוועדת החריגים, הוא גם החליט מה יהיה הפיצוי ואיך יהיה הפיצוי.

אורלי לוי אבקסיס: הדברים נעשים מהמקפצה.

וליד טאהא: השאלה חברת הכנסת אורלי, אם הקריטריונים נקבעו ספציפית עבור המקרה הזה או שיש קריטריונים מעוותים שנמצאים שם שמישהו צריך לשנות?

קטי קטרין שטרית: שאלת מצוין אדוני היו"ר.

חגית קובריגה שרעבי: זה ספציפית היה לנו.

וליד טאהא: ספציפית?

וליד טאהא: אני לא יודע מי מדבר חבר.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז אני רוצה להמשיך.

וליד טאהא: כן תמשיכי חברת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בעד התחדשות, אנחנו בעד תחבורה, אנחנו בעד קידמה, כי בסופו של דבר זה אמור לשרת את הציבור, אנחנו מבינים שיש רגעים שבהם צריך להפקיע קרקעות, אנחנו רק לא חושבים שצריך לעשות את זה על ידי רמיסה ברגל גסה, באכזריות, באי יכולת להבין אם האנשים האלה יכולים לקום מחר בבוקר ולילדים שלהם תהיה קורת גג מעל הראש, ולהורים הזקנים שלהם תהיה קורת גג מעל הראש, והאם הנכים שלכם יוכלו להתנייד בחדר וחצי שאתם מייעדים להם במחירים האלו, למה צריך להיות רשעים, אתם צריכים את הקרקע, אנחנו יודעים שהקרקע יקרה, אנחנו יודעים שהפרויקט הזה שווה כל כך הרבה.

אורלי לוי אבקסיס: החטא הכי גדול שלהם, זה שהקרקע בעיניכם שווה הרבה יותר מהחיים שלהם, מהחיים של הילדים שלהם, וזה דילמות של עולם מודרני, חומרני, אני מבינה, אבל טיפה להשאיר מקום לרגש, טיפה להיגיון, טיפה למוסר, טיפה לאתיקה, כי אפילו עניינים אתים, לדעתי כמשפטנית אין פה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שמנהל מקרקעי ישראל מחליט במקום אחד לתת.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים ממשיכים להפשיר קרקע של חקלאות ולתת אותה במתנה לילדים ולנינים וכדומה, בגלל הזכות של ההורים שלהם על היישוב של הקרקע.

אורלי לוי אבקסיס: האנשים האלו באותה מידה מילאו ציונות אמיתית, הם התיישבו במקומות שמדינת ישראל הייתה מעוניינת שהם יישבו שם, רק שהזכויות שהם צברו בזמן הזה לא משתוות לזכויות של אזרחים אחרים, אהובי נפשם או יוצאי חלציהם של אנשים חלוצי הארץ מהשבט הנכון מקבלים, וזה איפה ואיפה שאני מרגישה שגם מי שקובע את הכללים נמצא במקום של שבוי מבחינת תפיסת העולם שלו ואת זה צריך לתקן, ואם יש קריטריונים כאלו צריך לתקן אותם.

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך לתת להם להמשיך ולקבוע מעמדות, תתנו קורת גג ראויה במקום שהם רגילים, למה?

אורלי לוי אבקסיס: זרקו אותם לפריפריה, לא רק להם, גם לפריפריה, שאמורים לקלוט את כל מי שאתם לא רוצים כי אתם מדירים את מרכז הערים, מס גודש, פינויים בלי פיצוי הוגן שזורק אותם רק לפריפריה הגאוגרפית והחברתית במדינה, אל תקבעו את הגורל של הילדים שלהם.

וליד טאהא: תודה, אני רוצה להודות לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס אבל לפני זה, רגע.

משה אבוטבול: ווליד, זה רק משפט קצר.

משה אבוטבול: מה שאומרת גברת אורלי לוי, אני אומר, המילים החמות שלה מאוד מאוד מזכירות לי את האבא היקר שלה, דויד לוי שהיה איש שנלחם תמיד דווקא עבור האוכלוסיות הנפלאות האלו.

וליד טאהא: תודה חבר הכנסת משה אבוטבול.

