ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 16, 2021-10-21 12:00

יוליה מלינובסקי: שלום לכולכם, אני פותחת את הדיון בפרק כ' – ייעול מערך הכשרות, מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א2021.

יוליה מלינובסקי: יש לי כמה הודעות אישיות לומר.

יוליה מלינובסקי: קודם כול, בעלי ביקש למסור לכם ד"ש.

יוליה מלינובסקי: הוא צופה בנו בערוץ הכנסת, ואמר שאתם מתנהגים יפה.

יוליה מלינובסקי: הוא מתעניין מתי אני אחזור הביתה.

תגידי לבעלך שיש לך היום קשר ברבנות.

יוליה מלינובסקי: הודעה אישית מבעלי, שאתם עומדים בפרץ, ומתנהגים יפה.

יוליה מלינובסקי: הילדים שלי מתעניינים מה קורה, כי הבן הגדול, חסרים לו שירותי חדרנית ואוכל, והבת הקטנה קצת מתגעגעת.

יוליה מלינובסקי: אני כבר לא אדבר על כמויות הכביסה שמצאתי אתמול בערב בבית.

אני מבקש משירותי הרווחה בחולון - - -

יוליה מלינובסקי: הודעה אישית ליעקב אשר באופן מיוחד, וזה מאימא שלי.

יוליה מלינובסקי: היא התעניינה מי הגבר הגדול הזה, שכל הזמן צועק, ולמה הוא מרים עליי את הקול.

יוליה מלינובסקי: הסברתי לה שזה בסדר, וזה יעקב, וזאת לא אלימות ולא שום דבר.

יוליה מלינובסקי: היא ביקשה למסור לך שאם לא תתנהג יפה, יהיה לך עסק איתה.

יוליה מלינובסקי: מידיעה אישית, אני לא ממליצה לך, כי לעומת אימא שלי, אני עדינה.

יוליה מלינובסקי: תבינו לאיזו סיטואציה הגענו, חברי הכנסת, שהמשפחות שלנו צופות בנו בערוצי הטלוויזיה והתקשורת, כדי לדעת שאנחנו חיים, אנחנו בסדר, מה מצבנו ומה בריאותנו.

יוליה מלינובסקי: יעקב, אולי נפגיש את אימא שלך ואימא שלי והן יסגרו עניינים בלעדינו.

אני רוצה, קודם כול, לאחל לאימא שלך אריכות ימים ובריאות טובה.

שהיא תמשיך לעקוב ולשמור עלייך, אבל אם ההשפעה שלה כל כך גדולה, אני מבקש לעשות הפסקה בדיונים.

יש כמה נושאים שאני רוצה ללבן איתה.

כמה שהדיון הזה טעון, וכמה שאנחנו יודעים שהוא פוליטי, ונגוע בהרבה דברים רעים, שמרנו לאורך כל הדרך – כולם – גם על תרבות דיון, גם על דיונים מקצועיים.

לא היו פה פיליבסטרים בנוסח הידוע.

עשינו את מלאכתנו בלב חצוי, ועד לרגע זה אנחנו בלב חצוי.

היינו צריכים לתת לכם לבוא עם המסמך האידיוטי שלכם מהתחלה, עם החקיקה הזאת, שבה מילה לא ידעה להתחבר למילה.

לתת לכם לשבור את הראש בקיר לבד.

מצד אחד, אנחנו מתנגדים נורא לעניין הזה, כי יש דברים שנוגעים ביסודות של החיים שלנו; מצד שני, אנחנו מנסים לטייב דברים, לפחות כדי שאתם תדעו מה אתם עושים, ואולי אולי תחזרו בתשובה ברגע האחרון.

בכל מקרה, אני פונה לאימא שלך, אם היא תוכל להשפיע עלייך לפצל את החוק.

יוליה מלינובסקי: זה נגמר איפשהו בגיל 16, יעקב.

יוליה מלינובסקי: שם זה נגמר, אם לא מוקדם יותר.

יוליה מלינובסקי: היא יכולה רק לקטר, אבל היא מנסה כל הזמן.

יוליה מלינובסקי: כפי שאמרת, כל עוד הנר דולק, היא עדיין מנסה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, לא צריך להתייחס לזה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו צוללים עכשיו לתוך החוק, ומתייחסים לדברים שעברו שינוי – כל מה שמסומן באפור.

יוליה מלינובסקי: רעות, היועצת המשפטית, אנחנו הולכים לפי הנוסח ובאמת אין הרבה שינויים.

יוליה מלינובסקי: חלק מהדברים שדנו בהם, נשארו לפי שביעות רצונם ודעתם.

יוליה מלינובסקי: רעות, בבקשה.

רעות בינג: חלק גדול מהשינויים שעשינו, הם בעצם התאמה של ההוראות גם לגבי מועצה דתית מוסמכת.

רעות בינג: נעבור על זה לפי הסדר.

יוליה מלינובסקי: אם אתם זוכרים, היכן שיש תאגיד, אנחנו צריכים להוסיף את המילים: מועצה מוסמכת, במקרים המתאימים.

יוליה מלינובסקי: זה באמת טכני לחלוטין, כדי לתת למועצה המוסמכת אותן זכויות ואותה סמכות.

אורי מקלב: מוסמכת על ידי השר?

יוליה מלינובסקי: דנו בנושא הזה בהרחבה בפעם הקודמת.

אבי מעוז: גברתי, לפני שמתחילים תגידי מה סדר הדברים שצפוי.

יוליה מלינובסקי: סדר הדברים הוא שהיום אנחנו מסיימים את החוק הזה.

יוליה מלינובסקי: אין צפי.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מקריאים את השינויים?

יוליה מלינובסקי: ברוגע ובכבוד.

אבי מעוז: מתי ייתנו לנו את הנוסח הסופי סופי, כדי שאפשר יהיה להגיש הסתייגויות?

יוליה מלינובסקי: אתה כבר גולש לשם?

יוליה מלינובסקי: אנחנו נסיים הכול היום, הלשכה המשפטית תפרסם את הנוסח הסופי, וההסתייגויות יוגשו עד יום שני בשעה 14:00.

אבי מעוז: השאלה מתי נקבל את זה.

אבי מעוז: אם נקבל בשעה 13:00 - - -

יוליה מלינובסקי: אנחנו נסיים היום את החוק.

יוליה מלינובסקי: הלשכה המשפטית תעשה את העבודה המשפטית שלה לפי מה היא צריכה.

יוליה מלינובסקי: יפרסמו נוסח סופי ביום ראשון בבוקר.

יוליה מלינובסקי: הגשת הסתייגויות ללשכה המשפטית של הכנסת, עד יום שני בשעה 14:00.

יוליה מלינובסקי: ביום שלישי, מ-10 בבוקר יהיה בוועדה דיון על ההסתייגויות, והצבעות.

יוליה מלינובסקי: זה סדר הדברים.

רעות בינג: הוספנו לחלק מהסעיפים, חוץ מהמילים גוף נותן כשרות, גם את המילים מועצה דתית מוסמכת.

אבי מעוז: בגלל התוספת של המועצות הדתיות.

יוליה מלינובסקי: הוספנו את המילים האלה בסעיפים הקודמים.

יוליה מלינובסקי: הם עברו על זה שוב, כדי לעשות סדר ולא לפספס שום דבר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא רוצים לפספס איזשהו סעיף שמקנה זכויות.

איך נקראת היום מועצה דתית?

אבי מעוז: מועצה דתית.

אני רוצה להתעכב על דבר אחד, שיפתור לנו הרבה בעיות בהמשך.

מה זה מועצה דתית מוסמכת, ואיך היא נקבעת?

יוליה מלינובסקי: על ידי השר.

יוליה מלינובסקי: יעקב, דנו בזה הרבה מאוד זמן.

משה טור פז: העליתי את השאלה הזאת לפני שתי ישיבות, והיה על זה דיון.

יוליה מלינובסקי: היה דיון רחב בנושא, ומועצה דתית מוסמכת נכנסת לתוקף אחרי תקופת מעבר.

יוליה מלינובסקי: לא נפתח דיון בנושא.

ברגע שנדבר על זה עכשיו, ולא לזמן רב, לא נצטרך לדבר על זה אחר כך.

אני חושב שהנושא של מועצה דתית מוסמכת צריך להיות משהו קבוע, בילט-אין.

השר צריך להחליט באיזשהו זמן, על רשימה כזאת.

אני מבקש עוד דבר, שיתווסף בחקיקה שההחלטות של השר לגבי השאלה מיהי מועצה דתית מוסמכת בעניין הזה, יובאו לאישור הוועדה.

יוליה מלינובסקי: זה כבר בצו.

יוליה מלינובסקי: נגיע לשם.

זה צו שצריך להגיע לאישור הוועדה?

תומר רוזנר: לפי ההצעה כרגע, לא.

אני מבקש את זה, ותאמיני לי שזה חשוב.

זה שהשר קובע – אין מה לעשות.

השר קובע ולא משנה איזה שר זה יהיה.

אבל צריך לראות פעם אחת את הרשימה.

יוליה מלינובסקי: נגיע לשם ונחשוב על זה.

מאה אחוז, תודה רבה.

רעות בינג: אנחנו עוברים לסעיפים שמסומנים באפור.

רעות בינג: השינוי הראשון הוא בהגדרה של ועדת הרבנים, עמ' 2, פסקה 2 למעלה.

רעות בינג: מחקנו את המילים: מי שבידו אישור בכתב מאת מועצת הרבנות הראשית, שהוא רב בישראל.

רעות בינג: בהתאם למה שנאמר בדיון הקודם, הורדנו את הצורך באישור מועצת הרבנות, רק לגבי רב צבאי.

אבי מעוז: מתי אפשר להתייחס?

יוליה מלינובסקי: התייחסנו עכשיו לוועדת הרבנים, התייחסות ספציפית לסעיף הזה, לשינוי שעבר.

יוליה מלינובסקי: דנו בהרחבה בנושא הזה, והשינוי הזה מתייחס לרבנים צבאיים, כי הנושא עלה בדיון הקודם.

יוליה מלינובסקי: בבקשה, התייחסות ספציפית לשינוי הזה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אנחנו מתייחסים לשניים האחרים - - -

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מתייחסים לשניים האחרים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מתייחסים רק לרב צבאי.

אבי מעוז: הסעיף הזה מגדיר את שני הרבנים האחרים, שיתווספו לאותו אחד, שמופיע בסעיף (1), שהוא בעל כשירות ל - - - מי שהוא רב מקומי או רב עיר, והוא מכהן כרב מקומי או רב עיר, או כיהן בעבר כרב מקומי או כרב עיר, הוא צריך שיהיה בידו אישור בכתב מאת מועצת הרבנות הראשית שהוא רב בישראל, נכון?

אבי מעוז: אחרת הוא לא היה מתמנה לרב מקומי ולא היה מתמנה לרב עיר.

אבי מעוז: לגבי הרב הצבאי, כשאת מורידה את התנאי הזה, את פוגעת במהות התפקיד של ועדת - - -

מוני מעתוק: לא, לא.

מוני מעתוק: אנחנו דיברנו על זה בפעם הקודמת, ואנחנו רק מתאימים את זה למציאות הקיימת.

מוני מעתוק: זה כל הסיפור.

מוני מעתוק: בפעם הקודמת דנו בזה כמה דקות.

יוליה מלינובסקי: מוני, אני לא ביקשתי שתתערב.

אבי מעוז: לא הבנתי.

אבי מעוז: אתה קובע לנו מה אני רוצה לעשות?

אבי מעוז: כשהייתי מנכ"ל והופעתי בפני ועדת כנסת, התייחסתי בכבוד לחברי הכנסת.

מוני מעתוק: אני מתייחס בכבוד.

יוליה מלינובסקי: מוני, לא ביקשתי שתתייחס לזה.

אבי מעוז: מה אתה מתפרץ לדבריי?

יוליה מלינובסקי: מוני, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: נציגי הממשלה ידברו רק כשאני אבקש מהם להתייחס.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת מעוז, זאת השאלה שלך?

אבי מעוז: אני אומר שזאת אפליה בין הרבנים המקומיים, שצריכים שיהיה בידם אישור בכתב ממועצת הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: השינוי הזה מתייחס אך ורק לרב צבאי.

אבי מעוז: כן, נכון.

אבי מעוז: וזאת אפליה של אותם רבנים.

יוליה מלינובסקי: תגיש על זה הסתייגות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: עוד מישהו רוצה להתייחס?

אני לא רוצה שהתשובות יהיו כל הזמן: תגיש הסתייגות, כי אפשר ללכת לזה ישר.

אין בעיה.

יוליה מלינובסקי: הדרך הכי קצרה בין שתי נקודות היא קו ישר.

באתם גם לשמוע.

יוליה מלינובסקי: שמענו.

אורי מקלב: נאמר שזה הסיכום שהיה בדיון.

אורי מקלב: אני לא זוכר סיכום כזה.

אורי מקלב: אני זוכר שחשבנו שנכון שיהיה רב צבאי, מכיוון שהכשירות שלו לא באה לידי מבחן ציבורי, ורק לפי מה שהצבא דורש.

אורי מקלב: מה שאנחנו דורשים זה רעיון ברמות שהולך לעשות משהו לכלל הציבור.

אורי מקלב: מה שנכון בקרב ומה שנכון בצבא, לא תמיד נכון לאזרחים.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להכשיר מישהו, שייתן את הכשרות שלו לכלל הציבור.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק הסיכום שהיה בדיון הקודם.

יוליה מלינובסקי: אני יכולה להפנות אותך לפרוטוקול לראות את זה.

יוליה מלינובסקי: תבקש מהעוזר שלך, שהוא תלמיד חכם, ללכת לפרוטוקול הזה בדיון הקודם, ותראה את הסיכום לגבי רב צבאי.

אורי מקלב: - - - זה יכול להיות אחד, שהיה שנתיים בתפקיד שלו?

אורי מקלב: איפה הניסיון שלו?

יוליה מלינובסקי: כתוב פה: תפקיד בכיר.

אבי מעוז: מה זה תפקיד בכיר?

אבי מעוז: או רב פיקודי או רב זרועי.

יוליה מלינובסקי: רב פיקודי לא מגיע לפיקוד אחרי שנה.

יוליה מלינובסקי: יש דרך בצבא.

אבי מעוז: בסדר.

אבי מעוז: גם רב מקומי לא מגיע אחרי שנה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת טור פז.

משה טור פז: אני חושב שדנו בוועדה הזאת בצה"ל בעוד הקשר.

משה טור פז: הרי צה"ל מקיים מערך כשרות משלו.

משה טור פז: הוא מוחרג מהחוק הזה, והוא עובד באופן אחר.

משה טור פז: לכן, יש היגיון בכך שאנחנו מחריגים גם את התקן של האדם המתאים לוועדת הרבנים.

משה טור פז: לא מדובר פה על רב זוטר; וזאת אפילו לא מקבילה לרב עיר.

משה טור פז: זה אדם שהיה או רב צבאי ראשי או סגנו.

משה טור פז: נדמה לי שרב פיקודי או רב זרועי זה סגן אלוף.

משה טור פז: כלומר, מדובר על רמות מאוד גבוהות של אנשים בתוך המנגנון הצבאי.

יוליה מלינובסקי: היינו כבר בדיון הזה.

משה טור פז: קבענו פה סטנדרט מאוד מאוד גבוה.

משה טור פז: יש פה היגיון מבני.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מתווכחים.

יוליה מלינובסקי: זה השינוי שעבר, ומי שרוצה להתייחס, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: מי שזה לא מתאים לו – הסתייגות, הצבעות.

יוליה מלינובסקי: תקשיבו, יש גבול לכל תעלול.

יוליה מלינובסקי: בנושא הזה היה דיון בהרחבה.

יוליה מלינובסקי: התייחסנו, דנו, ואתם בעצמכם הסכמתם.

יוליה, כל מה שהוא אומר זה להוסיף מילה אחת: שהיה לו ניסיון בתפקיד.

זה הכול, וגם קינלי מסכים לזה.

יוליה מלינובסקי: רב צבאי ראשי או חבר במועצת הרבנות הראשית.

ראשי – אין לי בעיה.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אני לא מוסיפה מילה.

יוליה מלינובסקי: עוד מישהו רוצה להתייחס לסעיף הזה?

אורי מקלב: אני רק רוצה שיהיה ברור, שאנחנו מאשרים את מי שכיהן כרב צבאי ראשי, וכך ברור שגם סגן הרב הצבאי הראשי, שהיה לענייני הלכה - - -

אבי מעוז: זה פשוט לנו.

אורי מקלב: עכשיו יש רב פיקודי ורב זרועי.

אורי מקלב: חלק גדול, וגם את, לא מכירים בדיוק מה הניסיון שיש לרב פיקודי ורב זרועי.

לא פוסלים אותם.

יוליה מלינובסקי: אתה חוזר על אותם דברים ששמעתי בדיון הקודם.

יוליה מלינובסקי: זה לא הולך להשתנות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מכבדים את הרבנים בצבא, ואנחנו רוצים שכמה שיותר אנשים יתגייסו וימלאו את חובתם.

גם באזרחות אנחנו מכבדים את הרבנים.

יוליה מלינובסקי: כבוד ראוי לצבא ולאנשי קבע.

יוליה מלינובסקי: לא צריך להתייחס לשום דבר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ממשיכים.

אורי מקלב: בכל ועדת רבנים יכולים להיות שלושה רבנים, שהיו פיקודיים או רב זרועי?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: כתוב שאחד מהם צריך להיות רב עיר.

אבי מעוז: יכולים להיות שני רבנים זרועיים לשעבר, ורב עיר.

יוליה מלינובסקי: בסדר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו סומכים על אנשי הצבא שלנו.

אבי מעוז: בענייני כשרות - - -

יוליה מלינובסקי: גם בענייני כשרות, כמו שאנחנו סומכים עליהם בדיני נפשות.

יוליה מלינובסקי: כשהם מטפלים בחללי צה"ל, אנחנו גם סומכים עליהם, אז בדיני כשרות פתאום הם לא מספיק טובים?

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: רעות, תמשיכי.

יוליה מלינובסקי: מיציתי את הדיון הזה.

זה מקצוע אחר.

כשרות וכבוד המת הם שני מקצועות.

שלמה קרעי: לא הבנתי.

שלמה קרעי: אותו רב פיקודי יכול להחליף רב עיר?

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת קרעי, אם לא הבנת, תקרא את הנוסח.

יוליה מלינובסקי: רעות, תמשיכי.

יוליה מלינובסקי: התקיים דיון בנושא בן שעה לפחות לפני יומיים.

יוליה מלינובסקי: תעברו לעמ' 3.

אנחנו לא מבקשים להוריד את זה.

מבקשים רק לכתוב שיהיה לו - - - מוני, תפעיל את ההיגיון שלך.

רעות בינג: עמ' 3 – הגדרה של רב מוסמך.

רעות בינג: בפסקה 1, אחרי המילים: לעניין תחום מועצה דתית, אני מוסיפה את המילה: מוסמכת.

רעות בינג: החלפנו את המקום של פסקה 2 ופסקה 3 – זה לא שינוי מהותי.

רעות בינג: הוספנו את המילים: בתחום הרשות המקומית, לגבי רשות מקומית שבה אין מועצה דתית, ואותה רשות קיבלה הסמכה כמועצה דתית מוסמכת.

רעות בינג: בפסקה 3 חידדנו שמדובר במי שמועצת הרבנות הראשית מינתה לתת תעודת הכשר.

רעות בינג: היה כתוב: שירותי דת, ודייקנו את זה לתעודת הכשר.

תומר רוזנר: אני אסביר.

תומר רוזנר: הגדרת הרב המוסמך היא הגדרה שנועדה לזהות את הרבנים שייתנו את תעודת ההכשר, במסגרת המועצות הדתיות המוסמכות.

תומר רוזנר: כאן מופיעים שלושת המקרים שבהם הם ישמשו כרב מוסמך, ומוגדרים המקרים השונים: במועצה דתית שיש לה רב עיר וכולי; ברשות מקומית שאין בה, ובמקרה השלישי.

תומר רוזנר: אלה שלושת המקרים.

תומר רוזנר: השינויים שנעשו הם חידודי נוסח, שמבהירים באיזה רב בדיוק מדובר, והשינוי האחרון מבהיר, שמדובר ברב שמוסמך לתת תעודת הכשר, ולא כל רב.

אבי מעוז: מוסמך על ידי השר?

תומר רוזנר: לא, לא.

תומר רוזנר: הוא על ידי מועצת הרבנות לתת תעודת הכשר.

תומר רוזנר: אפרופו ההערות הקודמות, בנוסח הקודם הופיע שהוא מוסמך לתת שירותי דת באפן כללי.

אורי מקלב: ואתם כותבים ספציפית על כשרות.

אראל גולדברג: גם היום קיימת הסמכות הזאת, במקום שבו אין רב עיר, פרש לגמלאות או מסיבות אחרות.

אורי מקלב: רב עיר של נשר, נניח, שמים אותו בחיפה?

יוליה מלינובסקי: זה מה שהיה לנו פה עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: בוודאי.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מה שדיברנו לפני יומיים בדיון.

יוליה מלינובסקי: קרה משהו עם רב, או לא מינו רב, המועצה הראשית ממנה מישהו למלא את מקומו.

אבי מעוז: כלומר, רב מוסמך מתייחס רק למקום שאין בו מועצה, או שאין רב עיר או רב מקומי.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה הפסקה לשתי דקות.

יוליה מלינובסקי: אני צריכה להתייעץ עם היועץ המשפטי שלי.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

שלמה קרעי: אם אדם יצא בגיל 40, והיום הוא בן 60, הוא יכול לתת תעודת כשרות?

יוליה מלינובסקי: זה לא רלוונטי לדיון.

יוליה מלינובסקי: 20 שנה אחרי, כשהוא לא מכיר כלום, יכול לתת תעודת כשרות?

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

יוליה מלינובסקי: הבנתי שיש לך בעיה עם רבנים צבאיים.

שלמה קרעי: אין לי שום בעיה עם רבנים צבאיים, אבל חייב שיהיה להם ניסיון.

שלמה קרעי: אותו הדבר לגבי רב מקומי.

שלמה קרעי: אם הוא לא התעסק בכשרות, שלא יקבע - - -

יוליה מלינובסקי: אני ראיתי את ההסתייגויות שלך – 25 שנה ניסיון.

יוליה מלינובסקי: אני אפילו קוראת מה שאתה שולח לי.

שלמה קרעי: אני שמח מאוד, כי אפילו אני עוד לא קראתי את זה.

יוליה מלינובסקי: קודם כול, תבורך, הגשת רק 20 הסתייגויות.

יוליה מלינובסקי: דרשת שם שלרב מקומי יהיו 25 שנות ניסיון.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת הוא התמנה כשהוא היה צעיר, וכבר יצא לפנסיה.

יוליה מלינובסקי: סיימנו עם הרבנים הצבאיי.

אבי מעוז: ביררתי משהו לגבי הרבנים הצבאיים.

אבי מעוז: הרבנים הצבאיים לא נותנים ולא מתעסקים עם ענייני כשרות במשחטות.

אבי מעוז: איך הוא יכול לקבוע תקן במשחטה?

אבי מעוז: הוא לא מבין בזה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, מיצינו את זה.

יוליה מלינובסקי: יש לך בעיה עם רבנים צבאיים?

יוליה מלינובסקי: אני מצטערת.

אבי מעוז: לא.

אבי מעוז: אין לי בעיה עם רבנים צבאיים ואני שירתי בצבא שירות מלא.

אבי מעוז: רב צבאי שלא יודע על כשרות במשחטות, איך הוא יקבע תקן?

יוליה מלינובסקי: רעות, תקראי.

יוליה מלינובסקי: מי שלא יקשיב, הפספוס כולו שלו.

אולי מנכ"ל הרבנות הראשית יתייחס?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: מנכ"ל הרבנות הראשית לא מתייחס.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת להמשיך.

אורי מקלב: אני תומך במי שרץ, ואני אגיד למה.

אורי מקלב: אני מקטין את כל היכולת של ועדת הרבנים – תביאו רב צבאי - - -

יוליה מלינובסקי: יופי.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת מקלב, לפרוטוקול, תומך ברבנים צבאיים ראשיים.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יוליה מלינובסקי: זאת אמירה חשובה מאוד, לאור העובדה שעוד מעט יהיה חוק גיוס חובה.

יוליה מלינובסקי: רעות, את לא חייבת להקשיב.

יוליה מלינובסקי: הרי הם יכולים לדבר.

יוליה מלינובסקי: תקראי.

יוליה מלינובסקי: אם הם יפספסו, ואחר כך ישאלו שאלות, הפספוס כולו שלהם.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת מכולכם לכבד את היועצת המשפטית, שמנסה להקריא את החוק.

יוליה מלינובסקי: עמ' 5, בבקשה.

תומר רוזנר: הנושא הבא הוא הגדרתם של הגורמים שמטפלים ביבוא במסלול הקיים.

תומר רוזנר: אם אתם זוכרים, בדיון הקודם העירו לנו שגם במצב הנוכחי, הרבנות הראשית מסתמכת לא רק על תאגידים, אלא לפעמים על רבנים שהם יחידים, ועובדים בחו"ל.

תומר רוזנר: כדי לשמר את זה, הוספנו את מה שרעות תקריא עכשיו.

רעות בינג: הוספנו את המילים: להסתמך בקביעתה על רב מחוץ לישראל, או על תאגיד שהתאגד מחוץ לישראל, שעוסק בהשגחה על הכשרות.

יוליה מלינובסקי: כדי לא לפגוע ברבנים שמתעסקים בכשרות בחו"ל, ושהם מוכרים על ידי הרבנות הראשית, על ידי מחלקת היבוא - - -

אתה לא כותב שהם מוכרים על ידי הרבנות הראשית.

תומר רוזנר: היא בוחרת על מי להסתמך.

תומר רוזנר: בוודאי.

יוליה מלינובסקי: הרבנות הראשית בוחרת על מי להסתמך.

תומר רוזנר: זה התנאי, שהיא מסתמכת עליהם.

רעות בינג: בעמ' 6, בסעיף של תקן כשרות, בעצם חידדנו שתקן כשרות כולל גם הוראות לעניין היקף נוכחות משגיח.

רעות בינג: הוספנו את המילים: היקף נוכחות משגיח בעוסק, לפי סוגי עוסקים ומאפיינים רלוונטיים נוספים.

רעות בינג: ככה יהיה ברור שהתקן כולל גם את זה.

אורי מקלב: לא מחקתם את "ואפשר".

תומר רוזנר: נכון.

תומר רוזנר: אפשר לכלול בהוראות מחמירות את מה שקבע השר.

אורי מקלב: לעניין התמחות משגיח בעסק.

תומר רוזנר: התקן צריך לקבוע את שעות הנוכחות של המשגיח, והוא יכול לקבוע שעות נוכחות בהיקף גבוה ממה שהשר קבע בתקנות.

שלמה קרעי: נמוך?

תומר רוזנר: נמוך לא.

אורי מקלב: אתם הוספתם שהיקף הנוכחות צריך להיות בתקן?

תומר רוזנר: נכון.

אורי מקלב: מה זה "ואפשר לכלול בו עניין להיקף נוכחות משגיח בעסק"?

תומר רוזנר: תמשיך לקרוא.

אבי מעוז: הוראות מחמירות.

רעות בינג: יותר מהתקנות.

יוליה מלינובסקי: זה מה שאתם ביקשתם.

אורי מקלב: הפסיק צריך לרדת.

אורי מקלב: עכשיו זה מובן.

יוליה מלינובסקי: אתה רואה איך פסיק משנה את המציאות בחיים?

יוליה מלינובסקי: מה הסעיף הבא?

רעות בינג: התיקון הבא בעמ' 9.

רעות בינג: סעיף ג' מתייחס לדרישות נוספות שגוף נותן הכשר יכול לקבוע, נוסף על הדרישות שקבועות בתקן שהוא בחן.

רעות בינג: הורדנו את המילים: מועצה דתית מוסמכת, כי בעקבות ההוראות שנשמעו כאן, נקבע שמועצה דתית יכולה לתת תקן מועצת רבנות בלבד, או התקן הרגיל או תקן מורחב.

רעות בינג: היא לא יכולה לקבוע דרישות נוספות, ובעצם צריכה לקחת את התקן של הרבנות כמו שהוא.

אורי מקלב: למה לא מחמירות?

יוליה מלינובסקי: בטח שכן.

תומר רוזנר: לא.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נגיע לזה.

יוליה מלינובסקי: הסעיף הזה מתייחס למשהו אחר.

יוליה מלינובסקי: בגלל שלמועצות דתיות קבעו הסדר אחר, פה המועצות הדתיות לא נכנסות לתוקף.

יוליה מלינובסקי: בגלל זה מחקו את המילים: מועצות דתיות.

תומר רוזנר: הן לא יכולות לקבוע הוראות יותר מחמירות מהתקנים של הרבנות.

יוליה מלינובסקי: מועצות דתיות לא יוכלו לקבוע תקנים מחמירים מתקן הרבנות.

יוליה מלינובסקי: יש שני תקנים של הרבנות, ויש אופציה לשלישי, אם אתה זוכר.

רעות בינג: או ליותר.

יוליה מלינובסקי: או ליותר.

יוליה מלינובסקי: המועצה הדתית הולכת לפי התקן הרגיל של הרבנות, או מחמיר.

אורי מקלב: קחו בחשבון, שהדבר הזה פוגע במועצות דתיות שיש להן רמות כשרות מחמירה.

אורי מקלב: ניקח מועצות כמו צפת או כמו ירושלים.

יוליה מלינובסקי: הן גוף ציבורי, והן מחויבות.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשמוע מישהו מהשטח.

יהשע ישי: בעיקרון, המועצה הדתית צריכה לעבוד כגוף ציבורי, כגוף ממשלתי מכוח חוק.

יהשע ישי: צריך לעבוד כנגזרת ממועצת הרבנות הראשית, שגם היא הוקמה על פי חוק.

יהשע ישי: זה יצור סטנדרטיזציה בכל המועצות הדתיות לגבי תעודות הכשרות.

יהשע ישי: עם זאת, צריך לאפשר למועצה דתית, שרוצה להתהדר בכשרות יותר מחמירה מהרבנות הראשית, לתת תעודה בנפרד מעבר לזה.

יוליה מלינובסקי: לא, לא.

מיכאל מלכיאלי: אם יש מועצה שרוצה לתת כשרות לאנשים שלא סומכים על הדבר הסטנדרטי - - -

יוליה מלינובסקי: שילכו לתאגידים פרטיים, לבד"צים פרטיים.

יוליה מלינובסקי: לא, פשוט לא.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא עשה סייג על סייג על סייג.

יוליה מלינובסקי: זה הכלל לגבי מועצות דתיות, וככה הן יעבדו.

אבי מעוז: ואם יש דרישה מהציבור שנמצא במועצה - - -

יוליה מלינובסקי: יש תאגידים פרטיים, אין שום בעיה.

מיכאל מלכיאלי: אם רובם רוצים עוד סטנדרט - - -

יוליה מלינובסקי: הם רשאים לקחת תקן מהרבנות הראשית המחמיר.

אבי מעוז: אני רוצה לאכול מהרבנות, לא רוצה לאכול מהבד"ץ.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: הוא לא רוצה להעשיר את הבד"צים, הוא רוצה לתת לרבנות.

מיכאל מלכיאלי: מה הבעיה?

אבי מעוז: מה זה תודה רבה?

אבי מעוז: אין לנו זכות להגיב?

אבי מעוז: אני לא מבין.

יוליה מלינובסקי: שהרבנות תקבע תקן.

אבי מעוז: איזה מין דיון זה?

אבי מעוז: אנחנו רוצים להגיב, לשאול שאלות ולקבל תשובות.

אורי מקלב: יש לי הצעת פשרה.

יוליה מלינובסקי: לא, לא, לא יקרה.

מה לא יקרה?

יוליה מלינובסקי: קבענו סטנדרט, שהמועצות הדתיות יעבדו לפי התקן של הרבנות, שהיא גוף ציבורי.

יוליה מלינובסקי: הם יכולים לקחת תקן רגיל, תקן מהדרין ותקן מהדרין על מהדרין של הרבנות.

יוליה מלינובסקי: רציתם רבנות?

יוליה מלינובסקי: תקבלו רבנות.

אבי מעוז: לא הבנו.

יוליה מלינובסקי: הבנתם מצוין, אבל אתם מנסים לקחת עוד משהו.

יוליה מלינובסקי: ביקשתם את זה, רציתם את זה, זה טוב לכולם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מדברים על כשרות לכולם.

אבי מעוז: אנחנו לא מנסים לקחת כלום.

אבי מעוז: תישארו עם החוק הזה, אין בעיה.

יוליה מלינובסקי: דיברתי בלילה עם כמה ראשי מועצות דתיות בארץ.

יוליה מלינובסקי: אמרו לי שהיום בלילה אני אקבל שם הפגנת תמיכה עם עוגיות ושמפניה למה שאני עושה פה.

יוליה מלינובסקי: אני דואגת לציבור הזה יותר מכם.

שלמה קרעי: אבל אמרת שאת לא מבינה בכשרות.

יוליה מלינובסקי: מבינה מצוין.

אבי מעוז: בואי לא נחלק ציונים.

אורי מקלב: שאימא שלך לא תצעק, אני לא אדבר בקול ולא אצעק.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא בסעיף הזה.

תומר רוזנר: הם רוצים שמועצה דתית תוכל לקבוע מחמיר.

תומר רוזנר: אנחנו אומרים לא, והם יכולים לדבר על זה.

יוליה מלינובסקי: אוקיי, סליחה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בסעיף הזה.

יוליה מלינובסקי: דברו על זה, כל אחד סבב של שתי דקות.

יוליה מלינובסקי: תגידו מה אתם רוצים.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה גם להתייחס?

יוליה מלינובסקי: מי ראשון?

יוליה מלינובסקי: נלך לפי הסדר.

יוליה מלינובסקי: אבי, התייחסות שלך לסעיף הזה, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: מה אתה רוצה שהמועצות הדתיות יעשו?

אבי מעוז: אני רוצה שכל אחד שרוצה לאכול רבנות, יאכל רבנות.

אבי מעוז: ואם יש מועצה דתית, שבתחומה נמצא ציבור שמקפיד על הידור על הידור על הידור, למשל כמוני.

אבי מעוז: אני רוצה לאכול הכי מהודר שיש, ולפי התקנים, זה לא הכי מהודר שיש.

יוליה מלינובסקי: אני רק מתעניינת, ואולי אני לא טובה בזה, אבל יש היום תקן רבנות לכשרות?

יוליה מלינובסקי: יש תקן?

שלמה קרעי: יש נוהל, נהלים.

יוליה מלינובסקי: יש תקן?

שלמה קרעי: יש נוהל.

יוליה מלינובסקי: כל מועצה וכל רב קובע במועצה שלו מה שהוא רוצה.

יוליה מלינובסקי: אין בכלל אחידות.

יוליה מלינובסקי: בן אדם שאוכל במקום אחד, לא בטוח שבמקום סמוך זה מתאים לו.

שלמה קרעי: זה לא נכון.

אבי מעוז: דיני תורה – זה התקן.

שלמה קרעי: זה לא נכון.

שלמה קרעי: הרבנות הראשית יכולה לשלול מהם את התקן.

יהושע ישי: לכן טוב שיש תקן.

יהושע ישי: כשיש תקן זה טוב, אבל צריך לתת לרב מקומי, שנותן תעודת כשרות במסגרת של מועצה דתית, איזשהו טווח.

יהושע ישי: גם בג"ץ קבע את זה בפסיקה שהייתה לו בעניין של נשר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו משנים את המצב הזה, והרבנים יצטרכו לעמוד בדרישות החוק, ולהכיר במדינת ישראל ובחוקיה.

יוליה מלינובסקי: כן, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: מה זה צליל הזלזול הזה ברבנים?

אבי מעוז: אני הייתי באמצע הדברים שלי.

אבי מעוז: את לא הקשבת, התייעצת עם היועץ המשפטי של הוועדה.

בואו נשיר התקווה.

יוליה מלינובסקי: ולהצדיע לרבנות הראשית בצבא.

אבי מעוז: גברתי יושבת-הראש, אני הייתי באמצע הדברים שלי.

אבי מעוז: את לא הקשבת להם כי התייעצת עם היועץ המשפטי של הוועדה, וקטעת אותי באמצע.

אבי מעוז: חזרתי עם איזושהי שאלה לגבי התקן שקיים היום.

אבי מעוז: לא השלמתי את הדברים שלי, תני לי, בבקשה, להשלים אותם.

אבי מעוז: בגלל שאנחנו בחוק ההסדרים, אי-אפשר לקיים דיון כזה חפוז.

אבי מעוז: לא נותנים לנו לדבר.

יוליה מלינובסקי: אוי, אוי, אוי, אוי.

יוליה מלינובסקי: אל תעלה את הטענות האלה, כי אחרי שעות שאנחנו בילינו בו, הטענה הזאת לא תחזיק מים בחיים.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, הבנתי למה אתה עושה את זה, אבל זה לא אמיתי.

אבי מעוז: אחרי ההודעות האישיות שלך בתחילת הישיבה, אני נמנעתי מלמסור את ההודעות האישיות שלי.

אבי מעוז: לכולנו יש הודעות אישיות, בסדר?

אבי מעוז: עכשיו אנחנו מנהלים פה דיון רציני, וזה אמור להיות רציני.

אבי מעוז: אנחנו עדיין מתלבטים אם בכלל לנהל את הדיון, או לתת לכם לשבור את הראש עם חוק שלא תצליחו בחיים להפעיל אותו.

אבי מעוז: אנחנו שואלים שאלות, ואנחנו מבקשים לקבל תשובות.

אבי מעוז: אני מפסיק לדבר עד שתגמרי את ההתייעצות.

יוליה מלינובסקי: זכותי להתייעץ עם הייעוץ המשפטי.

אבי מעוז: בהחלט.

אבי מעוז: זכותי להמתין עד שתשמעי אותי.

אבי מעוז: אני שואל שאלה, ואני לוקח את עצמי כדוגמה.

אבי מעוז: אני שם את הרף – שירתי בצבא, נאמן לחוקי המדינה, ולא כמו שאתם מנסים לצייר כל הזמן, שכל ציבור צרכני הכשרות הוא בעד להשאיר את המצב כמות שהוא.

אבי מעוז: אנחנו רוצים לתקן את הליקויים.

שלמה קרעי: וצאצא אידאולוגי של מי?

אבי מעוז: אני צאצא אידאולוגי של מי שנאמר עליהם, שהם צאצאים אידאולוגיים.

אבי מעוז: אני רוצה לאכול כשרות מהדרין מן המהדרין מן המהדרין מן המהדרין.

אבי מעוז: למה שהמועצה הדתית בתחום מגוריי, לא תיתן לי את האפשרות הזאת?

אבי מעוז: למה אתם מגבילים אותי, ודורשים ממני ללכת לחפש ולרעות בשדות זרים, דוגמת בד"צים פרטיים או גוף נותן הכשר פרטי?

אבי מעוז: מדוע?

יוליה מלינובסקי: מה לא טוב לך עם הרבנות הראשית?

יוליה מלינובסקי: כל הזמן אמרת שהרבנות הראשית חשובה לך מאוד, ועכשיו פתאום זה לא מתאים?

אבי מעוז: לא, את לא עונה לי.

מוני מעתוק: אם הרבנות הראשית תקבע תקן מחמיר יותר, כמו שהיא רשאית, יוכלו לעשות גם את זה.

אבי מעוז: היא רשאית לקבוע?

מוני מעתוק: הרבנות הראשית חייבת לפי החוק שני תקנים; היא יכולה יותר מזה.

