ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 120, 2021-11-24 09:00

גלעד קריב: תודה לכולם על הגעתם לכאן.

גלעד קריב: אנחנו היום בדיון נוסף בענייני הקורונה ברקע הדיווחים שאנחנו שומעים בתקשורת ואני מניח שנשמע עוד מעט מצד משרד הבריאות, על עלייה במקדם ההדבקה ועל חשש מהיפוך המגמה.

גלעד קריב: אנחנו הבוקר הזה נדון בתקנות הכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד בפיקוח טכנולוגי) (תיקון מס' 4), התשפ"ב-2021, ובתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מקום ציבורי או עסקי והוראות נוספות) (תיקון מס' 11), התשפ"ב-2021, התקנות המרכזיות של התו הירוק.

גלעד קריב: אני מזכיר שבדיונים הקודמים שלנו בענייני התו הירוק דיברנו על כך שלקראת ה-1 בדצמבר משרד הבריאות יבחן הקלות נוספות בתו הירוק.

גלעד קריב: לצערי זו לא הבשורה שמגיעה הבוקר הזה מטעם הממשלה.

גלעד קריב: באותה נשימה צריך לומר שההצעה לא כוללת גם החמרות או הגבלות חדשות.

גלעד קריב: היא בעצם הקפאה של המצב הקיים.

גלעד קריב: מה שכן, אין ספק שההחמרה בהדבקה ובהתפשטות התחלואה רק מחדדת את הצורך באכיפת יתר של הבידודים בעת הזו, וזה כמובן נוגע לנושא של ההכרזה על בידוד בפיקוח טכנולוגי.

גלעד קריב: אני כבר אומר מראש שאני רואה את הדיון הזה, אני אומר את זה בעיקר ללשכות המשפטיות או לנציגות של הלשכות המשפטיות, גם כהזדמנות כדי לסמן דברים שצריך לקחת בחשבון בסוגיות אחרות לתקופה הקרובה.

גלעד קריב: לא נמצאים פה נציגות משרד האוצר בהקשר של תו ירוק לעובדים, אבל נגיע לכל הנקודות שצריך לתת עליהן את הדעת בתקופה הקרובה.

גלעד קריב: אני רוצה להציע, מכיוון שבסופו של דבר ההכרזה והתקנות, שתיהן דורשות הצגה של המצב האפידמיולוגי ושל מצב העניינים הבריאותי, אז אני מציע שנפתח את הדיון בהצגה אחת לשני התחיקות שלפנינו, על ידי אילנה גנס.

גלעד קריב: אחרי זה ניגש לדבר באופן קונקרטי על ההכרזה ואז על התקנות.

גלעד קריב: אילנה, אנחנו איתך.

גלעד קריב: שמענו דברים בתקשורת אתמול.

גלעד קריב: קראנו הבוקר בעיתונים.

גלעד קריב: נשמח להבין את תמונת המצב של משרד הבריאות.

אילנה גנס: בוקר טוב לכולם, אנחנו אחרי איזושהי תקופה שראינו בה מגמת ירידה מיוחלת אחרי שהגענו לשיא בחודש ספטמבר בגל התחלואה האחרון, רואים שוב איזושהי עלייה בשבוע האחרון גם במספר המאומתים היומי.

אילנה גנס: גם מקדם ההדבקה אומר לנו שככל הנראה מדובר בעלייה אמיתית של תחלואה ולא מספרים קטנים.

אילנה גנס: אגב, היום בבוקר מקדם ההדבקה אפילו עלה עוד קצת, עומד על 1.08, ואנחנו רואים אמנם עדיין מספרים די יציבים בתחלואה קשה ותמותה, אם כי גם יש מגמת עלייה מאוד קטנה, אבל מהניתוח שעשינו עד עכשיו בשביל לנסות להסביר את העלייה הזאת בתחלואה, אנחנו מעריכים ורואים שעדיין המסה הקריטית היא ילדים שאינם מחוסנים.