וליד טאהא: אנחנו נחזור עוד מעט לקריטריונים, אני ארצה לשמוע, רקע יו"ר הפורום אתה רק מפריע תאמין לי.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור עוד מעט, אני לא יודע אם יש לנו פה נציג של רשות מקרקעי ישראל ואם אין אני רוצה שיהיה בזום, כי נטען פה רבות עליו ועל הקריטריונים, הוא צריך לתת את הדעת למה שנאמר כאן, אז בוועדה תשתדלו, הוא נמצא ברשימה הזו, זומן ויש לנו נציגים, רוצה לוודא מי נמצא בזום כדי לייצג את העמדה שלהם, אבל לפני זה אני רוצה לתת זכות דיבור לחבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: תודה יו"ר הוועדה, אני מבין שבזמן הזה שאנחנו מדברים כאן ובאמת חברות הכנסת כאן מדברות מדם ליבן, ואפשר לראות את זה ולהרגיש את זה, ונדמה לי שיש כאן קונצנזוס, זה באמת לא עניין של ימין ושמאל, ויהודים וערבים, זה עניין של זכויות אזרח ושל אנשים שאנחנו כולנו צריכים להסתכל להם בעיניים.

איתמר בן גביר: אני מבין שבזמן הזה שאנחנו מדברים כאן יש כמה עשרות שוטרים שם שנמצאים שם, שנמצאים לבדוק, אולי לעשות איזה שהוא תרגיל לפני פינוי בכוח.

איתמר בן גביר: ואני אומר לכם שאחד הדברים הכי קשים, הכי, הכי קשים, זה פינוי בכוח של אנשים, של אזרחים.

איתמר בן גביר: זה לקחת ילדים מתוך בתים ולהוציא אותם, ואתם יודעים מה, אני מעריך שגם אתם לא רוצים להגיע לדבר הזה, ולכן כשדיברתם כאן על כל מיני עניינים משפטיים בבית משפט ובית משפט, אני קצת מכיר, קצת מכיר, אומנם כעו"ד זה לא היה התחום שלי, לא התעסקתי במקרקעין ובפינוי אנשים, אבל אני כן מכיר על אין ספור עתירות ודוגמאות שכאשר רצו לבוא לקראת אנשים באו לקראת אנשים, ושאף אחד לא יספר לי שבית משפט מכריח מישהו לגרש מישהו מהבית.

איתמר בן גביר: ואגב גם כשיש פיסקי דין כאלה, יש פיסקי דין כאלה, מדינת ישראל לא אוכפת אותם, אז למה לבוא עליהם?

איתמר בן גביר: להיות גיבורים עליהם?

איתמר בן גביר: עכשיו אני אומר בצורה הכי פשוטה, הקריטריונים שדיברתם כאן וכל המדיניות צריכה להיות שווה, אני לא מכיר את כל הנתונים אבל אם אני שומע שבליפתא אנשים קיבלו פיצויים פי כמה וכמה, אז אני צריך להבין מה קורה כאן, אנחנו כמחוקקים צריכים להבין.

איתמר בן גביר: יש כאן אוכלוסייה מצד אחד מסוימת שקל לפגוע בה, שקל לסדר אותה?

איתמר בן גביר: אנחנו לא ניתן לזה.

איתמר בן גביר: אני אומר דבר אחד, כדי שאנחנו גם לא נצטרך, אני כחבר כנסת עם חסינות לא אצטרך לבוא לשם ביום פינוי ולהיות שם ולא לצאת משם, כי אני לא מוכן שהאנשים האלה ייפגעו, מה שצריך צריך, ואמרה כאן גם חברת הכנסת לוי, גם חברת הכנסת קטי וגם יו"ר הוועדה אומר את זה, אנחנו לא באים ואומרים נגד קידמה, ולא באים ואומרים שאסור לפתח, ואנחנו מבינים שפיתוח לפעמים גובה מחיר, אבל חייבים לאזן את האינטרס של הצד השני, חייבים להסתכל לאנשים האלה בעיניים, ואני רוצה שנדע ושתעשו הכל כדי שזה יקרה, ואם לא אני אומר עוד פעם, אנחנו נגיע לשם, אנחנו נהיה שם, כי אני לא יוכל להסתכל להם בעיניים.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת איתמר בן גביר.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לזום, חשוב מאוד לשמוע את דעתם, כי פה נטען שמי שקבע את הקריטריונים זה רשות מקרקעי ישראל, אנחנו רוצים באמת.