מוני מעתוק: אם תחליט הרבנות הראשית לקבוע תקן מחמיר נוסף, מהדרין מן המהדרין, ויותר מזה - - -

אבי מעוז: איפה כתוב שהיא יכולה לקבוע כמה סוגי כשרויות?

מוני מעתוק: גם הרב המקומי המוסמך יוכל לתת כשרות מהדרין יותר גבוהה, אבל לפי סטנדרט שקוף, שהרבנות קבעה.

מוני מעתוק: בדיון הקודם ביקשתם שלא תהיה ועדת שלושה, והורדנו את זה, אבל אמרנו שגם היא תיצמד לסטנדרט רבנות.

מוני מעתוק: הרבנות יכולה לקבוע יותר גבוה.

מוני מעתוק: אני חושב שזה נותן את כל המענה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת טור פז, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: הוא היחיד פה מהקואליציה, תנו לו לדבר.

שלמה קרעי: יוליה, בהצבעות את תביאי לפה את כל אלה מהקואליציה שאין להם מושג בכשרות?

משה טור פז: ברור.

משה טור פז: סליחה, אלה כללי המשחק, שלמה.

משה טור פז: גברתי יושבת-הראש, את יודעת שחלקתי עלייך בנקודה הזאת, וברשותך אני רוצה לשתף את הוועדה.

משה טור פז: אני מצטרף לעמדת חבריי, שלכבול את המועצות הדתיות לעמדת הרבנות הראשית, נראה לי לא נכון.

משה טור פז: היות והכנסנו את המועצות הדתיות כשחקניות, כי אין תאגידים, אני חושב שלמועצה הדתית צריך להיות שיקול הדעת, האם היא הולכת על פי תקן הרבנות, או היא הולכת על פי ועדת שלושה - - -

שלמה קרעי: לא, לא, מה פתאום?

שלמה קרעי: זאת לא הכוונה שלנו.

יוליה מלינובסקי: איזה מצחיקים אתם.

יוליה מלינובסקי: זה לא טוב וזה לא טוב וזה לא בסדר.

יוליה מלינובסקי: זה אומר, שזה הכי מוצלח.

יוליה מלינובסקי: אם זה לא מתאים לך ולא מתאים לו, זה אומר שקיבלתי את ההחלטה הכי נכונה.

משה טור פז: אני רוצה לסיים את דבריי.

משה טור פז: אי-אפשר לאחוז את החבל משני קצותיו.

אבי מעוז: הרפורמה היא שלך?

אבי מעוז: לא הבנתי.

יוליה מלינובסקי: אני, כיושבת-ראש הוועדה, מקבלת החלטות.

יוליה מלינובסקי: זה חלק מהאחריות שלי.

יוליה מלינובסקי: פה קיבלתי החלטה.

יוליה מלינובסקי: על הנושא הזה היה ויכוח בקואליציה.

משה טור פז: אני חוזר ואומר, שאם המועצה הדתית כבולה לרבנות הראשית, זאת אופציה אחת.

משה טור פז: אם היא לא כבולה, תתכבד ותהיה כדוגמת תאגיד, ותבחר את הכשרות המתאימה.

משה טור פז: אני רק אומר לחבריי, שהיא יכולה לבחור ימינה או שמאלה, מחמיר או מקל.

משה טור פז: אי-אפשר לומר לה: לא, תבחרי רק מחמיר.

משה טור פז: זה לא עובד.

מה שעשה עכשיו קינלי, זה מה שנקרא שהוא נתן לך עלייה בדרגה בכשרות.

את עכשיו במיין-סטרים.

אני רוצה לומר בהגינות, שמה שעשית פה הוא נכון, אממה?

אולי אני יכול לפתור את הבעיה הזאת בניסוח קטן.

תומר, הייתי מציע להכניס בנוסח שהיא תהיה רשאית, לבקשת עסק.

יוליה מלינובסקי: אתה מכניס ועדת רבנים?

לא ועדת רבנים.

יוליה מלינובסקי: או זה או זה.

שלמה קרעי: יש את מועצת הרבנות הראשית, שתקבע את כל התקנים שאתה רוצה.

שלמה קרעי: מספיק.

אתה לא שומע, הם כפופים לתקנות האלה.

יוליה מלינובסקי: המצב יהיה כדלקמן: או הכול או כלום.

יוליה מלינובסקי: אין שער שלישי.

יוליה מלינובסקי: או דרך הרבנות, או עם ועדת הרבנים.

אני נותן לך דוגמאות, כדי שתבינו על מה מדובר.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה להיות עם ולהרגיש בלי.

יוליה מלינובסקי: זה לא יקרה.

את חוששת שהמועצה הדתית תכריח בתקנים כאלה.

אני אומר את ההפך.

שלמה קרעי: יעקב, אל תפתח פתח.

אורי מקלב: אני רוצה להציע הצעת פשרה, שתניח את דעתך שלך ואת דעתם של כולם.

אורי מקלב: אני מקבל את מה שאת אומרת.

אורי מקלב: את אומרת שאם זה ממלכתי, זה ממלכתי עד הסוף, ואת אומרת שאת לא יכולה לתת לכל אחד שיחמיר.

אורי מקלב: אני אומר שבתוך הכשרויות צריך לתת לה את שיקול הדעת, בין המהדרין לבין הרגיל.

אורי מקלב: גם אם המועצה הדתית נותנת סטנדרט רגיל, היא לא רוצה לתת את הסטנדרט המהדרין.

אורי מקלב: היא לוקחת אלמנטים בתוך הכשרות הרגילה.

אורי מקלב: למה אנחנו משנים את זה?

אורי מקלב: יש גם מה שנקרא פרקטיקה.

אורי מקלב: יש עם שרוצה כשרות רגילה, וזה רוב העם.

אורי מקלב: הספרדים, למשל, מחמירים עם שחיטת בית יוסף.

אורי מקלב: אני מניח שזה יהיה בתוך המהדרין, ולכן לא צריך להטיל על בעל העסק את כל המהדרין.

אורי מקלב: הוא לוקח אלמנט מתוך המהדרין, ושם אותו בכשרות הרגילה.

אורי מקלב: זה שיקול דעת שאף אחד לא יכול לחלוק עליו, שהוא בסדר.

אבל הוא לא הולך למהדרין; הוא הולך לרגיל.

אורי מקלב: אני רוצה להוזיל, ואני רוצה לעשות את זה הרבה יותר עממי.

אורי מקלב: אנחנו לא באים בשבילי, אני בא בשביל הציבור.

אורי מקלב: בתוך התעודה יוכל לכתוב, שבנושא הבשר יש שם שחיטת בית יוסף.

יוליה מלינובסקי: אורי, אני מבינה אותך, אבל זה לא יהיה.

יוליה מלינובסקי: יהיה הכול או כלום.

יוליה מלינובסקי: תבין את המצב, או שאנחנו פותחים מועצות דתיות גם לוועדת הרבנים, או שאנחנו קובעים סטנדרט של הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: אין באמצע.

אורי מקלב: בסדר, קובעים רק רבנות ראשית.

אורי מקלב: אני הולך איתך.

אורי מקלב: בתוך הרבנות הראשית - - -

יוליה מלינובסקי: לא, אין.

שלמה קרעי: אבל יש את מה שהוא מבקש.

שלמה קרעי: מה שהוא מבקש – קיים.

אורי מקלב: אני אגיד לך משהו אחר.

אורי מקלב: אני מקבל את כל מה שאת אומרת לכל הדברים, אבל אנחנו צריכים ללכת עם הקו שלך עד הסוף.

אורי מקלב: גופים ממלכתיים מחויבים לסטנדרט הממלכתי.

יוליה מלינובסקי: בסדר, הבנו.

יוליה מלינובסקי: דאגתם להביא לפה איש שטח.

יוליה מלינובסקי: תנו לו לדבר, בבקשה.

יהושע ישי: אם אתם הולכים במסלול שוויוני, הרי ועדת הרבנים היא לא גוף הכשרות.

יהושע ישי: גוף הכשרות נסמך על תקן של ועדת רבנים, נכון?

יוליה מלינובסקי: תאגיד הכשרות יכול לבחור לעצמו את התקן שהוא רוצה – או תקן של רבנות או תקן של המועצה.

יוליה מלינובסקי: הוא מאמץ את התקן שהוא רוצה, והוא מחויב לתקן הזה.

יהושע ישי: הוא בחר תקן של ועדת הרבנים.

יהושע ישי: הוא מעצמו יכול להחמיר על התקן הזה?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: מי שקובע את התקן זה או ועדת הרבנים או מועצת הרבנות הראשית.

יהושע ישי: אני, כגוף כשרות, לא יכול להחמיר על התקן הזה?

יוליה מלינובסקי: אתה, כתאגיד כשרות, לא יכול להחמיר.

יהושע ישי: גם לא על ועדת הרבנים?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אתה בוחר תקן.

יוליה מלינובסקי: אתה צריך לבחור תקן, ואתה מחויב לתקן הזה.

יהושע ישי: שיירשם לפרוטוקול.

יהושע ישי: אם יש שוויון, אז יש שוויון.

יהושע ישי: זה נראה כאילו גוף כשרות יכול להחמיר, ומועצה דתית לא יכולה להחמיר.

במועצת הרבנים לא יקרה דבר כזה, שהם ירצו להחמיר.

רעות בינג: אני רק אוסיף, שעל תקן של ועדת רבנים, אי-אפשר להוסיף דרישות נוספות.

רעות בינג: הגוף שנותן הכשר לא יכול להוסיף דרישות נוספות.

יוליה מלינובסקי: זה מה שאני אמרתי.

יוליה מלינובסקי: תקן זה תקן, כמו בכל מצב.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת מלכיאלי, רצית להתייחס, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נמצאים פה עכשיו כדי לסכם שיח מכובד.

מיכאל מלכיאלי: אין פה שום פיליבסטר ורצון לסכל.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת.

יוליה מלינובסקי: אני רואה שאתם בסדר גמור, אין לי טענות.

מיכאל מלכיאלי: צודק יהושע ישי, בכך שנכון שיש סטנדרטים שהרבנות תכיל, אבל אם יש מועצה מקומית עם הרבה חרדים, או יותר ספרדים עם דרישות משלהם, והם רוצים להחמיר על עצמם - - -

יוליה מלינובסקי: אנחנו עם אחד, לא?

מיכאל מלכיאלי: ראינו בקואליציה איזה אחדות יש ביניכם, איזה עם אחד.

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, או להקל, לחילופין, ובזה אני מסכים עם ידידי טור פז.

יוליה מלינובסקי: אתה מוכן גם להקל?

מיכאל מלכיאלי: אני מסכים עם דעתם של טור פז ויהושע ישי, לאפשר למועצות הדתיות להחמיר או להקל, אבל היות ובסוף אנחנו כן רוצים לייעל את מערכת הכשרות, אנחנו ניתן לכל מועצה דתית להקל, אבל באישור מועצת הרבנות הראשית.

מיכאל מלכיאלי: מועצת הרבנות תקבע סטנדרטים, ותיתן אפשרות של ועדת חריגים לכל מועצה דתית.

יוליה מלינובסקי: אתה רציני?

יוליה מלינובסקי: כבר שבעים שנה הם לא מצליחים לקבוע תקן אחד.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה שהם ייתנו אישורים?

מיכאל מלכיאלי: אם אנחנו מכירים בסמכות של מועצת הרבנות הראשית לקבוע סטנדרטים, אנחנו סומכים עליהץ

יוליה מלינובסקי: מלכיאלי, אני מתפללת שהם יקבעו תקן אחד.

יוליה מלינובסקי: במשך שנים הם לא מצליחים לעשות את זה.

יוליה מלינובסקי: זה מה שייאלץ אותם לקבוע תקן?

מיכאל מלכיאלי: החוק מחייב את הרבנות לקבוע סטנדרטים?

יוליה מלינובסקי: החוק ייאלץ אותם לעשות את זה.

מיכאל מלכיאלי: אחרי החוק הזה נגיד לאותם קובעי סטנדרטים, שאם המועצה הדתית תחליט דברים מסוימים - - -

אורי מקלב: הם ענו לנו על זה, שלכל מועצה דתית יש אפשרות להפנות מהרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: אתם צריכים להבין את האירוע, או שזה הולך לפי הרבנות הראשית, או שאנחנו חוזרים לסיפור של ועדת הרבנים בתוך המועצות הדתיות.

יוליה מלינובסקי: זה האירוע.

יוליה מלינובסקי: אל תגזימו.

בסדר, אנחנו נשתוק.

לא נעיר.

אנשים מבוגרים – לא להעיר.

אורי מקלב: כמו שהמועצה הדתית מחויבת לרבנות הראשית, וזה תקן ממלכתי, ככה גם משרד החינוך חייב להיות.

יוליה מלינובסקי: אורי, אתה הולך למשהו אחר.

יוליה מלינובסקי: אל תיקח אותי לשם.

אורי מקלב: אבל זה הקו שלך, תהיי איתו עד הסוף.

יוליה מלינובסקי: אני מבטיחה לך שבסוף הדיון נתייחס לזה ספציפית.

יוליה מלינובסקי: אני לא אנעל את הדיון לפני שנדבר על זה.

יוליה מלינובסקי: ביקשתי אפילו מארז קמיניץ לבוא, ואם הוא לא יכול לבוא פיזית, הוא יעלה בזום.

יוליה מלינובסקי: רעות, תמשיכי.

רעות בינג: אנחנו בעמ' 10.

רעות בינג: סעיף 2(ב) מתייחס לחובות ואחריות שיש לגוף שנותן הכשר.

רעות בינג: עשינו כמה התאמות גם למועצה דתית מוסמכת, וחלק מהסעיפים תיקנו כבר בדיון הקודם.

רעות בינג: את היתר אנחנו מתקנים עכשיו.

רעות בינג: בסעיפים (ז) ו-(ח) הוספנו מועצה דתית מוסמכת.

רעות בינג: אני אגיד במה כל אחד מהסעיפים עוסק.

רעות בינג: סעיף (ז) מתייחס לאיסור לסרב לתת שירותי השגחה לעוסקים דומים, מסיבות שהן לא מוצדקות.

רעות בינג: סעיף (ח) אוסר להתנות שירותי השגחה בשירותים אחרים מאותו גוף, או מאותה מועצה דתית מוסמכת, שאינם קשורים לשירותי ההשגחה.

רעות בינג: אלה שני התיקונים כאן.

רעות בינג: סעיף 2(ב)(1) מתייחס לניגוד עניינים, ובעצם אוסר על ניגוד עניינים, גם של מועצה דתית מוסמכת וגם של גוף נותן הכשר.

רעות בינג: חידדנו בסעיף הזה שהממונה יכול לקבוע הוראות בעניינים שקשורים לניגוד עניינים, אבל האיסור חל גם אם הוא לא קבע את ההוראות האלה.

רעות בינג: זה לא היה ברור עד הסוף בנוסח הקודם.

אורי מקלב: ניגוד עניינים קיים גם היום במועצות דתיות.

אורי מקלב: אין כאן חידוש.

רעות בינג: בעמ' 11, בסעיף 2(ב)(1)(א), הוספנו בסופו:

רעות בינג: הממונה רשאי לפרסם תנאים והוראות לעניין זה.

רעות בינג: מחקנו את המילים: והכול בהתאם לתנאים ולהוראות שיורה הממונה לעניין זה.

רעות בינג: שוב, זה נועד להבהיר שהאיסור חל, גם אם לא נקבעו הוראות.

רעות בינג: אנחנו עוברים לעמ' 12, סעיף 2(ב)(2) – מועצה דתית מוסמכת.

רעות בינג: מחקנו את המילים: ותעודת הכשר, ודייקנו את זה רק לשירותי השגחה.

רעות בינג: השר רשאי להסמיך מועצה דתית, שתהיה רשאית לתת שירותי השגחה.

רעות בינג: גם בפסקה 1.

משה טור פז: למה?

משה טור פז: מה משמעות המחיקה של תעודת הכשר?

רעות בינג: הממשלה תסביר.

רעות בינג: אני אקריא את יתר התיקונים, וזה נוגע לאותו עניין.

רוני מר: כי המועצה הדתית לא מוסמכת לתת את תעודת ההכשר.

רוני מר: את תעודת ההכשר נותן הרב המוסמך; המועצה הדתית המוסמכת נותנת רק את שירותי ההשגחה עצמם.

משה טור פז: זה דיוק חשוב.

יהושע ישי: סליחה, מצוין בחוק שהרב הוא זה שנותן את תעודת ההכשר?

רעות בינג: כן.

רעות בינג: אני אקריא את פסקה 2, כי עשינו בה שינוי קטן.

רעות בינג: אלה התנאים שצריכים להתקיים, כדי שהשר יוכל להסמיך מועצה דתית, ולקבוע שתהיה מועצה דתית מוסמכת.

רעות בינג: פסקה 2: תקציבה או ענייניה הכספיים מנוהלים באורח תקין, לרבות אופן ההתקשרות וההעסקה של משגיחים מטעמה, ובהתאם להוראות כל דין, ובהתאם להוראות שקבע השר, בהסכמת שר האוצר.

רעות בינג: וכן, היא הציגה תוכנית כלכלית להתנהלותה העצמאית בתחום הכשרות.

רעות בינג: השר רשאי לשקול עניין זה, קיומה של תחרות במתן שירותי השגחה בתחומי המועצה הדתית.

רעות בינג: כל מה שמסומן באפור – נוסף.

אורי מקלב: מה הביא אתכם לשינוי הזה?

אורי מקלב: מה עניין שר האוצר?

אורי מקלב: בסעיף 12 הוספת עוד סעיף, והכנסת את שר האוצר לענייני כשרות.

אורי מקלב: זה בגלל ההבנה שלו באכילת כשר וכשר למהדרין?

אורי מקלב: לכל משרד יש את החשב.

משה טור פז: מדובר על תקציבה וענייניה הכספיים.

משה טור פז: תסבירו, בבקשה.

אורי מקלב: בסך הכול מדובר על מועצה דתית, שהיא תחת המשרד לשירותי דת.

אורי מקלב: יש לה מספיק כלים לקבוע האם יש לה יכולת כלכלית או לא.

אורי מקלב: למה שר האוצר נכנס פה?

אורי מקלב: זה לא ייאמן.

רוני מר: כדי שהשר יוכל להסמיך מועצה כמועצה דתית, וכדי שהיא תוכל לעשות את הפעילות המאוד חשובה של מתן שירותי השגחה, היא צריכה לעמוד במספר תנאים.

רוני מר: אחד מהם, הוא כל ההתנהלות המקצועית, התנהלות שקשורה למתן שירותי השגחה, התחום הדתי, התחום הכשרותי.

רוני מר: זה התחום הראשון – ההתנהלות המקצועית שלה, כלומר מתן שירותי השגחה וכל מה שקשור לכשרות.

רוני מר: בנושא הזה, היא מקבלת חוות דעת ומי שבודק אותה הם הממונה והשר.

רוני מר: היא צריכה לעמוד בתנאים של התנהלות כלכלית תקציבית, שכוללת גם העסקה של אנשים.

רוני מר: את חוות הדעת ייתן המנהל הכללי של המשרד לשירותי דת, על סמך קריטריונים שהוא יקבע ביחד עם שר האוצר.

רוני מר: אני אומר שוב, שאלה כללים שיקבע השר לשירותי דת, בהסכמת שר האוצר.

רוני מר: אלה לא כללים ששר האוצר קובע בעצמו.

אורי מקלב: זה הזוי.

אורי מקלב: הבנו את הנקודה.

רוני מר: אני חוזר על דברים שדיברנו עליהם בדיונים הקודמים.

רוני מר: הנושא השלישי הוא עניין טוהר המידות, שלגביו ניתנת חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה.

משה טור פז: תודה.

משה טור פז: עוד מישהו מהממשלה רוצה להוסיף הסבר?

יהושע ישי: כן.

יהושע ישי: כיום, הניהול הכספי במועצה הדתית עובד לפי תקנות שירותי הדת היהודיים – אגרות.

יהושע ישי: להערכתי, לאור החוק הזה, צריך שכל הפרק של קביעת אגרות לגבי כשרות – יבוטל.

יהושע ישי: אנחנו נכנסים לניהול במסגרת משק סגור, ואתה לא יכול לקבוע אגרה, ולהגיד לי להתנהל לפי האגרה שאתה קובע.

יהושע ישי: אני נכנס עכשיו למשק תחרותי.

משה טור פז: מה ההערה שלך לזה?

רוני מר: מועצות דתיות מוסמכות נכנסות לפעול רק בתום השנה הראשונה לפעילות החוק.

אורי מקלב: לא, לא, לא נכון.

משה טור פז: בשלב המעבר הן לא פועלות?

רוני מר: רב עיר ורב מקומי יהיו רשאים לתת בהתאם לתנאים שקבענו, החל מהיום הראשון של החוק.

רוני מר: מועצה דתית מוסמכת, שעליה אנחנו מדברים ועליה גם דיברת עכשיו, תתחיל לתת תעודות הכשר ושירותי השגחה רק אחרי שנה.

רוני מר: זאת שנה, שתהיה שנת היערכות, ואמרנו כמה פעמים שמצב האגרות בשנה הראשונה לא משתנה בשום צורה במהלך השנה הראשונה, כדי להיערך למצב החדש.

רוני מר: המשרד יחד עם הרבנות, יעשו מה שצריך, כולל תיקונים שקשורים לאגרות.

משה טור פז: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: זה הזוי, וזאת לא החלטה מקצועית.

אורי מקלב: זאת דרישה פוליטית כל כולה.

אורי מקלב: אני לא יודע מה דיברתם בחדר, אבל אין לי ספק שהכול דרישה פוליטית.

אורי מקלב: שר האוצר צריך לאשר מועצה דתית, ככל שתהיה גדולה, אחרי שהמשרד לשירותי דת אישר את היכולת הכלכלית ואת החוסן הכלכלי שלה?

אורי מקלב: צריך התערבות והסכמה של שר האוצר לחוות הדעת המקצועית?

אורי מקלב: זה לא קיים בשום מקום.

אורי מקלב: אני מדמה את משרד הרווחה, שפועל מול הרבה הרבה גופים, ודאי ממשלתיים, ששר האוצר מתערב בעניין של מכרזים?

אורי מקלב: זה לצעוק עד השמיים.

אורי מקלב: אני שואל גם את היועץ המשפטי, עורך הדין תומר רוזנר.

יוליה מלינובסקי: אני הכנסתי את זה.

אורי מקלב: שר האוצר נכנס לתוך הסמטה הכי צרה שיכולה להיות בתוך התקציב.

יוליה מלינובסקי: אני אסביר לך את ההיגיון.

אורי מקלב: אם הכנסת, אמרתי שזאת החלטה פוליטית, לא החלטה מקצועית.

יוליה מלינובסקי: המציאות הישראלית הפוליטית מאוד מורכבת.

יוליה מלינובסקי: היום זה שר כזה ומחר זה שר אחר, גם שר הדתות וגם שר האוצר.

יוליה מלינובסקי: אני מסתכלת שנים קדימה, ואני לא יודעת מה יהיה.

יוליה מלינובסקי: תמיד יש סיכוי ששני שרים יעשו משהו לא בסדר, או משיקולים כאלה ואחרים, אז אני מוגנת.

יוליה מלינובסקי: יש פה סמכות לשר הדתות, ולכן אני שמה מגן בדמות שר האוצר – מי שזה לא יהיה – כדי לאזן.

יוליה מלינובסקי: אני לא יודעת מי יהיו שר הדתות ושר האוצר הבא.

יוליה מלינובסקי: זה נקרא חומת מגן לדורות הבאים.

אורי מקלב: בגלל חששות פוליטיים - - -

יוליה מלינובסקי: מה לעשות, אנחנו פוליטיים.

אורי מקלב: לעוות את כל המסלולים הממשלתיים?

אורי מקלב: הפכתם את השר לשירותי דת סמרטוט.

אורי מקלב: השר לשירותי דת נותן לשר האוצר את האפשרות להתערב לו את מי לאשר ואת מי לא לאשר בנושא של חוסן כלכלי?

אורי מקלב: איפה היה דבר כזה?

יוליה מלינובסקי: הרפורמה הזאת היא כלכלית; המהות של הרפורמה הזאת היא כלכלית.

מיכאל מלכיאלי: המהות של שר האוצר, שהוא מתערב בכל דבר.

אורי מקלב: איזה כלכלית?

אורי מקלב: מה יש פה כלכלי?

אורי מקלב: אמרתי, זאת גישה פוליטית ולא גישה מקצועית.

יוליה מלינובסקי: אתה צודק.

אורי מקלב: ידעתי את זה.

יוליה מלינובסקי: אורי, אתה צודק.

אורי מקלב: הוא סמרטוט של שר האוצר.

מוני מעתוק: - - -

יוליה מלינובסקי: מוני, לא צריך להגיב, אנחנו לא מתייחסים.

יוליה מלינובסקי: שהשר שלך יבוא, יתכבד ויענה.

יוליה מלינובסקי: אתה עובד מדינה, אתה לא עונה לחברי הכנסת על דברים כאלה.

אורי מקלב: שר אוצר שיש לו חוזק, היה אומר:

אורי מקלב: עם דרישה כזאת אני לא ממשיך הלאה, אני מושך את החוק.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אני רוצה להתייחס בדיוק לנקודה הזאת.

אבי מעוז: אני מצטרף לחלוטין לדברי חברי הכנסת מקלב.

אבי מעוז: אמרת שאנחנו לא יודעים מה יהיה בעתיד, ואנחנו לא יודעים מי יהיה שר הדתות הבא ושר האוצר הבא.

אבי מעוז: אנחנו לא סומכים כל כך על שר הדתות, אז אנחנו שמים לו שלייקס בדמות שר האוצר.

אבי מעוז: אני חושב שהמניע להכנסת שר האוצר לתוך הרפורמה הזאת, במיוחד אחרי שאני רואה את ההתנהלות מתחילת הדיונים – איך האוצר מעורב פה לחלוטין – מתחבר למה שאמר בשעתו השר כהנא, כשהוא דיבר על רפורמת הכשרות: אין בררה, אנחנו חייבים לעמוד בהסכמים קואליציוניים.

אבי מעוז: כלומר, הכול פוליטי.

אבי מעוז: אנחנו יודעים שרבני צוהר ייעצו בשעתו גם לשר האוצר הנוכחי וכמו שנאמר פה קודם, הם יושבים אצל השר לשירותי דת.

אבי מעוז: הם הגורם שבגללו נכנס לחוק שר האוצר, כדי להבטיח שכל החוק הזה פרסונלי לגבי ארגון רבני צוהר, הוא פרסונלי לגבי רב מסוים.

אבי מעוז: אני חושב שצריך לשים את הדברים על השולחן.

אבי מעוז: זה עניין פוליטי, ואין לו שום קשר לשירותי הכשרות; אין לו שום קשר לרמת כשרות.

אבי מעוז: יש פה איזשהו חיבור בין שר האוצר לבין השר לשירותי דת, לבין הארגון שהולך ליהנות מאוד מהרפורמה הזאת.

אבי מעוז: כבר נאמר פה על ידי מי שאמר, שכל הכסף שיש בכשרות במדינה זה 4-3 מיליארד שקל, אז תעשו לבד את החשבון.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, חבר הכנסת מעוז.

יוליה מלינובסקי: אנחנו ממשיכים בעמ' 13.

אורי מקלב: אני לא קיבלתי חוות דעת של היועץ המשפטי, האם יש תקדים לכך שבסעיפים כאלה יש הסכמה של שר האוצר.

יוליה מלינובסקי: תומר, אתה רוצה להתייחס, בבקשה?

תומר רוזנר: מכיוון שמדובר בשיקולים כלכליים-תקציביים, מן הסתם יש עניין לשר האוצר להתייחס לזה.

תומר רוזנר: אם אדוני שואל, ויתקנו אותי נציגי הממשלה, גם בנושא תקציב המועצות הדתיות הקיימות, יש מעורבות של שר האוצר בקביעת המדרגים.

מוני מעתוק: נכון.

מוני מעתוק: קביעת אמות המידה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, התשובה התקבלה.

מוני מעתוק: למטב זיכרוני, גם רשויות איתנות במשרד הפנים.

יוליה מלינובסקי: במועצות דתיות זה לא מפריע לך, אורי?

יוליה מלינובסקי: ופה זה מפריע?

רעות בינג: בעמ' 13, הוספנו בפסקה 2 את המילים: בהתאם לנוהל שיוסכם בין השר לשר האוצר.

רעות בינג: אנחנו מורידים את זה, כי זה נכנס לסעיף הקודם, וזה יהיה בתקנות.

רעות בינג: בעמ' 14, הוספנו את סעיף (ח): הממונה ישלח הודעה בדבר החלטת השר, לפי סעיף קטן (ז), לכל עוסק אשר הוא או מצרך שהוא מייצר קיבלו שירותי השגחה מהמועצה הדתית המוסמכת, שלגביה נשלחה הודעה כאמור, ויפרסם על כך הודעה באתר האינטרנט של הרבנות הראשית.

רעות בינג: סעיף זה מאפשר לשר להתלות או לדרוש ממועצה דתית מוסמכת לתקן ליקויים.

רעות בינג: קבענו הוראה דומה לזו שחלה ביחס לגוף נותן הכשר, שהממונה יפרסם ויידע את כל מי שקיבל את השירותים מאותה מועצה דתית מוסמכת במצבים כאלה.

רעות בינג: עמ' 15, בבקשה להסמכה של המועצה הדתית המוסמכת, היא צריכה למסור כל מיני פרטים.

רעות בינג: עשינו תיקון בפסקה 1, והוא נוגע לדברים שדיברנו קודם.

רעות בינג: אני אקריא ואסביר: תקן כשרות מועצה אחד או יותר, אשר לפיו היא מבקשת לתת שירותי השגחה לעוסק, ובלבד שלפחות אחד מהתקנים האמורים יהיה תקן כשרות מועצה רגיל.

רעות בינג: לא תוגש בקשה כאמור, לפי תקן כשרות שלא נבחן מעל לחמש שנים, בהתאם לסעיף 2(א)(ה).

רעות בינג: בעצם הבהרנו את מה שדיברנו עליו קודם, שמועצה דתית מוסמכת יכולה לתת רק תקן כשרות מועצה, והיא חייבת שלפחות אחד מהתקנים שעל פיהם היא עובדת, יהיה תקן כשרות מועצה רגיל.

רעות בינג: היא יכולה, כמובן, לקחת את המורחב, ואם יש עוד תקנים שמועצת הרבנות הראשית מפרסמת, גם אותם, אבל היא מחויבת לתקן הרגיל.

יוליה מלינובסקי: יש לנו נציג ציבור שרוצה להתייחס, עמיחי פילבר, בבקשה.

עמיחי פילבר: בנושא של תקן אחד, יש מכרזים שמחייבים תקן מהדרין.

עמיחי פילבר: כשאת מחייבת מועצה דתית לתת רק - - -

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: לא קראת את הסעיף.

עמיחי פילבר: אתה מאפשר לה לתת רק תקן רגיל.

רעות בינג: לא, לא.

רעות בינג: היא חייבת תקן רגיל.

עמיחי פילבר: אם היא לא רוצה, היא נותנת תקן אחד רגיל.

יוליה מלינובסקי: לא, לא הבנת.

יוליה מלינובסקי: דיברנו והסברנו.

יוליה מלינובסקי: המועצה חייבת לקחת את התקן הרגיל.

יוליה מלינובסקי: בנוסף לכך, היא יכולה לקחת כל תקן אחר של מועצת הרבנות הראשית, שזה מהדרין, מהדרין על מהדרין וכל מה שהיא רוצה.

עמיחי פילבר: נניח שהיא לא רוצה, ולוקחת אחד.

עמיחי פילבר: לי יש עסק במועצה הזאת, ואני רוצה לקחת מהמועצה את הכשרות.

עמיחי פילבר: כדי ללכת למכרז, אני צריך שתהיה לי כשרות מהדרין.

יוליה מלינובסקי: אז תלך לתאגיד.

יוליה מלינובסקי: יש לך בחירה.

עמיחי פילבר: אני צריך כשרות מהדרין של הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: התאגידים רשאים לאמץ כל תקן שהם רוצים.

קריאה: שייקח מרב עיר של עיר סמוכה.

קריאה: תחרות, לא?

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: ממשיכים.

יהושע ישי: סליחה, בעמ' 15, צריך להוסיף את המילים מועצה דתית בסעיף ב'.

יהושע ישי: אחרת כתוב מועצה ומועצה, וכבר לא יודעים על איזו מועצה את מדברת.

רעות בינג: בסדר גמור, אנחנו נדייק את הנוסח.

יהושע ישי: אני מניח שזה מתוך המהירות.

יהושע ישי: אני מחזיר אותך גם לעמ' 4, שם כתבת: תעודה שנתן מוסמך.

יהושע ישי: הכוונה לרב מוסמך.

יהושע ישי: אלה שגיאות כתיב ורציתי להעיר.

רעות בינג: בסדר, נתקן את זה.

רעות בינג: עמ' 16, אני אקריא את סעיף ג': מועצה דתית מוסמכת תפעל בהתאם להחלטתו של רב מוסמך, לעניין ביטול או התליה של תעודת הכשר שנתן לעוסק, או קביעת תקנים לתיקון פגמים.

רעות בינג: זה סעיף שהופיע בנוסח הקודם, אבל הוא היה מנוסח בצורה של רשות, וכאן אנחנו מבהירים, שהמועצה צריכה לפעול בהתאם להחלטה של הרב.

רעות בינג: היא לא רשאית לפעול, היא תפעל לפי.

יוליה מלינובסקי: מחזקים את רבני העיר.

קריאה: המוסמכים.

יוליה מלינובסקי: המוסמכים, כמובן.

רעות בינג: הוספנו משהו שכנראה נשמט בהמשך העמוד.

רעות בינג: חידדנו שלפני שגוף נותן הכשר או מועצה דתית מוסמכת נותנים תעודת הכשר, גוף נותן הכשר שקבע דרישות נוספות, צריך לבדוק שמתקיימות גם הדרישות הנוספות בעוסק.

רעות בינג: הוספנו את המילים: ולדרישות נוספות, ככל שנקבעו על ידי גוף נותן הכשר.

יוליה מלינובסקי: אתם זוכרים שהייתה אפשרות לגוף נותן הכשר, לקבוע תנאים נוספים?

יוליה מלינובסקי: בתעודה זה יופיע, בתעודה זה יצוין.

יהושע ישי: נראה לי שזה סותר, כי בעיקרון גוף כשרות לא יכול להחמיר מהתקן שהוא אימץ לעצמו.

רעות בינג: גוף נותן הכשר יכול להחמיר.

יוליה מלינובסקי: לא מועצה דתית אלא גוף נותן הכשר.

יוליה מלינובסקי: מועצה דתית פועלת לפי תקן של הרבנות; גופים פרטיים יכולים להחמיר.

יהושע ישי: את אמרת את זה, ואת צודקת.

יהושע ישי: מועצה דתית לוקחת את התקן של המועצה; גוף כשרות לוקח או מועצה או ועדת רבנים.

יהושע ישי: הוא בעצמו לא יכול להחמיר.

אורי מקלב: הוא יכול, הוא יכול.

הוא יכול.

תשאל עוד פעמיים, ותכף הוא כבר לא יוכל.

אורי מקלב: יהושע, הוא יכול להוסיף החמרות.

אורי מקלב: צריך לרשום את זה, וצריך לעקוב שזה באמת נרשם.

קריאה: גוף נותן הכשר לא יכול; התקן יכול להוסיף החמרות משלו.

קריאה: זה מה שנאמר כאן.

יוליה מלינובסקי: תומר, תן לנו הבהרות.

תומר רוזנר: הצעת החוק המקורית אכן אמרה את מה שנאמר כאן.

תומר רוזנר: בעקבות הדיונים הפנימיים והדיונים שקוימו בוועדה, הובהר במפורש, שגוף נותן הכשר, שבחר לעצמו תקן, בין אם זה תקן של ועדת רבנים ובין אם זה תקן של המועצה, יכול לקבוע לעצמו החמרות, ובלבד שהוא מפרסם אותן ופועל לפיהן.

ערן שלום: זה אומר שיש לו תקן משלו, וזה בדיוק בניגוד למה שנאמר קודם.

אבי מעוז: גם למועצה דתית אני רוצה את אותה זכות.

אבי מעוז: לך תהיה מועצה דתית - - -

ערן שלום: לא, אני אלך לבג"ץ.

ערן שלום: שאלתי קודם, ואמרו לי במפורש: מה פתאום?

ערן שלום: זה חוק שוויוני.

מוני מעתוק: הרבנות הראשית תוכל לקבוע תקן נוסף, וזה חל על כולם.

מוני מעתוק: האמירה היא פשוטה, ועדת שלושה, מטבע הדברים, עצמאית יותר.

מוני מעתוק: היא לא ממלכתית, ולכן היא יכולה גם להחמיר, ללא קשר להחלטה שלה.

מוני מעתוק: היא מועצת הרבנות של עצמה.

מוני מעתוק: כשאתה מדבר על רבנות מקומית מוסמכת, אמרנו שהיא צמודה למה שהרבנות הראשית קובעת בסטנדרטים, ולא יכולה לקבוע משהו אחר.

היא ממלכתית.

מוני מעתוק: בהקשר הזה, אם היא רוצה להחמיר מעבר, היא יכולה, אבל לא לבד.

מוני מעתוק: כשמועצת הרבנות הראשית מחמירה, זה חל גם עליה.

מוני מעתוק: היא יכולה לקבוע גם ארבעה תקנים.

מוני מעתוק: זה כל האירוע וזה לא מטעה אף אחד.

אבי מעוז: הוא כן יכול לעשות מה שהוא רוצה.

מוני מעתוק: זה לא מה שהוא רוצה.

מוני מעתוק: במקרה הזה, הוא גוף ציבורי - - -

יהושע ישי: אני רוצה להוסיף טיעון נוסף.

יהושע ישי: הרי אם המועצה הדתית יכולה להחמיר מעצמה, וזה לא נוח לבעלי העסקים.

יוליה מלינובסקי: היא לא יכולה.

יהושע ישי: רצית תחרות?

יהושע ישי: תעשה תחרות.

יוליה מלינובסקי: רעות, תסיימי עם עמוד 16.

רעות בינג: את עמוד 16 סיימנו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יוצאים להפסקה עד שעה 14:30.

אבי מעוז: אני מודה על ההפסקה הארוכה, יכולנו להתפלל מנחה בכוונה גדולה.

יוליה מלינובסקי: אני מצטערת שזה יצא קצת יותר זמן, אבל סיפרו לי פעם שיעקב אשר, כשהוא ניהל את ועדת החוקה של הכנסת, עשה הפסקה של חמש דקות, ונעלם לאנשים לארבע שעות.

גברתי, יש דברים שאי אפשר לפרסם.

אני לא זוכר את זה, אבל זה בהחלט מעניין.

יוליה מלינובסקי: זה קורה בכנסת, וזה לא מאיזושהי כוונה.

יוליה מלינובסקי: זה לא שרציתי לדפוק אנשים.

יוליה מלינובסקי: היו כבר תקדימים בכנסת, אבל אנחנו בתהליך חשוב, ויש דברים שצריך לחשוב עליהם.

יוליה מלינובסקי: הסנדוויצ'ים יהיו בשש, אם מנהלת הוועדה הזמינה.

יוליה מלינובסקי: תסירו דאגה מליבכם, אף אחד לא יצא מפה רעב.

יש סעיף שצריך לחזור אליו?

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שכן.

יוליה מלינובסקי: אנחנו עוד לא סגורים על זה.

אפשר לדעת מה הבעיה?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: הייעוץ המשפטי בודק את הדברים.