אילנה גנס: רוב הגילאים של המאומתים החדשים בשבועות האחרונות נעים בין 6 ל-11, שזה אוכלוסייה שהיא בעצם כולה לא מחוסנת, ועוד כ-20% עד 30% נוספים זה מבוגרים בגילאים יותר מבוגרים, גילאי 12 ומעלה שבעצם עדיין לא חוסנו, כך שעדיין אנחנו רואים ומייחסים את זה לאוכלוסייה שאיננה מחוסנת ולא להתחלה של דעיכה חיסונית, לפחות לפי ההערכה שלנו.

אילנה גנס: רוב האוכלוסייה, עדיין לא חלף אפילו ארבעה חודשים ממועד קבלת בוסטר.

אילנה גנס: אנחנו רואים מעט מאוד תחלואה בקבוצות האלה, גם במחוסני בוסטר וגם במחלימים שחוסנו לפחות במנת חיסון אחת, שם שיעורי התחלואה הם באמת נמוכים.

גלעד קריב: זאת אומרת, החשש שלנו הוא לא מדעיכה מהירה - - -

אילנה גנס: כרגע אנחנו לא רואים שום נתון שיכול להגיד לנו שזה קשור לדעיכה.

אילנה גנס: אנחנו לא רואים איזושהי מגמת עלייה בתחלואה בקבוצות האלה, ומרבית התחלואה, בין 70% ל-80% מתמקדת בילדים מתחת לגיל 12 שעדיין לא מחוסנים, ומבוגרים שלא חוסנו.

אילנה גנס: זה המסה העיקרית.

גלעד קריב: והתופעה הזאת של ההתפשטות בקרב הילדים, כרגע מיוחסת על ידכם לעובדה שזאת קבוצה כרגע ללא חיסון?

גלעד קריב: אתמול התחיל המבצע באופן רשמי אבל כרגע הקבוצה הזאת לא מחוסנת, והחזרה לשגרת הלימודים, אני מניח.

אילנה גנס: נכון.

אילנה גנס: בעצם רק שלשום הקופות התחילו לחסן.

אילנה גנס: אתמול נפתח מבצע חיסון באופן רשמי.

אילנה גנס: אנחנו רואים היענות מצוינת עם יותר מ-30,000 תורים שנקבעו בכל קופות החולים כבר לשבוע הקרוב, ואנחנו מקווים שהמגמה הזאת תימשך.

אילנה גנס: גם קופות החולים וגם אנחנו ממשיכים בקמפיינים של הסברה ועידוד.

אילנה גנס: שוב, בשלב הראשון לפי החלטה החיסונים יינתנו רק בקופות חולים, ולפי הצרכים אנחנו נראה אם יש מקום וצורך להרחיב את מבצע החיסון גם למתחמים נוספים כפי שעשינו לגילאי 12 ומעלה, גם תחנות חיסונים שלנו, של משרד הבריאות, וגם להציע אופציה אולי של חיסונים בבתי הספר במידה ויהיה שיתוף פעולה ורצון של אוכלוסיות של הורים ומשרד החינוך לקדם גם את המהלך הזה.

גלעד קריב: מה היקף האוכלוסייה בגילאים האלה?

אילנה גנס: בגילאים האלה אנחנו מדברים על קרוב ל-800,000 ילדים סך הכול.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: כרגע אני מבין שהמקדם עולה.

גלעד קריב: האם אתם רואים פרמטרים נוספים שעולים, של חולים?

אילנה גנס: חולים קשים, אנחנו כרגע רואים די התייצבות.

אילנה גנס: לא רואים המשך ירידה כפי שראינו קודם, אבל עדיין המספרים של תחלואה קשה יציבים.

אילנה גנס: נכון לאתמול בסוף היום היינו על סביב כ-130 חולים מאושפזים במצב קשה עד קריטי, כ-100 מונשמים.

אילנה גנס: מספר הנפטרים בשבוע האחרון קצת עלה.

אילנה גנס: שבוע אחרון אנחנו עומדים על מספר של 19 נפטרים כתוצאה מקורונה לעומת 12 שבוע קודם לכן.

אילנה גנס: יש טיפה איזושהי מגמה של עלייה בתמותה, שוב, לא משמעותית.