וליד טאהא: דפנה כהן, סגנית מנהלת מרחב תל אביב ברשות מקרקעי ישאל, את איתנו על הזום?

דפנה כהן-הילגר: שלום, אני אתכם על הזום.

וליד טאהא: אז אני רוצה לשאול אותך דפנה, אנחנו שמענו פה הרבה מאוד טיעונים נגד הקריטריונים שנקבעו לפיצויים, אני מוכרח לומר לך, שחלק מהפיצויים שמציעים לתת הם מגוחכים מאוד.

וליד טאהא: לפנות אדם מביתו ולתת לו סכומים שמאפשרים לו אולי לתחזק את עצמו בשכירות של שנה, שנתיים, שלוש.

וליד טאהא: זה נשמע מזעזע, אז א' מהו היגיון קביעת הקריטריונים?

וליד טאהא: ולמה אתם חושבים שלא מגיע לאנשים האלה עד כדי כך שמציעים להם 300 אלף שקל?

וליד טאהא: בבקשה.

דפנה כהן-הילגר: אני אתייחס, צריך לזכור שהאוכלוסייה המחזיק בכפר שלם, למעשה אין להם זכויות בקרקע, חלקם בהחלט אוכלוסייה וותיקה, חלקם לא, אבל זכויות בקרקע מעולם לא ניתנו להם, מעולם לא שילמו עבור הקרקע.

וליד טאהא: אז הם היו תושבים על תנאי?

דפנה כהן-הילגר: התושבים מחזיקים בקרקע.

דפנה כהן-הילגר: למעשה החלטת המועצה שקבעה את הקריטריונים, אפשר לומר שאחת ההחלטות המיטיבות, כי למעשה היה פה מתווה שמספר דורות יכול היה לקבל פיצוי בקרקע, כך שמי שנכנס והרעיון הוא לפצות את האוכלוסייה שנכנסה לשם אחרי קום המדינה.

דפנה כהן-הילגר: אם הגיעה אחרי קום המדינה משפחה שלפי הקריטריונים, לפני 1996 היה זוג נשוי והיו לו מספר ילדים מעל גיל 27, בשונה ממה שנטען קודם, יכלו לקבל אז, כולם מקבלים פיצוי ככל שכמובן הם עומדים ביתר הקריטריונים.

דפנה כהן-הילגר: הנקודה היא שבעיקר יש זכאים, יותר אוכלוסייה צעירה, זה אנשים שקיבלו פיצוי בעבר ונכנסו שוב לכפר, זה אנשים שהם בעלי נכסים, שזה חלק מהקריטריונים.

דפנה כהן-הילגר: .

וליד טאהא: דפנה, אני ארצה לשאול אותך, האם הקריטריונים שנקבעו למקרה הזה הם קריטריונים ספציפיים למקרה או שאתם מדברים על קריטריונים שמכילים על כל המדינה?

דפנה כהן-הילגר: לא, אני מדברת כרגע על החלטת מועצה של כפר שלם, אין שום החלטה שאני מכירה שנתנה קריטריונים.

וליד טאהא: אז הקריטריונים נקבעו ספציפית למקרה הזה דנן נכון?

דפנה כהן-הילגר: כן, סליחה אדוני היו"ר כן, החלטת המועצה היא ספציפית לכפר שלם.

דפנה כהן-הילגר: אני לא מכירה החלטה אחרת שנתנה מתווה פיצוי למספר דורות.

דפנה כהן-הילגר: צריך לזכור כאן, שאנחנו מעבר לזה אנחנו מדינה ולכל החלטה יש השלכות רוחב.

חגית קובריגה שרעבי: יש לכם הפקעה גם בליפתא לצורך העניין, על אותו עיקרון בדיוק, אז איך את לא מכירה?

דפנה כהן-הילגר: אני נציגת הרשות.

דפנה כהן-הילגר: .

דפנה כהן-הילגר: (צועקים ברקע)

חגית קובריגה שרעבי: אבל גם דבר מאוד חשוב לציין, שהיא דרך אגב נכנסה לאחרונה לתפקיד, מי שהיה לפניה, קודם לה, היה צחי דויד שהוא בעצם ניהל רוב הזמן בעצם ניהל את רוב הוועדות.