יוליה מלינובסקי: שום דבר לא יקרה מתחת לשולחן.

יוליה מלינובסקי: אם יהיה צורך, נחזור ונעשה.

יוליה מלינובסקי: בואו נתקדם עם הדברים שיש כרגע בנוסח.

תומר רוזנר: הממשלה איתנו?

תומר רוזנר: חבר הכנסת שואל על ההגדרה של רב עיר.

הראל גולדברג: על פי חוק שירותי הדת היהודיים, רב עיר הוא רב של עיר מסוג עירייה או מסוג מועצה מקומית.

תומר רוזנר: זה לא מה שכתוב.

הראל גולדברג: רב עירייה או רב מועצה מקומית, שאינה מועצה אזורית.

הראל גולדברג: זה אחד לאחד.

תומר רוזנר: זה מדויק?

הראל גולדברג: כן.

יוליה מלינובסקי: זאת הגדרה מדויקת של התפקיד.

הראל גולדברג: לאור ההערה הטובה שנשמעה כאן, אפשר להוסיף בהגדרת רב עיר, שמונה לפי החוק המסמיך, לפי חוק שירותי הדת היהודיים.

הראל גולדברג: הסעיף המסמיך לתקנות הוא חוק שירותי הדת היהודיים.

תומר רוזנר: למה צריך להוסיף?

הראל גולדברג: למקרה שבו עירייה מינתה, שלא במסגרת ההליך שקבוע בתקנות.

יוליה מלינובסקי: לא, אתם מסבכים את זה.

יוליה מלינובסקי: אני אגיד לייעוץ המשפטי של הוועדה שהכוונה מאוד ברורה, ואם צריך לעשות דיוק בנוסח מבחינה משפטית, תבדקו את הנושא כדי שלא יהיה אי הבנה.

יוליה מלינובסקי: הכוונה שלנו מלכתחילה מאוד ברורה בהגדרה של רב עיר.

יוליה מלינובסקי: תעשו התאמה לחוקים אחרים במדינת ישראל.

אורי מקלב: יש לי עוד הערה לסעיף של העיצומים.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא דנים בעיצומים עכשיו.

אורי מקלב: כדי שלא תהיה סתירה.

אורי מקלב: נאמר שלא צריך להציג את הרישיון של בעל גוף הכשרות, נכון?

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא דנים בזה.

יוליה מלינובסקי: אורי, אנחנו נגיע לשם.

יוליה מלינובסקי: אתה מבלבל אותנו.

אורי מקלב: אתם מביאים נוסח חדש?

תומר רוזנר: אנחנו נדבר על זה בסוף.

יוליה מלינובסקי: אורי, אתה איש מסודר.

יוליה מלינובסקי: תשאיר את זה בצד.

יוליה מלינובסקי: תן את זה לעוזר הנאמן שלך, הוא לא ישכח.

אורי מקלב: הוא שלח אותי.

יוליה מלינובסקי: תשמור את זה, כי כרגע זה סתם מבלבל.

יוליה מלינובסקי: חברים, אנחנו בעמוד 17, סעיף 2(ג)(א)(1).

תומר רוזנר: הסעיף זה עוסק בעניין תעודת הכשר שניתנת למצרך מיובא.

תומר רוזנר: הנוסח שבפניכם הוא לבקשת הממשלה, ודייקנו אותו עוד מעט בפרטים.

תומר רוזנר: אם הממונה לא יספיק לפרסם את הכללים, שלפיהם צריך הגוף נותן הכשר לדווח לו על המצרכים שהוא מייבא, וכדי לוודא שבכל מקרה תהיה איזו מתכונת דיווח, הוספנו הוראות שרק מבהירות על מה הוא צריך לדווח.

תומר רוזנר: אם לא נקבעה מתכונת אחרת, הוא ידווח בדואר אלקטרוני.

תומר רוזנר: הנוסח המלא והמדויק לא בפניכם, ואנחנו נבקש מלירון להקריא אותו באיטיות.

לירון אדלר: גוף נותן הכשר ייתן תעודת הכשר למצרך מיובא, רק לאחר שדיווח לממונה שבעה ימים לפני מתן התעודה בדרך מקוונת, כי בכוונתו לתת תעודה כאמור.

לירון אדלר: ובדיווח כאמור, נכללו כל פרטי המצרך המיובא לגביו תינתן תעודת ההכשר, באופן המאפשר לזהות באופן מדויק את פרטי המצריך המיובא, שעליהם תחול תעודת ההכשר, את תקן הכשרות שלפיו הוא נתן את תעודת ההכשר, ואת כמות היחידות מכל פריט.

לירון אדלר: הממונה יורה על מתכונת אחידה לדיווח מקוון.

לירון אדלר: אמורות להיות תקנות לגבי אופן הדיווח, אבל אם לא קבע השר הוראות לפי סעיף 17(א)(1)(3), ולא נקבעה מתכונת דיווח אחידה לפי סעיף זה, ישלח הגוף נותן ההכשר את הדיווח האמור לכתובת הדואר האלקטרוני של הממונה.

אורי מקלב: מה הביא אתכם לסעיף הזה?

אורי מקלב: מה התעורר שם?

תומר רוזנר: הממשלה ביקשה.

אורי מקלב: מה עורר את הממשלה?

יוליה מלינובסקי: קודם כול, אנחנו מדייקים בנוסח מה הפרטים שצריכים להיות.

אבי מעוז: אז שהממשלה תסביר את הסעיף.

מה היה חסר להם קודם, שדייקתם את הסעיף?

יוליה מלינובסקי: מוני, בבקשה.

מוני מעתוק: נתנו מענה למציאות, שבה לא נספיק להקים את מערכת הדיווח המקוון והתקנת התקנות באופן מפורט, ורצינו לוודא שבכל מקרה, לפני שהחוק נכנס לתוקף, יש מתכונת אחרת שנותנת מענה למה שנדרש, כדי לוודא שהדברים כשרים.

אורי מקלב: יש לי משהו להוסיף על הסעיף הזה.

יוליה מלינובסקי: הוספנו באופן מפורט איזה פרטים צריך למסור.

יוליה מלינובסקי: זה מאוד חשוב, כדי שלא תהיה הטעיה.

יוליה מלינובסקי: דייקנו בנוסח את פרטי הדיווח.

לירון אדלר: הפרטים שצריך למסור עוד הם תקן הכשרות, שלפיו ניתנה תעודת ההכשר, ואת כמות היחידות מכל פריט.

יוליה מלינובסקי: זה מה שהיה עד עכשיו.

לירון אדלר: השינוי השני שמציעים פה, הוא שאם אין תקנות ולא נקבעה מתכונת אחידה לדיווח, שולחים את הדיווח לדואר האלקטרוני של הממונה.

אבי מעוז: איך יכול להיות שלא נקבעה, כשאנחנו נותנים שנה להיערך לעניין הזה?

אורי מקלב: יש להם שנה ועדיין לא יספיקו?

יוליה מלינובסקי: אני מכירה תקנות שהיו אמורות להיות במשרד הבריאות לפני שנים, ועד עכשיו אין אותן.

לא יכול להיות.

יוליה מלינובסקי: מה שאמר מנכ"ל משרד הדתות זה אמת לאמיתה.

יוליה מלינובסקי: אני אסביר, ויכול להיות שזה ייתר את כל השאלות.

יוליה מלינובסקי: קודם כול, הוספנו פרטים לדיווח.

יוליה מלינובסקי: מכיוון שאנחנו עושים פה מהלך גדול, אנחנו רוצים להיות בטוחים, שהמוצרים יהיו כשרים, לא תהיה הטעיה והכול יעבוד באמת בסטנדרטים מאוד ברורים.

יוליה מלינובסקי: לירון, תקראי שוב את הנוסח.

לירון אדלר: לא קבע השר הוראות, ולא נקבעה מתכונת דיווח אחידה לפי סעיף זה, ישלח הגוף נותן ההכשר את הדיווח האמור לכתובת הדואר האלקטרוני של הממונה.

יוליה מלינובסקי: כלומר, השר לא התקין תקנות, ולא ברור איך לשלוח דיווח.

אבי מעוז: הממונה, לא השר.

לירון אדלר: יש שתי אפשרויות.

תומר רוזנר: זה גם וגם.

תומר רוזנר: השר אמור לקבוע בתקנות את ההוראות המהותיות, והממונה קובע את המתכונת הטכנית של הדברים.

יוליה מלינובסקי: אם קרה משהו ולא קבעו מתכונת טכנית של האירוע, ולא ברור למי לשלוח ומה לעשות, אנחנו קובעים שתהיה דרך נוספת, והיבואן או גוף נותן הכשר יוכל לשלוח את כל הפרטים שקבענו בתחילת הסעיף בנושא היבוא, לדואר אלקטרוני של הממונה.

יוליה מלינובסקי: הרי הממונה הוא עובד רבנות, עובד מדינה, וכדי למנוע מצב שאם קרה משהו ולא קבעו כללים, כל נושא היבוא יתייתר.

אבי מעוז: לא כדאי לעשות סעיף כללי על כל דבר שהשרים צריכים לקבוע תקנות?

יוליה מלינובסקי: בדיוק על זה היה לנו דיון בן שעה וחצי.

יוליה מלינובסקי: בדיוק לזאת הכוונה.

יוליה מלינובסקי: כולנו בני אדם, ואנחנו חיים במציאות.

יוליה מלינובסקי: הרפורמה הזאת חשובה לכל אחד מסיבותיו.

יוליה מלינובסקי: אם יקרו מצבים בלתי צפויים ולא ייקבעו תקנות כאלה ואחרות, למנוע מצב שבו הרפורמה לא תצא לפועל.

יוליה מלינובסקי: על זה ישבה הלשכה המשפטית.

אורי מקלב: אני מבין שיש חשש שאולי השר יחזור בתשובה, יתעשת ויראה שמה שהוא עשה זה דבר לא מוצלח.

יוליה מלינובסקי: הוא עדיין יוכל לקבוע תקנות.

אבי מעוז: אולי השר לשירותי דת עלול לחזור בתשובה, אבל אין סיכוי ששר האוצר יחזור בתשובה.

יוליה מלינובסקי: חברים, זה הסבר מניח את הדעת?

אורי מקלב: הייעוץ המשפטי שומע אותי?

אורי מקלב: אנחנו מחוקקים עכשיו חוק, כך שגם אם השר לא יתקין תקנות מכל מיני סיבות, הרפורמה תצא לדרך גם בלי התקנות.

יוליה מלינובסקי: נכון מאוד.

אבי מעוז: זה אומר שאם הרבנות הראשית לא תקבע תקן כשרות, זה יוצא בלי תקן כשרות של הרבנות הראשית, ומה שיקבע זה התקן של שלושה רבני צוהר.

יוליה מלינובסקי: אני מאוד מקווה, ואני לא צוחקת, שכל זה יגרום לרבנות הראשית לקבוע תקן.

יוליה מלינובסקי: אני חושבת שזה המהלך שייאלץ את הרבנות הראשית לעשות משהו בנושא הזה סוף סוף.

יוליה מלינובסקי: אני אומרת לך את זה באמת.

אורי מקלב: ואם השר יראה שיש הרבה בעיות בדרך, וישמע, מה שהוא לא עושה עכשיו?

יוליה מלינובסקי: אם יהיו הרבה בעיות בדרך והשר יראה את זה, וזה הסעיף שהפריע לו, הממשלה יכולה תמיד להעביר תיקון חקיקה כדי לסדר את העניינים, או לבקש מהכנסת צו.

אורי מקלב: יש מפלגות שיש להן זכות וטו בממשלה הזאת.

אורי מקלב: השר מתהדר ברפורמת כשרות, אבל זאת רפורמת כשרות שמוכתבת.

אורי מקלב: הוא עשה צעד ואמר: אני לא רוצה להראות שאני שבוי.

אורי מקלב: התחיל להאמין בדרישה הזאת, והתחיל גם להצדיק אותה.

אורי מקלב: לא האמנו עד עכשיו ששר לשירותי דת יכול להביא רפורמה שתפגע כל כך בכשרות.

יוליה מלינובסקי: אורי, בוא נתייחס לגופו של עניין.

אורי מקלב: אין אפילו אחד שתומך בו.

יוליה מלינובסקי: אורי, זאת דעתך ואני מכבדת.

יוליה מלינובסקי: כרגע אנחנו עוסקים בדבר מהותי.

יוליה מלינובסקי: יש בינינו הרבה מה שמבדיל ויש מה שמאחד.

יוליה מלינובסקי: אנחנו דנים עכשיו בדבר מהותי.

יוליה מלינובסקי: הסברתי בצורה הכי גלויית לב מה עומד מאחורי דבר כזה.

אורי מקלב: זה אחרי השאלה הטובה של חבר הכנסת אבי מעוז.

אורי מקלב: הציונות הדתית היא הסקאלה הכי ארוכה והכי גדולה שיש היום בכל הגופים, בכל האנשים ובכל האוכלוסיות.

אורי מקלב: הציונות הדתית היא כותרת מאוד מאוד גדולה.

אורי מקלב: יש שם מאות רבנים וגופים שמתעסקים בזה, והם נמצאים בעיקר ברבנות היום-יומית בשטח.

אורי מקלב: אין אחד או שניים שתומכים בזה.

משה טור פז: בוודאי שיש, אתה רק לא רוצה לשמוע אותם.

משה טור פז: בוודאי שיש.

משה טור פז: אתה רוצה שאני אביא לך אותם?

משה טור פז: אני אביא לך.

משה טור פז: תשאל את שלמה קרעי, שלחתי אותו לכמה מהם.

משה טור פז: הכול בסדר.

יוליה מלינובסקי: אורי, תרשה לי לעצור אותך לרגע.

יוליה מלינובסקי: חיים עוז מאיגוד לשכות המסחר מחכה בזום.

יוליה מלינובסקי: בבקשה, תעלו אותו לדיון.

יוליה מלינובסקי: חיים, בבקשה.

חיים עוז: תודה לגברתי, אני מבקש להתייחס לסעיף א(1), ואני מעלה פה רק את החשש, מכך שהמערכת לא תהיה מוכנה, ואפשר יהיה להוציא הודעה רק במייל.

חיים עוז: זה אומר שזאת רק הודעה, ולא ממתינים לאישור כלשהו או לתגובה כלשהי.

יוליה מלינובסקי: סליחה, חיים.

יוליה מלינובסקי: גם במערכת מקוונת אתה רק שולח דיווח; אתה לא מקבל שום אישור.

יוליה מלינובסקי: גוף מתן הכשר, שהוא עם רישיון, רק שולח הודעה שבעה ימים לפני הבאת המוצר.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, גם במצב אידאלי, כשהכול עובד ויש מערכת מקוונת, אתה לא מקבל שום אישור.

יוליה מלינובסקי: אמרנו שאם לא התקינו את התקנות, על גוף מתן ההכשר לשלוח מייל לכתובת המייל של הממונה, עם כל הפרטים שפירטנו בסעיף בהרחבה.

יוליה מלינובסקי: הממונה הוא עובד ציבור, ובלי שום קשר הוא עובד ברבנות הראשית, ותמיד תהיה לו כתובת מייל מכוח השירות הציבורי שלו.

אורי מקלב: ואם לא ימונה ממונה, מה יהיה?

יוליה מלינובסקי: נגיע גם לזה.

אורי מקלב: גם על זה חשבת?

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: כנראה, לא רק אתה יהודי.

אורי מקלב: בקיצור, כל הרפורמה הזאת היא של ישראל ביתנו, וזה בכלל לא קשור לשום דבר.

אורי מקלב: המשרד לשירותי דת עושה את העבודה בשביל - - -

אבי מעוז: יש הסכמים קואליציוניים.

יוליה מלינובסקי: סליחה, בואו נכבד אדם שיושב בזום, כי קשה לו להתווכח איתנו.

חיים עוז: בהחלט לא כוחות, ובטח לא עם חבר הכנסת מקלב.

חיים עוז: במערכת מקוונת שולחים דיווח, ומקבלים אפילו היזון שזה התקבל.

חיים עוז: במייל אתה רק שולח, כלומר ההתחייבות היא לשלוח ולא מעבר לזה.

יוליה מלינובסקי: נכון, נכון.

חיים עוז: אם ככה, אין לי הערות.

יוליה מלינובסקי: ההתחייבות היא לשלוח עם הפרטים שפירטנו בהרחבה בחוק, והוספנו פרטים נוספים שחשובים לצורך היבוא.

חיים עוז: מקובל בהחלט, תודה רבה.

אורי מקלב: איפה נמצא הנושא של הממונה?

יוליה מלינובסקי: בהמשך.

יוליה מלינובסקי: הכול לפי הסדר.

אורי מקלב: האמת, כל הכבוד לכם, לך ולישראל ביתנו.

יוליה מלינובסקי: מה זה קשור?

אורי מקלב: את, בחלק הזה של הוועדה, ושר האוצר בחלק של האוצר.

יוליה מלינובסקי: אם תשאל את שר האוצר מה קורה בחדר הזה, תאמין לי שאין לו מושג.

אורי מקלב: יכול להיות, הוא לא צריך.

אורי מקלב: יש לו אנשים.

יוליה מלינובסקי: הוא סומך עליי, הכול טוב.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, מיצינו את זה.

תומר רוזנר: ההערה הבאה בעמוד 17, בסעיף 2(א).

לירון אדלר: זאת רק הערת נוסח, ודיברנו עליה גם בפעם הקודמת.

לירון אדלר: גוף נותן הכשר או מועצה דתית מוסמכת, ייתנו תעודת הכשר, לתקופה שלא תעלה על שנה.

לירון אדלר: רצינו להבהיר שהם קובעים את התוקף בתעודה, וזה מה שהם חייבים לקבוע.

אורי מקלב: האם בתעודה מופיעה גם הכתובת של מי שנותן את האישור?

תומר רוזנר: בהחלט.

תומר רוזנר: זה חייב להיות בתעודה.

אורי מקלב: לא רק כתובת פיזית, אלא גם מי המשגיח.

אורי מקלב: צריכה להיות שקיפות וצריך להיות שם המשגיח.

אורי מקלב: רצוי מאוד גם מספר הטלפון שלו.

תומר רוזנר: יש לזה מענה.

אורי מקלב: אני חושב שבירושלים כותבים גם את שם המשגיח וגם את שם המפקח, וגם את מספרי הטלפון שלהם.

אורי מקלב: למה שזה לא יהיה?

אורי מקלב: למה שלא תהיה שקיפות?

תומר רוזנר: חבר הכנסת מקלב, בסעיף 2(ד), שאנחנו אוחזים בו, מופיעים כל הפרטים שצריכים להיות בתעודה.

אורי מקלב: אבל לא כתוב דבר כזה.

תומר רוזנר: תסתכל, כתוב.

תומר רוזנר: שם המשגיח יכול להשתנות.

יוליה מלינובסקי: המשגיח יכול להשתנות – היום הוא עובד פה, מחר הוא עובד במקום אחר.

יוליה מלינובסקי: לא יהיה טלפון של המשגיח בתעודה.

אבי מעוז: למה לא?

יוליה מלינובסקי: יש תאגיד.

יוליה מלינובסקי: יש גוף עסקי או מועצה, שהם אחראים.

יוליה מלינובסקי: מה זה קשור למשגיח?

יוליה מלינובסקי: המשגיח הוא עובד שכיר.

יוליה מלינובסקי: תרדו מהמשגיחים.

יוליה מלינובסקי: תרדו מהם.

אורי מקלב: מפקח.

תומר רוזנר: גם היום זה לא מופיע בתעודה.

יוליה מלינובסקי: זה לא מופיע גם היום.

תומר רוזנר: לא מופיע, לא מופיע.

אבי מעוז: כשאני הולך למסעדה עם אשתי, כתוב: תעודת הכשר, עם טלפון של המשגיח בשביל לברר פרטים.

תומר רוזנר: אין חובה כזאת.

יוליה מלינובסקי: אין חובה כזאת, ואני רוצה להגן על המשגיחים.

לירון אדלר: אם יהיה גוף נותן הכשר, שרוצה לתת שירות טוב יותר, הוא יוכל לרשום גם את הטלפון של המשגיח.

לירון אדלר: אבל זאת לא חובה.

יוליה מלינובסקי: זה בין הגוף ובין העסק.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, תמשיכי.

אורי מקלב: זה קיים היום בכל העסקים.

קריאה: זה צורך של הציבור.

קריאה: הציבור רוצה לדעת מי המשגיח.

יוליה מלינובסקי: אתה התנגדת לדיווח באתר האינטרנט, ועכשיו אתה נזכר שעכשיו 2022?

יוליה מלינובסקי: אורי, זה איפה ואיפה.

אורי מקלב: מה שנכון – נכון.

אורי מקלב: כאן זה לא אינטרנט.

אבי מעוז: איפה טובת הציבור?

יוליה מלינובסקי: חברים, אנחנו בעמוד 18.

יהושע ישי: זה לא משהו סגור.

יהושע ישי: אני יכול להוסיף דברים נוספים שאני רוצה.

יוליה מלינובסקי: אתה יכול, מתוך יחס שלך עם הלקוח, לתת פרטים נוספים.

אורי מקלב: בפרוטוקול נרשם שמי שרוצה להוסיף פרטים, יכול לעשות זאת.

לירון אדלר: עמוד 18, סעיף (ג), אנחנו מבהירים שגם מועצה דתית מוסמכת צריכה להודיע לעוסק על הכוונה לשלול, לבטל או להתלות תעודת הכשר.

יוליה מלינובסקי: מה שחל על התאגיד, חל על המועצה המוסמכת.

יוליה מלינובסקי: זה תיקון שאנחנו רואים לאורך כל החוק.

לירון אדלר: זה אותו הדבר גם ב-(ד), (ה), (ו) ו-(ז).

לירון אדלר: זה עניין של זכות טיעון והחלטה על אפליה מיידית או על אפליה לא מיידית.

לירון אדלר: ב-(ד) הוספנו, לפני הגוף נותן ההכשר או הרב המוסמך, לפי העניין, לגבי זכות טיעון לעוסק.

לירון אדלר: ב-(ה) – החליט גוף נותן הכשר או הרב המוסמך - - -

יוליה מלינובסקי: זה לפי הרב המוסמך של המועצה הדתית.

לירון אדלר: הוא זה שמקבל את ההחלטות.

לירון אדלר: בסעיף (ז): על אף האמור בסעיפים (ג) עד (ה) – זה לגבי התליה מיידית – גוף נותן הכשר או הרב המוסמך.

יוליה מלינובסקי: דיברנו על זה כבר אתמול.

לירון אדלר: וגם למטה: ובלבד שייתן לו לטעון את טענותיו בפני הגוף נותן ההכשר, או הרב המוסמך.

יהושע ישי: כשגוף מוסמך שלח תעודה, עדכן את הממונה והתקבלה השלילה.

יהושע ישי: יכול להיכנס גוף אחר ולתת לו תעודה?

תומר רוזנר: למה לא? כן.

תומר רוזנר: ודאי וודאי.

יוליה מלינובסקי: תחרות.

יוליה מלינובסקי: אתם תצטרכו להסביר ולהתמודד עם הטענות האלה.

יוליה מלינובסקי: בוודאי.

לירון אדלר: יש סעיף לגבי נושא הממונה מול תעודות של עוסקים.

לירון אדלר: בסעיף 10א, בסוף החוק, יש סעיף שמדבר על זה.

יוליה מלינובסקי: פרופ' אביעד כהן נמצא בזום, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אתמול דיברנו על זה, לדעתי, נכון?

אביעד כהן: שלום, הערה קצרה.

אביעד כהן: לגבי התוקף של תעודת ההכשר.

יוליה מלינובסקי: אתמול דיברתי אתכם על זה טלפונית.

יוליה מלינובסקי: אתם העליתם את הנושא הזה, ואתם מעלים אותו פעם רביעית לפחות.

אביעד כהן: אנחנו מעלים את זה כי יש בעיה.

יוליה מלינובסקי: זה לא התקבל, פרופ'.

יוליה מלינובסקי: העליתי אותך לזום מתוך כבוד.

יוליה מלינובסקי: תעודת הכשר היא לשנה, ובהתחשב בכך שאתמול קיימנו שיחת ועידה טלפונית, והנושא הזה עולה בכל דיון.

יוליה מלינובסקי: סליחה, לא.

אביעד כהן: זאת בעיה מעשית, וצריך לדעת את זה.

אביעד כהן: זאת בעיה מעשית, ולפעמים לא מחדשים את התעודות בזמן.

יוליה מלינובסקי: תשלמו לגוף נותן הכשר ותהיה לכם תעודה.

יוליה מלינובסקי: אל תפרו את ההסכמים ולא תהיה בעיה עם התעודה.

אביעד כהן: אין הפרת הסכמים.

אביעד כהן: המועצות הדתיות לא תמיד מחדשות את התעודה בזמן.

יוליה מלינובסקי: אם לא תהיו מרוצים מהשירות של מועצה דתית מסוימת, לכו למועצה דתית אחרת.

יוליה מלינובסקי: אנחנו פותחים עכשיו את השוק לכל המועצות הדתיות.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, פרופ'.

יוליה מלינובסקי: לירון, תמשיכי.

לירון אדלר: עמ' 20, פסקה 2, עדיין בנושא של התליה מיידית.

לירון אדלר: הוספנו גם את הנושא של הרב המוסמך, ולגבי מועד מתן ההחלטה שלו – הוא יכול להתלות מיידית, בלי לעשות שימוע, ואז הוא חייב לעשות שימוע תוך 14 יום.

לירון אדלר: הוספנו שהוא צריך לתת את החלטתו במועד סמוך ככל הניתן, ולא יאוחר מ-72 שעות, לאחר ששמע את טענות העוסק.

אורי מקלב: לא כולל שבתות וחגים.

יוליה מלינובסקי: זה ברור.

יוליה מלינובסקי: שבתות אף פעם לא נכללות.

אורי מקלב: לפעמים יש סעיפים שבהם זה לא נכלל.

אורי מקלב: זה תלוי בחוק הראשי.

תומר רוזנר: כרגע זה לא נאמר.

יוליה מלינובסקי: תכתבו שלושה ימי עסקים, וככה שישי ושבת לא נכללים.

תומר רוזנר: מה שהממשלה מבקשת.

אבי מעוז: מי בממשלה אתה שואל?

מנכ"ל הרבנות שואל את האוצר, אתם מבינים?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: זה לא האוצר, זאת בחורה ממשרד המשפטים.

יוליה מלינובסקי: תתנצל.

אראל גולדברג: במקום 72 שעות, שלושה ימי עבודה?

לירון אדלר: שני ימי עבודה.

אורי מקלב: למה שני ימי עבודה?

אורי מקלב: אני לא מבין.

לירון אדלר: אם יש חגים, שני ימי עבודה יכולים להפוך לחמישה.

הראל גולדברג: אני מקבל החלטות יותר טובות אחרי שאני ישן לילה.

הראל גולדברג: אז לתת לו שני לילות לפני שהוא מוציא החלטה, נשמע לי הגיוני.

יוליה מלינובסקי: תרשמו שלושה ימי עבודה.

ערן שלום: בסעיף הקודם, אתה נותן לו 14 יום מרגע לקיחת התעודה.

ערן שלום: כשעוברים 14 ימים, הרבנות יכולה להגיד לו להכשיר את כל העסק שלו מחדש, כי 14 יום לא היה משגיח.

ערן שלום: כדאי לקצר את 14 הימים ל-7 ימים, ולתת אחרי זה זמן יותר ארוך.

יוליה מלינובסקי: לא, שלושה ימי עבודה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

לירון אדלר: בפסקה 3 באותו עניין: החליט גוף נותן הכשר, כאמור בפסקה 2, יודיע על כך לממונה באופן מיידי, ולא יאוחר מ-24 שעות.

לירון אדלר: לרשום יום עבודה אחד?

אורי מקלב: כן.

לירון אדלר: סימן ד' – שירותי השגחה.

לירון אדלר: ב-2(ו)(א) הוספנו מועצה דתית מוסמכת.

לירון אדלר: ההוספה היא לגבי שירותי השגחה, בהתאם לתוכנית השגחה.

לירון אדלר: (ב) מועצה דתית מוסמכת, כמו גוף נותן הכשר, צריכים לעמוד בכל התנאים שמפורטים כאן: 1.

לירון אדלר: הם צריכים לעבוד לפי תקן הכשרות, שמצוין ברישיון או בכתב ההסמכה של המועצה.

לירון אדלר: בפסקה 4 – תוכנית ההשגחה, כפי שאושרה ברישיונו או בכתב ההסמכה.

אבי מעוז: מה זה תוכנית ההשגחה כפי שאושרה?

יוליה מלינובסקי: כבר היינו שם, ודנו בזה המון.

אבי מעוז: לא.

אבי מעוז: הוספת את המילים כתב הסמכה.

לירון אדלר: כתב הסמכה של מועצה דתית מוסמכת.

קריאה: מועצה דתית מקבלת כתב הסמכה, וגוף נותן הכשר מקבל רישיון.

קריאה: מועצה דתית לא מקבלת רישיון.

אבי מעוז: היא מקבלת כתב הסמכה מהשר, שהיא מוסמכת לתת שירותי השגחה.

אבי מעוז: בכתב ההסמכה שלה כתובה תוכנית ההשגחה שלה?

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: דיברנו על תוכנית ההשגחה של הרבנות הראשית.

אבי מעוז: מה שאני מבין מההגדרות, הוא שתוכנית השגחה היא כשנותנים תעודת הכשר לעסק, נותנים לו תוכנית השגחה.

אבי מעוז: המועצה הדתית הולכת לפי הרבנות הראשית, ויש לה שני תקנים.

קריאה: לא, לא.

תומר רוזנר: כן, כן.

קריאה: תוכנית השגחה היא לא תקן.

תומר רוזנר: רגע, הוא בונה את הטיעון שלו לאט-לאט.

תומר רוזנר: נכון, יש לה שני תקנים.

אבי מעוז: היא צריכה לתת את תוכנית ההשגחה בתקן הרגיל לחנות פלאפל, לפיצה, למפעל ולמשחטה.

אבי מעוז: כל זה בכתב ההסמכה שלה?

תומר רוזנר: אכן כן.

אבי מעוז: מה כן?

תומר רוזנר: אכן כן.

רוני מר: כמו שהממונה יכול לאשר את תוכנית ההשגחה של הגוף נותן ההכשר, ככה, באותו אופן, המועצה הדתית המוסמכת מגישה את תוכנית ההשגחה שלה.

תומר רוזנר: לכל סוגי העסקים.

אבי מעוז: כלומר, כתב ההסמכה כולל המון פרטים הלכתיים, והמועצה הדתית, אם היא רוצה, היא מגישה את זה לאישור השר.

תומר רוזנר: נכון.

אבי מעוז: והוא מאשר את הפרטים ההלכתיים.

יוליה מלינובסקי: זה ברישיון שלה.

אבי מעוז: לא, הוספתם את זה בכתב ההסמכה.

אבי מעוז: תשמעו מה שפיכם מדבר.

אבי מעוז: אתם אומרים עכשיו שכל תוכנית ההשגחה, כל ספרי שולחן ערוך, יהיו באישור השר.

יוליה מלינובסקי: רגע, תן לי לעשות בזה סדר.

יוליה מלינובסקי: זה מה שהממשלה מבקשת?

הראל גולדברג: לא משנה אם זאת מועצה דתית או גוף נותן הכשר.

הראל גולדברג: ברגע שאתה מבקש רישיון או כתב הסמכה לעסוק בתחום הכשרות, אתה מבקש לדעת איך הגוף או המועצה הולכים לפעול בתחום הכשרות, לפי סוג עוסק.

הראל גולדברג: אתה רוצה לדעת איך תתנהל האופרציה הזאת, וזאת תוכנית ההשגחה.

יהושע ישי: זה אומר, שכאשר אתה נותן לו רישיון, אתה נותן לו ספר.

תומר רוזנר: נכון, נכון.

הראל גולדברג: יהושע, זאת פעילות חד-פעמית, וזה לא משהו שהוא עושה בכל יום.

יהושע ישי: פעם בשלוש שנים.

הראל גולדברג: אבל הוא לא צריך להמציא מחדש את הגלגל.

אבי מעוז: הראל, אתה מבין?

אבי מעוז: יש תוכנית השגחה לחנויות מזון, תוכנית השגחה לבתי מלון, תוכנית השגחה למשחטות, תוכנית השגחה למפעלים, אין סוף תוכניות השגחה.

אבי מעוז: ואת כל זה השר מאשר.

הראל גולדברג: יש סוגי עסק – יש תעשייה, יש מסעדות.

אבי מעוז: כמה סוגים יש?

אבי מעוז: יותר מאשר האצבעות בשתי ידיים.

אבי מעוז: זה אצבעות שתי ידיים, שתי רגליים ועוד.

הראל גולדברג: לא כל כך הרבה.

אבי מעוז: בטח.

הראל גולדברג: ענפי מזון אין כל כך הרבה.

הראל גולדברג: זה נכון שבתוך כל ענף יכול להיות טולרנס מסוים.

אבי מעוז: יש סוג השגחה של מפעל שמעבד מזון, יש סוג השגחה של מפעל שעושה כלים.

אבי מעוז: כל מיני דברים.

אבי מעוז: אתה הולך לתת למועצה הדתית שולחן ערוך, חתום בידי השר.

הראל גולדברג: חבר הכנסת מעוז, תיכנס לאתר הרבנות הראשית לישראל.

הראל גולדברג: יש לך שם נהלים ביחס לכל אחד מסוגי ענפי המזון.

אבי מעוז: כן, אלה הרבנים הראשיים, אבל השר הולך לתת להם כתב הסמכה.

יוליה מלינובסקי: אבי, לפי התקן של הרבנות הראשית.

רוני מר: סליחה, יש פה בלבול.

אבי מעוז: אין פה בלבול.

אבי מעוז: אני יודע בדיוק מה אני אומר.

רוני מר: המועצה הדתית המוסמכת הגישה לממונה - - -

תומר רוזנר: לא, לשר.

רוני מר: לשר במקרה הזה.

תומר רוזנר: וזה מה שמטריד אותו.

רוני מר: לפי התוכנית שלה, לפי התקן שהיא עובדת.

רוני מר: זה לא משהו שהשר קובע.

זה מה שלא מובן פה.

ראשית, למה לשר?

שנית, אנחנו יושבים פה עכשיו - - -

מוני מעתוק: בגלל שזה השר, והוא לא גורם מקצועי, בתהליך ההסמכה יש כמה שלבים.

מוני מעתוק: אחד השלבים הוא התייחסות של הממונה ברבנות הראשית, שהוא בעל המקצוע.

מוני מעתוק: הוא חלק מתהליך ההסמכה, והשר לבדו לא קובע את הכללים המקצועיים.

יוליה, זה מצחיק.

אנחנו יושבים פה, ובדיוק קומה מתחתייך יושבת ועדת החוקה על החוק של מניעת רגולציה מיותרת.

אני חושב שצריך לאחד את שני החוקים.

פשוט לא נורמלי.

לא נורמלי.

אתם באיזה over doing בעניין הזה.

לא אכפת לי, ואין לי התנגדות לעניין הזה.

מוני מעתוק: אבל היא לא תתנגד לביטול מונופלים.

כל זה יוזיל בסוף את יוקר המחייה.

אתה צריך שיהיה לך לא רק עורך דין בתאגיד שלך או במועצה הדתית שלך, אתה צריך סופר שיידע לכתוב כזה ספר.

הרבה דברים.

תומר רוזנר: חבר הכנסת אשר, לא ביקשו להעביר את תוכנית ההשגחה לבדיקת הרשות להסדרה.

יוליה מלינובסקי: אף אחד לא מתכוון לבדוק אותה.

תומר רוזנר: מצמצמים פה רגולציה.

תומר רוזנר: לא מבקשים את העצה של רשות ההסדרה.

איך אתה מצמצם רגולציה, כשאתה מאלץ בן אדם לכתוב לך - - - אחר כך יקראו לשר, והשר יעבור על כל דבר, על ההבדל בין חנות פלאפל לחנות מלאווח.

הוא ישאל אותו למה פה ככה ולמה פה ככה.

מה הדבר הזה?

יוליה מלינובסקי: ממשלה, תענו.

וזה בלי קשר להשקפת עולמי.

ממש בלי קשר.

מוני מעתוק: אני חוזר ואומר שוב, שבמציאות הקיימת יש מונופול.

מוני מעתוק: אנחנו בעצם מפרקים את המונופול, וזאת המהות של התוכנית.

מוני מעתוק: היא פותחת את השוק לתחרות באופן מלא, וזה לא מוסתר.

מוני מעתוק: זה כתוב ונאמר כל הזמן.

מוני מעתוק: היא נותנת כללים שקובעים הרבנים במסגרת תקני הכשרות, אם זאת מועצת הרבנות הראשית, ואם זאת ועדת השלושה.

מוני מעתוק: היא גם קובעת כללים חדשים לעניין אכיפה ופיקוח על המערך, מה שלא היה עד היום.

מוני מעתוק: זה מה שקורה במציאות הזאת, בניגוד למונופול שקיים היום.

מוני מעתוק: כשמקימים גופים חדשים, שמקבלים רישיונות – גופים פרטיים שהם לא מונופול – או מועצות דתיות מוסמכות, וגם הן יכולות לפעול בכל מקום, ולא רק בתחומן, בניגוד למצב הקיים היום, וזאת מהותה של התחרות, צריך כללים כדי להסמיך אותם.

מוני מעתוק: בתהליך הזה, הן מגישות את כל מה שהן צריכות להגיש, כדי שנוודא שהדבר הזה קורה באופן אחראי, טוב ונכון.

מוני מעתוק: נכון שזה יכול להיות קצת קשה בשלב ההסמכה, כי צריך לעשות עבודה משמעותית.

מוני מעתוק: בסופו של דבר, מי שיקבל את ההסמכה, יוכל לעבוד ולפתוח את השוק.

מוני מעתוק: ומי שלא – לא.

מוני מעתוק: זה מה שקורה פה.

מוני מעתוק: השר לא לבד במהלך; יש עוד גורמים בדרך.

מוני מעתוק: אחד מהם, כמו שאמרתי קודם, הוא הממונה על הכשרות והוא בעל הידע המקצועי עם היחידה שלו.

מוני מעתוק: הוא נותן חוות דעת, כחלק מההליך הזה, כולל כל שאר הדברים.

אני מבקש להוסיף גם את חוות דעתו של שר האוצר.

יוליה מלינובסקי: טוב, תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: הממשלה מבקשת את זה ונתנה הסבר.

אבי מעוז: זה מופיע בדיוק בעמוד 47.

אורי מקלב: השר יכול לא - - -

יוליה מלינובסקי: אורי, אתה חי בעולם משלך.

יוליה מלינובסקי: הם נתנו הסבר, הסבר שמניח את הדעת.

יוליה מלינובסקי: היה דיון בן רבע שעה.

יוליה מלינובסקי: מיצינו, תודה.

אורי מקלב: רק כמה שניות.

אורי מקלב: זה אומר שהשר, יחד עם ממונה שהוא ממנה, מחליט איזו מועצה דתית נראית לו ואיזה לו.

מוני מעתוק: זה אומר שהשר, במסגרת שיקול הדעת שיש לאדם במגזר הציבורי, רשאי להחליט את מי הוא מסמיך.

מוני מעתוק: ככל שהגורם שפונה עומד בכל הכללים, אין לשר לכאורה שיקול דעת האם להסמיך.

יוליה מלינובסקי: אורי, נגיע לזה, וגם לזה מצאנו פתרון.

יוליה מלינובסקי: מצאנו פתרון איך יהיו שקיפות ופיקוח ציבורי על מה שקורה שם בתחום ההסמכה של המועצות הדתיות.

אבי מעוז: עוד פיקוח ועוד פיקוח?