אילנה גנס: עדיין אנחנו מדברים על מספרים מאוד קטנים, אבל עצם העצירה בירידה הדאיגה אותנו ועכשיו אנחנו גם רואים איזושהי מגמת עלייה גם במאומתים.

אילנה גנס: אנחנו יודעים שזה בא לידי ביטוי בתחלואה קשה תמיד בדיליי של שבועיים.

אילנה גנס: מאחר ומרבית האוכלוסייה המאומתת היא ילדים ששם אנחנו לא צופים מספרים גדולים של תחלואה קשה, אנחנו מעריכים שזה כנראה לא יבוא לידי ביטוי בצורה מאוד דרמטית בבתי החולים, אבל ללא ספק גם בגל רביעי ראינו עלייה משמעותית יותר בהשוואה לגלים קודמים, של תחלואת ילדים, כולל תחלואה משמעותית וכולל תחלואה קשה גם בילדים.

גלעד קריב: איך אתם מסתכלים על הנושא הזה של השפעת השמיים הפתוחים על נתוני התחלואה?

גלעד קריב: אתם מזהים איזשהו קשר או מזהים שאין קשר בהינתן העובדה שרוב התחלואה היא בקרב ילדים?

אילנה גנס: קודם כל שאלה מצוינת.

אילנה גנס: אנחנו כל שבוע עוקבים אחרי מצב תחלואה נכנסת, מחו"ל, כולל הערכה של מצב מתחלואה במדינות השונות בעולם.

אילנה גנס: אנחנו בהחלט עוקבים בדאגה אחרי מצב התחלואה באירופה, בארצות הברית, שעדיין ממשיך לזנק.

אילנה גנס: מה שמדאיג אותנו שם זה בעיקר שרוב המדינות האלה כבר חוו גל תחלואה בדלתא, אבל מצד שני רק עכשיו מרבית המדינות באירופה וגם בחלק ממדינות ארצות הברית הגיעו לשלב הזה של חצי שנה ממנת החיסון השנייה.

גלעד קריב: לגל הרביעי שלנו.

אילנה גנס: כן, בדיוק.

אילנה גנס: זה בערך המאפיינים שאנחנו מייחסים אותם למגמת דעיכה חיסונית, לקצב התחסנות מאוד איטי בבוסטר.

אילנה גנס: לציין שב-17 בנובמבר FDA אישר פרוטוקול מתן בוסטר גם של פייזר וגם של מודרנה לכלל האוכלוסייה מגילאי 18 ומעלה.

גלעד קריב: זו נקודה חשובה.

גלעד קריב: הייתה הרבה ביקורת ציבורית על הצט"מ ועל משרד הבריאות, על הפעלת הבוסטרים כביכול ללא אישור ה-FDA.

גלעד קריב: אמרנו אז שבטח תוך כמה שבועות - - -

אילנה גנס: כן, הנחנו שתוך חודש וחצי הם יגיעו לתמונת מצב אפידמיולוגית דומה לשלנו, ויגיעו להחלטה - - -

גלעד קריב: אז כרגע ה-FDA בעצם אישר את מתן הבוסטר - - -

אילנה גנס: לכלל האוכלוסייה מגילאי 18 ומעלה, גם מתוצרת פייזר וגם מתוצרת מודרנה.

אילנה גנס: זה נכנס בעצם לפרוטוקול של שני סוגי החיסונים האלה.

אילנה גנס: עדיין קצב ההתחסנות בבוסטר, באירופה הוא יותר איטי בהשוואה למצב שאנחנו עשינו כאן במדינת ישראל, וזה חלק מההסברים לתחלואה הכול כך משמעותית שאנחנו רואים במדינות אירופה.

אילנה גנס: במזרח אירופה מצב ההתחסנות של האוכלוסייה הוא יותר נמוך.

אילנה גנס: לא כולם מחוסנים בחיסונים שהם מוכרים על ידי WHO וחיסונים שאנחנו מכירים בהם, ולכן אנחנו מעריכים שחלק ממגמות התחלואה שאנחנו רואים שם קשורות גם למאפיינים האלה.