אהרון מדואל: וכשהיא קובעת שאין זכויות היא לא מכירה את חוק פינוי בינוי שקובע שלמחזיקים בכפר שלם מגיע פיצוי אקביבלנטי שווה ערך לאחזקות, אין לה מושג מכפר שלם, שהיא באה וקובעת לאחר יד אין זכויות.

אהרון מדואל: היום הזכויות של תושבי כפר שלם הם בשווי זכות בעלות לכל דבר ועניין ואת תיווכחי בזה דפנה.

אהרון מדואל: וכשאת אומרת שהפיצוי המקסימלי לתושב כפר שלם הוא 1.300 מיליון, אני לא יודע איך יש לך פנים לבוא לזום ולדבר.

אהרון מדואל: 1.300 מיליון כשדירת ארבעה חדרים ישנה באזור עולה 2.5, 3 מיליון, כלומר את אומרת לו לך תקנה חדר.

אהרון מדואל: אדם שגר בדונם קרקע מקום המדינה או בשני דונם.

אהרון מדואל: בגליל ים נתתם לכל זוג 8 מיליון שקלים על קרקע חקלאית אמצעי יצור שהם לא השתמשו בה, לא על הבית, לא על הנחלה שלו.

אהרון מדואל: 4 מיליון שקל לכל נפש.

אהרון מדואל: כלומר אם יש לו ילד מעל גיל שמונה עשרה.

אהרון מדואל: ..

וליד טאהא: בכל זאת, אני לא הצלחתי להבין האם הקריטריונים האלה עמדו במבחן בית המשפט או לא?

וליד טאהא: חגית, אני רק אתן לה להשלים, אתה ביקשת אני אתן לך אבל יו"ר הוועד, לקחת סך הכל זמן יותר מכל הנוכחים פה.

וליד טאהא: תתכנסי לסיכום בבקשה דפנה.

דפנה כהן-הילגר: אין לי על מה לחזור על הדברים שאמרתי.

דפנה כהן-הילגר: נת"ע פועלת מכוח החלטת המועצה, החלטת המועצה אני לא ידוע לי שהיא נתקפה בבית משפט, יש משפחות, עיקר האנשים שלא עומדים בקריטריונים, כמו שאני אמרתי, מדובר יותר באוכלוסייה צעירה, אנשים שקיבלו פיצויים בעבר...

וליד טאהא: כן אבל ברור שהקריטריונים שקבעה המועצה היא עשתה זאת כדי להבטיח מינימום תשלום פיצויים, וזה אפשר לזהות, לא צריך להיות עו"ד אפילו כדי לזהות את זה.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך, דפנה.

וליד טאהא: דפנה כנראה את לא שומעת אותנו, אני רוצה להודות לך, אנחנו חייבים לסיים בתוך חמש דקות, כי אני מתחיל דיון אחר.

וליד טאהא: הוועדה תכתוב את המסכנות שלה ללא קשר לדיון.

וליד טאהא: עושים את זה בדרך כלל.

וליד טאהא: רגע אורלי.

וליד טאהא: א' נתתי לתושבים לדבר, עכשיו אני רוצה לתת לך, תציג את עצמך לפרוטוקול ודבר בבקשה.

ערן מורדוב: שמי מורדוב ערן ואני תושב ציר הרכבת הקלה בכפר שלם.

ערן מורדוב: ראשית, אם להתייחס לקריטריונים הנוכחיים האלה שעשו עכשיו המנהל, ביחס לקריטריונים של 1996, שאם תיקח את ההבדל בין השניים, בקריטריון 96 היה למה כן לתת לתושבים, בקריטריון הנוכחי שהם עשו, בזמן קורונה, במחטפים, שאנשים היו סגורים בבתים שלהם, כל הקריטריון היה למה לא לתת.

ערן מורדוב: אנחנו עוד נציג את זה לקריטריון אם יתאפשר לנו, נציג את שני הקריטריונים.

וליד טאהא: תוכל לתת את זה לוועדה, הכל בסדר.

ערן מורדוב: נעביר את זה לוועדה.

ערן מורדוב: שתיים, לעניין כוח ההחלטות של הוועדה של נת"ע.