אורי מקלב: את באה מהכיוון שלך, ואני מגיע מכיוון הפוך.

אורי מקלב: את רוצה לתת לכל מי שמקל, כדי שהוא לא יעכב את זה.

יוליה מלינובסקי: לא.

אורי מקלב: את לא רוצה שהשר יעכב משהו, כי את חושבת שאולי הוא יסתכל על הדברים אחרת.

יוליה מלינובסקי: אתה יודע מה שם המשחק?

יוליה מלינובסקי: שאנחנו עושים את זה ביחד.

יוליה מלינובסקי: בסוף נגיע לעמק השווה.

יוליה מלינובסקי: אני אהיה לא מרוצה, אתה תהיה לא מרוצה, וזה אומר שזה יהיה טוב.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

אורי מקלב: את היושבת-ראש, אז את מצליחה.

יוליה מלינובסקי: לא, אני לא מצליחה.

יוליה מלינובסקי: אתה חושב שאני מצליחה בכל מה שאני רוצה?

יוליה מלינובסקי: לא.

אורי מקלב: אני לא יכול לעשות את זה, ובסופו של דבר זה מבחן התוצאה.

יוליה מלינובסקי: מבחינתי, הייתי הולכת הרבה יותר קדימה, אבל גם אני מוגבלת ומבינה את המציאות.

יוליה מלינובסקי: אורי, תודה.

יוליה מלינובסקי: לירון, עמוד 21.

לירון אדלר: הממונה יודיע לגוף נותן הכשר או למועצה דתית מוסמכת לגבי הודעה על ביטול, תיקון או שינוי של תקן.

יוליה מלינובסקי: זה אותו תיקון שרץ איתנו בכל הסעיף.

לירון אדלר: ואם התקן בוטל, ואין לגוף מתן נותן הכשר או למועצה דתית מוסמכת תקן אחר שברישיון, אז תקן אחר שלפיו הם יכולים לפעול.

לירון אדלר: סעיף (ג), לגבי הביטול או העדכון של תקן הכשרות.

לירון אדלר: הגוף נותן הכשר והמועצה הדתית המוסמכת, צריכים לעדכן את העוסק, לפי העניין.

יוליה מלינובסקי: שוב הוספנו מועצה דתית מוסמכת.

תומר רוזנר: קצת הסבר על מה שקורה עכשיו לגבי עמוד 21 למטה, ובהמשך בעמוד 22.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נמצאים עכשיו בסימן ה' – בעלי תפקידים.

תומר רוזנר: אנחנו מדברים עכשיו על התיקונים שאתם רואים אותם כרגע מחוקים, בסעיף 21 למטה, לגבי סמכויות הממונה כלפי המשגיחים.

תומר רוזנר: בדיון הקודם הוצגו בפניכם סדרה של סעיפים, שעניינם האפשרות של הממונה לטפל בבעיות של המשגיחים באופן ישיר.

תומר רוזנר: ביקשה הממשלה לשנות את אופן הטיפול בנושא המשגיחים, מתוך תפיסה שמי שנושא באחריות, הוא הגוף נותן הכשר, והוא זה שאמור לטפל במשגיחים אם יש איתם איזושהי בעיה.

תומר רוזנר: עם זאת, הממונה יוכל – נגיע לזה בהמשך בסעיף, שמחליף את ההסדר הזה – להתריע בפני הגוף נותן הכשר, אם הגיעה לידיעתו בעיה של משגיח, והגוף נותן הכשר יצטרך לפעול כלפי אותו משגיח.

תומר רוזנר: אם הגוף נותן הכשר לא יפעל כלפי אותו משגיח, הממונה יוכל לנקוט צעדים כלפי אותו גוף נותן הכשר.

תומר רוזנר: נגיע להסדר הספציפי לגבי העניין הזה בהמשך.

תומר רוזנר: כרגע, אנחנו מצביעים על כך שהסעיפים שהוקראו בישיבה הקודמת לגבי סמכויות ישירות של הממונה כלפי המשגיחים – נמחקים.

יוליה מלינובסקי: וגם רישום פלילי.

תומר רוזנר: לגבי הסמכויות של הממונה כלפי המשגיחים באופן ישיר – כל זה נמחק.

תומר רוזנר: גם זה שהממונה ינפיק להם תעודה שמעידה על כך שהם משגיחים מורשים.

יוליה מלינובסקי: הסברנו את זה, ואנחנו עוברים לסעיף 2(ז), עם התיקון.

לירון אדלר: בסעיף זה נמחק הנושא של תעודת משגיח, שהממונה נותן.

לירון אדלר: במקום זה יהיה פה סעיף 2(ז) חדש, לגבי עמידה של משגיח בתנאי כשירות: שירותי השגחה של גוף נותן הכשר או של מועצה דתית מוסמכת, יינתנו על ידי משגיח מטעמם, ובלבד שהוא עומד בכל אלה: 1 – מחוק – תעודת משגיח שקיבל מהממונה.

לירון אדלר: במקום זה יש סעיף (1) אחר: יש בידו תעודה, המעידה כי הוא עבר מבחן עיוני של מועצת הרבנות הראשית, הבוחן ידע בתחום דיני הכשרות בלבד.

לירון אדלר: סעיפים (2) ו-(3) היו כבר קודם.

אבי מעוז: תעודה ממי?

תומר רוזנר: ממועצת הרבנות הראשית.

תומר רוזנר: זה כתוב.

יוליה מלינובסקי: בנושא התעודה כבר דנו.

יוליה מלינובסקי: בן אדם למד, והוא סיים לימודים.

אבי מעוז: זה מובן שהוא קיבל תעודה מידי מועצת הרבנות הראשית?

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: זה מה שכתוב.

יוליה מלינובסקי: מבחן עיוני של מועצת הרבנות הראשית.

אבי מעוז: כתוב שהוא עבר מבחן עיוני.

יוליה מלינובסקי: שינינו את אופן הפיקוח על המשגיח.

משה טור פז: מי שמוסמך לתת תעודה, שאומרת שאדם עבר מבחן עיוני של מועצת הרבנות, זה רק מועצת הרבנות.

אבי מעוז: זה יכול להיות ממקום אחר, אבל זה לא כתוב.

מוני מעתוק: יש בידו תעודה, המעידה כי הוא עבר מבחן עיוני של מועצת הרבנות הראשית.

אבי מעוז: יש בידו תעודה של הרבנות הראשית, שניתנה על ידי הרבנות הראשית, המעידה כי הוא עבר מבחן עיוני שלה.

יוליה מלינובסקי: אם לא שלה, אז של מי?

יוליה מלינובסקי: שלי?

יוליה מלינובסקי: נו, באמת.

יוליה מלינובסקי: מי נותן את התעודה של הרבנות הראשית?

לא.

הוא יביא אישור נוטריון שהוא עבר את הבחינה הזאת.

מוני מעתוק: זה לא יתפוס.

מוני מעתוק: כתוב שיש בידו תעודה, המעידה כי הוא עבר מבחן עיוני של מועצת הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: אין משהו אחר.

מוני מעתוק: אפשר להפוך את הנוסח, ולכתוב: יש בידו תעודה של מועצת הרבנות הראשית, שהוא עבר מבחן עיוני.

תומר רוזנר: המועצה לא חותמת על תעודות.

תומר רוזנר: הראל, מי חותם על התעודה?

הראל גולדברג: מנהל מועצת הבחינות אצלנו.

תומר רוזנר: לא המועצה חותמת.

תומר רוזנר: המועצה היא לא מנהל מחלקת הבחינות.

יוליה מלינובסקי: זה מספיק ברור ומובן.

תומר רוזנר: אנחנו מפנים את תשומת הלב, שגם הנושא של בדיקת עברו הפלילי של המועמד להיות משגיח, הושמט מהנוסח, ולכן הנושא הזה לא ייבדק.

יוליה מלינובסקי: על זה התעקשתי כי חשבתי שזה פשוט לא הוגן לגבי משגיחים.

יוליה מלינובסקי: הם עובדים פרטיים בענף פרטי, ולא צריך לעשות את כל האופרציה הזאת.

יוליה מלינובסקי: כן, נציג ההסתדרות.

ערן שלום: האם יש התייחסות למשגיחים שמועסקים בענף שנים רבות, אבל לא מחזיקים תעודה?

יוליה מלינובסקי: כן, בהמשך.

יוליה מלינובסקי: תקשיב, השאלה הזאת רק מעידה על כך שאתה לא מחובר למציאות.

ערן שלום: זה השתנה, כי היה תנאי של 50 ו-10 שנים.

ערן שלום: אם זה נשאר אותו הדבר גם בנוסח - - -

יוליה מלינובסקי: זה לא השתנה.

תומר רוזנר: להערתו של חבר הכנסת מעוז, כדי להפיס את דעתו – אני מקווה שזה יפיס את דעתו – אחרי המילה תעודה נוסיף את המילה רשמית, כך שיהיה ברור שזאת תעודה שהופקה על ידי גורם רשמי.

יוליה מלינובסקי: תעודה רשמית.

אבי מעוז: תודה לך, תומר.

עמיחי פילבר: האם מותר לגוף כשרות להוסיף תנאים על התנאים האלה?

עמיחי פילבר: אני רוצה משגיח שלמד חמש שנים בישיבה גבוהה.

עמיחי פילבר: מותר לי להוסיף את זה?

יוליה מלינובסקי: אלה תנאים בסיסיים.

יוליה מלינובסקי: כמו בכל מקום עבודה, כשאתה הולך למכרז, יש תנאים בסיסיים ויש תנאים אחרים.

יוליה מלינובסקי: לזה אני לא נכנסת.

עמיחי פילבר: - - - אפליה.

יוליה מלינובסקי: לא, זה לא קשור לשום אפליה.

יוליה מלינובסקי: כשאתה הולך למקום עבודה, ודורשים ממך בקורות חיים חמש שנות ניסיון איפשהו, זאת אפליה?

תומר רוזנר: ועם זאת, אסור לך להפר את דיני מדינת ישראל.

תומר רוזנר: יש שוויון הזדמנויות בעבודה, ויש חוקים אחרים שחלים על העסקה, ואסור להפלות.

יוליה מלינובסקי: אנחנו קבענו תנאי מינימום.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו רוצה שהוא יהיה בחור ישיבה 10 שנים – אדרבה.

יוליה מלינובסקי: אם מישהו רוצה בחור עם ניסיון במקום מסוים, זאת בעיה שלו.

יוליה מלינובסקי: אסור להפלות בין גבר לאישה.

אורי מקלב: גוף שנותן כשרות צריך להסמיך, אבל האם לזמן קצר של יום-יומיים, כשצריך ממלא מקום, הוא רוצה להכניס מישהו אבל הוא עוד לא הכשיר אותו.

קריאה: הוא יכול להכשיר קדר של ממלאי מקום.

תומר רוזנר: בדיוק.

יוליה מלינובסקי: אורי, אנחנו בתנאי העסקה של משגיחים, שהם לא יהיו כפופים לממונה.

אורי מקלב: תעודה יש לו.

יוליה מלינובסקי: אז תעסיק אותו עם חשבונית.

יוליה מלינובסקי: תחליף את המילה משגיח כשרות במילה טכנאי תקשורת.

אורי מקלב: לטכנאי תקשורת יש תעודה, וגם כאן תהיה לו תעודה.

אורי מקלב: הוא צריך לעבור גם הכשרה של הגוף עצמו.

אורי מקלב: אם הוא מעסיק אותו לא יותר מחודש, זה בסדר, אבל אי-אפשר להעסיק אותו יותר מחודש, אם לא העבירו אותו הכשרה.

אורי מקלב: הכשרות מחייבת לפעמים מענה מיידי.

יוליה מלינובסקי: לכל מעסיק יהיה מאגר עובדים שיהיו זמינים לו.

אורי מקלב: אני מבקש להגיד משהו אחר.

אורי מקלב: יחד עם יעקב, אנחנו חייבים בשלב מסוים לצאת, כי זה התאחר יותר מהזמן.

יוליה מלינובסקי: לא, תישארו.

יוליה מלינובסקי: יש דברים שהבטחתי ליעקב.

אורי מקלב: לכן, אנחנו מבקשים ממך להעלות נקודות מרכזיות, כדי שנוכל להתייחס אליהן.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בעמוד 23.

יוליה מלינובסקי: אני אלך לפי בקשתכם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נסיים עד עמוד 25, שזה רישום ומרשם.

יוליה מלינובסקי: נסיים את הפרק, ובינתיים תבדקו עם ארז קמיניץ, אם הוא יכול לבוא לפה, או שהוא יכול לעלות בזום.

יוליה מלינובסקי: חברי הכנסת ביקשו להעלות שאלות.

יוליה מלינובסקי: נושא של דיווח לוועדה, נכניס את זה כבר עכשיו?

יוליה מלינובסקי: כי זה בסוף.

כן, נעשה את זה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אבל זה בסוף החוק.

יוליה מלינובסקי: תמצאו את ארז קמיניץ.

לירון אדלר: עמוד 23, סעיף 2(ז)(1) – פיקוח על גופים נותני הכשר ומועצות דתיות מוסמכות.

לירון אדלר: זה סעיף שהוא במקום הסעיף שירד, לגבי הסמכויות של הממונה מול המשגיחים.

לירון אדלר: יש סמכויות של הממונה מול גופים נותני הכשר.

לירון אדלר: (א) הממונה יורה לגוף נותן הכשר או למועצה דתית מוסמכת, לבחון את התנהלותו של בעל תפקיד מטעמו, אם הוא הפר חובה או איסור שהוטלו עליו כבעל תפקיד מכוח חוק זה.

לירון אדלר: (ב) גוף נותן הכשר או מועצה דתית מוסמכת, ידווחו לממונה על תוצאות בדיקה שערכו בעקבות פנייתו, כאמור בסעיף (א).

לירון אדלר: (ג) רשאי הממונה להתרות בגוף נותן הכשר או במועצה דתית מוסמכת, כי אם ימשיך בעל תפקיד להפר את החובה או האיסור כאמור בסעיף (א), בתקופה של שלוש שנים, יפעיל הממונה את סמכותו לפי סעיף 2(יט) או 2(ב) 2(ז) כלפי גוף נותן הכשר, או המועצה הדתית המוסמכת.

לירון אדלר: בהמשך לזה, 1(ז)(1) שהיה לגבי ביטול התליה או חידוש תעודת משגיח – נמחק.

תומר רוזנר: אני לא מבין למה התכוונתם, כשכתבתם את הנושא של השלוש שנים.

איתמר בן גביר: מה קורה אם יש ברבנות, ביחידת ההונאה או במקומות אחרים, מידע על משגיח או מישהו שהוא סורר?

איתמר בן גביר: האם זה יכול להגביל את אותו תאגיד להשתמש באותו משגיח?

תומר רוזנר: זה בדיוק מה שכתוב פה.

תומר רוזנר: הוא יכול להגיד לו שיש בעיה עם אותו משגיח, והוא מבקש לעשות איתו צעדים.

איתמר בן גביר: אבל זה לא מופיע בחוק, זה עובד הפוך.

תומר רוזנר: מופיע, מופיע.

יוליה מלינובסקי: רשאי הממונה להתרות בגוף נותן הכשר.

יוליה מלינובסקי: זה מה שכתוב וזה בדיוק מה שאתה שואל.

משה טור פז: ההגבלה רלוונטית לשלוש שנים?

משה טור פז: כלומר, אי-אפשר להתחשבן איתו ליותר מאשר שלוש שנים אחורה?

קריאה: כן, כן.

משה טור פז: אז אני מודה, שהניסוח, כמו שאמר תומר, לא בהיר.

הראל גולדברג: אם משגיח סרח וכשל בתפקידו, והממונה שולח התראה בגלל הכשל הזה, לא מונים למשגיח בעוד עשר שנים, את הכשל שהיה לו לפני עשר שנים.

הראל גולדברג: אחרי שלוש שנים עושים איתו יישור קו.

תומר רוזנר: לא, לא, סליחה.

תומר רוזנר: זה לא מתקבל על הדעת.

הראל גולדברג: מר רוזנר, הנוסח היה בפניך.

תומר רוזנר: כנראה שלא.

הראל גולדברג: אנחנו הנחנו אותו בפני הוועדה.

תומר רוזנר: זה בסדר גמור, אבל בפניי הוא לא היה.

תומר רוזנר: אני לא מאשים אותך; אני אישית לא ראיתי אותו, ועכשיו אני שומע אותו.

תומר רוזנר: על חטאיי אני מודה.

יוליה מלינובסקי: אתה רואה?

יוליה מלינובסקי: כל אחד יכול לפספס.

יוליה מלינובסקי: קורה.

תומר רוזנר: אני לא מבין.

תומר רוזנר: אם יש בעיה עם משגיח, לא נחכה שלוש שנים, עם כל הכבוד.

יוליה מלינובסקי: לא, אתה לא הבנת.

הראל גולדברג: זוקפים לו את חטאיו שלוש שנים.

הראל גולדברג: כלומר, אם הוא כשל בתפקידו, שולחים התראה ואחרי שלוש שנים הוא בסדר.

הראל גולדברג: אם הכשל שלו יהיה רק אחרי ארבע שנים, לא אומרים לו: אתה זוכר מה היה לפני ארבע שנים?

הראל גולדברג: עכשיו אנחנו מבטלים את הרישיון של הגוף, בגלל הכשל שהיה לך לפני ארבע שנים.

יוליה מלינובסקי: בכל שלוש שנים מתחדש.

תומר רוזנר: גם מי שנכנס לפרדס, קשה לו להבין את זה מתוך הנוסח הזה.

יוליה מלינובסקי: אם הבנתי נכון, אדם עשה טעות, חטא, יש התיישנות אחרי שלוש שנים.

יוליה מלינובסקי: אחרי שלוש שנים יישור קו, ומתחילים מחדש.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אדם לא יסחוב את הטעויות שלו לכל החיים, נכון?

תומר רוזנר: נבהיר בנוסח את מה שנאמר כאן עכשיו.

יוליה מלינובסקי: זה ברור?

יוליה מלינובסקי: הכוונה היא שאנחנו לא רודפים אחרי אדם שעשה טעויות כל החיים שלו.

יוליה מלינובסקי: קרה משהו?

יוליה מלינובסקי: זה לא פלילי, אבל קרה משהו.

לירון אדלר: בתוך שלוש השנים, אם הוא עובר שוב, אפשר לשלול את הרישיון.

יוליה מלינובסקי: זה רוח הדברים.

יוליה מלינובסקי: אני מסמיכה את הייעוץ המשפטי שלנו בוועדה לנסח את זה בצורה יותר מדויקת.

יוליה מלינובסקי: הכוונה מאוד ברורה, הביצוע רע.

לירון אדלר: עמוד 25, בנושא תשלום נותן הכשר.

לירון אדלר: אנחנו אומרים שאסור לתת תשלום על שירותי השגחה, אלא רק למועצה הדתית או לגוף נותן הכשר.

לירון אדלר: מובהר כאן שלבד משכר שישלם לו הגוף נותן הכשר, או המועצה הדתית המוסמכת, או מי מטעמם.

לירון אדלר: זאת שוב השוואה של המועצה הדתית המוסמכת לגוף נותן הכשר.

אורי מקלב: מה זה?

אורי מקלב: זאת חברת כוח אדם?

תומר רוזנר: שהממשלה תסביר.

יוליה מלינובסקי: ממשלה, תסבירו את זה.

אורי מקלב: מה זה "מי מטעמה"?

מוני מעתוק: היא יכולה לקנות שירותים, היא יכולה להעסיק עובדים ואין שום בעיה.

אורי מקלב: איך?

מוני מעתוק: או כעובד שלה או בקניית שירותים.

מוני מעתוק: משגיח בחשבונית, למשל.

יוליה מלינובסקי: אגב, ביררתי את זה, וזה קורה גם היום.

יוליה מלינובסקי: יש היום משגיחים שמגישים חשבונית, ולא מקבלים תלוש שכר.

אורי מקלב: או באמצעות חברת כוח אדם.

מוני מעתוק: אם בחברת כוח אדם, לפי קבלני כוח אדם.

מוני מעתוק: אם לא, אז לא.

מוני מעתוק: כל צורות ההעסקה הרלוונטיות.

אדוני היועץ המשפטי וגברתי יושבת-ראש הוועדה, איזו תרופה יש לנו למה ששאל אתמול בחור מהר חברון.

הוא אמר שגם משגיח מושגח מדאיג אותו, אבל יותר מדאיגה אותו הכפיפות של משגיח לבעל אינטרס כספי.

איפה זה בא לידי ביטוי כאן?

תומר רוזנר: לא הבנתי את השאלה.

משגיח תלוי בזה, כי הוא נותן לו את המשכורת.

הוא רואה שבגלל אינטרסים כספיים, הוא מקבל הוראות - - -

יוליה מלינובסקי: אני אענה לך.

הראל גולדברג: תרשי לי לענות לו.

הראל גולדברג: ראשית, זה לא שונה מהבד"צים של היום.

נכון, אבל הבד"צים הקיימים היום לא הוקמו כגופים כלכליים.

הראל גולדברג: הם רשומים כחברות כלכליות, לפחות רובם המכריע.

הראל גולדברג: חבר הכנסת אשר, לגופו של עניין, בגלל זה דרשנו דרישת איתנות כלכלית, שאולי תומר במשהו אחר.

הראל גולדברג: הכיוון הוא שכל גוף כשרות לא ייתן כשרות לשני עסקים, אלא תהיה לו מסה של עסקים.

הראל גולדברג: בלאו הכי, כשיש לו שינוי בבית עסק אחד או בבית עסק שני - - -

זה לא ישפיע.

הראל גולדברג: בדיוק.

הראל גולדברג: זה יתרון הגודל.

הראל גולדברג: לעומת זאת, כשמשגיח עובד בבית עסק אחד, וזאת כל פרנסתו - - -

אגב, את כל זה תגיד גם כשאני אדבר על תחרות.

אתה נותן שנה לכל החבר'ה להתחיל את העבודה, ואז אתה רוצה שהגופים החדשים שיבואו אחר כך, יהיו מספיק גדולים כדי שלא תהיה שם שחיתות.

אני מכיר אותך.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אשר, בדיון הקודם דנו בהרחבה בנושא מנגנון הגשת תלונות.

יוליה מלינובסקי: אתה זוכר?

יוליה מלינובסקי: דנו בזה, ואמרנו שהממשלה מתלבטת ולא רוצה.

יוליה מלינובסקי: היה סעיף במחלוקת, והוא נכנס לנוסח.

יוליה מלינובסקי: יש גם מנגנון להגשת תלונות.

תלונות של מי?

יוליה מלינובסקי: של כל אחד.

יוליה מלינובסקי: גם המשגיח יוכל להגיש, גם עסק שלא מרוצה.

יוליה מלינובסקי: עשינו ממש מנגנון.

השאלה אם למשגיח יש הגנה.

יוליה מלינובסקי: זה כמו דיני עבודה; אותו הדבר.

לא, לא.

זה כמו עובד מעבדה.

אולי אתה יודע, תומר.

עובד מעבדה בריאותית חשובה, שעובד בחברה פרטית ורואה שמכניסים דברים - - -

יוליה מלינובסקי: הוא מגיש תלונה למשרד הבריאות.

יש לו איזה מנגנון הגנה?

אלה תאגידים, חברות, ויעיפו אותו מחר כמו כלב.

יוליה מלינובסקי: יש משרד בריאות, יש משטרה.

יוליה מלינובסקי: לא רציתי לפתוח את זה, אבל גם היום יש משגיחים ומפקחים, שמגישים תלונות ותביעות נגד רבני העיר – אני לא אגיד את השם.

יוליה מלינובסקי: הוא היה פה אצלנו בדיון.

יוליה מלינובסקי: הגישו נגדו תלונות למס הכנסה.

בדיוק את זה אני אומר, גברתי.

יוליה מלינובסקי: זה קורה כבר היום.

יוליה מלינובסקי: יש מנגנון במדינה.

הסבירו לנו שנלחמים בשחיתות.

אני רק אומר שכל התאגידים האלה כלכליים, ומה עושה אותו משגיח קטן, שמקבל הוראות מהבוס שלו להפסיק לראות יותר מדי טוב.

איך אנחנו מתייחסים לעניין הזה?

הראל גולדברג: התשובה היא שבשביל זה אנחנו צריכים עיצומים כספיים.

יוליה מלינובסקי: ארז פנוי עכשיו, אפשר להעלות אותו בזום, בבקשה?

באיזה נושא?

יוליה מלינובסקי: אתה ביקשת, אני הוצאתי אותו מדיון.

יוליה מלינובסקי: אתה כבר לא זוכר.

יוליה מלינובסקי: הוא פנוי עד חמש וחצי, ואחר כך בשעות מאוחרות של הלילה.

יש לנו כמה נושאים.

יוליה מלינובסקי: מי יכול להעלות אותו לזום?

יוליה מלינובסקי: שלחתם לו קישור?

יוליה מלינובסקי: יהושע, בבקשה.

יהושע ישי: אני מבקש שבעיקרון, כל מערכת ההשגחה או המשגיחים יהיו עובדי המועצה הדתית.

יהושע ישי: אני כמועצה דתית, לא רשאי להעסיק עובדים ללא אישור תקן של המשרד.

יהושע ישי: מכיוון שאני עושה את זה במסגרת משק סגור, אני תלוי במשרד?

מוני מעתוק: כן.

מוני מעתוק: אלה חלק מהכללים שאנחנו נקבע לעניין ההסמכה, פרטי התנהלות כלכלית וקליטת עובדים.

יהושע ישי: בשביל לתת לי רישיון, בדקת את התוכנית הכלכלית שלי.

מוני מעתוק: נכון, זה חלק מהבדיקה.

יהושע ישי: איך אני מעסיק אותו?

יהושע ישי: אני לא צריך לבקש ממך תקן?

אורי מקלב: את התקן לא אתה מאשר.

מוני מעתוק: המועצה הדתית מאושרת תקציבית על ידי המשרד לשירותי דת.

מוני מעתוק: אני מאשר לה תקציב שנתי, ואותו שר מאשר את ההסמכה של אותה מועצה דתית.

מוני מעתוק: יהיה חיבור בין הדברים.

אורי מקלב: העסקת עובדים זה האוצר.

מוני מעתוק: לא.

מוני מעתוק: מי שנותן אישור לתקציב מועצות דתיות זה שר הדתות, מנכ"ל משרד הדתות.

מוני מעתוק: הוא חותם על אישור הדתית, או איש מטעמו.

מוני מעתוק: האוצר לא קשור לעבודה השוטפת מול המועצות הדתיות, גם בתקני כוח אדם.

יוליה מלינובסקי: חברים, תכף ארז עולה בזום ואתם צריכים לצאת.

יוליה מלינובסקי: יש פה נושא שיעקב אשר דיבר עליו.

יוליה מלינובסקי: הוא רצה דבר אחד, אני עשיתי משהו אחר ושנינו לא מרוצים.

יוליה מלינובסקי: זה יהיה בסוף הנוסח, אבל בגלל שאתם צריכים לצאת, נעשה את זה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: תקראי את זה.

לירון אדלר: להקריא את הסעיף שנוגע לדיווח?

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: הסעיף הזה ייכנס בסוף החוק, אבל בגלל שחשוב לשמוע, אנחנו מקריאים את זה עכשיו.

לירון אדלר: השר ידווח לוועדה של הכנסת - -

יוליה מלינובסקי: הוועדה הזאת, או ועדה אחרת מוסמכת.

לירון אדלר: - - עד סוף חודש מרס בכל שנה, על המועצות הדתיות, שביקשו להיות מועצות דתיות מוסמכות בשנה החולפת, על הבקשות שאושרו על ידו, על הבקשות שאושרו והנימוק לדחייתן.

תומר רוזנר: זה סעיף חדש.

אני רציתי שזה יהיה באישור.

יוליה מלינובסקי: שלא יהיה פה אירוע.

יוליה מלינובסקי: אנחנו עושים את זה, כי חבר הכנסת אשר העלה את הנושא.

יוליה מלינובסקי: הוא רצה אישור של הוועדה; אני לא הסכמתי לאישור, אלא דיווח לוועדה.

אורי מקלב: את משונה בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא מכיר יושב-ראש או יושבת-ראש ועדה, שלא רוצים שהאישורים יהיו דרכו.

יוליה מלינובסקי: כנראה אני עוף מוזר.

היא מוותרת על זה משום מה.

יוליה מלינובסקי: אני מכניסה את הסעיף הזה.

יוליה מלינובסקי: הוא מקובל על כולכם?

יוליה מלינובסקי: זה יהיה בנוסח.

מה זה מקובל?

אני מצביע נגד החוק הזה.

אני גם לא מצביע.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה שלא יהיה פה אירוע.

יוליה מלינובסקי: זה סעיף חדש שנכנס.

אני מקבל את מה שאת אומרת.

יוליה מלינובסקי: תראה איך חבר הכנסת אבי מעוז, מסתכל עליי שאני עושה פה משהו לא טוב.

אבי מעוז: גברתי, לא ידעתי שיש לך כישרון לקרוא גם את ההסתכלות שלי.

אבי מעוז: חבר הכנסת אשר אומר שהוא ביקש את אישור הוועדה.

אבי מעוז: את אומרת שאת עושה פה משהו לבקשתכם, ומכניסה רק דיווח.

אבי מעוז: אי-אפשר לבקש מאיתנו שנסכים רק על דיווח.

אבי מעוז: זה ודאי יותר טוב מכלום, אבל זה לא מה שביקשנו.

יוליה מלינובסקי: הסעיף הזה ייכנס בסוף החוק, ואתם תראו אותו בנוסח מתוקן.

גברתי תעשה מה שהיא מצאה לנכון.

יוליה מלינובסקי: אפשר להעלות את ארז קמיניץ?

יוליה מלינובסקי: לחברי הכנסת יש שאלות, והבטחתי להם תשובות עליהן.

ארז קמיניץ: שלום לכולם, אני מצטער שאני לא יכול להגיע.

ארז קמיניץ: אני מתנצל.

אני מדבר על אותה החלטה שהגיעה תוך כדי תנועה – היא לא הייתה בנוסח הראשון.

הרבה דברים לא היו בנוסח הראשון, זה נכון.

אנחנו נמצאים בחוק מאוד מורכב, עם הרבה מאוד הסמכות, ממונים, השר והשר.

אני לא אלאה אותך למה אני חושב שעשו מה, וזה לא מעניין כרגע.

אולי זה יעניין פעם, אולי זה יהיה תיק אפרסק מס' 3.

אני לא יודע.

בוא נשאיר את זה, ואני לא רוצה להתחייב כרגע לשום דבר.

דבר אחד לא ברור לי.

בחוק כל כך מורכב, נתנו שנת מעבר, שנותנת התארגנות.

משרד הדתות היה צריך להיות המוביל של החוק, ומי שיושב פה רואה שהאוצר הוא הקטר של החוק.

למה?

בגלל אותו חלום שמוכרים לציבור, ואני, בלי השכלה כלכלית, יכול להגיד בבירור שזורים חול בעיניים.

בגלל התחרות.

מה כל כך קדוש בתחרות?

התוצאה הסופית של תחרות אומרת ירידה במחירים שהצרכן צריך לשלם.

השינוי נעשה תוך כדי תנועה, ובו החליטו שהמועצות המוסמכות יוכלו להיכנס במסגרת החוק החדש.

זאת אומרת שלא משאירים את המצב הקיים לשנה הזאת, ובינתיים מתארגנים, אלא נתנו פור לאותן מועצות, שיכולות לשנות ולהתחיל לעבוד בכל הארץ.

זה דבר שלא קיים היום, כשאתה נותן שנת התארגנות, בשביל להגיע למצב שיוכלו לקום תאגידים, שיוכלו לעמוד בכל הדברים.

זה פשוט נותן פור בשוק הקיים, ולא השארת מצב קיים.

הרי אתה בא לשנות, וזה בסדר.

בתוך התחרות אתה מכניס אי-תחרות מהדרגה הכי גבוהה שיכולה להיות.

האם זה נכון?

אולי לא משפטית, אבל אתית או מבחינת תחרות.

הרי מדברים פה על מניעת מונופול, ופה זה לא מונופול, אבל אין ספק שנותנים פור גדול מאוד לאותן מועצות.

יוליה מלינובסקי: הייתי יכולה להגיד את זה במשפט אחד.

אבל אני מתפרנס לפי שורות, גברתי.

יוליה מלינובסקי: ארז, בבקשה, תענה.

יוליה מלינובסקי: איך פותחים היום את אזורי הרישום למועצות דתיות?

יוליה מלינובסקי: האם לדעתך זה פוגע בתחרות?

יכול להיות שההחלטה הזאת כשרה, אבל היא גם מאוד מסריחה.

יוליה מלינובסקי: לא, זה לא קשור לדיון.

יוליה מלינובסקי: יעקב אשר מודאג פתאום מאוד מתחרות.

גברתי, תשאלי את גברת הלפרין הממונה, כמה תרם חבר הכנסת אשר בוועדת הכלכלה, לנושאים שקשורים לתחרות ולדברים הללו.

אני מאוד מבקש, תקפידי, גברתי, לשמור על כבודי המקצועי לפחות.

ארז קמיניץ: אחר צוהריים טובים, אני חייב לציין שאני נמצא הרבה שנים גם במשרד המשפטים וגם בכנסת, כעשרים שנה, ואני לא זוכר שאלה כל כך ארוכה.

כדי שלא תוכל לתת תשובה קצרה.

ארז קמיניץ: התשובה הקצרה היא כן, זה בסדר.

ארז קמיניץ: אמרת שני דברים, ואני בכל זאת רוצה להתייחס אליהם במסגרת התשובה.

ארז קמיניץ: ראשית, מי שמוביל את הרפורמה הוא לחלוטין משרד הדתות.

ארז קמיניץ: נכון שאנחנו נמצאים בתוך חוק ההסדרים, אבל השיקולים שנמצאים ביסוד הרפורמה אינם רק שיקולים כלכליים.

ארז קמיניץ: לחלוטין לא.

ארז קמיניץ: הם גם שיקולים שנמצאים בעולמות אחרים, בטח ובטח ברצון לשמור על כשרות, ועל כך שאנשים שהכשרות חשובה להם, יזכו בשירות הזה שמדינת ישראל חושבת שהוא שירות חשוב.

ארז קמיניץ: זה לא רק בהיבטי צריכה ויוקר מחיה, אלא גם כי אנשים מחפשים את השירות הזה, ורוצים שהוא יהיה שירות לפי אמונתם ולפי אורח חייהם.

ארז קמיניץ: אנחנו מכבדים את זה, ואנחנו מנסים לדאוג לזה ברפורמה שיש כאן.

ארז קמיניץ: זה המקום של משרד המשפטים, לדאוג לכך שברפורמה שיש פה, לא רק שיקול התחרות ינחה, אלא גם שיקולים אחרים.

ארז קמיניץ: דיברת על ערכים, ואומנם תחרות זה לא ערך, אבל נמצאים גם ערכים אחרים שמאזנים שיקולים אחרים שנמצאים ביסודה של הרפורמה.

ארז קמיניץ: מפה מגיעה התשובה.

ארז קמיניץ: אם אתה חושב על זה ברמה תחרותית בלבד, ייתכן שהכלל שקובע, שבמהלך תקופת הוראת המעבר, השוק נפתח קצת לתחרות, ומייצר איזשהו סיגנל למשק בכללותו ולשוק הכשרות בפרט, שאומר: אנחנו הולכים לעולם אחר מבחינת דיני כשרות.

ארז קמיניץ: יכול להיות שבהיבט התחרותי, יש פה איזשהו דפיציט מסוים.

תודה רבה, אדוני.

תודה רבה.

ארז קמיניץ: רגע, שאלת שאלה ארוכה, ואני ממש ממש לקצר בתשובה.

אבל אני פוליטיקאי ואתה לא.

את התשובה לשאלה שלי, אני קיבלתי.

יש פה בעיה – איך קראת לה?

היה משהו עם דפיציט.

ארז קמיניץ: אני אשלים את התשובה.

ארז קמיניץ: בסופו של דבר, הסיבה לקיומה של הוראת המעבר, היא לא רק בענייני תחרות.

ארז קמיניץ: אם היו עומדים דיני תחרות ביסודה של הוראת המעבר, יכול להיות שהיא הייתה נבנית אחרת, אבל יש ערכים אחרים ברפורמה הזאת, וצריך לאזן אותם.

ארז קמיניץ: אם צריך להתחיל רפורמה כל כך כבדה, ברור שצריך שנת מעבר.

ארז קמיניץ: ועדיין, לאור שנת המעבר הזאת, רוצים כבר עכשיו להתחיל לעשות שינוי מסוים.

ארז קמיניץ: לכן, השינוי הזה נכנס לתוקף.

ארז קמיניץ: הוא שינוי מינורי, ולא כזה משמעותי ומז'ורי.

יוליה מלינובסקי: צריך להבין שארז צריך ללכת בעוד עשר דקות.

יוליה מלינובסקי: תמצו את הזמן.

אורי מקלב: אני מבקש להעלות את הנושא שהעלינו בפני יושבת-ראש הוועדה, ונתנו זמן לפעול בעניין הזה, אבל היום הגיעה שעת ההכרעה.

אורי מקלב: מדובר בכך, שאנחנו הולכים על חוק, שנותן שני מסלולים של כשרות – כשרות ממלכתית, שעובדת לפי תקן ממלכתי, וכשרות שנייה, שעובדת בצורה אחרת, וודאי היא לא ממלכתית.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שהמינימום שצריך להיות הוא להשאיר את הסטטוס קוו שקיים היום, וזה דבר מובן מאליו.

אורי מקלב: וכן, שהגופים הממלכתיים מחויבים לתקן הממלכתי.

אורי מקלב: הרי אנחנו רוצים לתת את השירות לציבור ואנחנו יכולים לתת את מה שאנחנו אחראים עליו.

אורי מקלב: הממשלה או הסמכות של הגופים הממלכתיים, יודעים איפה הם מתכנסים ולמי נותנים.

אורי מקלב: אני אצטט לכם מכתב של בן גוריון, שכתב ב-1947, כתנאי להקמת המדינה: יש לאחוז בכל האמצעים הדרושים, למען להבטיח שבכל מטבח ממלכתי, המכוון ליהודים, יהיה מאכל כשר.

משה טור פז: מאכל כשר בידי השלושה.

אורי מקלב: אבל הוא לא מוסד ממלכתי, ואתה לא יכול לדעת מה כשר ומה לא כשר שם.

אורי מקלב: אדם פרטי – יש לו עוד אפשרות, אבל בגוף ממלכתי אתה שבוי.

אורי מקלב: זה יכול להיות מוסדות מינהלתיים.

הזנה של בתי ספר, דבר שפוגע במדינה.

אורי מקלב: הופיעה כאן יושבת-ראש פורום הורי החמד, שאמרה: אנחנו לא דורשים יותר מכשרות רבנות בסיסית, ואנחנו רוצים לדעת שנקבל את זה.

אורי מקלב: זה יכול להיות גם ברווחה ובהרבה גופים.

אורי מקלב: יש זכיינים שעובדים עבור הממשלה, והם צריכים להיות מחויבים.

אורי מקלב: מצד אחד, אתה דורש מהם מכרז, ומצד שני יכולים להיות גופים אחרים, שיצטרכו לעמוד בכללי המכרז, ואז יצטרכו לקחת את זה גופים אחרים.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים לעגן את זה בחקיקה, שגוף ממלכתי מחויב לתקן הממלכתי.

יוליה מלינובסקי: ארז, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אחר כך יש שאלה גם לייעוץ המשפטי של הוועדה.

ארז קמיניץ: מהותה של הרפורמה היא לייצר שורה של גופים, שהממלכה מכירה ביכולתם להציג מצב כשרות לציבור.