אילנה גנס: כרגע לפחות, בגלל שמרבית החוזרים מחו"ל זה אוכלוסייה שהיא עומדת בקריטריונים של מחוסן/מחלים שלנו, שהיא מוגנת טוב, אנחנו עדיין לא רואים מספרים דרמטיים בתחלואה החוזרת.

אילנה גנס: המדינות שהכי מככבות בראש הרשימה הן רוסיה ואוקראינה עם קרוב ל-1.2%–1.3% חולים חיוביים שחוזרים מהמדינות האלה.

אילנה גנס: עדיין מרביתם לא מחוסנים או לפחות לא מחוסנים במנת בוסטר ולכן אנחנו רואים שם יותר תחלואה.

אילנה גנס: אנחנו לא מגיעים לרף המאוד גבוה שהצבנו בשביל להגדיר מדינה כמדינה אדומה בגלל תחלואה נכנסת, כי שוב, מרבית החוזרים זה אזרחי מדינת ישראל שמחוסנים ולכן זה לא משקף את מגמת התחלואה המאוד קיצונית במדינות האלה, אבל אנחנו רואים ועוקבים אחרי נתוני תחלואה במדינות עצמן, שמאוד מדאיגים אותנו והם ממשיכים להיות בעלייה, גם התחלואה הקשה, גם התמותה מרקיעה שחקים ברוב המדינות האלה.

אילנה גנס: אנחנו רואים סגרים וביטול מתווי תיירות גם במדינות אירופה שונות.

אילנה גנס: אוסטריה סגרה את שעריה לתיירים כולל לתיירים מחוסנים.

אילנה גנס: אני לא יודעת אם מישהו רוצה לנסוע לשם בתקופה של סגר, אבל גם אם באופן תיאורטי היו רוצים, כרגע זה סגור, ומגמות הגבלה מאוד קשות שאנחנו רואים, אגב, בהקשר גם לנושא הדיון שלנו היום על תו ירוק.

אילנה גנס: אנחנו רואים הקשחה מאוד קיצונית בקריטריונים של מדיניות תו ירוק במדינות אירופה, בהולנד, בגרמניה, באוסטריה, שבעצם לא מאפשרות חלופה של בדיקות ודורשות התחסנות, כולל מקומות שפשוט סגורים בפני מי שאיננו עומד בהגדרות מחוסן או מחלים, וזה משהו שגם צריך בסוף להסתכל על מבט השוואתי ולראות שגם - - -

גלעד קריב: אם כי אני רוצה גם לומר, זה מתאזן עם שאלת משך ההגבלות.

גלעד קריב: אפשר היה לאמץ דוקטרינה של הגבלות מאוד מחמירות, לא התחסנת, אין אופציה של בדיקות, ולומר, זה קורה רק בתקופת הגל.

גלעד קריב: אתם בחרתם בשיטה אחרת שבה ההגבלות של התו הירוק הן כמעט נצחיות.

אילנה גנס: להבנתנו זה חלק מההבנה - - -

גלעד קריב: לא, לא, אין בעיה, אני רק בא ואומר, אני גם מסכים שיש פה אמירה לכל אלה שזעקו שהתו הירוק, המוח הישראלי ממציא לנו פטנטים ואין לזה תקדים בעולם, אז אנחנו רואים היום מה קורה בעולם, אבל באותה נשימה צריך לומר, אין מה לחגוג את זה ששם זה יותר חמור.

גלעד קריב: שם זה יותר חמור אבל זה הרבה יותר קצר.

גלעד קריב: זאת שיטה אחרת, אבל בסדר, זה מערכת אחרת של איזונים.

גלעד קריב: אני לא הייתי חושב לרגע לאשר תו ירוק בלי אלטרנטיבה של בדיקות, לאור דפוסי ההפעלה שלכם את התו הירוק כמשהו שפשוט מלווה אותנו כבר חודשים על גבי חודשים עם הפסקה קטנה, אם אני לא טועה, בין הגל השלישי לרביעי שהיינו עם תו שמח ולא עם תו ירוק.