ערן מורדוב: אז אני אומר לך כמי שהשתתף במספר וועדות עם מספר דיירים בציר הרכבת, נת"ע יש לה סמכות לתת מה שהיא רוצה, כמה שהיא רוצה ואיך שהיא רוצה, גם בניגוד לקריטריונים המופיעים בהחלטת מנהל.

ערן מורדוב: חד משמעית ואני אביא ראיות לזה, אנחנו נציג לוועדה.

וליד טאהא: לא שהקריטריונים מיטיבים.

ערן מורדוב: לא שהם מיטיבים, הם גרועים לכל הדעות.

קטי קטרין שטרית: אדוני היו"ר, בפינוי של ליפתא הם עשו את זה.

וליד טאהא: הקריטריונים של כפר שלם, עזבי ליפתא.

ערן מורדוב: עכשיו אין ספק, שהקרקע פה היא קרקע בוערת, הן מבחינה כספית והן מבחינת התושבים.

ערן מורדוב: העניין פה, מה שעלול להביא היום מצב, שאנשים הגיעו למצב שהם הפכו חולים, הפכו למצב אובדני שאין להם מה להפסיד, וככל הנראה אם יהיה פה פינוי בכוח זה יגרום פה לאסונות ולחקירה לאומית אחר כך.

ערן מורדוב: זה הם צריכים לדעת ולקחת את זה בכובד ראש.

ערן מורדוב: יש אנשים שאין להם מה להפסיד, הם רואים במדינה כמי שהורג את ההורים שלהם, במלוא מובן המילה.

ערן מורדוב: ברגע שיוציאו את הבן אדם מהבית שלו בעל כורחו אתה גזרת פה גזר דין מוות.

ערן מורדוב: עוד משפט אחד ברשותך, מה שאנחנו מבקשים, לאור העובדה שהוגשה הצעת חוק מתקנת ומיטיבה עם התושבים, לתת זמן מספיק, לעצור את הפינוי הזה, על מנת שנוכל להביא את הצעת החוק הזאת ולהעלות אותה בוועדת הכנסת, יש תמיכה גם של הקואליציה וגם של האופוזיציה בעניין הזה.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: מי האדון?

איציק דניאל: איציק דניאל ממשרד האוצר, משהו קצר אדוני.

וליד טאהא: אוקי.

איציק דניאל: שוב, אנחנו נציגים בממשלה, ומנת"ע ומרמי, הציגו באמת את הסוגייה של הפיצוי ושל הקריטריונים, אני ברשותך רוצה להוסיף נקודה נוספת וזה הנקודה של הקו הסגול שנמצא שמה, כי באמת מה שתיארו פה זה בעצם הקו הסגול והאנשים שנפגעים כתוצאה ממנו.

איציק דניאל: רק קצת מספרים שנבין על מה מדובר, הקו הסגול כשהוא ייבנה אמור לשרת 60 מיליון איש בשנה.

איציק דניאל: (כולם מדברים יחד)

וליד טאהא: רגע חברים, חברים, בסדר אורלי, תני לו לסיים בבקשה.

וליד טאהא: (כולם מדברים יחד)

קטי קטרין שטרית: בליפתא כביש 1 התעכב בביצוע שלו, ידעתם לשפות ולתת יותר.

וליד טאהא: סכם, סכם, חברים, ניתן לו..

חגית קובריגה שרעבי: אם אתה מהאוצר בוא אני אשאל אותך, כמה עולה לכם כל חודש העיכוב הזה?

חגית קובריגה שרעבי: העלות של העיכובים של הרכבת הקלה, יכולתם כבר לפצות אותנו, אבל אתם מעדיפים לעכב את הרכבת הקלה ולא לפצות אותנו.

וליד טאהא: תנו לו להשלים בבקשה.

וליד טאהא: אדוני, אדוני, בבקשה.

איציק דניאל: אני רק אגיד, שכרגע הפתיחה של המעטפות של המכרז של הקו הסגול, של ההקמה שלו נדחית ולאחר שייפתחו המעטפות, כרגע יש עיכוב של שנה.

איציק דניאל: (מדברים יחד).

וליד טאהא: חברים, חברים אני התחשבתי עד מקסימום.