ארז קמיניץ: זאת מהות הרפורמה.

ארז קמיניץ: מי שלא יעמוד בתנאים שקבועים בחוק, בין אם הוא תקן מועצה ובין אם הוא תקן רבנים, לא יוכל לעשות את זה.

ארז קמיניץ: גם תקן הרבנים חוסה תחת הממלכה.

ארז קמיניץ: הממלכה נותנת רישוי, ואם הוא לא עומד בדרישות של עצמו, הוא סופג את אותן סנקציות, כפי שסופגים אחרים.

ארז קמיניץ: יש פה הסדרה, וזה תחת חסות הממלכה.

ארז קמיניץ: לכן, בהינתן שזה תחת חסות הממלכה, לא צריך להפלות את מי שתחת חסותה של הממלכה אל מול קשרים כאלה ואחרים עם המדינה.

ארז קמיניץ: ברור לי לגמרי שיהיו מוסדות ציבור כאלה ואחרים, שיבקשו להתקשר עם גופים בעלי תקן כזה או תקן אחר.

ארז קמיניץ: זאת שאלה שתצטרך להיבחן, כאשר יערכו את המכרז.

ארז קמיניץ: ככלל, אם אני מבין נכון, ועד כמה שבדקנו, היום המילה כשר מופיעה במכרזים.

ארז קמיניץ: מכרזי המדינה מבקשים שהתקשרות עם בתי אוכל ובתי עסק שעוסקים בהאכלה, יהיו כשרים.

ארז קמיניץ: כלומר, כל מה שייכנס ויוכל להשתמש במילה כשר, מבחינת סעיף 3 לחוק איסור הונאה בכשרות, כל מה שייכלל במילה כשר, יוכל לתת את השירות הזה למכרזים שהמדינה מוציאה.

אורי מקלב: זה מול האזרח.

אורי מקלב: אתה אחראי כלפי האזרח, ואתה אומר שהאזרח יכול לבחור לו ככה וככה.

אורי מקלב: אתה מסתפק במשהו של ועדת הרבנים.

אורי מקלב: אתה, הממשלה, מספק את השירות.

אורי מקלב: אתה מחויב לאזרחים, ולא יכול להיות שאתה מדיר מהשירות הזה שליש או מחצית מהאזרחי המדינה.

אורי מקלב: אתה נותן את השירות הזה.

אורי מקלב: אתה יכול להיות מחויב לתת שירות על משהו שהממלכה סומכת עליו, והתקן ממלכתי, אבל אתה לא יכול לתת שירות.

אורי מקלב: אתה נותן את השירות לאזרחים.

אורי מקלב: תאר לך שנחלק בשר לאנשים, האם אתה מעלה בדעתך שתיתן בכשרות שאתה מרשה לה להשתמש בשם כשר?

אורי מקלב: אתה צריך משהו שאתה מכיר.

אורי מקלב: לכל אורך החקיקה, חידדתם את העצמאות שאתה נותן לוועדת הרבנים.

אורי מקלב: לכל אורכה אתה לא מפעיל עליה כמעט רגולציה.

אם הציבור ירצה לבחור, הוא יבחר.

אתה הופך את תלמידי בתי הספר ללקוחות שבויים.

זה יגרום לכך שיתחילו מלחמות בתוך בתי הספר, בגופים ממלכתיים.

משה טור פז: תהיה תחרות.

משה טור פז: תהיה בחירה של קהילת ההורים.

ארז קמיניץ: יכולת לשאול שאלה הפוכה – אולי יש בתי ספר שלא רוצים כשרות בכלל, ואתה הופך אותם ללקוחות שבויים, כי אתה מחייב אותם באמצעות המכרז הזה לאכול רק כשר?

ארז קמיניץ: גם זאת אפשרות להציג את הדברים.

ארז קמיניץ: בסופו של דבר, מה שהממלכה מציעה ברוב המכרזים, אומר שאפשר להתקשר עם כל גוף שהממלכה נתנה לו רישוי.

ארז קמיניץ: זה ברוב המכרזים.

ארז קמיניץ: להגיד לך שבכל מכרז, באשר הוא, אי-אפשר לייצר תנאים כאלה או תנאים אחרים?

ארז קמיניץ: דיני המכרזים הם דינים סבוכים, ואני יכול לתאר סיטואציה שבה בבית ספר מסוים, כל ההורים כותבים שהם לא רוצים כשרות מסוג מסוים, ואפשר יהיה לחשוב על יצירה של מכרז כזה או מכרז אחר.

ארז קמיניץ: דיני המכרזים מספיק מורכבים, כדי למצוא פתרונות כאלה ואחרים.

ארז קמיניץ: נניח מכרז של משרד האוצר, שמתקשר עם איזשהו בית אוכל שצריך להעביר לו מזון אחת לשבוע.

ארז קמיניץ: ככלל, משרדי המדינה שמשתמשים במילה כשר, כל מה שהחוק הזה היום יאפשר שימוש במילה כשר, אפשר יהיה להתקשר איתו.

ארז קמיניץ: זה המצב.

ארז קמיניץ: מפה ואילך, רוצים לייצר ספציפיקציה כזאת או אחרת?

ארז קמיניץ: רוצה משרד בזה או משרד כזה או אחר, להתייחס לכשרות מסוימת?

ארז קמיניץ: אפילו רוצה כשרות מועצה מהדרין?

ארז קמיניץ: בדיני המכרזים יש מספיק כלים, כדי לייצר ייחודיות כזאת או ייחודיות אחרת, בהינתן הנסיבות.

ארז קמיניץ: לכן, להגיד באופן גורף שאתה כופה על בית ספר בבני ברק, שהוא ממלכתי דתי, אבל מהצד היותר דתי, כופה עליו הר כגיגית תקן רבנים, זה לא יהיה מדויק.

יוליה מלינובסקי: יש שאלה לייעוץ המשפטי.

יוליה מלינובסקי: תומר, בבקשה.

תומר רוזנר: שלום מר קמיניץ, אנחנו רק רוצים לוודא משהו שנראה לנו ברור, אבל לשמוע את זה גם ממך לפרוטוקול.

תומר רוזנר: בהנחה שגוף ממלכתי מפרסם מכרז, והוא מבקש כשרות רגילה לצורך העניין, תקן מועצה.

תומר רוזנר: אין שום עדיפות לבחירה בין מועצה דתית מוסמכת לבין גוף נותן הכשר פרטי?

ארז קמיניץ: התשובה היא לא.

ארז קמיניץ: אם שניהם עובדים בתקן מועצה, אין שום עדיפות.

תומר רוזנר: מעמדם שווה.

ארז קמיניץ: כן.

ארז קמיניץ: השאלה תיבחן על פרמטרים מכרזיים אחרים, ולא על ההבחנה הזאת.

אורי מקלב: אני רוצה להשלים.

אורי מקלב: אתה אומר שאתה לא יכול להכריח את המשרדים הממשלתיים לתת את השירות הזה.

אורי מקלב: אני אומר שאם זה כשר, והמדינה מכירה בו ככשר, אתה עושה את זה לכולם.

אורי מקלב: אבל איך ענית על בני ברק, שרוצה לתת הגנות?

אורי מקלב: לא תאפשר לו, ותגידו לו שיש מכרז יותר זול.

אורי מקלב: האם אתה גורם לאנשים לעבור על דתם?

אורי מקלב: הם לא יוכלו לקבל שירות מדינה, שהוא נגד השקפת העולם ונגד אורח החיים.

אורי מקלב: ארז, תגיד דברים יותר ברורים.

ארז קמיניץ: חבר הכנסת מקלב, נער הייתי וגם זקנתי, ולצערי, אין לי בקיאות מלאה בדיני מכרזים.

ארז קמיניץ: אולי חלק מהסובבים סביב השולחן, מכירים את הדברים יותר טוב.

ארז קמיניץ: אבל, מה שאני כן יודע בדיני מכרזים, הוא שאם יש כלל, זה הכלל של דיני מכרזים, כפי שאמרת.

ארז קמיניץ: אבל יש גם חריגים.

ארז קמיניץ: אם יש אירוע מיוחד שבו תקום זעקה מרה כנגד תקן רבנים, בהתייחס להתקשרות עם בית ספר מסוים, גן ילדים מסוים – לא כמשהו גורף – תימצא הדרך לייצר חריג כזה או אחר, גם במסגרת דיני המכרזים.

ארז קמיניץ: ככלל, המילה כשר תאפשר התקשרות עם כל הגורמים, שנושאים את אישור המדינה לכתוב את המילה כשר על האוכל שלהם.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אני רוצה לחזור לתשובה הראשונה שלך על שאלתו של חבר הכנסת אשר.

אבי מעוז: האם אנחנו נוכל לדעת את הטעמים הנוספים שהזכרת, שהם תכלית החוק ותכלית הפתיחה לתחרות בשנת המעבר?

אבי מעוז: שאלה נוספת, האם אתה ער לכך שיכול להיות מצב, שכאשר אתה בשנת המעבר – דרך אגב, לא מדובר בשנת המעבר על מועצה דתית מוסמכת; כל מועצה דתית, אפילו היא לא מוסמכת, לא צריכה לבקש הסכמה.

אבי מעוז: היא יכולה לתת הכשר במקום אחר.

הראל גולדברג: יש מערך כשרות.

אבי מעוז: האם לא ראוי לקבוע איזשהו מרחק שרב מקומי של אילת, לא יוכל לתת הכשר בקריית שמונה, נניח?

אבי מעוז: או רב מקומי בבאר שבע לא יוכל לתת הכשר בחיפה?

אבי מעוז: אני רוצה לדעת אם אתם ערים לעובדה, שיכול להיות מצב שבו רב מקומי בעיר ספציפית, מתחיל לתת הכשרים בכל הארץ.

אבי מעוז: הוא קשור לאיזשהו גוף עסקי, שהולך להיות גוף נותן הכשר, והוא מתארגן להיות גוף נותן הכשר.

אבי מעוז: ככה הוא מפר את התחרות, כי בעוד שנה, כשהגופים נותני הכשר ייכנסו לתחרות, יהיה פה גוף נותן הכשר מסוים, שכבר לקח לעצמו הרבה עסקים בכל רחבי הארץ.

אבי מעוז: אתם גורמים לכך, שזה בניגוד לתכלית של פתיחת תחרות.

יוליה מלינובסקי: אני צריכה לבדוק משהו עם הייעוץ המשפטי של הכנסת.

יוליה מלינובסקי: אני הבאתי את הגורם המוסמך, כי הנושא עלה וזה חשוב.

יוליה מלינובסקי: עשיתי מה שיכולתי בנושא.

אבל תביני את התוצאה – יהיו מלחמות בבתי ספר.

עלו הורים ואמרו: אנחנו רוצים רבנות כמינימום.

מה שתעשו מעל זה, לא מעניין אותנו.

רק לא מתחת.

הממלכה תחייב אותם, בגלל מכרזים, לעשות מה שרוצים.

זה העברה על הדעת.

זה ניסיון אנטי דתי, בטח לא ממלכתי.

מוני מעתוק: יעקב, זה כשר.

מוני מעתוק: גם מי שאכל בד"ץ היום, זה לא כשר?

מוני מעתוק: הבד"ץ היום לא כשר?

משה טור פז: ארז, אתה רוצה לענות?

משה טור פז: היה פה נאום נאצה של חבר הכנסת אשר.

משה טור פז: בוא ניתן למשנה לענות לאבי.

משה טור פז: המשנה ליועץ המשפטי, בבקשה.

ארז קמיניץ: לשאלה האחרונה שנשאלה בעניין ערכים נוספים, קודם כול, מבחינת דיני תחרות, הבנתי שחברי מרשות התחרות יידע לענות טוב ממני.

ארז קמיניץ: אני בקי בדיני תחרות עד גבול מסוים, ויש בקיאים ממני.

על זה כבר ענית לי.

קיבלתי תשובה על זה.

תומר רוזנר: חבר הכנסת מעוז שאל.

ארז קמיניץ: אני עונה לחבר הכנסת מעוז.

ארז קמיניץ: קודם כול, תקופת המעבר היא הכרחית.

ארז קמיניץ: לחשוב שבתקופת זמן של שנה, ההתקשרויות שחבר הכנסת מעוז ציין, תקרומנה עור וגידים בדרך כזאת מורכבת – אני מטיל ספק בדבר.

אבי מעוז: היא כבר קיימת.

ארז קמיניץ: תנו לי לענות, ואפשר לא לקבל את דבריי.

ארז קמיניץ: אבל גם אם כן, ותהיה התפתחות כזאת שבולמת תחרות באופן קיצוני, לא אלמן ישראל.

ארז קמיניץ: רשות התחרות יודעת לטפל גם בדברים האלה.

אבי מעוז: אבל אנחנו מחוקקים.

עד שהיא תטפל בזה, תיגמר שנת המעבר.

ארז קמיניץ: מטרת הוראת המעבר היא להתחיל בתקופת המעבר – מעבר להתארגנות של גופים נותני הכשרות האחרים, שבוודאי ייקח להם שנה להתחיל לבדוק את ההיתכנות הכלכלית וכולי –מטרת הוראת המעבר היא לאפשר לשוק כבר בשלב הזה, להתחיל להתרגל לזה שלא רק המועצה הדתית שלו היא זאת היחידה שיכולה לתת לו כשרות.

ארז קמיניץ: ייקח זמן עד שאנשים יבינו, שהשוק נפתח.

ארז קמיניץ: האם זה בסדר אילת או קריית שמונה?

ארז קמיניץ: קשה לי לראות עד כמה הרב של אילת יקפוץ לקריית שמונה.

ארז קמיניץ: בהתחלה תהיה יותר תחרות אזורית, ואני חושב ששנה היא תקופה קצרה באמת, כדי לייצר איזושהי פגיעה, שאי אפשר יהיה להתמודד איתה.

ארז קמיניץ: אבל גם אם כן, רשות התחרות יכולה להתמודד עם זה.

משה טור פז: תודה רבה למשנה ליועץ המשפטי ארז קמיניץ.

משה טור פז: אני אתן למנכ"ל משרד הדתות להתייחס לאותן נקודות.

אבי מעוז: שמענו פה תשובות.

חצאי תשובות.

אבי מעוז: אנחנו מחוקקים.

משה טור פז: סליחה, נתתי למנכ"ל הרבנות להתייחס.

משה טור פז: חבר הכנסת מעוז, שאלת, ואני ביקשתי ממנכ"ל משרד הדתות להתייחס.

אבי מעוז: אי-אפשר להסב את תשומת לב הוועדה?

משה טור פז: אני אתן לך להתייחס בהמשך.

משה טור פז: בבקשה, מנכ"ל משרד הדתות.

מוני מעתוק: אני רוצה לומר כמה דברים על עניין התחרות.

מוני מעתוק: קודם כול, בעקבות הערות שהתקבלו בוועדה, החלטנו להכניס את המועצות הדתיות, המוסמכות אומנם, ברור שתחרות בין גופים ציבוריים לבין גופים פרטיים, היא לא בהחלט על אותה סקאלה.

אתה נותן להם עכשיו פור.

לא רק שהם לא באותה סקאלה והם יותר טובים, אתה נותן להם פור.

אבי מעוז: הוא נותן להם פור בינם לבין עצמם.

מוני מעתוק: בהקשר הזה יש יתרונות ויש חסרונות לכל צד.

מה היתרונות?

משה טור פז: חבר הכנסת אשר, תן לו, בבקשה, לדבר.

מוני מעתוק: ברור שיותר קל לגוף פרטי להתארגן במהירות, ללא הגבלות של רגולציה ממשלתית כזאת ואחרת, כולל אישורים תקציביים שהוזכרו קודם, ולקלוט עובדים לתוך המערך שלו.

מוני מעתוק: זאת בניגוד לגוף ציבורי, שזה לוקח לו הרבה יותר זמן, כי הוא צריך הרבה יותר אישורים בדרך, והוא תלוי בהרבה יותר גורמים.

מוני מעתוק: המועצות המקומיות קיימות כבר היום, והשירות בשטח נדרש.

מוני מעתוק: אנחנו מבינים שכדי להגיע להסדרה מיטבית, יש זמן שצריך לעבור, והחוק לוקח אותו בחשבון.

מוני מעתוק: לכן הוא גם הגדיר תקופת מעבר של עד חמש שנים, כי אנחנו מבינים שההסדרה הזאת לוקחת זמן, אם אנחנו לא רוצים להתפשר באיכות של הביצוע, היישום, הפיקוח וכל מה שקשור לזה.

מוני מעתוק: להמתין שנתיים, שלוש או חמש שנים בהן המערך הזה ימשיך להיות כמו שהוא היום, נראה לנו לא אחראי ולא הגון.

מוני מעתוק: לכן, אם אנחנו מאפשרים לרבנים מקומיים קיימים, שיש להם מערך כשרות, לתת כשרות גם מחוץ לתחומם, ואתם אמרתם בעצמכם שהם אנשים אחראים ומסורים לתפקידם, ויעשו אותו באחריות, זה רק יתרום לשיפור השירות במערך הנוכחי.

מוני מעתוק: זאת במקביל להקמת המערך החדש באופן מיטבי יותר, מפוקח יותר.

מוני מעתוק: אין על זה שאלה.

מוני מעתוק: לומר שזה יסכל את כל התחרות, וייתן להם יתרון משמעותי?

מוני מעתוק: אני חושב שזה בכלל לא אירוע.

מוני מעתוק: זה לקחת את הדברים למקומות אחרים לחלוטין.

מוני מעתוק: אני בטוח שהרבנים המקומיים יהיו מספיק אחראים ומסורים, לעשות עבודתם נאמנה.

בהצעת החוק המקורית שלכם, תקופת ההמתנה הייתה תקופת המתנה, והמצב הקיים נשאר כרגע, בלי שינוי.

מוני מעתוק: בהצעת החוק המקורית ובהחלטת הממשלה, דובר גם על פתיחת אזורי הכשרות בתקופה הראשונה.

מוני מעתוק: זה מה שאני זוכר.

משה טור פז: מיידית, מיידית.

מוני מעתוק: זה כבר הופיע, ודיברנו על זה מראש.

מוני מעתוק: לעניין ההערה שזה תפור לרב כזה או אחר, לאור הערתכם שמועצה דתית תשתמש בתקני שלושה רבנים, זה ירד מהפרק.

מוני מעתוק: וזה על אותו רב שציינתם.

משה טור פז: מוני, יש לך עוד משהו להוסיף?

זה לא משיקולי תחרות.

אני אומר את זה לאוזנו של איש משרד האוצר.

מוני מעתוק: אנחנו קשובים לכל הדברים.

מוני מעתוק: לעניין השאלה השנייה של מתן כשרות על ידי גופים ציבוריים, אני חושב, כמו שאמר גם ארז, שההצעה נסמכת על זה שאנחנו מאמינים שכל מי שייתן כשרות במערך החדש, נותן מוצר כשר ומפוקח על ידי שלושה רבנים, לפי תקנים.

מוני מעתוק: יש יחידת ממונה ואנחנו לא רואים את ועדת השלושה כמשהו שאינו כשר.

מוני מעתוק: מצד שני, אני סמוך ובטוח, ובהתאם לדיני המכרזים, כמובן, שגוף ציבורי יעשה את החשבון שלו, והוא סוברני להחליט מה הוא כותב במכרזו, בהתאם לדיני המכרזים.

מוני מעתוק: אם הוא ירצה ללכת לתקן רבנים, וזה מתאפשר בהתאם לדיני המכרזים – שיעשה את זה; אם הוא רוצה ללכת דווקא לתקן ועדת שלושה – שיעשה את זה; אם הוא רוצה דווקא בד"ץ וועדת השלושה – שיעשה את זה.

מוני מעתוק: מותר לו.

משה טור פז: רשות התחרות, יש כאן נציג, נכון?

משה טור פז: אני רוצה התייחסות מרשות התחרות.

משה לאו: הטענה שעלתה פה היא שבתקופת המעבר, אותן מועצות דתיות – שעוד לא מוסמכות בתקופת המעבר – יוכלו להשתלט על השוק, מה שייצר להן יתרון תחרותי כשתיפתח הרפורמה.

משה לאו: כשאנחנו אומרים להשתלט על השוק, במונחים של ניתוח תחרותי הכוונה היא שלמועצות הדתיות יהיה יתרון תחרותי.

אבי מעוז: לא אמרנו להשתלט על השוק.

יהיה להן פור.

משה טור פז: בסדר, יתרון תחרותי.

משה לאו: יתרון תחרותי על פני הגופים הפרטיים, שיצטרכו להיכנס.

משה לאו: בניתוח שאנחנו מקיימים במקרים רבים ברשות, אנחנו שואלים מה יהיו חסמי הכניסה עבור אותם גופי כשרות פרטיים, בגלל היתרון שנוצר למועצות הדתיות.

משה לאו: להבנתנו, הניתוח שלנו, הוא שלא יהיה פה יתרון משמעותי.

משה לאו: כלומר, חסם כניסה משמעותי זה אם צריך לבנות איזה מפעל ולקנות הרבה מכונות.

משה לאו: יש לנו תיק ברשות, שעסק בחברת תדלוק.

משה לאו: היא הקשתה על המתחרים שלה, כי היא גרמה להם צורך לקנות הרבה מאוד מכליות דלק.

משה לאו: במקרה שלנו, מדובר בשירותים, בתחום שלא דורש השקעות כספיות מאוד מאוד גבוהות.

משה לאו: לכן, חסם הכניסה שיעמוד בפני גופים פרטיים, להבנתנו, גם אם יהיה איזשהו יתרון למועצות הדתיות בגלל השנה הזאת, לא גדול ולא יהיה חסם כניסה משמעותי.

גברתי יושבת-הראש, טוב שאת שומעת.

אנחנו באמצע חוות הדעת של הרשות לתחרות.

אני אומר לכם, שמבחינה מקצועית אני אתקוף בכל דרך שאני אמצא לנכון, כולל דרך משפטית.

אני מכיר קצת את התחום הזה, והייתי בו לא מעט בכנסת הזאת, בנושאים אחרים, לא בנושאים דתיים.

עכשיו, כשמגיע נושא דת, הכול מתעוות.

כשאתה פותח גוף חדש, אתה צריך להביא עובדים, אתה צריך לחפש עובדים, אתה צריך לחפש אנשים עם ניסיון.

אתה צריך לחפש שלושה רבנים, דבר שאני מאוד נגדו.

יש המון אופרציה, ולא בכדי נתתם את שנת ההתארגנות הזאת, כי גם המערכת צריכה להתארגן על פיקוח נכון וכולי.

היום אתם אומרים: בואו נשחרר כמה סוסים סתם, כדי שהציבור יתחיל לחוש את פעמי המשיח.

אבי מעוז: שבירת המונופול.

תפסיקו להיות כאלה לא מקצועיים.

יש דבר נורא פשוט – הוסיפו את המועצות הדתיות.

זאת הייתה יוזמה של יושבת-ראש הוועדה מהראש שלה, מהכיוון שלה.

הכול טוב ויפה.

עכשיו בא מישהו שהתנגד לזה כל הזמן, ואמר: ניקח את הלימון ונהפוך אותו ללימונדה.

אגב, זה יכול לשמש גם לוועדת החקירה, שתהיה לעניין הזה.

בתמורה לזה שנתנו ליושבת-ראש הוועדה דבר הגיוני שהיא אמרה – למה שמועצות דתיות לא יהיו בתוך הרפורמה, כשהיא תתחיל – אמרו: בינתיים נתחיל לקבוע עובדות בשטח.

וזה אומר שאותם גופים חדשים, יתחרו בכאלה שהם ותיקים.

הם ותיקים בפריסה הארצית שלהם ובעוד הרבה מאוד דברים.

הם תופסים להם את כל המשגיחים הפוטנציאליים.

המשגיח אצלם יוכל גם לעבוד, וגם לעשות הכשרות ולהכין את הניירת, מה שאצל אחרים הוא לא יוכל לעשות.

מוני מעתוק: הם בשוק של אגרות, הם לא גובים מחיר.

מוני מעתוק: הם בשוק של אגרות בשנה הזאת.

מוני מעתוק: הם כמעט לא הולכים להרוויח.

אם הם בשוק של אגרות, אתה יודע איזה בוקה ומבולקה זה עושה.

יוליה מלינובסקי: יעקב, האיש של המועצה הדתית רוצה להתייחס, בבקשה.

יהושע ישי: אתה אומר לי שבשנת המעבר, אני כמועצה דתית צריך לפעול בהתאם לתקנות אגרות?

מוני מעתוק: בשנת המעבר, כן.

מוני מעתוק: אם תוכל ויש לך מפקחים, ותרצה לגבות אגרות מאותו בית עסק – תוכל.

מוני מעתוק: אם לא מתאפשר – לא מתאפשר.

למשגיח מושגח זה גם יתאפשר בשנת המעבר?

מוני מעתוק: בשנת המעבר לא משתנה הוראת האגרות.

משגיח מושגח גם יישאר?

מוני מעתוק: זה לא משתנה.

התחלתם את הרפורמה.

אבי מעוז: אין אגרות בתקופת המעבר.

מוני מעתוק: יש אגרות בתקופת המעבר.

לכן אני אומר, שתשאירו את המצב הקיים.

מוני מעתוק: המצב הקיים ממשיך בשנה הקרובה.

לא, אתם משנים אותו.

מוני מעתוק: חוץ מהפתיחה.

אתם לא רואים?

יש פה מגמה פוליטית על משהו מסוים, שאין בו שום היגיון כלכלי.

יהושע ישי: אתה אומר לי, שבשנת המעבר אני צריך לפעול בהתאם לתקנות אגרות.

מוני מעתוק: בשנה הקרובה, אתה תפעל כפי שפעלת עד היום.

יהושע ישי: לפי החוק, רב העיר שלי רשאי לתת שירותי כשרות במבשרת.

יהושע ישי: אני לא אלך לקריית שמונה.

יהושע ישי: איך אני גובה ממבשרת?

מוני מעתוק: אתה גובה מבית העסק את האגרה אליך, במקום שהמועצה הדתית מבשרת גובה אצלה.

מוני מעתוק: זה בדיוק העניין.

וואיי, וואיי, איזו חגיגה.

יהושע ישי: ואיך אני מממן את השירות הזה?

איזו חגיגה.

תעשו את זה, תעשו את זה.

בחייכם, תאמין לי, שטיבל לא הייתי נותן לך לנהל.

לא לך אישית, חלילה.

אבי מעוז: זה לא יפה.

לא אישית.

אני ומוני חברים טובים.

יהושע ישי: נתתי את הדוגמה של מבשרת, אבל אם אני רוצה לתת בתל אביב, והשירות שאני נותן בתל אביב הוא מעל לאגרה, כדי לממן את השירות הזה, חסמת אותי.

יהושע ישי: איך חסמת אותי?

יהושע ישי: מנעת תחרות, אין תחרות.

מוני מעתוק: לכן זה מאוד תלוי ביכולת התקציבית של אותה מועצה דתית, ומה שיש לה כרגע.

לירון אדלר: אין לך חובה לעשות את זה.

יהושע ישי: את מעודדת אותי להתחרות או לא?

לירון אדלר: זאת רק שנה ראשונה.

מוני מעתוק: אנחנו רוצים לאפשר מתן שירות מחוץ לתחום המועצה הדתית, אבל לא בכל מחיר.

מוני מעתוק: זה יתאפשר מחר בבוקר.

מוני מעתוק: אם כלכלית מועצה דתית ירושלים מסוגלת לעמוד בזה, והרב של העירייה רוצה לעשות את זה, הוא יוכל.

מוני מעתוק: אם הוא לא מסוגל, כי אין לו מערך תקציבי, כי הוא לא רוצה – זה לא יקרה.

מוני מעתוק: זה מה שקורה מחר בבוקר.

מוני מעתוק: כן, זה מה שקורה.

יהושע ישי: עכשיו סכסכת ביני לבין - - -

מוני מעתוק: אז אל תעשה את זה.

יוליה מלינובסקי: רשות התחרות, בבקשה.

משה לאו: אני מצטרף לדברים של מנכ"ל משרד הדתות.

משה לאו: האפשרות של הוראת המעבר, שתהיה תחרות אזורית.

משה לאו: היא נותנת אפשרות שתתפתח תחרות מהיום הראשון לרפורמה, גם בתוך תקופת המעבר.

משה לאו: זה באמת יהיה בהתאם לכדאיות הכלכלית של המועצות לפעול במקומות האלה.

משה לאו: תהיה אופציה, שתתפתח תחרות גם בתקופה הזאת.

משה לאו: אני לא רואה בזה פסול, וכמו שאמרתי קודם, לא נוצר כאן חסם תחרותי משמעותי, שהגופים הפרטיים לא יוכלו להתמודד איתו.

משה לאו: לכן, מבחינה תחרותית אין כאן שום בעיה אלא ההפך, תתחיל תחרות מהיום הראשון לרפורמה, וזה מבורך.

יוליה מלינובסקי: תודה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: אחרי התשובות של ארז קמיניץ, זה מצב תמוה מבחינתי, ואני רוצה לשים את זה על שולחן הוועדה.

אבי מעוז: לפרוטוקול, כמו שאומרים החברים שלי.

אבי מעוז: אחרי הדברים של ארז קמיניץ, אני רוצה להגיד לוועדה שיש פה משהו משונה, ואני רוצה לשמוע את תגובת היועץ המשפטי של הוועדה, של תומר.

אבי מעוז: אנחנו מחוקקים.

אבי מעוז: שאלנו שאלות, הצבענו על כל מיני לקונות שיש בחוק הזה, שלא מתייחס אליהן, ונאמר לנו: כשנגיע למקרה שתהיה הפגנה באיזה בית ספר כאן, תהיה בעיה שם, יהיה רב מאילת שייתן הכשר בקריית שמונה, או שיהיה רב שמפר תחרות, נמצא את התרופה בכל מצב, כשהוא יקרה.

אבי מעוז: כלומר, אנחנו, בתור מחוקקים, באים לקבוע חוק.

אבי מעוז: אנחנו משתדלים לצייר לכם את המצבים, כדי לראות איך נעמוד מול המצבים האלה, ונסגור את זה בחוק.

אבי מעוז: ומה התשובה שאנחנו מקבלים מהיועץ המשפטי?

אבי מעוז: לא נורא שזה לא סגור.

אבי מעוז: יש פרצות, ואם יהיה מצב שבו גוף מסוים ייפגע מזה, נדע איך לטפל בזה.

אבי מעוז: אני חושב שבתור מחוקק, אני לא יכול לסמוך על מילה של יועץ משפטי, שאומר: אנחנו נדע איך לטפל בזה.

לירון אדלר: לא נאמר שיש פרצות.

אבי מעוז: דבר שני, אני מאוד מכבד את העובדה שאתם דואגים לתחרות, אבל כשאנחנו מציגים בפניכם איך אתם מפרים תחרות, אתם אומרים: יהיה בסדר.

אבי מעוז: לא תפקידנו, בתור מחוקקים לקבל את התשובה שיהיה בסדר.

אבי מעוז: אני מצביע לך על עובדה, ואתה, מנכ"ל המשרד לשירותי הדת, אמרת שסגרנו את הפרצה שהרב המקומי ייתן תעודות הכשר בעיר לא לו.

אבי מעוז: היה חשש שאותו רב יהיה אחד מוועדת הרבנים – את זה סגרנו ופתרנו.

אבי מעוז: אבל הקשר של אותו רב לגוף נותן הכשר, שמתארגן עכשיו, שנקרא לו ארגון רבנים.

מוני מעתוק: אם הוא קשור, הוא יכול להימצא בניגוד עניינים והוא לא יכול לתת שירותים.

אבי מעוז: שנייה, שנייה.

אבי מעוז: ארגון הרבנים הזה מתארגן עכשיו בתור גוף נותן הכשר, באותה שנת מעבר.

אבי מעוז: אותו רב, שקשור עם הגוף הזה קשר בל יינתק – הוא נשיאו, הוא היושב-ראש שלו, הוא סגן היושב-ראש שלו או שהוא המנכ"ל שלו, לא משנה – מתחיל לתת הכשרים במקומות אחרים.

אבי מעוז: אותו גוף הולך אחריו, ובזה אתה מפר את התחרות.

מוני מעתוק: מה זה הולך אחריו?

מוני מעתוק: הוא לא יכול להפעיל אותו.

אבי מעוז: הוא לא מפעיל אותו.

מוני מעתוק: במקרה שציירת, יש שני ניגודי עניינים.

אבי מעוז: אל תדאג, הוא לא מפעיל אותו.

אבי מעוז: אין ניגוד עניינים.

יוליה מלינובסקי: אבי, אנחנו יוצאים להפסקה בעוד שלוש דקות.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה שתומר יספיק לענות לך?

אבי מעוז: כן, אני מתמודד מול השאלות של המנכ"ל.

מוני מעתוק: אני לא שאלתי שאלות, אני נותן תשובות.

אבי מעוז: אתה אמרת: איזה ניגוד עניינים.

אבי מעוז: אני אומר לך שיש ניגוד עניינים מובנה, ויש הפרה של התחרות.

מוני מעתוק: אם יש ניגודי עניינים, אי-אפשר לעשות עסק.

מוני מעתוק: רב לא יכול לעבוד עם גוף, כשיש ניגודי עניינים.

יוליה מלינובסקי: היועץ המשפטי, תענה, בבקשה, לשאלות.

תומר רוזנר: אני אתייחס רק לשאלתו הראשונה של חבר הכנסת מעוז, כי לשאלתו השנייה התייחסו מרשות התחרות.

תומר רוזנר: לגבי השאלה על מצבי מכרזים.

תומר רוזנר: ראשית, במכרזים אפשר לקבוע תנאים, שמבקשים מזמיני העבודה או מזמיני השירות במקרה הזה, שהם תנאים לפי בחירת אותו מזמין שירות.

תומר רוזנר: למשל, משרד החינוך, כשהוא מוציא מכרז לשירותי מזון, בהחלט יכול לקבוע שהוא מבקש לקבל רק תקן מועצה.

תומר רוזנר: באותה מידה, הוא יכול לקבוע שהוא רוצה רק מוצרים דלי נתרן וסוכר, כי זה חשוב לו לבריאות התלמידים.

תומר רוזנר: עם זאת, אני מניח שעיריית בני ברק, כשהיא תוציא את המכרז שלה, לא תסתפק בדרישה הזאת, ותוציא דרישה אחרת, כנראה מחמירה יותר.

תומר רוזנר: ואולי במקומות אחרים, באיזשהו מצפה בגליל, שתושביו פחות מקפידים בעניין, יגידו שמבחינתם - - -

יעקב מרגי: זאת הזניה של החקיקה בכנסת.

יעקב מרגי: מה הקשר לרפורמה של הכשרות?

יעקב מרגי: את תנאי הכשרות של גוף חינוך תקבעו בגופים אחרים.

יעקב מרגי: מה הקשר?

יעקב מרגי: זאת הזניה של החקיקה.

יוליה מלינובסקי: לא, אתה לא יודע על מה מדובר.

יעקב מרגי: אני קורא.

יעקב מרגי: למה זה צריך להופיע פה בכלל?

יוליה מלינובסקי: זה לא מופיע בכלל.

יוליה מלינובסקי: מה יש לך?

יוליה מלינובסקי: תירגע.

יוליה מלינובסקי: אלה שאלות ששאלו חברי הכנסת.

מוני מעתוק: זה לא מופיע בכלל.

יעקב מרגי: למה זה מופיע בכלל?

יוליה מלינובסקי: כי אתם העליתם את זה.

משה טור פז: אתם ביקשתם את זה.

יעקב מרגי: אני יודע מה ביקשו חברי הכנסת.

יוליה מלינובסקי: לא, לא.

יוליה מלינובסקי: אתה לא יודע.

יוליה מלינובסקי: הדיון הזה נפתח לפי בקשתם של חברי הכנסת.

יוליה מלינובסקי: הבאתי את המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

יוליה מלינובסקי: זה לא מופיע בחוק, והמהומה שלך לא במקום.

יוליה מלינובסקי: תמצא מקום אחר.

יוליה מלינובסקי: הוועדה יוצאת להפסקה.

יוליה מלינובסקי: מרגי, אתה טעית עכשיו.

יעקב מרגי: תומר מבין על מה דיברתי.

תומר רוזנר: באמת שלא.

יוליה מלינובסקי: הוועדה יוצאת להפסקה עד 18:45.

יוליה מלינובסקי: אני מחדשת את הדיון.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בעמוד 25, פרק ד', רישום ומרשם.

יוליה מלינובסקי: לירון, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אני מבקשת לשמור על השקט, כי זה מאוד קשה.

יוליה מלינובסקי: אל תשכחו שאנחנו דנים כבר הרבה מאוד שעות.

לירון אדלר: בסעיף 2(ט) אנחנו מבהירים: לא ייתן אדם לעוסק.

לירון אדלר: היה כאן משפט שחשבנו למחוק אותו בפעם הקודמת, אבל יש בו צורך והחזרנו אותו: לרבות כל הצהרה בכתב של עוסק או מוצר כשר.

לירון אדלר: המילה הנכונה היא: ולא "יתיר" שימוש בסמלי כשרות.

לירון אדלר: מדובר כאן על אדם שנותן תעודת הכשר, ולא על זה שמציג, וזה שמתיר להשתמש בסימן הכשרות.

יוליה מלינובסקי: לסעיף הזה יש בקשה להתייחסות של חיים עוז בזום, בבקשה.

חיים עוז: תודה, גברתי, אני מבקש להתייחס לתוספת שמודגשת באפור, ולא הייתה בפעם הקודמת.

יוליה מלינובסקי: היא הייתה בפעם הקודמת.

יוליה מלינובסקי: היועצת המשפטית הסבירה את זה עכשיו.

חיים עוז: אני מדבר על הקטע האפור שיש בתוספת, בסעיף 2(ט)(א), בקטע האפור.

חיים עוז: הכוונה שלי היא לגבי מוצר שסומן בחו"ל על ידי יצרן עם לוגו, נניח כמו OU, ומיובא לישראל בלי שמעבירים אותו דרך הרבנות או דרך גוף נותן כשרות אחר בישראל, וגם לא רושמים לגביו: באישור הרבנות.

חיים עוז: למרות שזה סעיף שמתייחס לחובת רישוי לגוף נותן הכשרות, המילים שנוספו: לרבות כל הצגה בכתב של עוסק או מוצר", אני מציע שיימחקו המילים "או מוצר", או תבהירו לפרוטוקול מה שחבר הכנסת מרגי אוהב לעשות, שסיטואציה כזאת לא בעייתית והיא אפשרית.

חיים עוז: דהיינו, המוצר מותר שיבוא עם סימון מחו"ל לפי הנוסח הזה.

יוליה מלינובסקי: הראל, בבקשה, תתייחס לדבר הזה.

הראל גולדברג: אני מצטער, לא שמעתי את השאלה.

יוליה מלינובסקי: חיים, תחזור על השאלה, בבקשה.

חיים עוז: אני אנסה.

חיים עוז: לגבי מוצר שסומן בחו"ל על ידי היצרן עם לוגו משלו – הוא לא מייצר רק עבורנו, הוא מייצר גם אחרים – נניח, מוטבע על האריזה OU.

חיים עוז: הוא מיובא לישראל לא כמוצר כשר, בלי שמעבירים אותו דרך הרבנות או דרך גוף נותן כשרות אחר בישראל, וגם לא רושמים לגביו: באישור הרבנות.

חיים עוז: גברתי, למרות שזה סעיף שמתייחס לחובת רישוי לגוף נותן הכשרות, המילים שנוספו: לרבות כל הצגה בכתב של עוסק או מוצר, עלולות לכלול סיטואציה כזאת כמפרה.