גלעד קריב: עוד דברים שאת חושבת שחשוב שאנחנו נשים אליהם לב?

אילנה גנס: אנחנו חושבים, לפחות להערכתנו, שחלק גם מהעלייה של תחלואה קשור גם קצת להתרופפות במשמעת של הציבור.

אילנה גנס: אנחנו רואים ירידה קודם כל במספר האנשים שעושים PCR לקיצור בידוד, בחודש האחרון, שזה כנראה גם איזשהו מדד שבאופן עקיף מצביע לנו על זה שאנשים פחות נשמעים להנחיות.

אילנה גנס: אנחנו רואים את זה קצת יותר גם בחקירות האפידמיולוגיות שמתבצעות אצלנו, שאנחנו לומדים שאנשים פחות מקפידים על שמירה על מרחק, על מסכות, על תו ירוק.

אילנה גנס: לצערנו אנחנו גם רואים שתו ירוק לא תמיד מיושם, כולל חובת סריקה בכניסה למקומות, שזה פער.

אילנה גנס: אגב, אין לנו נתונים.

אילנה גנס: ניסינו בעצם לבדוק לפי בקשה של בט"פ, עד כמה תווים ירוקים נסרקים אל מול כמה תווים נבדקים בכניסה למקומות.

אילנה גנס: שוב, אין לנו את הנתון הזה.

אילנה גנס: אנחנו לא שומרים את הדטא הזאת על שרתים שלנו, מתוקף החוק של שמירה על מידע וסודיות, ולכן אין לנו את הנתון הזה, אבל אנחנו רואים כולנו כאזרחי מדינת ישראל, שמדי פעם, אנחנו לא הרבה, אנחנו רוב הזמן בעבודה, אבל אלה שכן חיים סוג של חיים, מעידים - - -

גלעד קריב: על מה את רומזת, אילנה?

גלעד קריב: לא הבנתי.

אילנה גנס: אנחנו מקבלים בהחלט הרבה עדויות על זה שלא תמיד זה נאכף בצורה מספיק טובה.

גלעד קריב: אני חייב לומר, אני לא רוצה להקדים את הדיון בתו הירוק.

גלעד קריב: אני חושב שנשמע קודם על הפיקוח.

גלעד קריב: אני מצד אחד לא מטיל ספק במדיניות התו הירוק.

גלעד קריב: אנחנו מאשרים אותה, אבל אני חייב לומר שכן מדי פעם טוב שנשאל את עצמנו, במציאות באמת של מערכת חינוך פתוחה ומקומות עבודה פתוחים שב-90% מהם להערכתי אין דינמיקה של תו ירוק.

גלעד קריב: אני מניח שמעבר למה שקבוע בתקנות, בתי חולים, מוסדות רווחה, מקומות שהם עצמם מחויבים תו ירוק, אני מניח שיש עוד אחוז מסוים של עסקים שבפורמלי או לא בפורמלי בודקים אם העובדים שלהם מחוסנים, אבל אני חושב שברוב מקומות העבודה - - -

אילנה גנס: המצב הוא סטטי.

גלעד קריב: כן, זה לא המצב.

גלעד קריב: אנשים באים לעבודה, אז מקסימום מישהו הלך למנהל שלו ואמר, אני רוצה שתעביר אותי חדר כי יושב פה מישהו לא מחוסן.

גלעד קריב: זה לא שיש גל פיטורין במשק של אותם מיליון מבוגרים שלא מחוסנים, נכון?

אילנה גנס: נכון.

גלעד קריב: אני כן מעלה את השאלה לא לעכשיו, אבל אני חושב שצריך לשאול את שאלת האפקטיביות של חלקים בתו הירוק, והשאלה האם לא - - -

אילנה גנס: מיצינו את האפקט.

גלעד קריב: את האפקט האפידמיולוגי, שזה ההצדקה, אבל הייתי אומר גם את האפקט, אני לא רוצה לקרוא לו החינוכי.

גלעד קריב: השאלה אם לא יותר צריך להתעסק בחובת עטיית מסכות מבחינה אפידמיולוגית.