וליד טאהא: בדרך כלל על כאלה התנהגויות אני מוציא החוצה, אבל יש פה סוגייה אבל צריך גם לשרת אתכם באמצעות לשמוע את האחרים, תמשיך.

איציק דניאל: ומן הסתם ברור פה לכולם, מה המשמעות של רכבת קלה בהקשרים האלה, הורדת עומסים, זיהום אוויר, חניות לכולם.

איציק דניאל: אני רק אומר צריך להבין..

וליד טאהא: תגיע לסוגייה, למה יש סכומי פיצוי הזויים?

איציק דניאל: נציגי הממשלה האחרים פה, משרד התחבורה.

איציק דניאל: .

וליד טאהא: אז אוקי תודה.

וליד טאהא: אני אתן לך דקה, תציג את עצמך לפרוטוקול, דקה אחת.

ליאור עומרי: קוראים לי ליאור עומרי, אני תושב כפר שלם, יליד 1982, נולדתי שמה, גרתי שמה עשרים ומשהו שנה, ועברתי בעקבות כל מיני סיבות דתיות וחרדיות, עברתי לבני ברק כי היה לי שמה את העניין של הלימודים שלי, הילדים, חינוך ילדים.

ליאור עומרי: אני יושב מול וועדה, הגעתי לוועדה שאין לה שום קשר לדת וליהדות או כל מיני דברים שאני צריך שיתייחסו להם, אמרו לי תשמע, עזבת את הבית שלך כבר עשר שנים, אמרתי להם מה זאת אומרת עזבתי את הבית?

ליאור עומרי: אני השכרתי את הבית שלי, עברתי לעיר חרדית כי מתאים לחינוך של הילדים שלי עיר חרדית ורואים שזה לא מעניין אותם, זאת אומרת דברים שגם בפרוטוקולים ראינו שזה ניתן לשיקול לדעת ואם הייתי הולך עכשיו נגיד לחו"ל ללמוד דוקטורט או שהייתי יושב בכלא עשר שנים, שזה קרה לאנשים שישבו בכלא וקיבלו, אבל אני יושב מול אנשים שלא מעניין אותם, מדבר איתם, אומר להם, עזבתי מסיבות מסוימות, הבית שלי פה, פיניתם אנשים.

וליד טאהא: נשללה ממך בכלל הזכות?

ליאור עומרי: נשללה ממני הזכות אפילו לא של 1 שקל, הם אומרים לי, קח 50 אלף שקל תלך, הדייר שלי עזב, אני באתי לבית שלי, אני כבר שנה וחצי על הגרזן עם הסכין כאילו כבר על התחבורה, כי הרכבת רוצים כבר להתקדם הלאה.

ליאור עומרי: זאת אומרת יש אותי ועוד כמה תושבים.

וליד טאהא: זאת אומרת שיש כאלה שלא הולכים לקבל כלום.

ליאור עומרי: משהו קטן, סיכום.

ליאור עומרי: תשובה במייל שקיבלתי, שסה"כ עשר שנים לא גרת פה אז יש לך בעיה עם זה.

וליד טאהא: זה גם נמצא בתוך הקריטריונים?

וליד טאהא: שמי שלא גר?

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכם התושבים שהגעתם.

חגית קובריגה שרעבי: אנחנו רוצים להודות לך, כי אנחנו באמת מרגישים שפעם ראשונה, ואנחנו עוברים את התהליך הזה קרוב לשלוש ארבע שנים, שפעם ראשונה מישהו באמת הסתכל לנו בעיניים והקשיב לנו, ואני אומרת לך תודה מעומק הלב.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אז באמת נאמרו פה דברים מאוד קשים, יצאו מהלב מהרגישות, אפשר כמובן להבין אותם, מוטב גם לאלה שקבעו את הקריטריונים וגם לכל משרדי הממשלה להיות יותר רגישים לאנשים שהולכים לזרוק אותם מהבתים, זה עיקרון בסיסי ביותר של יחס מדינה לאזרחיה, לא משנה דרך אגב הצבע שלהם, הלאום שלהם, הדת שלהם, זה עיקרון מתווה עבור כולם, אני כמובן אמשיך מול הוועדה שלי לסיכום המסקנות שלי וגם מול חברי הכנסת שהציעו את הדיון המהיר, לנסות לעזור, אני רוצה להודות לכולכם, תודה רבה.