חיים עוז: לכן, אני מבקש ומציע, שיימחקו המילים או מוצר, או לפחות תבהירו לפרוטוקול שסיטואציה כזאת לא בעייתית, והיא אפשרית.

חיים עוז: דהיינו, שהמוצר מותר שייבוא עם סימון מחו"ל לפי הנוסח הזה.

יוליה מלינובסקי: הראל, בבקשה.

הראל גולדברג: גברתי, כבר לפי נוסח החוק היום, אסור ליצרן/יבואן לסמן מצג כשרותי על גבי מוצר, קרי גם סמל של OU, מכיוון שזה סמל שמקובל כסימן כשרות בקרב צרכני הכשרות.

הראל גולדברג: זה דבר אסור.

הראל גולדברג: המדיניות של יחידת האכיפה היא לא לנקוט בהליכים פליליים כלפי יבואנים שמייבאים לכאן מוצרים עם סימני כשרות, כאשר השפה שכתובה על גבי המוצר היא לועזית – אנגלית וכולי.

הראל גולדברג: במקרים שבהם היבואן לא רושם על התווית הישראלית את ציון הכשרות בעברית, או באישור הרבנות הראשית לישראל, אנחנו לא נוקטים באמצעים.

יוליה מלינובסקי: אני אסביר.

יוליה מלינובסקי: אתה מביא לארץ מוצר, שיש עליו סימן של גוף כשרות בחו"ל.

יוליה מלינובסקי: כל עוד אתה לא כותב על זה בעברית שזה כשר, אתה לא מפר שום חוק.

הראל גולדברג: כל עוד המוצר הזה יימכר ברשתות שלא מחזיקות תעודת הכשר, ובלי לציין שמות.

יוליה מלינובסקי: כל עוד אתה לא מצהיר על המוצר הזה שהוא כשר, אתה לא מפר שום חוק.

יוליה מלינובסקי: מה שכתוב בלועזית, לא קביל בישראל.

יוליה מלינובסקי: אם שמת על זה חותמת כשר בשפה העברית, וזה לא עבר הליך של הסדרה כמו שצריך, דרך הרבנות במצב הנוכחי, או בהמשך דרך תאגיד כשרות שמטפל במוצרים המיובאים, אתה לא מפר שום חוק.

מוני מעתוק: יוליה, נשים לב למה שאמר הראל.

מוני מעתוק: אם זה עסק שמעיד על עצמו בתעודה שהוא כולו כשר, גם המוצרים שלו - - -

יוליה מלינובסקי: זאת לא אחריות של היבואן, זאת האחריות של בית העסק.

יוליה מלינובסקי: אם הבאתי מוצרים שכתוב עליהם OU או כל דבר, זה לא משנה.

יוליה מלינובסקי: אני לא אחראית על מה שהם כותבים.

יוליה מלינובסקי: כל עוד אני לא מצהירה ולא שמה תווית בשפה העברית שאומרת שזה כשר, או אומרת שזה עבר כשרות רבנות, אני לא מפרה שום חוק.

יוליה מלינובסקי: בהמשך, אם אביא מוצר כזה ובמרמה אשים עליו חותמת של תאגיד כשרות ישראלי או רבנות, כיבואנית אני מפרה את החוק.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נטפל בזה בהמשך.

יוליה מלינובסקי: אם התקשרתי עם תאגיד כשרות בארץ, שקיבל תעודה ומוסמך על ידי מדינת ישראל, הוא אחראי על המוצרים שלי.

יוליה מלינובסקי: זאת סיטואציה שצריכה להיות מאוד מאוד ברורה.

יוליה מלינובסקי: נושא היבוא חדש מבחינת החוק.

יוליה מלינובסקי: זה נושא שמטריד הרבה מאוד אנשים, ואני חוזרת על זה בפעם המי יודע מה.

יעקב מרגי: תאמיני לי, חיים עוז מכיר את הסוגיה לפני ולפנים.

יעקב מרגי: הוא לא היה מוטרד, והוא יודע איך זה עובד.

יעקב מרגי: הוא יודע יותר טוב ממני וממך, אבל הוא שאל וקיבל תשובה.

חיים עוז: אני מודה לוועדה על התשובה.

אבי מעוז: אני רוצה לשאול, האם כשכתוב: לרבות כל הצגה בכתב, כולל גם מה שכתוב באינטרנט, באתר של אותו בית עסק?

יוליה מלינובסקי: אתם ביקשתם את המשפט הזה.

אבי מעוז: לפרוטוקול, אם זה לא כולל, אפשר להוסיף את המילה אינטרנט.

אבי מעוז: אם זה כן כולל, זה בסדר.

אבי מעוז: שיהיה רשום בפרוטוקול שזה כולל אינטרנט.

הראל גולדברג: אתה שואל ביחס למוצר ספציפי, חבר הכנסת מעוז?

אבי מעוז: ביחס למוצר או לעוסק.

הראל גולדברג: אני חושב שגם לגבי האינטרנט זה דבר אסור.

הראל גולדברג: מה זה משנה אם בכתב זה על גבי המוצר או באתר האינטרנט?

הראל גולדברג: במיוחד היום, בעולם הרכישות.

אבי מעוז: אני שואל רק כדי להבין מה כתוב פה.

אבי מעוז: האם כשכתוב: לרבות כל הצגה בכתב, כאילו כתוב בסוגריים גם באינטרנט?

הראל גולדברג: כן.

אבי מעוז: לפרוטוקול – כן.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מתערבים בזה.

יוליה מלינובסקי: הממשלה אחראית על זה.

הראל גולדברג: על אחת כמה וכמה זה נכון בעולם של רכישות באינטרנט, כאשר רוכשים מוצרים דרך אתרים.

יוליה מלינובסקי: הינה, התקדמנו ואנחנו רוצים אינטרנט בפנים.

יוליה מלינובסקי: זה יפה.

יוליה מלינובסקי: לירון, תמשיכי.

לירון אדלר: עמוד 26, סעיף ב(1): הממונה רשאי לדרוש ממבקש הרישיון או ממועצה דתית המבקשת הסמכה, פרטים או מסמכים נוספים לשם בדיקת עמידתם.

לירון אדלר: בהוראות לפי חוק זה, זאת רק הוספה של מועצה דתית לגבי דרישת מסמכים.

יוליה מלינובסקי: זה אותו תיקון שהולך איתנו לאורך כל החוק.

לירון אדלר: זה נמצא בדברים שקשורים לשאלה מה מגיש גוף נותן ההכשר.

לירון אדלר: מבחינת נוסח, זה פשוט לא נמצא במקום הנכון ונשים אותו במקום יותר כללי.

לירון אדלר: (ו), עמוד 27: סעיפים (ג) עד (ה) יחולו גם לעניין בקשה לחידוש הסמכה של מועצה דתית מוסמכת בשינויים המחויבים.

לירון אדלר: כתובים פה ימים, תוך כמה זמן צריך להגיש בקשה לחידוש, ותוך כמה זמן צריך לקבל החלטה.

יוליה מלינובסקי: שוב, זה אותו תיקון – גם תאגיד וגם מועצה דתית מוסמכת.

תומר רוזנר: האם לקחתם בחשבון שבהסמכת מועצה דתית יש לוחות זמנים קצת שונים, כי צריך לקבל שלוש חוות דעת וכולי?

תומר רוזנר: האם זה באמת מתאים?

מוני מעתוק: אנחנו נעמוד בהם.

יוליה מלינובסקי: תתמודדו?

יוליה מלינובסקי: טוב.

לירון אדלר: עמוד 28, פסקה 2.

לירון אדלר: היה תנאי במסגרת התנאים למתן רישיון או חידושו של גוף נותן הכשר, שהוא בעל איתנות כלכלית.

לירון אדלר: במקום הנוסח שאומר "בעל איתנות כלכלית", יהיה כתוב: הוא המציא ערבות או ערובה מתאימה אחרת למילוי חובותיו, בהתאם לחוק זה.

לירון אדלר: ובלבד, שהשר קבע באישור ועדה של הכנסת, הוראות לעניין הערבות או הערובה כאמור, ככל שקבע.

לירון אדלר: בהוראות, כאמור, יקבע השר, בין היתר, את דרך המצאת הערבות או הערובה, וכן את סכום הערבות, בהתחשב בהיקף עסקו.

לירון אדלר: וכן, יכול שייקבעו גם דרכי חילוט הערבות או הערובה האמורים.

לירון אדלר: הכוונה לכך, שאם יהיו תקנות בנושא הזה, אפשר יהיה לבקש ערבות או ערובה מגוף נותן הכשר, כדי לראות שהוא יכול למלא את כל החובות שלו לפני שנותנים רישיון.

אבי מעוז: זה לא חל על מועצה דתית, נכון?

לירון אדלר: נכון.

לירון אדלר: יש שתי מילים שלא מופיעות בנוסח, והן: ככל שקבע.

לירון אדלר: המשמעות היא, שאם אין תקנות - - -

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מה שאמרתי להם, לדייק.

יוליה מלינובסקי: אני זוכרת שיש שתי מילים שצריך להוסיף.

אבי מעוז: אם השר לא יקבע תקנות, היה צריך להחריג את הסעיף הזה מהסעיף הכללי ההוא, שעוד לא ראינו.

תומר רוזנר: זה מובן לחברי הכנסת שהוספנו את המילים: ככל שקבע?

תומר רוזנר: הן לא מופיעות בנוסח שלפניכם.

אבי מעוז: איפה אתה מוסיף אותן?

יוליה מלינובסקי: בסוף.

לירון אדלר: ובלבד שקבע השר, באישור ועדה של הכנסת, הוראות לעניין הערבות או הערובה כאמור, ככל שקבע.

לירון אדלר: המשמעות היא שאם אין תקנות, לא דורשים ערבות או ערובה.

יעקב מרגי: נראה לכם שזה יכול לעבוד בלי שהשר יקבע תקנות?

יוליה מלינובסקי: אנחנו נזהרים.

עמיחי פילבר: אולי כדאי להשאיר גם את האפשרות שתאגיד יציג את היכולת הכלכלית שלו.

עמיחי פילבר: הוא יכול לשעבד בניין או משהו אח.

יוליה מלינובסקי: חשבנו על זה, וזה מספיק.

יוליה מלינובסקי: ערובה אחרת.

יוליה מלינובסקי: הסעיף הזה מכסה את כל האופציות, ונותן אפשרויות לבעלי העסקים.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

לירון אדלר: בפסקה 3, בגלל ביטול הנושא של בדיקת עבר פלילי של משגיחים, הורדנו את המילים: ומי שמשמש כמשגיח מטעמו.

לירון אדלר: זאת אומרת, כשמבקשים רישיון, בודקים עבר פלילי לגבי מבקש הרישיון, בעל השליטה, מנהל, מומחה הלכתי מטעמו.

לירון אדלר: לא מבקשים לגבי המשגיח.

יעקב מרגי: זה סוכם בדיון הקודם.

לירון אדלר: גם בפסקה 4, אותו הדבר.

לירון אדלר: מי שמשמש משגיח מטעמו עומד בתנאים הקבועים בסעיף 2(ז).

לירון אדלר: בעצם הורדנו את הסעיף.

יוליה מלינובסקי: מרגי, הורדתי לחלוטין את כל הסיפור של המשגיחים.

יעקב מרגי: תקנת השבים.

יוליה מלינובסקי: בדיוק.

יוליה מלינובסקי: יצאנו מהסיפור הזה.

לירון אדלר: עמוד 29, פסקה 6.

לירון אדלר: אנחנו שוב מדברים על הנושא של החלה על מועצה דתית מוסמכת, בנושא התחייבות לגבי כל החוזים, כך שהעוסקים יוכלו לתת למשגיחים להיכנס, לעשות פעולות הנדרשות לצורך מתן שירותי השגחה.

לירון אדלר: בהתחלה נוסף:

לירון אדלר: או מועצה דתית מבקשת ההסמכה, וגם יכלול הוראות שבהן יתיר העוסק מבקש הרישיון או ההסמכה, לבצע פעולות נדרשות.

יהושע ישי: סליחה, בסעיף 5 כתבתם: כבעל סמכות הלכתית.

יהושע ישי: הגדרתם אותו כמומחה הלכתי.

יהושע ישי: תכתבו: מומחה הלכתי.

יעקב מרגי: שהוא רב בישראל.

יוליה מלינובסקי: לא תיקנו פה שום דבר.

יהושע ישי: אני יודע שלא תיקנתם.

יהושע ישי: כתבתם: כבעל סמכות הלכתית.

יהושע ישי: סמכות הלכתית לא מוגדרת, ואז הגדרתם שהכוונה למומחה הלכתי.

יהושע ישי: מבחינת העברית, אפשר לכתוב מומחה הלכתי.

יעקב מרגי: כתוב: והוא בעל מומחיות בדיני כשרות.

יהושע ישי: היועצים המשפטיים הבינו.

יהושע ישי: אם תראו לנכון לשנות, תשנו.

לירון אדלר: התיקון הבא בעמוד 32, לגבי סירוב לתת רישיון.

לירון אדלר: הורדנו את הנושא של המשגיח.

לירון אדלר: זה סירוב שהוא לא בתנאי הסף.

לירון אדלר: אם הוגש כתב אישום בנסיבות מסוימות נגד מבקש הרישיון, מנהל, בעל השליטה או מומחה הלכתי, אפשר לשקול סירוב של הרישיון.

לירון אדלר: עמוד 33 למעלה, מחקנו את סעיף (1א), לגבי יחסי תלות או ניגוד עניינים, פשוט בגלל שהוא מופיע בתנאי הסף למתן רישיון.

לירון אדלר: לכן, לא צריך לכלול אותו בסעיף של הסירוב בשיקול דעת.

יעקב מרגי: אם ייכנס לתוקף החוק של גדעון סער, מאחר וזה באותו משקל של משילות והרפורמה הזאת, אתם תתקנו בהתאם?

יוליה מלינובסקי: החקיקה מתעדכנת לפי החקיקה שמתקבלת.

יעקב מרגי: גם אם החוק של גדעון סער יתקבל?

יוליה מלינובסקי: אני לא יודעת על מה אתה מדבר.

יוליה מלינובסקי: זה רלוונטי לסעיף שלנו?

יעקב מרגי: אף אחד לא מבין בדיחות.

יוליה מלינובסקי: זה לא רלוונטי לסעיף שלנו.

יוליה מלינובסקי: לירון, תמשיכי.

לירון אדלר: עמוד 34, סעיף 2יח.

אבי מעוז: לא הבנתי, אין פה ניגוד עניינים?

לירון אדלר: יש ניגוד עניינים בתנאי הסף וקבלת רישיון.

מוני מעתוק: זה פשוט סעיף שהיה מיותר.

מוני מעתוק: אמרנו גם בפעם הקודמת.

לירון אדלר: זה היה מיותר גם בפעם הקודמת, ומחקנו אותו.

לירון אדלר: רק רצינו להבהיר.

אבי מעוז: את יכולה להפנות אותי איפה זה מופיע בסעיף הקודם?

לירון אדלר: כן.

לירון אדלר: בתנאי הסף לקבלת רישיון, צריך לראות שאין לו ניגוד עניינים ושאין לו יחסי תלות.

יוליה מלינובסקי: זה יצר כפילות.

יוליה מלינובסקי: זה סתם ולא תורם שום דבר.

יוליה מלינובסקי: התנאים האלה כבר נקבעו בסעיף אחר.

יעקב מרגי: רב עיר, שהמועצה הדתית שלו ביקשה הסמכה.

יעקב מרגי: היא קיבלה והיא מוסמכת.

יעקב מרגי: הוא עצמו רוצה להקים תאגיד.

יעקב מרגי: הוא יכול?

יוליה מלינובסקי: כל הכבוד לך, יעקב.

יוליה מלינובסקי: כל הכבוד לך.

יוליה מלינובסקי: לא.

יעקב מרגי: הוא לא יכול להקים תאגיד?

יוליה מלינובסקי: הוא יכול, אבל המועצה הדתית שלו לא יכולה לפעול לפי ועדת הרבנים.

מוני מעתוק: רב עיר מכהן יכול - - - רק בתוך המועצה הדתית שלו.

מוני מעתוק: הוא לא יכול להיות בתאגיד אחר.

יעקב מרגי: תודה.

יוליה מלינובסקי: זאת לא הייתה השאלה.

תומר רוזנר: זה לא נכון.

יעקב מרגי: זה מה שהתכוונתי.

יעקב מרגי: תומר, מה לא נכון?

יעקב מרגי: תבהיר, תומר.

מוני מעתוק: הוא יכול לקנות שירותים במקום אחר, הוא לא יכול להקים תאגיד.

תומר רוזנר: למטב הבנתי, זה לא מה שאמר מנכ"ל המשרד לשירותי דת.

תומר רוזנר: רב עיר במועצה מוסמכת בהחלט יכול לתת שירותי כשרות גם מחוץ לתחומו.

יעקב מרגי: לא לזה התכוונתי.

יעקב מרגי: תומר, מבחינת ניגוד עניינים.

יעקב מרגי: אם אני רב עיר, ואני רוצה להקים תאגיד – אני אחד משלושת הרבנים.

יוליה מלינובסקי: לא, אתה מתבלבל.

יוליה מלינובסקי: אתה מדבר על ועדת רבנים או על תאגיד?

יעקב מרגי: אני רב עיר, רוצה להקים תאגיד.

יוליה מלינובסקי: אתה לא יכול, זה ניגוד עניינים.

תומר רוזנר: זה לא בשל ניגוד עניינים.

תומר רוזנר: רב עיר, שרוצה לעסוק בעבודה פרטית, צריך לבקש אישור.

אבי מעוז: זאת לא עבודה פרטית.

אבי מעוז: זה בהתנדבות.

יעקב מרגי: רב עיר מכהן יכול לבקש אישור לעבודה נוספת, להקים תאגיד?

תומר רוזנר: זאת שאלה שתיבחן על ידי מי שצריך לתת לו את האישור.

יעקב מרגי: לו יצויר, שהוא ייתן לו את האישור, זה ניגוד עניינים.

תומר רוזנר: אם יש ניגוד עניינים, יש להניח שהוא לא ייתן לו את האישור.

יעקב מרגי: מאחר ואין לי ביטחון בהרבה פקידים, כשזה נוגע לצבע, לטעם ולריח, הייתי מבקש לרשום את זה.

יוליה מלינובסקי: אני אגיד לפרוטוקול למה כוונת המחוקק.

תומר רוזנר: רגע.

תומר רוזנר: יש הוראה בחוק הזה, שאומרת שגוף נותן הכשר וגם כל מי שמנהל, לא יכול להיות במצב של ניגוד עניינים בין תפקידו הזה, לבין תפקיד אחר שלו.

תומר רוזנר: יש איסור כזה.

יעקב מרגי: טוב, תודה.

לירון אדלר: עמוד 34, סעיף 2יח.

לירון אדלר: זה הסעיף של כניסה עם תעודה.

לירון אדלר: וכן, תעודה המזהה את הנציג כבעל תפקיד בגוף נותן הכשר או במועצה הדתית המוסמכת.

יעקב מרגי: אני שואל את מה ששאלתי, והתשובה שלכם לא הניחה את דעתי.

יעקב מרגי: גוף נותן כשרות או מי מטעמו – משגיח – רוצה ליטול את התעודה, ובעל העסק לא נותן לו אותה.

יעקב מרגי: הוא יכול להיכנס לשטח פרטי, לקחת את התעודה?

יעקב מרגי: על פי איזה דין?

תומר רוזנר: משגיח לא יכול לעשות את זה.

יעקב מרגי: או מי מטעמו של נותן הכשרות.

הראל גולדברג: הסמכות הזאת נתונה בידי המפקח מטעם הממונה, מטעם הרבנות הראשית לישראל, בנסיבות שבהן התקבלה אצל הממונה החלטה להסרת תעודת ההכשר, או שפג תוקפה.

יעקב מרגי: מכוח איזה דין המפקח יכול להיכנס לבית שלי או לעסק שלי, ולקחת את התעודה?

יוליה מלינובסקי: לבית שלך – לא.

יעקב מרגי: יש לי עסק בבית.

תומר רוזנר: אם זה משמש גם למגורים, הוא צריך צו של בית משפט.

יעקב מרגי: ואם זה עסק?

יעקב מרגי: מאיזה דין?

הראל גולדברג: סמכות כניסה למקום.

יוליה מלינובסקי: לפי הדין הזה.

יעקב מרגי: למה עד היום לא נתתם את הסעד החוקי הזה למשגיחים?

הראל גולדברג: ניסינו, חבר הכנסת מרגי.

הראל גולדברג: ניסינו.

יעקב מרגי: הם חטפו מכות, נזרקו.

יוליה מלינובסקי: לפחות משהו טוב יצא פה.

יעקב מרגי: אל תפחדו, חוק הונאה בכשרות לא מעניין אף משפטן ואף גוף אכיפה במדינת ישראל.

הראל גולדברג: בסעיף 2כח בעמוד 42.

לירון אדלר: אנחנו בעמוד 35, בפסקה (4א).

לירון אדלר: הנוסח לא היה כל כך ברור, ולכן הבהרנו אותו: אחת העילות לביטול התניה של רישיון.

לירון אדלר: הגוף נותן הכשר, בעל שליטה בו או מי שנשלט על ידי מי מהם, מומחה הלכתי או משגיח מטעמו, פועלים במצב של ניגוד עניינים או יחסי תלות, בניגוד להוראות סעיף 2ב1(א).

יוליה מלינובסקי: מרגי, זה מה ששאלת.

אבי מעוז: מחקת את סעיף ב1.

יוליה מלינובסקי: החוק יעבור בדיקה מבחינת מספור הסעיפים.

יעקב מרגי: מתי המחלקה המשפטית תספיק לעשות את כל זה?

יוליה מלינובסקי: ביום ראשון יהיה נוסח.

יוליה מלינובסקי: הכול טוב.

יעקב מרגי: אתם רעים.

יוליה מלינובסקי: וכשאתה ישבת בכיסא הזה, היית טוב?

יוליה מלינובסקי: היית ילד חוק ירושלים?

יעקב מרגי: לא חוקקתי חוק הסדרים.

יעקב מרגי: הפוך, בוועדת הכלכלה הוצאנו מחוק ההסדרים - - -

יוליה מלינובסקי: אתה סתם מושך זמן עכשיו.

יוליה מלינובסקי: תרחם עליהם.

יוליה מלינובסקי: תרחם עליהם, לא עליי.

יעקב מרגי: משפט להתגאות – אני הוצאתי את רפורמת הסיבים מחוק ההסדרים, והעברתי אותה תוך שבועיים וחצי בוועדת הכלכלה ליועז הנדל.

לירון אדלר: בעמוד 36 למעלה יש תיקון קטן.

לירון אדלר: מבהירים ב-(5א) שהכוונה באיסור זה להנחיות הממונה לגוף נותן הכשר לגבי משגיח שפעל לא כראוי.

לירון אדלר: אנחנו נתקן את ההפניה ל-(2ז1).

לירון אדלר: זה הסעיף הנכון.

קריאה: סעיף (2ז1) – נמחק.

לירון אדלר: הוספנו שם סעיף חדש שהקראתי קודם, לגבי הסמכות לפעול מול גוף נותן הכשר.

לירון אדלר: הממונה יכול להגיד לגוף נותן הכשר לפעול מול משגיח שפעל לא כראוי.

יוליה מלינובסקי: אתם זוכרים את הסיפור?

יוליה מלינובסקי: דנו בזה.

לירון אדלר: עמוד 37, סעיף (ד).

יוליה מלינובסקי: גם פה מועצה דתית מוסמכת, אותו תיקון שהולך איתנו לאורך כל החוק.

לירון אדלר: עמוד 38 – הוספה של מועצות דתיות מוסמכות למרשם.

לירון אדלר: בכותרת: מרשם גופים נותני הכשר למועצות דתיות מוסמכות.

לירון אדלר: 2כא.

לירון אדלר: מועצות דתיות מוסמכות שניתן להם רישיון או הסמכה, לפי העניין, וכן של גופים נותני הכשר, שרישיונם או הסמכתם בוטלו.

לירון אדלר: בסוף גם ייכתב: ובמועצה דתית מוסמכת.

לירון אדלר: לגבי פרטי המרשם.

לירון אדלר: מידע לגבי הרישיון או כתב ההסמכה.

לירון אדלר: לגבי פקיעת תוקף – פקיעת תוקף הרישיון או סיום תקופת ההסמכה.

אבי מעוז: מחקתם את המשגיח.

יוליה מלינובסקי: מחקנו, אין יותר.

יוליה מלינובסקי: משגיחים הם עובדים.

יוליה מלינובסקי: יש מעסיק, והוא אחראי על הכול.

יוליה מלינובסקי: המסמכים הפנימיים נמצאים בתאגיד.

לירון אדלר: תקן כשרות שלפיו פועל בעל רישיון או הסמכה.

לירון אדלר: לעניין מועצה דתית מוסמכת שבוטלה או הותלתה הסמכתה, עילת ההתליה או הביטול, והמועד שבו התקבלה החלטת השר בעניין.

לירון אדלר: (ב) המרשם יועמד לעיון הציבור באתר האינטרנט של הרבנות הראשית.

לירון אדלר: התיקון הבא הוא בעמוד 40, פסקה (4א) – נמחקה.

לירון אדלר: התיקון הבא הוא בעמוד 42, פסקה (4) – סמכויות של מפקח להיכנס למקום שבו פועל גוף נותן הכשר או מועצה דתית מוסמכת.

לירון אדלר: עמוד 43 – מנגנון לבירור תלונות.

יעקב מרגי: מאיזה כוח דין יש סמכות למפקח להיכנס לשטח - - -

תומר רוזנר: זה הדין.

יעקב מרגי: החקיקה מקנה לו בדין הקניין?

יעקב מרגי: זה מתקן את עניין הקניין האישי?

יוליה מלינובסקי: זה לא אישי.

יעקב מרגי: זה עסק שלי.

יוליה מלינובסקי: אבל אתה משתמש בתעודת כשרות.

יעקב מרגי: היא נמצאת על הקיר, ואני אומר לך לא להיכנס לשטח שלי.

תומר רוזנר: יש לו סמכות להיכנס.

לירון אדלר: זאת הסמכות החוקית.

יעקב מרגי: אתם לא תתמודדו עם זה, ואני לא משפטן.

יעקב מרגי: לא הצלחנו כל השנים.

תומר רוזנר: זה השינוי.

תומר רוזנר: למה אתה חושב ששוטר יכול להיכנס?

יעקב מרגי: שוטר יש לו סמכויות.

תומר רוזנר: מאיפה הסמכויות?

יעקב מרגי: מהחוק.

תומר רוזנר: זה אותו הדבר.

תומר רוזנר: זה חוק שנותן לו את הסמכות.

יעקב מרגי: זה לא מפורט פה.

תומר רוזנר: מפורט מאוד.

תומר רוזנר: תראה את סעיף 2כח, שאומר ככה ברישה: לשם פיקוח על ביצוע הוראות חוק זה, רשאי מפקח לעשות א', ב', ג'.

תומר רוזנר: מפקח הוא לא כמו שוטר, שיש לו הרבה מאוד סמכויות.

תומר רוזנר: למפקח יש מעט סמכויות שמופיעות פה.

תומר רוזנר: אחת הסמכויות היא להיכנס ופסקה 5, גם לקחת תעודה שלא בתוקף.

יהושע ישי: בסעיף אחר קודם היה מובן שגם משגיח, במקרה והוא מוצא ליקוי שאי אפשר להשאיר את התעודה, הוא רשאי להוריד אותה.

לירון אדלר: הוא יכול להתלות את תוקף התעודה או לבטל אותה.

תומר רוזנר: מה השאלה?

יהושע ישי: מה שאמרת עכשיו נוגע למפקח של הממונה.

תומר רוזנר: רק של הממונה.

יהושע ישי: אבל אם יש עבירה, וצריך להסיר את הכשרות מהרגע להרגע, המשגיח רשאי לעשות את זה.

תומר רוזנר: אם הוא מסכים לתת, אין בעיה.

יוליה מלינובסקי: לירון, תמשיכי, בבקשה.

לירון אדלר: סעיף 2לא.

לירון אדלר: מנגנון לבירור תלונות.

יוליה מלינובסקי: אם אתם זוכרים, בדיון הקודם עלה הנושא הזה.

יוליה מלינובסקי: הממשלה התלבטה לגבי הסעיף הזה, וכל חברי הכנסת אמרו שהמנגנון הזה מאוד חשוב, כי הוא נותן שקיפות וכתובת גם לציבור וגם למשגיחים.

יוליה מלינובסקי: בעצם, זה משהו מאוד מוסדר.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה נשאר לפי בקשתם של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: איפה יושב המוסד לבוררות?

לירון אדלר: זאת לא בוררות.

יוליה מלינובסקי: איזה בוררות?

יוליה מלינובסקי: זאת לא בוררות?

יעקב מרגי: הבאתי מושג מושאל מההסתדרות, משהו של גוף עליון, סמכותי.

יוליה מלינובסקי: איך אתה מגיש תלונה לממונה?

יעקב מרגי: זה מחמיא לי, שאת מתייחסת לדברים שלי.

יעקב מרגי: אם יש תלונה, שזה לא יהיה סתם.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה שנסמיך את מועצת הרבנות הראשית לברר תלונות?

יעקב מרגי: אני לא יודע.

יעקב מרגי: אני הבנתי שמה שהיבואנים יבקשו – הם יקבלו; מה שגופים כאלה ואחרים יבקשו – יקבלו.

יעקב מרגי: מועצות דתיות לא יקבלו, ולכן אני לא מבקש.

יעקב מרגי: תומר, אני אומר לך שאם כבר קובעים, צריך לפרט איך זה יעבוד.

יוליה מלינובסקי: קראנו את כל הפרק הזה שלשום.

יוליה מלינובסקי: הוספנו שגם על מועצה דתית מוסמכת ובעל תפקיד אפשר גם להתלונן.

יעקב מרגי: גם היום אפשר להתלונן.

יוליה מלינובסקי: אבל בסעיף הזה היה כתוב רק תאגיד, ועכשיו הוספנו את גם מועצה דתית מוסמכת.

אבי מעוז: בעמוד 43, 2לא(ב): השר יקבע הוראות לעניין אופן קבלת התלונות ובירורן.

אבי מעוז: מה יקרה אם הוא לא יקבע?

אבי מעוז: יהיו תלונות, או שאי אפשר יהיה להגיש תלונה?

תומר רוזנר: אפשר יהיה להגיש תלונה.

תומר רוזנר: התקנות האלה לא הכרחיות, אבל כדי שזה יהיה בצורה מסודרת וברורה, ייקבעו התקנות.

מוני מעתוק: עדיין יש אפשרות להגיש תלונות.

יוליה מלינובסקי: גם בלי קביעת השר אפשר להגיש תלונה, אבל כשהשר יקבע תקנות, התהליך יהיה הרבה יותר מסודר.

אבי מעוז: בלי שהשר יקבע, צריכה להיות מגרסה אצל הממונה בבית הבוררות, כדי שהוא יספיק לגרוס את כל התלונות.

יוליה מלינובסקי: למה?

יעקב מרגי: שלא יתמודד לתפקיד בכיר יותר.

אבי מעוז: אם השר לא יקבע, הוא יקבל תלונות ויגרוס אותן.

רותם רייבי: << דובר >> אני רק מזכירה שעמדת משרד המשפטים היא שיש את הסמכות הטבועה להגיש תלונות, גם מבלי שזה כתוב מפורשות.

יוליה מלינובסקי: כלומר, זה משהו שהוועדה הכניסה אקסטרה.

רותם רייבי: כן, בדיוק.

רותם רייבי: זה אקסטרה.

יוליה מלינובסקי: משרד המשפטים חשב שזה בכלל לא צריך להיות.

יעקב מרגי: יוליה, אני הולך לתת לך פרס ישראל על כל מה שהוועדה הוסיפה בפרו בונו.

יוליה מלינובסקי: לא אתה הוספת, אני הוספתי.

יעקב מרגי: את אומרת כל פעם: הוועדה הכניסה, הוועדה הכניסה.

יעקב מרגי: כאילו את עושה טובה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: למי?

יעקב מרגי: פרס ישראל מגיע לך.

יוליה מלינובסקי: יעקב, התעקשנו על זה כוועדה.

יוליה מלינובסקי: משרד המשפטים לא רצה.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לנו.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יוליה מלינובסקי: בשביל זה אנחנו יושבים פה.

עמיחי פילבר: בתור אחד שקיבל לא מעט תלונות כשישבתי במשרד הדתות, בעל עסק שולח ווטסאפ - - - חבל לעשות פה ביורוקרטיה, כאילו אם הוא לא יעמוד בכללים שיקבעו לו, התלונה לא תתברר.

עמיחי פילבר: הוא יודע להגיש תלונה.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה שישלחו תלונות בווטסאפ לממונה?

עמיחי פילבר: לא אכפת לי - - -

יוליה מלינובסקי: לא, אנחנו לא שם.

יוליה מלינובסקי: אנחנו עושים הסדרה וקובעים תפקיד בעל שיעור מאוד גבוה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו רוצים שזה יתנהל בצורה מסודרת.

עמיחי פילבר: תקבעי דרך המייל, שיהיה באתר.

יוליה מלינובסקי: ברור שזה דרך מייל.

יוליה מלינובסקי: היום כבר לא שולחים מכתבים.

עמיחי פילבר: לא לסבך את זה יותר מדי, כי אז בעלי עסקים לא יתפנו לזה.

יוליה מלינובסקי: הייתי צריכה ללכת לפי משרד המשפטים, ולא להכניס את זה בכלל.

יוליה מלינובסקי: יש דרך רגילה, שבה אתה מגיש תלונה וזהו.

יוליה מלינובסקי: היינו מוציאים את זה מהחוק וכולם היו מרוצים.

יוליה מלינובסקי: עכשיו לכולם יש מה להגיד פתאום.

יוליה מלינובסקי: ממשיכים.

לירון אדלר: בעמוד 44 יש תיקון של הפניה לסעיף 2ז1.

הראל גולדברג: גברתי, ברשותכם הערה לסעיף 7א, בתחילת עמוד 45 למעלה.

הראל גולדברג: הסב את תשומת ליבי הרב רפאלי יוחאי, ודיברנו על כך עם תומר.

הראל גולדברג: אנחנו מבקשים את אישור הוועדה.

הראל גולדברג: פרוצדורה שיבואן צריך לעמוד בה לצורך יבוא: 1.

הראל גולדברג: המצרך קיבל תעודת הכשר.

הראל גולדברג: 2.

הראל גולדברג: הגוף נותן ההכשר דיווח לממונה על מתן תעודת הכשר למצרך.

הראל גולדברג: חשוב לציין שהדיווח הזה נדרש רק כשהוא הולך במסלול הירוק, ולא במסלול האדום המסורתי.

יוליה מלינובסקי: רגע, אני רוצה להבין את זה.

תומר רוזנר: מי שהולך במסלול של הרבנות לא עובר דרך - - -

יוליה מלינובסקי: חברים נציגי הממשלה, אתם מבינים על מה מדובר פה, או שנרדמתם בשמירה?

הראל גולדברג: המסלול הרגיל הוא מסלול שבו יבואן מגיש בקשה לרבנות, ומבקש מהרבנות תעודת הכשר, כשמסתמכים על קביעה של גוף בחוץ לארץ.

הראל גולדברג: עכשיו הולך להיות מסלול חדש, מסלול נוסף.

הראל גולדברג: לצד המסלול הרגיל יש עוד מסלול, שבו אם גוף פנה לגוף נותן הכשר ישראלי, הוא יכול להביא את המוצר ארצה – גם לא לעבור דרך הרבנות הראשית – אבל זה בתנאי שהגוף הישראלי מסר דיווח בדרך דיגיטלית לרבנות שבעה ימים לפני הכוונה לשווק את המוצר.

הראל גולדברג: הדיווח הוא על כך שהמוצר כשר עם תעודת הכשר.

הראל גולדברג: דרך אגב, הגוף הישראלי לא יוכל לעבור יותר בדרך הרגילה.

הראל גולדברג: זה מה שאנחנו מבקשים.

תומר רוזנר: לא הבנתי את האמירה הזאת.

תומר רוזנר: זאת אמירה שקצת מדאיגה אותי.

יעקב מרגי: היא הדאיגה אותי.

הראל גולדברג: עמוד 45, בסעיף (2) צריך להכניס שחובת הדיווח קיימת, רק כאשר הגוף נותן ההכשר הוא זה שסיפק את השירות.

הראל גולדברג: כאשר הולכים במסלול הרגיל, אין צורך בדיווח.

מוני מעתוק: בסעיף (2) כתוב שהגוף נותן הכשר דיווח.

לירון אדלר: פסקה (2) חלה על מצרך מיובא, שמקבל תעודת הכשר מגוף נותן הכשר, ולא מהרבנות.

לירון אדלר: אם הוא מקבל הכשר מהרבנות, הוא לא צריך לדווח.

יעקב מרגי: למי הוא ידווח?

יעקב מרגי: לזה שאיתו הוא מתעסק?

יעקב מרגי: בוודאי זה מיותר.

יוליה מלינובסקי: למה בכלל צריך להבהיר את זה?

יעקב מרגי: הוא מקבל אישור מהרבנות, הוא ידווח לה?

תומר רוזנר: הוא לא מקבל אישור מהרבנות.

יוליה מלינובסקי: בטח שהוא מקבל.

יעקב מרגי: במסלול השני הוא מקבל אישור.

תומר רוזנר: לא.

לירון אדלר: במסלול השני הגוף נותן הכשר מדווח לרבנות.

הראל גולדברג: גברתי, יש מסלול אדום ומסלול ירוק.

יוליה מלינובסקי: אני לא מבינה במסלולים אדום וירוק.

מוני מעתוק: יוליה, רק צריך לוודא שבמסלול הרגיל לא צריך לדווח לרבנות.

תומר רוזנר: רק דקה.

תומר רוזנר: אמרתם שיש לכם כבר מערכת כזאת.

הראל גולדברג: אמרתי שבימים הקרובים אנחנו מתחילים פיילוט.

תומר רוזנר: איך זה עובד היום מבחינת היבואן?

הראל גולדברג: יבואן מגיש בקשה לרבנות דרך מערכת ממוחשבת.

תומר רוזנר: אין מערכת.

הראל גולדברג: יש מערכת.

הראל גולדברג: רק רגע, היבואן מגיש בקשה דרך מערכת ממוחשבת, וגוף נותן ההכשר לא שותף למערכת.

תומר רוזנר: במסלול הקיים היום לא קיים גוף נותן הכשר.

תומר רוזנר: תתאר איך זה עובד היום.

הראל גולדברג: יבואן מגיש בקשה דרך המערכת הממוחשבת, מצרף אישורים שהוא קיבל מהגוף המוכר מטעם הרבנות, המחלקה בודקת, ואם יש לה שאלות היא פונה לגוף.

הראל גולדברג: אם הכול נראה לה בסדר, היא מנפיקה תעודת הכשר ישראלית ליבואן, שהמוצר כשר, ואז נכתב עליו: באישור הרבנות הראשית לישראל.

הראל גולדברג: ההצעה יוצרת מסלול חדש, שאומר: אפשרות להביא מוצר ארצה ככשר, גם בלי שהוא קיבל תעודת הכשר מהרבנות הראשית, אלא רק מגוף נותן הכשר ישראלי.

הראל גולדברג: צריך לדייק בסעיף (2), ולומר שזה רק לעניין מוצר שקיבל תעודה מגוף נותן הכשר לפי חוק זה.

הראל גולדברג: זה הכול.

תומר רוזנר: ברישה של סעיף 7א מדובר על כל יבואן.