גלעד קריב: האם לא יותר נכון להסביר לאנשים שחתונות והתכנסויות בתוך חללים סגורים שהם לא בישיבה - - - .

גלעד קריב: אני באמת שואל.

גלעד קריב: תיכף קצת נדבר על זה לקראת הפעם הבאה.

גלעד קריב: זה לא גם הרגע הכי מתאים כשמקדם ההדבקה, אבל צריך להתחיל לדבר על זה.

גלעד קריב: יכול להיות שתשומת הלב צריכה קצת להיות מוסתת או למקומות מאוד ממוקדים של הדבקות.

גלעד קריב: אנחנו יודעים שיש בעיה עם שמחות ועם אירועים.

גלעד קריב: יש הבדל במובן הזה בין מוזיאון לבין דיסקוטק.

גלעד קריב: אם אני לא טועה, אפילו בדיסקוטק היום ההגבלות קצת יותר נמוכות ממקומות פחות דחוסים.

גלעד קריב: אני חושב שיש פה איזושהי מחשבה על הקוהרנטיות.

גלעד קריב: נדבר על זה.

גלעד קריב: יש לנו עוד דברים שאנחנו רוצים לגבי - - - ?

נועה ברודסקי-לוי: אולי רק אפשר לשאול אם מתווה התיירות היחסית חדש שנכנס לפני שבועיים, אם באמת נוכח גל העלייה בתחלואה במדינות אחרות, האם יש לזה השפעה, האם יש שיקול מחדש?

אילנה גנס: בהחלט יש השפעה כי בעצם חלק ממתווה התיירות אומר שקבוצות תיירות אינן יכולות להגיע ממדינות שמסווגות כמדינות כתומות, כלומר מדינות שיחסית יש בהן מגמת תחלואה משמעותית, ומאחר והיום נתח מאוד גדול מיעדים תיירותיים שלרוב מגיעים למדינת ישראל, בעצם מקושרים למדינות האלה, אנחנו לא רואים התנפלות מסיבית ממדינות להגיע למדינת ישראל, כי כרגע רובן נמצאות ברשימה שאנחנו לא מאפשרים.

אילנה גנס: אנחנו כן רואים כמובן כניסה של תיירות או זרים בצורה פרטנית.

אילנה גנס: מבחינתנו הם לא חייבים להיות תיירים.

אילנה גנס: כל זר שעומד בקריטריונים של מחוסן או מחלים של מדינת ישראל, נכון להיום יכול להגיע לארץ ולהיכנס, לקבל תו ירוק לחודש ימים ולשהות כאן במדינת ישראל, לא משנה אם הוא הגיע לצרכי תיירות, ביקור, עסקים.

גלעד קריב: כל מי שקיבל את הבוסטר.

אילנה גנס: נכון, או אם טרם חלפו שישה חודשים ממועד קבלת מנה שנייה, ואנחנו רואים הגעה של אנשים.

אילנה גנס: רואים עלייה כמובן מתחילת נובמבר.

אילנה גנס: אין עדיין הרבה קבוצות.

גלעד קריב: גם לוקח זמן לקבוצות להתארגן.

אילנה גנס: בינתיים לא הגיעו קבוצות, אבל גם בתכנון כל זה מושהה בגלל שאנחנו רואים באמת מגמת עלייה כל כך משמעותית במדינות האלה, שרובן לא יכולות להגיע נכון להיום במתווה הקיים.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: אני מציע שנעבור ראשית לדיון בנושא האכיפה.

גלעד קריב: אני לא הזכרתי כמנהגי מי נמצאים איתנו.

גלעד קריב: את אילנה כבר פגשנו.

גלעד קריב: עו"ד טל פוקס, איתנו.

גלעד קריב: עו"ד נרמין ברהום.

גלעד קריב: ממשרד המשפטים, עו"ד עמית אמיר וד"ר אולגה פרישמן.

גלעד קריב: מהבט"פ יש לנו את עו"ד שרון רובינשטיין צמח מהייעוץ המשפטי בבט"פ.

גלעד קריב: עו"ד יאיר מתוק.

גלעד קריב: גד פרישמן, המדען הראשי.