הראל גולדברג: נכון, כי כל יבואן מביא לנו אישורים לא מגופים נותני הכשר, כהגדרתם בחוק, אלא מגופים שהרבנות מסתמכת עליהם, וזאת לא ההגדרה שלהם.

יוליה מלינובסקי: אז אני לא רואה צורך לתקן משהו.

יוליה מלינובסקי: בוא נעשה הבנת הנקרא: יבואן לא ישווק בישראל מצרך מיובא תוך הצגתו ככשר, אלא אם כן מתקיימים לגבי המצרך תנאים אלה: 1.

יוליה מלינובסקי: המצרך קיבל תעודת הכשר.

יעקב מרגי: ממי?

הראל גולדברג: שתי אפשרויות: או שהוא קיבל את זה מהרבנות הראשית, ואז סעיף (2): הגוף נותן הכשר דיווח לממונה על מתן תעודת הכשר – לא יחול.

הראל גולדברג: פשוט צריך לכתוב שזה חל רק במקרים שבהם, מי שנתן לו את התעודה זה לא הרבנות הראשית לישראל, אלא גוף נותן הכשר.

מוני מעתוק: ב-7א2 כתוב שהגוף נותן הכשר דיווח לממונה.

מוני מעתוק: ברור שרק גוף נותן הכשר מדווח לממונה.

יוליה מלינובסקי: גוף נותן הכשר דיווח לממונה על מתן תעודת כשרות למצרך בהתאם להוראות.

יוליה מלינובסקי: אם יבואן דיווח על מוצר שהוא כשר, ולא קיבל אישור מהרבנות, זאת הונאה בכשרות.

יוליה מלינובסקי: מספיק לכתוב שמצרך קיבל תעודת הכשר.

יעקב מרגי: אבל כתוב שגם גוף נותן הכשר רשאי לתת לו תעודה.

הראל גולדברג: גברתי, כתוב פה שהיבואן יכול לשווק את המוצר ככשר, כשמתקיימים רק שני תנאים ביחד: 1.

הראל גולדברג: יש לו תעודת הכשר.

הראל גולדברג: 2.

הראל גולדברג: שהגוף דיווח לרבנות בדרך דיגיטלית.

הראל גולדברג: אבל אם זה יבואן שהולך לפי המסלול הרגיל, הישן והוותיק, במקרה כזה, גוף נותן הכשר לא מדווח לרבנות שום דבר.

הראל גולדברג: אנחנו לא רוצים את הדיווח הזה, ולכן צריך להדגיש בסעיף (2) - - -

יעקב מרגי: שלא תהיה כפילות.

מוני מעתוק: אני רוצה לעזור.

מוני מעתוק: סעיף 5 קובע מי נותן תעודת הכשר למצרך מיובא.

מוני מעתוק: אופציה אחת – גוף נותן הכשר; אופציה שנייה – מועצת הרבנות הראשית.

מוני מעתוק: הראל אומר שכאשר מדובר על גוף נותן הכשר, אין שאלה והסעיף הנוכחי אומר שגוף נותן הכשר צריך לדווח.

מוני מעתוק: כשמדובר על מועצת הרבנות הראשית שמסתמכת על רב או על תאגיד מחוץ לישראל, היא לא צריכה לדווח.

מוני מעתוק: צריך להיות ברור שהסעיף הזה לא חל עליה.

יעקב מרגי: תומר, בסעיף 7א1 כתוב: המצרך קיבל תעודת הכשר.

יעקב מרגי: ממי?

תומר רוזנר: מה שאמר כאן מנכ"ל המשרד לשירותי דת.

תומר רוזנר: בסעיף 2 לחוק כתוב מי נותן תעודת הכשר למוצרים מיובאים, למעט בשר.

תומר רוזנר: לגבי בשר מיובא, זה תמיד הרבנות הראשית.

תומר רוזנר: לגבי מה שהוא לא בשר, כתוב: או תאגיד נותן הכשר ישראלי, או הרבנות הראשית, שיכולה להסתמך על תאגיד בחו"ל או על רב בחו"ל.

יעקב מרגי: הראל רוצה למנוע צורך בדיווח, מגוף שממילא יש לו אישור של הרבנות הראשית.

הראל גולדברג: או שיבואן לקח שירותים מגוף שבכלל לא קיים.

יוליה מלינובסקי: איך אנחנו עושים את זה?

יוליה מלינובסקי: לא הבנתי.

יוליה מלינובסקי: תומר, תעזור לי, בבקשה.

תומר רוזנר: אני לרשותך.

לירון אדלר: בפסקה 2, להבהיר שזה לעניין מצרך מיובא שמקבל תעודת הכשר מגוף נותן הכשר.

לירון אדלר: הגוף נותן ההכשר דיווח לממונה על מתן תעודת הכשר למצרך, בהתאם להוראות סעיף 2ג(3), שבעה ימים לפני מועד תחילת השיווק בישראל.

יוליה מלינובסקי: איפה ההתחלה?

יוליה מלינובסקי: לא הבנתי.

לירון אדלר: בפסקה 2 יש שני תנאים: מצרך שקיבל תעודת הכשר.

לירון אדלר: התנאי השני חל רק לגבי מצרך מיובא, שמקבל תעודת הכשר מגוף נותן הכשר.

לירון אדלר: אנחנו נכתוב שהתנאי השני הוא רק לעניין - - -

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להבין איך זה יהיה כתוב.

תומר רוזנר: ברישה.

לירון אדלר: אני מקריאה.

לירון אדלר: בפסקה 2 יהיה כתוב: לעניין מצרך מיובא, שמקבל תעודת הכשר מגוף נותן הכשר – הגוף נותן הכשר דיווח לממונה על מתן תעודת ההכשר למצרך, בהתאם להוראות.

לירון אדלר: זאת אומרת, סעיף 2 חל רק לעניין מצרך מיובא, שקיבל תעודת הכשר מגוף נותן הכשר.

לירון אדלר: עוד תיקון קטן ברישה של הסעיף.

לירון אדלר: אנחנו רוצים להבהיר, שהוא לא ישווק בישראל מצרך מיובא תוך הצגתו בכתב ככשר.

לירון אדלר: זה כמו שכתוב בכל החוק.

יוליה מלינובסקי: התיקון הזה בא בסעיף 7א2.

לירון אדלר: נכון.

לירון אדלר: אבל הצגתו בכתב ברישה של הסעיף.

תומר רוזנר: את המילה "בכתב" אנחנו מוסיפים בהתחלה.

לירון אדלר: תוך הצגתו בכתב ככשר.

יוליה מלינובסקי: מה יהיה כתוב ברישה של סעיף 7א2?

לירון אדלר: לעניין מצרך מיובא, שמקבל תעודת הכשר מגוף נותן הכשר – הגוף נותן הכשר דיווח לממונה וכולי.

לירון אדלר: 7ב.

לירון אדלר: איסור הונאה.

לירון אדלר: הוספנו מועצה דתית מוסמכת.

יוליה מלינובסקי: שוב אותו תיקון שרץ איתנו לאורך כל החוק.

לירון אדלר: גם ב-(ב).

לירון אדלר: אלא אם כן יש בידיו רישיון מהממונה או כתב הסמכה מהשר כמועצה דתית מוסמכת.

לירון אדלר: בסעיף 9, במקום ציון שמו של נותן תעודת הכשר שיש בחוק הקיים, מחליפים את זה לסמלי הכשרות.

לירון אדלר: אנחנו רוצים להבהיר שהמצב הקיים נשאר לגבי תעודת הכשר בצה"ל ולגבי יבוא, שנשאר בידי הרבנות הראשית.

לירון אדלר: לכן נוסיף פה את המשפט שאומר:

לירון אדלר: או לעניין תעודת הכשר שניתנה לפי סעיף 2(א)(1),2(א)(א) ו-(3) בציון שמו של נותן תעודת ההכשר.

יוליה מלינובסקי: תסבירי את זה.

לירון אדלר: בסעיף 9, אנחנו מחליפים את הסעיף הקיים, ואומרים שבסעיף (א), במקום ציון שמו של נותן תעודת ההכשר, יבוא: את סמלי הכשרות שנקבעו בתעודת ההכשר.

לירון אדלר: החוק הרגיל בסעיף 9(א) אומר: יצרן או יבואן של מצרך, שנושא עליו ציון שהוא כשר, לא ימכור את המצרך ולא יציעו למכירה, אלא אם כן המצרך נושא עליו את ציון שמו של נותן תעודת ההכשר.

לירון אדלר: בחוק החדש, אנחנו מחליפים את זה, כך שבמקום ציון שמו של נותן תעודת ההכשר, יהיה כתוב: סמלי כשרות.

לירון אדלר: בצה"ל ובמוצרים שנשארים אצל הרבנות הראשית, זאת אומרת בשר מיובא וכולי, שם המילים הן לא סמלי כשרות, כי זה לא לפי התקן.

יוליה מלינובסקי: מדובר בעצם בבשר.

לירון אדלר: בשר, צה"ל והמצרכים.

יעקב מרגי: הם דרשו את זה או יש רציונל כלשהו?

תומר רוזנר: אני רוצה לוודא עם הממשלה, שהוסיפה את סעיף 7א לגבי היבוא.

תומר רוזנר: האם צה"ל מייבא מוצרים לעצמו, ואם כן, האם הוא עובר דרך הרבנות?

תומר רוזנר: איך הוא עובד?

הראל גולדברג: לא ידוע לי.

תומר רוזנר: כדאי לברר, כדי שלא תצא מכאן תקלה.

הראל גולדברג: להערכתי, צה"ל לא מייבא דברים.

תומר רוזנר: אם רוצים שהם לא יחולו, במקרה של הסעיף הספציפי הזה, צריך להגיד את זה במפורש.

רפאל יוחאי: גברתי, למיטב ידיעתי, הצבא משתמש היום ביבוא בשר תחת השגחת הרבנות הראשית.

תומר רוזנר: אנחנו לא מדברים על בשר.

הראל גולדברג: יבוא רגיל – הוא מייבא מוצרים בעצמו מחו"ל?

תומר רוזנר: או ישירות למחסניו, למשל מכספי סיוע וכולי.

תומר רוזנר: כדאי לברר בהפסקה שתהיה עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אני לא מתכוונת לעשות הפסקה.

תומר רוזנר: כדאי לברר.

יוליה מלינובסקי: תצאו עכשיו בדחיפות לבירור הזה, כדי שלא יתברר לנו תוך כדי עבודה, שאנחנו גורמים נזק לצבא.

יוליה מלינובסקי: תומר, אנחנו שמים את סעיף 9 בצד?

לירון אדלר: לא.

לירון אדלר: סעיף 9 נכון בכל מקרה.

יוליה מלינובסקי: סעיף 7א.

לירון אדלר: עמוד 46 – פעולה של הממונה כלפי בית עסק מפר.

לירון אדלר: בסעיף (א) ובפסקה (1) הוספנו את המועצה הדתית המוסמכת.

לירון אדלר: נוסף סעיף קטן (א1).

לירון אדלר: מצא הממונה כי הפרה של עוסק כאמו בסעיף קטן (א) היא הפרה חוזרת ונשנית, או שנעשתה בנסיבות מחמירות, והחליט הממונה עקב כך להורות לגוף נותן ההכשר או מועצה דתית מוסמכת על שלילת התעודה, או לשלול אותה מהעוסק, או שנשללה מאותו עוסק תעודת הכשר לפי סעיף קטין (א) בנסיבות כאמור, רשאי הוא להורות כי לא תינתן תעודת הכשר לאותו עוסק לתקופה שקבע, ושלא תעלה על שישה חודשים.

לירון אדלר: והכול בנסיבות ובתנאים שייקבעו על ידי השר.

תומר רוזנר: ולאחר שנתן לו הזדמנות להשמיע - - -

יוליה מלינובסקי: מטעם מי?

רפאל יוחאי: יש תשובה מהצבא.

יעקב מרגי: תגיד מה שאלת ומה התשובה.

רפאל יוחאי: שאלתי האם הצבא מייבא בעצמו מזון, בין בשר ובין פרודוקטים, והאם הוא תחת הכשר שלו?

רפאל יוחאי: שאלתי את ראש מדור כשרות בצה"ל, הרב אלעד כהן, והתשובה הייתה שבעבר הרחוק הייתה מציאות כזאת.

רפאל יוחאי: היום הם מקפידים לקנות מיבואנים, שיש להם אישור הרבנות הראשית לישראל.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת שאין לנו בעיה עם צה"ל?

רפאל יוחאי: לא.

רפאל יוחאי: אין מציאות כזאת היום.

יעקב מרגי: נראה לכם שצה"ל יקים מנגנון כזה?

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא יודעים.

יוליה מלינובסקי: הוא אומר שהיה, והשאלה הייתה לא סתם.

ינון אזולאי: נאמר בערוץ 7 שחברי הכנסת מש"ס לא בקיאים בחומר.

ינון אזולאי: אני רוצה את ההתייחסות של היושבת-ראש, אם זה נכון או לא נכון, ואם יש מילה טובה על יעקב מרגי.

יוליה מלינובסקי: אתה סתם מתפרץ למשהו שלא שייך.

יעקב מרגי: תומר, תראה איזו סיעה.

יעקב מרגי: הוא בא לתבוע את עלבוני.

יעקב מרגי: ערוץ 7 הוא משרתם של אדונים.

יוליה מלינובסקי: הייתה אי הבנה מוחלטת.

יוליה מלינובסקי: ינון, הכול בסדר.

יוליה מלינובסקי: זה פרסום מטעה.

יהודה גוטמן: לגבי סעיף א1, וזה מופנה לרפי יוחאי ואולי לאנשי הרבנות.

יהודה גוטמן: אין התייחסות למקרים שבהם בעל העסק יפעיל מחדש את העסק תחת שם אחר, או תאגיד חדש.

יהודה גוטמן: מה שנקרא בלשון עבריינית קוף.

יהודה גוטמן: צריך לאסור גם את חליפיו המשוערים לדעת הממונה.

יהודה גוטמן: שנית, הסעיף הזה מתייחס רק לממונה שהסיר את הכשרות.

יהודה גוטמן: אין התייחסות למקרים שבהם גוף הכשרות עצמו או מועצה דתית הסירו את הכשרות, ולא הממונה.

יהודה גוטמן: שלישית, צריך להוסיף שמחלקת הונאה בכשרות יכולה לפנות לממונה, לאסור החזרת כשרות ולא רק "מצא הממונה".

יהודה גוטמן: רביעית, איפה יפרסמו את הסרת הכשרות ואיסור לתת כשרות חדשה לכל הגופים, לאותו אדם שהפר את הכשרות?

יהודה גוטמן: חמישית, לגבי שישה חודשים.

יהודה גוטמן: העונש המקסימלי הוא שישה חודשים, ובהפרה חמורה כמו האכלת טרפות במזיד, שישה חודשים נשמע מעט מאוד.

יהודה גוטמן: גם יום כיפור יש פעם אחת בשנה.

תומר רוזנר: זה לא עונש.

יוליה מלינובסקי: הבנתי מאיפה מקלב מביא לנו את כל הדברים.

יוליה מלינובסקי: לא רק פה אלא בכלל.

יוליה מלינובסקי: צריך לקחת ממנו את העוזר.

יוליה מלינובסקי: השאלות מעניינות.

יוליה מלינובסקי: מי עונה עליהן?

יוליה מלינובסקי: רפי, תענה.

רפאל יוחאי: על מה שכתוב בחוק, כדאי לשאול את המשפטנים.

יעקב מרגי: אם הסירו לי את התעודה, והקמתי עסק חדש.

יוליה מלינובסקי: בודקים אותו כעסק חדש.

יוליה מלינובסקי: זה כמו שקורה היום בשוק, ואין מה לעשות עם זה.

יוליה מלינובסקי: אתה רואה את זה בכמויות.

יוליה מלינובסקי: נכון, יעקב?

יעקב מרגי: אני כל היום בכנסת, אני לא יודע איך נראה הרחוב.

יהודה גוטמן: הפלאפל נשאר באותו מקום, באותו רחוב, ושינה את השם שלו.

יוליה מלינובסקי: זה קורה בכל מקום, לצערי הרב.

יהודה גוטמן: השאלה השנייה הייתה מה קורה במקרה שלא הממונה הסיר את הכשרות, אלא גוף הכשרות או המועצה הדתית.

יהודה גוטמן: למוחרת מגיע גוף כשרות אחר, וייתן לו הכשר.

יהודה גוטמן: לפחות שלממונה תהיה סמכות.

הראל גולדברג: לא, זה הסעיף.

הראל גולדברג: הסעיף הוא לא רק שהממונה מסיר את התעודה; הסעיף אומר שהממונה שולל לו את היכולת לפנות לגוף - - -

יהודה גוטמן: מצא הממונה כי הפרה של עוסק - - - והחליט הממונה עקב כך להורות לגוף נותן הכשר על שלילת התעודה.

יהודה גוטמן: אבל אם הגוף שלל את התעודה כבר לפני כן?

אבי מעוז: באופן וולונטרי הוא שלל לעצמו את התעודה?

הראל גולדברג: לא.

הראל גולדברג: כתוב בהמשך: רשאי הוא להורות כי לא תינתן תעודת הכשר לאותו עוסק לתקופה שקבע.

הראל גולדברג: תומר, אני צודק?

תומר רוזנר: אני מניח שכן.

יהודה גוטמן: אבל זה רק אם הוא עצמו הסיר את ההכשר.

לירון אדלר: הוא צריך להודיע לממונה כשהוא מתלה תעודה.

יהודה גוטמן: הממונה לא יכול להסיר את הכשרות אחרי שבד"ץ הסיר את הכשרות.

לירון אדלר: אבל הממונה צריך להתערב רק כשאף אחד לא עשה משהו.

יהודה גוטמן: הבד"ץ הסיר לו את הכשרות.

יהודה גוטמן: לממונה יש סנקציה להגיד, שהוא לא יקבל כשרות מאף אחד לשישה חודשים?

הראל גולדברג: כן.

הראל גולדברג: סעיף קטן (א)(1) מתייחס לשני אירועים: או שהממונה שלל בעצמו, או שהגוף נותן ההכשר שלל.

הראל גולדברג: בשני מקרים כאלה, אם הממונה מגלה שמדובר בהפרה חוזרת ונשנית, הוא יכול לומר שאותו עוסק לא יבוא למוחרת לגוף אחר ויקבל ממנו תעודת הכשר.

הראל גולדברג: הוא חוסם אותו.

רוני מר: כתוב פה כך: אם החליט הממונה עקב כך, להורות לגוף נותן הכשר או למועצה דתית מוסמכת לשלול את התעודה ולשלול אותה בעצמו מהעוסק - - - יש שתי חלופות.

יהודה גוטמן: זה אם הוא הורה להם להסיר אותה.

יהודה גוטמן: אני מדבר על מקרה שבו הגוף עצמו הסיר את הכשרות.

יהודה גוטמן: האם הממונה יכול להסיר אחרי הסרה, נכון?

רעות בינג: הוא מדבר על כך שהגוף עצמו לא עשה את זה מכוח זה שהממונה הורה לו, אלא הוא בעצמו.

יעקב מרגי: הוא צופה פני עתיד.

לירון אדלר: אפשר להוסיף: אם גוף נותן הכשר שלל, אבל יש שם נסיבות חוזרות ונשנות, גם אז הוא יוכל להורות.

יהודה גוטמן: לזאת הכוונה, אבל לדעתי צריך להבהיר את הנוסח כדי שזה יהיה ברור.

יוליה מלינובסקי: למה הכוונה?

יוליה מלינובסקי: יכול להיות שאני אסמיך את הלשכה המשפטית לנסח את זה.

יוליה מלינובסקי: תסבירו למה הכוונה בסעיף הזה, כי יכול להיות שיש פה נוסח לא מוצלח.

יהודה גוטמן: יש כאן מקרה של הפרת כשרות, גברתי, שבעקבותיה מסירים את תעודת ההכשר.

יהודה גוטמן: יש שתי אפשרויות להסרת תעודת הכשר: או שהגוף עצמו הסיר את תעודת ההכשר, או שהממונה מסיר את תעודת ההכשר, אחרי שהגוף לא עשה את זה.

יהודה גוטמן: כשהממונה מגלה שמדובר בהפרה חוזרת ונשנית, כלומר הייתה לפני כן היסטוריה, הוא יכול לומר לכל הגופים נותני ההכשר: העוסק הזה לא מקבל תעודת הכשר בחצי השנה הקרובה מאף אחד מכם.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יוליה מלינובסקי: זאת המשמעות.

יוליה מלינובסקי: אתם יכולים לנסח את זה, בבקשה?

יוליה מלינובסקי: כדי שנחזור לסעיף הזה בניסוח מדויק יותר.

רעות בינג: כן.

רעות בינג: אנחנו ננסח את זה ככה שיהיה ברור, שכאשר יש הפרה חוזרת ונשנית, שנעשתה בנסיבות מחמירות, גם במצב שבו הורה הממונה לגוף נותן הכשר - - -

יהודה גוטמן: לא, לא, סליחה.

יהודה גוטמן: חוזרת ונשנית או בנסיבות מחמירות.

רעות בינג: כן.

רעות בינג: בנסיבות שכתובות ברישה של הסעיף, גם במצב שבו הורה הממונה לגוף נותן ההכשר, גם במצב שבו הממונה שלל בעצמו, וגם במצב שבו הגוף נותן ההכשר שלל בעצמו, הממונה יוכל להחליט שלא תינתן תעודת הכשר לאותו עוסק לתקופה שלא תעלה על שישה חודשים.

הראל גולדברג: אני חייב להגיד לך, מר גוטמן, שגם בעררים שמועצת הרבנות הראשית לישראל מטפלת בהם היום, לפעמים מתקבלת החלטה של השעיית תעודה למשך חצי שנה.

תומר רוזנר: זה סעיף שהתבקש על ידי הממשלה.

תומר רוזנר: חשתי אי נוחות עם הסעיף הזה, כי הוא יוצר סנקציה די חמורה.

תומר רוזנר: הייתי מבקש להוסיף, לפחות לגבי הפרה חוזרת ונשנית, שזה לא ייעשה אלא לאחר שניתנה התראה לעוסק, והוא לא תיקן את דרכיו.

יעקב מרגי: על ידי הממונה?

יעקב מרגי: אתה לא סומך על הממונה?

יעקב מרגי: זה לא הגוף נותן ההכשר.

מוני מעתוק: זה נאמר לו ונאמר לו.

תומר רוזנר: לא, זה לא כתוב.

יוליה מלינובסקי: באיזו תקופה?

יוליה מלינובסקי: בעשר השנים האחרונות או שנקבע שלוש שנים?

יוליה מלינובסקי: איך אנחנו סופרים?

יוליה מלינובסקי: אתם זוכרים שבסעיפים הקודמים היו שלוש שנים, ואחר כך זה מתייתר.

יוליה מלינובסקי: מה התקופה פה?

הראל גולדברג: גברתי, אני חושב שזה מאוד תלוי מה בדיוק ההפרה בכל פעם.

הראל גולדברג: אני הייתי מציע להשאיר את זה לשיקול דעת.

משה טור פז: אני מסכים.

משה טור פז: בעיניי, היכולת להשעות עם תקופת אצבע שמנויה בחוק, יש בה כוח רב.

משה טור פז: העובדה שאחרי שישה חודשים צריך להתחיל להיכנס לתקופה של רישוי ובחינה, היא חזקה מאוד ומתאימה מאוד למה שאנחנו מנסים לעשות פה.

יוליה מלינובסקי: אתם מסכימים עם זה?

יעקב מרגי: הרי זה לא יינתן עם אצבע קלה על ההדק.

יוליה מלינובסקי: נכון.

יוליה מלינובסקי: זה מקרה קיצון.

יעקב מרגי: העסק מועד, וכנראה הוא לא מצליח להתרומם בלי שהוא מזייף.

יוליה מלינובסקי: אם אתם מסכימים עם זה, אני מסמיכה את היועצים המשפטיים לנסח את זה לפי רוח הדברים.

תומר רוזנר: מה לגבי ההתראה?

יוליה מלינובסקי: יש פה בקשה מטעם הלשכה המשפטית, שלפני שמתקבלת החלטה - - -

תומר רוזנר: לא, להפך.

תומר רוזנר: שהדבר הזה לא ייכנס לפעולה, אם אחרי שהוא הפר פעם או שתיים, נותנים לו התראה שיתקן את דרכיו.

תומר רוזנר: אם הוא לא עשה את זה, רק אז אפשר יהיה לעשות את הפעולה הזאת.

יוליה מלינובסקי: כמה התראות?

תומר רוזנר: התראה אחת.

תומר רוזנר: לא צריך יותר מאחת.

יוליה מלינובסקי: מה אומרת הממשלה?

יוליה מלינובסקי: זאת הזדמנות לתקן.

הראל גולדברג: אני לא שולל ברמה העקרונית.

הראל גולדברג: אני רק אומר, שיכול להיות שבפעם הראשונה ההפרה הייתה יחסית קלה, עד כמה שאפשר להגיד בכשרות הפרה קלה, ואז לא שללו לו.

הראל גולדברג: בפעם השנייה, זה כבר בנסיבות מחמירות, ואז היא כשלעצמה מצדיקה את אי חידוש התעודה בלי קשר לפעם הראשונה.

תומר רוזנר: אני מדבר על חוזרת ונשנית.

הראל גולדברג: תומר, אתה מוביל לכך שאחרי הפרה ראשונה, הממונה יצטרך לדאוג לכך שתישלח לו התראה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא חושבים שזה הכרחי.

יוליה מלינובסקי: לא צריך.

יהושע ישי: בסעיף אחר בתחילת החוק יש עניין של שלילת תעודה מעוסק, בגין הפרה פשוטה או בגין הפרה חמורה.

יהושע ישי: שאלתי גם בבוקר, כשישבנו כאן, אם אני כמועצה דתית שולל לו את התעודה, הוא יכול לפנות לגוף אחר ולקבל תעודה.

יוליה מלינובסקי: על זה אמרו לך, שבסוף החוק תהיה תשובה לזה.

יהושע ישי: הינה התשובה.

יהושע ישי: נכון.

יהושע ישי: לכן, אני אומר שתיקחו את זה ותסמיכו את זה לסעיפים הראשונים בתחילת החוק.

יהושע ישי: בהתקיים סעיף זה וזה, השלילה תהיה כזאת, שאי-אפשר שגוף אחר ייתן במקומך.

תומר רוזנר: אין צורך.

הראל גולדברג: אל תשכח שצריך לדווח לממונה על האירוע הזה.

יהושע ישי: בשביל מה לכתוב את זה כאן שוב?

יהושע ישי: אם שללת לו את התעודה לפי אותו סעיף, ואתה גם מחויב לדווח לממונה, וכן הלאה, הרי שהשלילה הזאת לא תאפשר לו לקבל תעודה ממישהו אחר.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: עצם השלילה לא מאפשרת את זה.

תומר רוזנר: זאת רק פעולה של הממונה.

תומר רוזנר: עצם שלילת התעודה על ידי גוף נותן הכשר, אין בה שום ממש.

תומר רוזנר: אם רוצים להפעיל את השלילה, רק ממונה יעשה את זה.

יהושע ישי: פה נאמר שזה ממונה או גוף כשרות.

יהושע ישי: זה מה שהבנתי מהראל.

הראל גולדברג: ההסרה על ידי הממונה, על ידי גוף הכשרות.

הראל גולדברג: אי חידוש – רק הממונה יכול להורות.

יהושע ישי: אם מועצה מוסמכת הסירה את התעודה, ודיווחה לממונה.

יהושע ישי: מה קורה?

יהושע ישי: לבית העסק אין תעודה.

יהושע ישי: הוא הולך לגוף אחר ומקבל ממנו.

תומר רוזנר: אם הממונה לא החליט כלום בעניין, הוא יכול ללכת.

תומר רוזנר: נכון.

יהושע ישי: זה רק אם הממונה יחליט?

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: בסוף יש סמכות שמחליטה גם על ביטול התעודה לשישה חודשים, וזה צריך להיות משהו מאוד חמור.

יהושע ישי: איזו סיבה יש לי להסיר?

יהושע ישי: אני אפסיד כסף ומישהו אחר ירוויח אותו.

הראל גולדברג: אתה בעצם אומר, שעילה לאי מתן תעודה על ידי גוף אחר, זה עצם שלילת התעודה בלי קשר אם זה חוזר ונשנה, או בנסיבות מחמירות?

הראל גולדברג: זה מה שאתה בעצם אומר.

תומר רוזנר: בשום פנים ואופן, בשום פנים ואופן.

יהושע ישי: לא, אני לא אומר את זה.

יוליה מלינובסקי: מיצינו את הסעיף הזה.

יוליה מלינובסקי: היו עוד שאלות?

אבי מעוז: לא קיבלנו תשובה על השאלה הראשונה ששאלנו, לגבי הקוף.

תומר רוזנר: אמרנו שזה יכול לקרות.

אבי מעוז: אפשר לשאול את הרב יוחאי אם יש כאלה מקרים?

אבי מעוז: קורים מקרים כאלה?

רפאל יוחאי: הרמת מסך – כן.

רפאל יוחאי: יש מציאות שבה אדם מחליף זהות, כדי להתחמק מהחוק.

אבי מעוז: זה תדיר?

אבי מעוז: זה לא תדיר?

יוליה מלינובסקי: אבי, אתה מכיר את זה במיליון עסקים אחרים, ולא רק בכשרות.

יוליה מלינובסקי: אתה לא יכול לתקן את העוולות שקורות בחוץ דרך החוק הזה, או להגיד שרק בכשרות לא יהיה דבר כזה.

אבי מעוז: לא, בחוק הזה.

יוליה מלינובסקי: התשובה היא שזה יכול להיות, כי החוק במדינת ישראל מאפשר דבר כזה.

אבי מעוז: אבל אם הממונה השתכנע שזה - - -

יוליה מלינובסקי: לא, אנחנו לא נתקן את דיני החברות דרך החוק הזה.

יוליה מלינובסקי: אי-אפשר.

יוליה מלינובסקי: זה כמו שאמר מרגי פעם, שלא נתקן את כל העוולות בעמותות דרך החוק הזה.

אבי מעוז: זה ודאי שלא.

יוליה מלינובסקי: אותו הדבר גם פה.

יוליה מלינובסקי: זה קורה.

יוליה מלינובסקי: יש נוכלים, גנבים ורמאים.

יעקב מרגי: כשנוח לך את משתמשת במילים שלי.

יוליה מלינובסקי: נכון.

אבי מעוז: מה קורה אם הממונה משתכנע שזה אותו אחד?

אבי מעוז: הוא יכול לשלול לו?

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: על סמך קוף?

יוליה מלינובסקי: לא.

יעקב מרגי: אם הוא יענה להגדרה שקראנו עכשיו, שזה חוזר ונשנה?

יוליה מלינובסקי: אז ישללו ממנו.

יעקב מרגי: לא ייתנו לו חצי שנה.

יהודה גוטמן: איפה מפרסמים את השלילה לשישה חודשים?

יהודה גוטמן: האם באינטרנט, או שולחים לכל גופי הכשרות שלא ייתנו לו?

הראל גולדברג: כן, בטח.

יהודה גוטמן: אז למה זה לא כתוב פה?

הראל גולדברג: זאת משמעות ההחלטה, שלא תינתן לו תעודת הכשר.

יהודה גוטמן: צריך אולי להסמיך בחוק, לפרסם את זה גם באינטרנט, וגם לכל גופי הכשרות.

יהודה גוטמן: רשימה שחורה.

יוליה מלינובסקי: איך הוא יעשה את זה, דרך אתר אינטרנט?

יוליה מלינובסקי: נשאיר את זה.

תומר רוזנר: תהיה רשימה שחורה, ויודיעו לגופים ולמועצות הדתיות המוסמכות.

תומר רוזנר: אנחנו נוסיף את זה.

לירון אדלר: עמוד 47, בסעיף 1.

אבי מעוז: סוף סוף הגענו.

אבי מעוז: עכשיו מתברר מה החוק הזה.

לירון אדלר: בפסקה 1 אנחנו מוסיפים תיקון לגבי התקנות של כללי התנהלות: ואולם, לעניין כללי התנהלות שנוגעים לשעות נוכחות משגיח כאמור, גם בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדה של הכנסת.

אבי מעוז: השתגעתם?

אבי מעוז: מה שר האוצר מבין בהלכות כשרות?

מוני מעתוק: כבר הסברתי קודם.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה עלה לפני ארבע-חמש שעות.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק אותו הדבר, ואני הסברתי את זה.

יוליה מלינובסקי: אין טעם לחזור על אותן טענות.

יוליה מלינובסקי: זה אותו הדבר.

אבי מעוז: אין פה שום כללים של התנהלות תקציבית.

אבי מעוז: התשובה שניתנה לפני כמה שעות בעניין הזה, הייתה שבגלל שיש לזה התנהלות תקציבית, בגלל שהוא משלם משכורות, אתם רוצים להכניס את שר האוצר.

יוליה מלינובסקי: אמרת בדיוק אותו הדבר גם קודם.

אבי מעוז: לא.

אבי מעוז: אנחנו מדברים פה על שעות נוכחות משגיח הכשרות בעסק, לפי סוג העוסק.

אבי מעוז: זאת תוכנית ההשגחה, והיא עניין הלכתי.

אבי מעוז: לתת לשר האוצר להיכנס בעניין ההלכתי - - -

משה טור פז: חבר'ה, מה התלהבתם משר האוצר?

משה טור פז: מדובר פה על כל הפיקוח והבקרה.

משה טור פז: ואם שר האוצר זה מישהו אחר, ברור שזה קשור.

יעקב מרגי: עניינית, אני רוצה שתקשיבי לי.

יעקב מרגי: תומר, תקשיב לי.

תומר רוזנר: כל העת אני מקשיב לך.

יעקב מרגי: לו יצויר, שבסעיף שכתבתם על תוכנית ההשגחה, הרי ידעתם שזה גם היקף השעות.

יעקב מרגי: למה שם לא הכנסתם את שר האוצר, אם באמת זאת כוונתכם, שזה משפיע על העלויות הכלכליות?

יעקב מרגי: בפרקטיקה, תומר, אתם תוקעים את כל הרפורמה הזאת.

יעקב מרגי: כשר, כשרציתי לתקן אגרה אחת, מעוותת, לא יכולתי לעשות זאת ארבע שנים, כי היה צריך את אישור שר האוצר.

יעקב מרגי: באו הפקידים ואמרו: תקשיב, יש לזה השלכות רוחב.

יעקב מרגי: תרגמו לו את זה בעשרות מיליוני שקלים, יוקר המחייה, המדדים וכן הלאה.

יעקב מרגי: ומעולם לא תיקנו את האגרה.

יעקב מרגי: תחשבו טוב טוב.

מוני מעתוק: כל מה שאתה אומר – נכון לגמרי.

יעקב מרגי: אתם כובלים את עצמכם.

מוני מעתוק: אני רוצה להסביר לך, כי אני חושב שמשהו פה לא מובן.

יעקב מרגי: עזוב את הכוונות הזדוניות שהוא מכוון אליהן, ואני מסכים איתו.

יעקב מרגי: אני מדבר עכשיו הכי ענייני.

מוני מעתוק: אני לא נכנס לכוונות.

מוני מעתוק: אני רק רוצה להסביר איך זה עובד ולמה הכוונה, כדי שהדברים לא יצאו מהקשרם, חס וחלילה, בטעות, כמובן.

מוני מעתוק: ראשית, מי שקובע את שעות ההשגחה ואת הנדרש, אלה תקני הרבנים.

מוני מעתוק: אם זאת מועצת הרבנות הראשית ואם זאת ועדת השלושה.

מוני מעתוק: במסגרת התקן, הם קובעים גם שעות השגחה.

מוני מעתוק: שר הדתות רשאי להתערב, אם מישהו קבע תקן בטעות, שהוא לא סביר בעיניו.

מוני מעתוק: הוא רשאי להתערב כדי לתקן את השוק, לתקן את העיוות.

מוני מעתוק: זאת המציאות.

מוני מעתוק: בקביעת תקנים כאלה, שהם לב ליבו של האירוע הכלכלי, יכול לבוא שר, ולהסתכל על החמרה לגמרי בשעות השגחה, אמרנו שיהיה פה איזון מסוים.

מוני מעתוק: יש השלכה משקית, וגם שר האוצר קובע את התקנים.

מוני מעתוק: מי שקובע אותם בבסיס שלהם זה הרבנים, וזה לא תלוי בקביעה של שר הדתות ושר האוצר.

מוני מעתוק: לא שר הדתות ולא שר האוצר.

מוני מעתוק: מי שקובע אותם, זה הסטנדרטים של מועצת הרבנות הראשית וועדת השלושה.

יעקב מרגי: אם הקמתי עסק שלא היה כדוגמתו.

יעקב מרגי: שילבתי כל מיני קומבינות של תעשיית מזון, וכדי להשגיח זה לא כמו המפעל הזה ולא כמו מפעל שני.

יעקב מרגי: זה מפעל אחר.

מוני מעתוק: התקן יצטרך לתת לזה מענה.

מוני מעתוק: התקן מתעדכן.

יעקב מרגי: בגלל אופי העסק, יצטרכו להעסיק השגחה במשך שמונה שעות, במקום ארבע שעות, כפי שאופייני למפעל דומה לזה.

יעקב מרגי: מה יקרה אז?

מוני מעתוק: הרבנים קובעים, ואין בעיה.

מוני מעתוק: שר הדתות יתערב, במקרה והוא רואה שיש באמת צורך להתערב.

יעקב מרגי: אם הוא יראה חריגה – מקובל.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני תאגיד חזירי ורוצה לצ'פר משגיח.

יעקב מרגי: קבעתי שמונה שעות בצורה חריגה, מה לשר האוצר פה?

מוני מעתוק: יכול לבוא שר ולהגיד: אני לא רוצה שעתיים כשרות, למרות שתקני הרבנים קבעו את זה, וירצה עשר שעות.

מוני מעתוק: דרך אגב, זה חל גם על תקני הרבנים וגם על תקני ועדת השלושה.

מוני מעתוק: אם הוא רוצה למנוע שיקולים לא סבירים, והוא יקבע רף מינימום.

מוני מעתוק: זאת המטרה של זה, שיהיה רף מינימום, שאי אפשר יהיה לרדת ממנו.

מוני מעתוק: אם צריך, לא חייבים.

מוני מעתוק: מי שאמור לסדר את זה בפועל, זה תקני הרבנים – שלושת הרבנים או מועצת הרבנות הראשית.

אבי מעוז: מה קשור שר האוצר לזה?

יעקב מרגי: מה שאתה מסביר לי, אני מסכים איתך.

משה טור פז: חבר הכנסת מרגי וחבר הכנסת מעוז, תנו לי להגיד לכם ביושבי כאן, לא כממלא מקום היושבת-ראש, איך אני הבנתי את הסעיף הזה.

משה טור פז: ברוב הסעיפים וברוב ההיבטים אין הקשר של שר אוצר, ולכן הוא לא מוזכר בחוק, כי הוא כמעט ולא נוגע.

משה טור פז: לכן אני רואה את זה כדבר ענייני, ואני אסביר.

משה טור פז: כמו שאני רואה את זה, הסעיפים האלה מתחילים לעסוק בהיבטי הבקרה, בקרת האיכות על הדבר הזה.

משה טור פז: במקום שבו מדובר על פיקוח, על מקום של רמת הבקרה והיקפה, הכנסנו שני גורמים נוספים – שר האוצר והוועדה.

משה טור פז: מה ההיגיון?

יעקב מרגי: קודם כול, הממונה.

משה טור פז: מבחינתי, הממונה והמשרד הם דברים מובנים מאליהם.

משה טור פז: מה שחדש בסעיף הזה, הוא שפתאום נכנסו לכאן שני גופים חיצוניים – שר האוצר וועדה כזאת או אחרת של הכנסת.

משה טור פז: זה בדיוק לעניין בקרה, וככה אני מבין את זה.

משה טור פז: מוני, גם אתם ראיתם את זה ככה?

משה טור פז: אני הבנתי נכון?

מוני מעתוק: אלה תקנות רשות שבאות לתקן שוק, ויש להן, כמובן, השלכה כלכלית על כל השוק.

מוני מעתוק: גם על המועצות הדתיות המוסמכות, וגם על הגופים נותני ההכשר, גם הפרטיים וגם הציבוריים.

משה טור פז: זה המקום שבו נדרשת בקרה.

יעקב מרגי: בקביעת תקני הכשרות, מי קובע?

מוני מעתוק: אין מעורבות של שר.

מוני מעתוק: הרבנים – מועצת הרבנות הראשית וועדת השלושה.

מוני מעתוק: אלא אם כן השר קבע תקנות - - -

יעקב מרגי: סליחה שאני אומר את זה, אני פרקליטו של השטן.

יעקב מרגי: אני הרבנות הראשית ואני קובע תקנים.

יעקב מרגי: כבר בשלב הזה, אני משפיע על המשק.

מוני מעתוק: נכון.

יעקב מרגי: למה שם לא נכנס שר האוצר?

מוני מעתוק: כי אנחנו מניחים שהשוק יתקן את עצמו, ללא התערבות.

מוני מעתוק: אבל עדיין משאירים את האופציה.

אבי מעוז: משה, תקרא את הסעיף.

אבי מעוז: ראשית, מה שאמר המנכ"ל לגבי המילים "השר רשאי" – בסדר.

אבי מעוז: אנחנו מדברים על רמת בקרה, של מה?

אבי מעוז: רמת בקרת הכשרות והיקפה.

אבי מעוז: כלומר, זה לב העניין ההלכתי, זה לב תוכנית ההשגחה.

משה טור פז: לא.

משה טור פז: זה לב העניין הטכני.

משה טור פז: ככה אני מבין את זה.

אבי מעוז: לא כתוב פה מינהלי; כתוב: בקרת הכשרות והיקפה, לרבות שעות נוכחות משגיח הכשרות בעסק, לפי סוג העוסק.

אבי מעוז: זה לב תוכנית ההשגחה.

אבי מעוז: תוכנית ההשגחה היא כולה נובעת מההלכה.

משה טור פז: חברי חבר הכנסת מעוז, אני לא רואה פה הלכה, אני רואה פה בקרה של משגיחים.

משה טור פז: אני לא רואה את השאלה האם הווריד הזה נחשב או לא נחשב.

משה טור פז: זה לא הדיון פה.

אבי מעוז: אתה רואה הלכה האם לחנות פלאפל מספיקה שעת משגיח אחת ביום, או חצי שעה.

אבי מעוז: זה מה שאתה רואה.

משה טור פז: כן, כמות השעות.

אבי מעוז: אבל ההלכה קובעת את זה, אז מה שר האוצר עושה פה?

משה טור פז: אני לא חושב שמישהו מציע, שלא ההלכה תקבע.

משה טור פז: שמענו מה אמר כאן המנכ"ל.

אבי מעוז: מה שר האוצר קשור לזה?

מוני מעתוק: דווקא כי יכולים להיות לזה שיקולים כלכליים.

מוני מעתוק: אנחנו מוודאים שאם יהיה מראש לתחתית, ככל שיהיה, אם יהיה, נוכל לתקן אותו באמצעות תקנות.

מוני מעתוק: זה כל מה שיש פה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה לכולכם, אנחנו מיצינו את הסעיף הזה.

יעקב מרגי: לא מיצינו.

יעקב מרגי: יש שאלה מה זה כללי התנהלות.

יעקב מרגי: תומר, תסביר לי מה זה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מיצינו.

יוליה מלינובסקי: כל חבר כנסת קיבל זמן להתייחס.

יוליה מלינובסקי: כבר ענינו על השאלה הזאת אלף פעם.

יעקב מרגי: תומר, תסביר מה זה כללי התנהלות.

יוליה מלינובסקי: יעקב מרגי, לא, בבקשה.

הראל גולדברג: גברתי היושבת-ראש, אני אתן לו דוגמה קטנה.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: מיצינו את הדיון הזה לפני ארבע שעות, ואנחנו חוזרים על אותו דיון עם אותן שאלות בדיוק.

אבי מעוז: אני מצטער.

אבי מעוז: לפני ארבע שעות קיבלתי את הטיעון שלכם, ולכן לא המשכתי.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מאותה סיבה.

אבי מעוז: לא המשכתי לשאול, מכיוון שלפני ארבע שעות אמרתם שמדובר רק על מקום שיש עניינים והשלכות תקציביות.

אבי מעוז: הבנתי מה הרציונל, למה לתת לשר האוצר.

אבי מעוז: אין מקום לשר האוצר, במקום שאין בו השלכות תקציביות; יש רק השלכות הלכתיות.

הראל גולדברג: חבר הכנסת מעוז, חבר הכנסת מרגי, אני אתן לכם תשובה פשוטה לדרכי התנהלות.

הראל גולדברג: למשל, כשבית עסק צריך להחזיק את כל החשבוניות שלו, כדי לאפשר בקרה שכל חומרי הגלם באמת כשרים.

הראל גולדברג: בתקן ההלכתי דבר כזה לא בהכרח צריך להיכתב, כי זה לא עניין הלכתי.

יעקב מרגי: עניינים שנוגעים לרמת בקרת הכשרות.

הראל גולדברג: כן.

הראל גולדברג: התקנות יאמרו שאנחנו מחייבים את כל בעלי העסקים להחזיק את כל החשבוניות של חומרי הגלם, כדי לוודא שהכול כשר.

הראל גולדברג: זאת דוגמה להוראה חשובה.

יעקב מרגי: אני מבין שהשר רשאי לקבוע כללי התנהלות, וזה מקובל.

יעקב מרגי: השר יקבע הוראות, ייתן הנחיות, יתקן תקנות – הכול בסדר כשזה על תהליך העבודה.

הראל גולדברג: כללי התנהלות שנוגעים לרמת בקרת הכשרות.

הראל גולדברג: זה נועד לעשות בקרה על הכשרות.

יעקב מרגי: לא לרמת הכשרות.

הראל גולדברג: לבקרת הכשרות.

מוני מעתוק: כללי התנהלות זה עניין שהשר קובע לבד, וזה רק לעניין שעות ההשגחה.

יוליה מלינובסקי: אפשר לרשום כללי התנהגות כלכליים.

יוליה מלינובסקי: סליחה, חברים, יש פה התייחסות של הלשכה המשפטית.

לירון אדלר: הכוונה הייתה שזה בכל מקרה רק לגבי שעות הנוכחות, אבל למען הסר ספק נכתוב: ואולם, לעניין כללים שנוגעים לשעות נוכחות משגיח.

לירון אדלר: הסכמתו של שר האוצר היא רק לגבי שעות הנוכחות של המשגיח.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: תמשיכי בהקראה.

לירון אדלר: עמוד 48, יש פה עניין שלא מופיע בנוסח.

לירון אדלר: קיבלנו הערה ואנחנו צריכים לתקן.

לירון אדלר: בסעיף 94, יש תיקון לחוק שירותי הדת היהודיים.

לירון אדלר: תיקון אחד שמופיע כאן, מבהיר ששירותי הדת שהמועצה נותנת, לא כוללים את מתן תעודת ההכשר ושירותי ההשגחה, שיינתנו לפי חוק זה.

לירון אדלר: בסעיף 7ב בחוק שירותי הדת היהודיים, יש סעיף שאומר: המועצה תגבה אגרות עבור שירותי הדת שהיא מספקת, בהתאם לתקנות שיקבע השר, בהסכמת שר האוצר.

לירון אדלר: אנחנו צריכים להבהיר בנוסח, שהמועצה תגבה אגרות עבור שירותי הדת שהיא מספקת, למעט עבור שירותי מתן תעודת הכשר ושירותי השגחה, שניתנים לפי חוק איסור הונאה בכשרות.

לירון אדלר: על זה היא לא גובה אגרות עם כניסת החוק לתוקף, אבל אין בהוראה זו כדי למנוע גביית תשלום על ידי מועצה דתית מוסמכת, כהגדרתה בחוק איסור הונאה בכשרות, לפי הוראות החוק האמור.

לירון אדלר: זאת אומרת, מועצה דתית מוסמכת שתפעל לפי החוק, תוכל לגבות תשלום, אבל זה בעצם לא יהיה יותר אגרה, זה יהיה מחיר.

לירון אדלר: בחוק החדש לא יהיו יותר אגרות.

אבי מעוז: מה היא יכולה לגבות בשנת המעבר?

יוליה מלינובסקי: אגרות כרגיל.

לירון אדלר: עכשיו דיברתי על ההוראה הקבועה בחוק.

יוליה מלינובסקי: בשנת המעבר, ממשיכים לגבות את כל האגרות כפי שהיה.

יוליה מלינובסקי: ברגע שיש מועצה דתית מוסמכת לפי חוק זה, אחרי שנת המעבר אין יותר אגרות.

יוליה מלינובסקי: המועצה הדתית המוסמכת תהיה רשאית לגבות תשלום עבור השירותים שלה.

תומר רוזנר: אני פונה לחבר הכנסת מרגי, הסר מכשול.

יעקב מרגי: לא מסיר מכשול.

יהושע ישי: אני לא מבין למה היא מעבירה את זה לחוק אכיפה בכשרות.

יהושע ישי: סעיף 7 לא מדבר על אכיפה בכשרות, הוא מדבר רק על העניין של גביית אגרות.

יהושע ישי: מספיק שבסעיף הזה ייכתב שהמועצה תגבה אגרות עבור שירותי דת, מלבד לשירותי תשלום.

לירון אדלר: לזאת הכוונה.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה שנבין בדיוק.

יוליה מלינובסקי: הייעוץ המשפטי של הכנסת והממשלה מבקשים לדייק את הסיטואציה, שאחרי שהחוק הזה ייכנס לתוקף, אחרי תקופת המעבר, והמועצה הדתית המוסמכת לא יהיה בה נושא של אגרות, הם יהיו רשאים לקחת כסף עבור שירותים.

יעקב מרגי: כמו גוף עסקי.

יוליה מלינובסקי: מוסמכת.

יוליה מלינובסקי: זאת המשמעות של הדבר.

יוליה מלינובסקי: אם לא נעשה את זה, המועצות הדתיות המוסמכות לא יוכלו לקבל כסף עבור השירותים שלהן.

יוליה מלינובסקי: הנושא ברור?

יוליה מלינובסקי: טוב, תמשיכי, לירון.

יוליה מלינובסקי: תנסחו את זה לפי הנוסח המדויק.

תומר רוזנר: היא הקריאה.

מוני מעתוק: לירון, שימי לב לתקופת המעבר.

תומר רוזנר: יש הוראה משלימה שתבוא בהמשך לעניין האגרות, ותכף נגיע אליה.

יהושע ישי: ולא צריך את הסכמת שר האוצר.

לירון אדלר: עמוד 49, עוד תיקון שלא מופיע עכשיו בנוסח.

לירון אדלר: בסעיף 97(א), לגבי תחילה והוראות מעבר של חוק איסור הונאה בכשרות.

לירון אדלר: אחרי סעיף קטן (א) יהיה עוד סעיף שאומר: בתקופה שמיום התחילה עד יום מינויו של הממונה, בסעיף 2כג של החוק הזה, יקראו אותו, כאילו במקום הממונה, יבוא: המנהל הכללי של הרבנות הראשית.

לירון אדלר: כלומר, עד יום מינוי של הממונה, כדי שהחוק לא יתעכב - - -

יעקב מרגי: לא ימונה ממונה בכניסת החוק לתוקף.

יוליה מלינובסקי: תקראי שוב איך כתבנו את זה.

יוליה מלינובסקי: אגב, זה מה שאתה אמרת – מה יקרה אם.

יוליה מלינובסקי: זאת אחת התרופות שאנחנו נותנים.

יוליה מלינובסקי: אבי מעוז התייחס לזה קודם.

יעקב מרגי: אמרתי לפרוטוקול שזה לא יקרה.

יעקב מרגי: שידעו פעם שמרגי קצת הבין משהו.

לירון אדלר: יהיה כתוב כך: עד למינויו של ממונה, כאמור בסעיף 2כג, יכהן כממונה המנהל הכללי של הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אם מסיבות כאלה ואחרות, לא יהיה ממונה בתקופת המעבר בשנה הקרובה, מי שימלא את תפקידו של הממונה, זה מנכ"ל הרבנות הראשית.

מוני מעתוק: או ממלא מקומו.

יוליה מלינובסקי: או ממלא מקומו.

יוליה מלינובסקי: מי שמכהן בפועל.

יוליה מלינובסקי: לא צריך לכתוב את זה.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מה שאתה אמרת, חבר הכנסת אבי מעוז.

אבי מעוז: אני רק שאלתי שאלה.

יוליה מלינובסקי: שאלת שאלה נכונה – מה יקרה אם.

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מה שאמרתי לך, שחיפשנו פתרונות לכל זה.

אבי מעוז: זה פתרון שהוא קבוע מראש.

אבי מעוז: חיפשתם את הניסוח המתאים כדי להכניס אותו לתוך החוק.

אבי מעוז: כתוב בצד: מומלץ לקבוע מועד עגול כמו תחילת 2023.

אבי מעוז: למה הכוונה?

יוליה מלינובסקי: זה כבר עבר.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מכניסים את זה בכלל.

אבי מעוז: למה אתם לא מוחקים את זה?

תומר רוזנר: זאת טעות.

יוליה מלינובסקי: ההוראה כבר נמצאת בנוסח.

יוליה מלינובסקי: אתה רואה, כל הכבוד לך.

אבי מעוז: אני עדיין ערני.

יוליה מלינובסקי: אבל אני כבר גמורה.

אבי מעוז: עוד לא הגענו לקץ'.

יוליה מלינובסקי: הקץ' נגמר.

יוליה מלינובסקי: הבנתם את המשמעות של הסעיף הזה?

אבי מעוז: אם השר לא ימנה ממונה, יהיה מנכ"ל הרבנות הראשית או ממלא מקומו.

אבי מעוז: מה קורה אם לא מגיעים להסכמות עם האוצר על כל המנגנון ועל העובדים ועל המפקחים?

יוליה מלינובסקי: זה כבר לא אנחנו.

אבי מעוז: אז מתחילים או לא מתחילים?

מוני מעתוק: אם לא יהיה מערך אכיפה נורמלי, מסודר, שמשביע את רצוננו, אנחנו לא נסמיך ולא ניתן רישיונות, למען הסר ספק, כמשרד לשירותי דת וכרבנות ראשית.

מוני מעתוק: לכן, יש הוראת מעבר, ואם נרגיש שהמערך לא מבוסס, כדי להיערך לחצי שנה בכל פעם עד חמש שנים.

יעקב מרגי: חוק יום לימודים ארוך, מתי נחקק?

תומר רוזנר: בשנת 2000.

יעקב מרגי: הוא מיושם עד היום?

יעקב מרגי: בכל שנה מביאים את זה ליושב-ראש ועדת החינוך לדחייה.

יוליה מלינובסקי: חברים, תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: פילבר, בבקשה.

עמיחי פילבר: לסעיף הקודם, השינוי מאגרות לתשלום, יש לו השפעה דרמטית גם על המחירים של הכשרות, בעיקר באזורים שבהם אין הרבה עסקים.

עמיחי פילבר: אצל יהושע ישי יש אלף עסקים, והם יצליחו לממן אחד את השני.

עמיחי פילבר: זה יצור חוסר שוויון בין אזורים בארץ, כלומר לכל מקום יהיה המחיר שלו.

עמיחי פילבר: אני, מסכן, נפלתי על רשות מקומית מסוימת, שבה פתחתי את העסק שלי, אני אשלם הרבה יותר כסף מאשר במקום אחר.

אבי מעוז: בפריפריה זה מעלה את המחירים?

עמיחי פילבר: בטח.

אבי מעוז: זאת הערה חשובה.

אבי מעוז: מכיוון שאנחנו נכנסים עכשיו לתקופת מעבר של חמש שנים - - -

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת אבי מעוז, ההערה נשמעה.

יוליה מלינובסקי: הוועדה שמעה את ההערה.

אבי מעוז: ואז מה?

אבי מעוז: היא תתקן את זה?

יוליה מלינובסקי: נשמעה – זה מספיק.

יוליה מלינובסקי: אתה רוצה להגיע לקץ'?

יוליה מלינובסקי: בוא נגיע לקץ?

אבי מעוז: הממשלה תתקן את זה?

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: לירון, תמשיכי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת מעוז, אתה מפריע לדיון.

יוליה מלינובסקי: לירון, תמשיכי בהקראה, בבקשה.

לירון אדלר: בסעיף 100 יש כמה תיקונים.

לירון אדלר: קודם כול, בסעיף (א).

לירון אדלר: בתקופה שמיום כ"ח בטבת תשפ"ב, 1 בינואר 2022 ועד ליום תחילת ההוראות, יקראו את סעיף 2(א) לחוק איסור הונאה בכשרות כנוסחו לאחר התיקון לפי חוק זה, כאילו סעיף קטן (2א)(ב) וסעיף קטן (2ב) המוצע בו, לא יחולו.

לירון אדלר: הוספנו לסעיף 2 את הנושא של היבוא, וגם הוא לא יחול בשנת המעבר, ולכן התוספת הזאת.

לירון אדלר: אני ממשיכה: וכאילו במקום פסקה (2) נאמר כך: (2) כל אחד מאלה:

תומר רוזנר: בשונה מהתנאי שהציעה הממשלה בישיבה הקודמת, מוצע כאן תנאי אחר לגבי המועצות הדתיות, שיוכלו לתת תעודות כשרות מחוץ לתחומן.

תומר רוזנר: התנאי הוא שיש להן מערך כשרות פועל, כלומר שיש להן מערך משלהן של כשרות.

יוליה מלינובסקי: בדיון הקודם, אם אתם זוכרים, הייתה הגבלה למועצות דתיות, שמכהנות בעיר עם מעל 20 אלף איש.

יוליה מלינובסקי: הייתה על זה ביקורת גדולה, הקשבנו ושינינו את זה.

יוליה מלינובסקי: הורדנו את ההגבלה הזאת, ועכשיו כל המועצות הדתיות במשחק, ובלבד שיש להן כבר מערך כשרות פעיל.

יוליה מלינובסקי: אם יש מועצה שאין לה מפקחים, אין לה משגיחים, אין רב שמתעסק בזה - - -

יעקב מרגי: והיא רוצה לקפוץ מעל הגובה שלה - - -

אבי מעוז: מה קרה בשוהם?

אבי מעוז: יש הגירה שלילית?

יוליה מלינובסקי: חשבתי שתברך על זה.

אבי מעוז: אני מברך על הכול.

אבי מעוז: אני רק שואל.

יוליה מלינובסקי: אני לא יודעת.

יוליה מלינובסקי: אני לא מכירה את שוהם.

יוליה מלינובסקי: הביקורת שלכם התקבלה לסעיף הזה, ולכן חשבתי שכל חברי הכנסת יברכו אותנו על זה.

אבי מעוז: אנחנו מאוד מברכים.

יוליה מלינובסקי: חיפשת קץ'?

יוליה מלינובסקי: אין קץ'.

אבי מעוז: היה קץ', אין קץ', אבל עכשיו אני מבין את הקץ'.

אבי מעוז: אני מודה לכם על כך שהכנסתם את הסעיף, כי זה עזר לנו להבין מה קורה פה.

אבי מעוז: זה עזר לנו גם להוכיח את התזה שלנו, ואני חושב שהיא נכונה.

אבי מעוז: גברתי היושבת-ראש, הכניסו את העניין של מועצה מקומית שיש בה מעל 20 אלף איש, ועל זה הערנו.

אבי מעוז: מה שאמרנו נרשם בפרוטוקול, ועכשיו נרשום בפרוטוקול שהורדתם את זה מתחת ל-20 אלף איש.

יוליה מלינובסקי: לא מתחת.

יוליה מלינובסקי: הורדנו את זה לחלוטין.

אבי מעוז: הורדתם בכלל את המגבלה הזאת.

אבי מעוז: אין מגבלה כזאת.

אבי מעוז: שמתם רק מגבלה שאומרת, שבתנאי שבאותה רשות מקומית יש מערך שירותי כשרות, שכולל מפקחים או במועצה הדתית שבה מכהן אותו רב עיר, שנותן כשרות במקום אחר.

אבי מעוז: ככה הבנתי.

אבי מעוז: אני רוצה לברך את הממשלה על כך שהיא הכניסה את ה-20 אלף איש ועל כך שהיא הורידה את ה-20 אלף איש.

יוליה מלינובסקי: יהושע, בבקשה.

יהושע ישי: הבהרה לפרוטוקול, לפי הבהרה שקיבלתי ממנכ"ל המשרד.

יהושע ישי: בתקופה הזאת, רב העיר שנותן כשרות בעיר אחרת, בהנחה שיש לו מערך, יהיה רשאי לגבות לפי תקנת אגרות.

הראל גולדברג: נכון.

מוני מעתוק: תכף זה גם ייאמר וייכתב.

יהושע ישי: זה על דעתך, מה שאמרתי?

מוני מעתוק: לגמרי.

מוני מעתוק: מודה לך.

לירון אדלר: בסעיף 100 שהקראתי, כל החוק החדש עדיין לא חל.

לירון אדלר: הדבר היחיד שיש בו קצת שינוי, זה הדברים שאנחנו קוראים.

לירון אדלר: בגלל זה השינוי של האגרות עוד לא נכנס לתוקף, ולכן נושא האגרות עדיין מתקיים.

לירון אדלר: יש עוד שני תיקונים: (1א) רב שהסמיכה מועצת הרבנות הראשית לישראל לתת תעודות הכשר, במקום שבו אין רב עיר או רב מקומי מכהן, או שנבצר ממנו לשמש בתפקידו ברשות זו - - -

יוליה מלינובסקי: זה בדיוק מה שאמרת עכשיו.

יוליה מלינובסקי: אם אין רב עיר שמועצת הרבנות הראשית הסמיכה, הוא יכול להמשיך את המצב הקיים.

לירון אדלר: לפסקה (2) הוספנו גם רב עיר.

לירון אדלר: רב עיר, רב מקומי או רב מכהן, במקום שבו נמצא בין האוכל, מקום השחיטה או מקום הייצור של המצרך.

לירון אדלר: אחרי שעברה שנה והחוק החדש נכנס לתוקף, יש כמה תיקונים לגבי מי שיוכל לתת תעודות הכשר.

לירון אדלר: החוק החדש נכנס לתוקף, למעט במקומות שיינתן לגביהם צו, ואז יקראו את הסעיף כך: מי שמוסמך לתת תעודות הכשר, כל אחד מאלה:

לירון אדלר: גוף נותן הכשר;

לירון אדלר: רב עיר, רב מקומי או רב מכהן כרב של קיבוץ או מושב, המכהן במקום שבו נמצא בית האוכל, מקום השחיטה או מקום הייצור של המצרך.

לירון אדלר: רב שהסמיכה מועצת הרבנות הראשית לישראל לתת תעודות הכשר, במקום שבו אין רב עיר או רב מקומי מכהן, או שנבצר ממנו לשמש בתפקידו ברשות זו.

לירון אדלר: זאת אומרת, אם יש מקומות שבהם עוד לא נערכו, ובהם אי-אפשר להפעיל את החוק - - -

מוני מעתוק: מקומות שבהם השר נתן צו, שבמקום הזה אפשר להמשיך את המצב הקיים, אז אותו מערך קיים ממשיך לתפקד כפי שתפקד עד כה, כולל לעניין אגרות.

יהודה גוטמן: מה ההבדל בין זה לתיקון של כל המועצות הדתיות?

לירון אדלר: נוסיף סעיף שאומר, שבמקום שבו ניתן צו כאמור, לא יחול התיקון הזה של האגרות, מה שהקראנו קודם.

יוליה מלינובסקי: תסבירו את הסיטואציה.

לירון אדלר: יש חמישה סוגים של גופים שיכולים לתת הכשר: גוף נותן הכשר ורב מוסמך, נותנים לפי החוק החדש, ו-(ג), (ד) ו-(ה) נותנים לפי המצב הקיים.

לירון אדלר: זאת אומרת, הם יכולים עדיין לגבות אגרות.

יוליה מלינובסקי: בגלל זה יש בחוק עוד חמש שנים אחרי תקופת המעבר.

מוני מעתוק: נכון.

מוני מעתוק: חצי שנה בכל פעם.

לירון אדלר: גוף נותן הכשר ורב מוסמך לא גובים אגרות, אבל ככל שיש צו כזה לגבי מי שמנוי ב-(ג), (ד) ו-(ה), הם כן יוכלו לגבות אגרות.

יוליה מלינובסקי: אז צריך להוסיף את עניין הצו.

לירון אדלר: נכון.

לירון אדלר: לכן, נוסיף בתיקון שאומר שכאשר יש צו כזה, התיקון לסעיף שהקראנו קודם לגבי אגרות, לא יחול לגבי הגופים האלה.

יעקב מרגי: אם אני רב מכהן ביישוב, ואין לי אמצעים וכלים.

יעקב מרגי: חפצה נפשי לתת הכשר בעיר גדולה כמו באר שבע.

יעקב מרגי: אני יכול להיעזר בצוות של באר שבע?

מוני מעתוק: לא.

מוני מעתוק: אתה צריך שיהיה לך תקציב מאושר, מערך פיקוח בסיסי וכן הלאה.

משה טור פז: אתה צריך לבנות לעצמך מערך.

יוליה מלינובסקי: אנחנו מבהירים בצורה ברורה, שברגע שיש מועצה דתית מוסמכת, היא לא גובה אגרות אלא חיה מהתשלום.

יוליה מלינובסקי: יש סמכות לשר, בצו, לאשר למועצות דתיות במקומות מסוימים להמשיך את המצב הקיים – הצו הוא בכל פעם לחצי שנה – ולהמשיך לגבות אגרות.

יוליה מלינובסקי: אגב, זאת התשובה להערה על הפריפריה שעלתה קודם.

לירון אדלר: הציעו לתקן דבר נוסף, לגבי הגופים של (ג), (ד), ו-(ה) – באופן עקרוני, הם יכולים להמשיך לעבוד כפי שהם עובדים היום.

מוני מעתוק: מבחינת תקני הכשרות.

מוני מעתוק: אבל אם ייקבע תקן רבנות, הוא יחול גם על מי שממשיך מכוח הצו.

מוני מעתוק: זאת אומרת, הם ימשיכו לגבות אגרות כפי שקיים היום, אבל תקן הכשרות יהיה כפי שקובעת מועצת הרבנות הראשית גם לגביהם.

מוני מעתוק: ואם לא קבעה מועצת הרבנות הראשית, הם ימשיכו כמו שקיים היום.

עמיחי פילבר: זה לא נותן פתרון לפריפריה, כי זה מותנה בזה - - -

מוני מעתוק: אני אגיד שני דברים על הפריפריה.

מוני מעתוק: ראשית, אם תשימו לב, בסעיף של המועצה הדתית המוסמכת, נכון שאנחנו מבקשים ככלל משק כלכלי סגור ועצמאי, שיש לו הכנסות והוצאות שמאזנות את האירוע.

מוני מעתוק: אבל במקום שבו אנחנו נבין שלא ניתן להגיע למשק כלכלי סגור, נוכל להסמיך גם מועצה דתית שאין לה איזון בהכנסות וההוצאות.

מוני מעתוק: זה בעיקר פריפריה.

מוני מעתוק: בהקשר הזה, המדינה כנראה תצטרך לממן את הפער.

מוני מעתוק: זה נותן מענה.

מוני מעתוק: שנית, יש לנו חמש שנות היערכות בדיוק בשביל זה, כדי לוודא שהשוק נבנה מבלי שנוצר ריק.

מוני מעתוק: לכן, יש את הסעיפים הללו בדיוק בשביל הדבר הזה.

מוני מעתוק: שלא תיווצר מציאות שבה, במקום מסוים במדינת ישראל לא נותנים כשרות.

יוליה מלינובסקי: סיימנו את הנושא הזה, תודה רבה לכולכם.

יוליה מלינובסקי: יש עוד משהו?

מוני מעתוק: כן.

מוני מעתוק: דיברנו קודם על גוף נותן הכשר שאי אפשר להחמיר עליו.

יוליה מלינובסקי: אוקיי, שכחנו את זה.

לירון אדלר: עשינו בנוסח עוד שני תיקונים, וצריך לחזור אחורה.

לירון אדלר: הראשון הוא בעמוד 6, בסעיף 2א(ב)(2).

לירון אדלר: בתקן כשרות לא ייקבעו הוראות מקלות מהוראות שנקבעו בתקנות לפי סעיף 17(א1)(1), ככל שנקבעו, מכיוון שאלה תקנות רשות.

אבי מעוז: מה זה אומר ככל שייקבעו?

מוני מעתוק: זה מה שאמרתי קודם, שתקני הכשרות הם אלה שקובעים את זה, אלא אם כן קבע השר מינימום, ואז אתה חייב לעבור מעליו.

לירון אדלר: בעמוד 9, סעיף 2ב(ג): בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (ב), גוף נותן הכשר, הפועל בהתאם לתקן כשרות מועצה או לתקן ועדת רבנים, שהוסדר לפי סעיף – צריך להפנות לסעיפים של תקן כשרות מועצה ותקן ועדת רבנים – רשאים לקבוע דרישות נוספות על האמור באותו תקן, בעניינים הקבועים בסעיף 2א ובהתחשב בדיני כשרות בלבד, לפי סוגי העוסקים.

לירון אדלר: בחוק זה – דרישות נוספות.

לירון אדלר: ובלבד שאין בדרישות אלה כדי להקל מדרישות תקן הכשרות האמור.

לירון אדלר: הוספנו שגוף נותן הכשר יכול להחמיר גם על תקן מועצה וגם על תקן ועדת רבנים.

לירון אדלר: זה השינוי שעשינו.

יוליה מלינובסקי: זה השינוי שנעשה כדי ליישר קו.

יוליה מלינובסקי: סיימנו את הפרק הזה של החוק.

יוליה מלינובסקי: ליועץ המשפטי יש הבהרות לגבי דברים נוספים.

תומר רוזנר: כזכור לכם, בהצעת החוק המקורית, כפי שהגישה אותה הממשלה לכנסת וכפי שאושרה בקריאה ראשונה, לא נכלל פרק עיצומים כספיים.

תומר רוזנר: לפני כעשרה ימים ביקשה הממשלה להפיץ לחברי הכנסת ולציבור הצעה לפרק עיצומים כספיים, למרות שהחומר שהוגש לנו על ידי הממשלה בעניין הזה, היה בחלקו פחות מושלם.

יעקב מרגי: פרק הזמן להערות הציבור היה סביר?

יוליה מלינובסקי: פרק זמן של עשרה ימים.

יוליה מלינובסקי: כן.

תומר רוזנר: אנחנו סברנו שלמרות שזה חורג במידה מסוימת מהמקובל, זה עדיין שומר על איזשהו פרק זמן סביר לציבור.

יוליה מלינובסקי: וגם קיבלנו הערות מהציבור.

יוליה מלינובסקי: פרסמנו וקיבלנו הערות מהציבור.

יעקב מרגי: למה זה חורג?

יעקב מרגי: אני רוצה להבין את תומר.

תומר רוזנר: עצם העובדה שזה פרק חדש שלא נכלל בקריאה הראשונה, כשלעצמו מהווה בעיה.

תומר רוזנר: אין ספק בכלל.

תומר רוזנר: עם זאת, בדיון הקודם שהתקיים לפני יומיים, הפרק הזה הוקרא ונמצא שיש בו בעיות רבות.

תומר רוזנר: הממשלה התבקשה להמציא לנו פרק מתוקן עד אתמול בבוקר, כדי לאפשר לציבור פרק זמן סביר להתייחס לתיקונים שבפרק הזה.

תומר רוזנר: לצערנו, הממשלה לא עמדה בלוח הזמנים המדובר, והעבירה לעיוננו פרק של עיצומים כספיים מתוקן, עם שינויים די משמעותיים מהפרק שהיה כאן בוועדה קודם לכן, בסביבות השעה 11 היום בבוקר, כשעה לפני הדיון.

תומר רוזנר: לא הספקנו לעיין בו, כמובן, ולכן הודענו לממשלה שאנחנו לא נוכל להביא את הפרק הזה בפני הוועדה.

תומר רוזנר: סברנו שזה זמן לא ראוי להביא פרק כזה שלם, במיוחד שהוא לא הופיע בנוסח כפי שאושר בקריאה הראשונה.

תומר רוזנר: לכן, הודענו לממשלה שמבחינתנו, הפרק הזה לא יובא בפני הוועדה היום.

מוני מעתוק: אנחנו עוד פועלים מול היועצת המשפטית של הכנסת בנושא, ולא מוותרים.

יוליה מלינובסקי: כפי שתומר אמר, זה לא יבוא לשולחננו היום.

יוליה מלינובסקי: עם זאת, אני מודיעה להנהלת הוועדה ובהתאם להתפתחויות, להיות מוכנים לכך שביום ראשון נכנס שוב את הוועדה בנושא פרק העיצומים.

יעקב מרגי: במנטליות שלי מאז כינון הממשלה והכנסת הזאת, אני חוזר לימי טרום גורבצ'וב.

יוליה מלינובסקי: מה זה קשור?

יוליה מלינובסקי: אמרתי: ייתכן ויכול להיות, אם תהיה לזה היתכנות.

יוליה מלינובסקי: מנהלת הוועדה, אם תהיה לזה היתכנות, תודיע בכל דרכי ההתקשרות המקובלות – גם אינטרנט, גם קבוצות ווטסאפ.

יעקב מרגי: מעל הבמה הזאת אני אקרא ליועצת המשפטית של הכנסת, להפסיק את הביזיון ולא לאשר לכם להביא את פרק העיצומים.

יוליה מלינובסקי: מרגי, תן לי לסיים משפט.

יעקב מרגי: אני דיברתי עם הפרוטוקול.

אבי מעוז: אני רוצה לציין שעכשיו רבע לתשע בערב, יום חמישי.

אבי מעוז: מחר נכנסת שבת בירושלים בחמש ועשרים, ואחרי זה צאת השבת בשש ועשרים.

אבי מעוז: הזמן שניתן לחברי הכנסת בוודאי לא מספיק, ואני לא יודע לגבי הציבור.

אבי מעוז: אני חושב שבהתאם לשערורייה שאמרה היועצת המשפטית, שזה לא ראוי להיות בחוק ההסדרים, ובכל זאת זה נכנס לחוק ההסדרים, ובהתאם לשערורייה שאנחנו שומעים עליה עכשיו לראשונה, אני ממשיך למחות.

אבי מעוז: אני חושב שאם הממשלה מתעקשת, צריך לפצל את החוק מחוק ההסדרים, ולדון בו בנחת.

יוליה מלינובסקי: זה לא קשור לחוק.

יוליה מלינובסקי: אתה התבלבלת קצת.

אבי מעוז: לא התבלבלתי בכלל.

אבי מעוז: דייקתי בדבריי.

יוליה מלינובסקי: אז אני אדייק בדבריי.

יוליה מלינובסקי: סיימנו עכשיו את כל נוסח החוק.

יוליה מלינובסקי: פרק העיצומים הוא פרק נפרד.

אבי מעוז: והוא גם בא לחוק ההסדרים.

אבי מעוז: על זה הדיון עכשיו.

יוליה מלינובסקי: זה לא קשור.

אבי מעוז: על זה הדיון של תומר.

אבי מעוז: אני צודק, תומר?

יוליה מלינובסקי: אני יכולה להעביר את החוק הזה בחוק ההסדרים, גם בלי פרק העיצומים.

יוליה מלינובסקי: אבל חשבתי, וכנראה שטעיתי, שלחברי הכנסת יהיה מאוד מאוד מאוד חשוב פרק העיצומים.

יוליה מלינובסקי: כנראה שטעיתי, ולחברי הכנסת לא חשוב כלום ושום דבר, חוץ מלעשות פה מחאות והצגות.

יוליה מלינובסקי: זה הכול.

אבי מעוז: לא טעית, מאוד חשוב.

אבי מעוז: אם הממשלה לא עומדת בזמנים, צריך לפצל את החוק העיקרי מחוק ההסדרים, כדי להביא את הכול ביחד.

יעקב מרגי: צודק.

יוליה מלינובסקי: הבנתי את הכיוון שלך, זה לא יקרה.

אבי מעוז: לך לא חשוב להביא את פרק העיצומים יחד עם החוק הזה.

יעקב מרגי: נבקש סעד משפטי בנושא הזה.

יוליה מלינובסקי: אחרי דין ודברים עם הייעוץ המשפטי, נבדוק את הסוגיה גם עם תומר וגם עם היועצת המשפטית של הכנסת.

יוליה מלינובסקי: אני מודיעה שייתכן, יכול להיות שבנסיבות העניין תהיה ישיבת ועדה ביום ראשון.

יוליה מלינובסקי: הזימון מקובל בכנסת.

יעקב מרגי: מותר לך לזמן ועדה בענייני התחממות כדור הארץ.

יעקב מרגי: על פרק העיצומים זה לא ראוי, לא הגון, ולא הוגן, ולא צריך להיות.

יוליה מלינובסקי: לא אמרתי שזימנתי.

יוליה מלינובסקי: אמרתי: ייתכן, יכול להיות.

יוליה מלינובסקי: לפי הבדיקה שעשינו, יש ועדות שמתכנסות גם מחר בכנסת.

אבי מעוז: זה בוטל.

אבי מעוז: יושב-ראש הכנסת הודיע שמחר לא מתקיימות ישיבות.

יוליה מלינובסקי: הודעה מאוד חשובה לחברי הכנסת, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: הגשת ההסתייגויות לפרק החוק הזה שהקראנו עכשיו, בלי שום קשר לפרק העיצומים, עד יום שני בשעה שתיים בצוהריים ללשכה המשפטית ולמנהלת הוועדה, לפי הכללים המקובלים בכנסת.

יעקב מרגי: אמרתי לכם שבוטל הגלסנוסט?

יוליה מלינובסקי: הצבעות על החוק הזה ביום שלישי מעשר בבוקר.

יוליה מלינובסקי: בכל מה שקשור לפרק העיצומים, נדבר על זה בנפרד.

יוליה מלינובסקי: כרגע אני מדברת על זה.

יוליה מלינובסקי: הסתייגויות ללשכה המשפטית ולמנהלת הוועדה.

יעקב מרגי: ביום שלישי יש לי יום הולדת.

יוליה מלינובסקי: נקנה לך עוגה.

משה טור פז: אנחנו נחגוג עם אישור החוק.

יוליה מלינובסקי: נקנה עוגה כשרה.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לי, שזה דווקא ביום ההולדת שלי.

יעקב מרגי: אוי לאותה בושה.

יוליה מלינובסקי: אל תגידו לי אחר כך שלא שמעתם, לא הבנתם, לא קלטתם.

יוליה מלינובסקי: הסתייגויות יוגשו עד יום שני בשעה שתיים בצוהריים, ללאה ולתומר בלשכה המשפטית.

אבי מעוז: מתי נקבל את הנוסח הסופי?

יוליה מלינובסקי: הנוסח הסופי ביום ראשון עד השעה שתיים.

אבי מעוז: 24 שעות להסתייגויות.

יוליה מלינובסקי: זה מקובל.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.

יוליה מלינובסקי: היה לי כייף איתכם.

יוליה מלינובסקי: הישיבה נעולה, תודה רבה לכולכם, יום טוב.