גלעד קריב: ראש מינהלת האכיפה, עמוס בן אברהם.

גלעד קריב: יעל אבידן, יועצת המינהלת.

גלעד קריב: מיודענו, היועץ המשפטי של המשטרה, אורי, ומינהלת אכיפת קורונה, אולג גולנד, שלום גם לך.

גלעד קריב: אנחנו עוברים לבט"פ ולמשטרה להציג את סוגיית האכיפה.

גלעד קריב: אני מבין שיש לנו מצגת, אז בואו בבקשה.

עמוס בן אברהם: ברשותך, אנחנו נציג פה גם איזה סקר ייעודי לצורך העניין הזה.

גלעד קריב: מי המציג, אדונינו המדען?

גדי פרישמן: התבקשתי.

גדי פרישמן: אעשה זאת בשמחה.

גלעד קריב: בקשה.

גדי פרישמן: (הצגת מצגת) השקף הראשון, אני אעבור עליו מהר כי כבר ראינו את זה בוועדה ואין טעם לחזור, רק נדגיש שזה כלי לאכיפה המונית.

גדי פרישמן: אנחנו מתייחסים אליו כאמצעי משלים למערך האכיפה.

גדי פרישמן: הנקודה שתחזור על עצמה זה נושא ההסכמה.

גדי פרישמן: מכאן גם השם שלו, הסכמון.

גדי פרישמן: אני חושב שהשינוי המהותי מבחינת האכיפה של חבי הבידוד זה הגרף הזה שמראה כמובן את מה שמשרד הבריאות מציין, ואנחנו כולנו מכירים ויודעים, זה את הירידה לאורך הזמן, מהדיון הקודם ועד הדיון הנוכחי, של ירידת מספר המבודדים.

גדי פרישמן: ניתן לראות את היחס שבין מבודדים צעירים לבין מבודדים מעל הגיל שאנחנו אוכפים.

גדי פרישמן: ישנה ירידה בהלימה עם נתוני משרד הבריאות, כך שגם זה, אבל זה נתון שנכנס אצלנו לתוך מערך האכיפה כמובן.

גדי פרישמן: גם נתוני ההסכמה לאכיפה טכנולוגית, כפי שאנחנו זוכרים, ישנם שני שלבים בהסכמון, השלב של ההסכמה לאכיפה טכנולוגית.

גדי פרישמן: כאן אנחנו יציבים.

גלעד קריב: יציבים על הצד הנמוך.

גדי פרישמן: יציבים על הצד של מקסימום 23%.

גלעד קריב: איך אתם מבינים את העניין הזה?

גדי פרישמן: אני אולי אתן גם את הסקר, מה הציבור חושב, ואז אולי נוכל להסביר חלק מהדברים, אבל מבחינתנו זה נתון שהוא קבוע ויציב ומטריד.

גדי פרישמן: המספר הבא הוא גם כן באופן עקרוני יציב לאורך התקופות, והוא עומד כבר על בין 50% ל-60%, אנשים שמסכימים לשתף את מיקומם.

גלעד קריב: מדברים בעצם על מצב שהממוצע האפקטיבי בפועל להשגת המטרה הוא סביב ה-10% מהציבור שמקבל את הקריאה.

גדי פרישמן: ה-20% וה-50%, אנחנו מגיעים פחות או יותר לסדר גודל וזה איזשהו סטגנציה כי אנחנו נמצאים במצב סטגנצי מסוים בנושא הזה.

גלעד קריב: דרך אגב, יש גם היבט חיובי בזה שזה לא יורד.

גלעד קריב: אם הייתה התרופפות בתשומת הלב הציבורית, אז גם פה אולי היינו רואים - - -

עמוס בן אברהם: צריך לשים לב שבעצם ממי שאתה רוצה שייתן לך את המיקום שלו, אתה מקבל 10%.

עמוס בן אברהם: לא מאלה שאתה מדבר עליהם.

עמוס בן אברהם: לא רק מאלה שאתה פונה אליהם, שהסכימו לשלב הראשון.

גלעד קריב: לגבי 10% אנחנו משיגים את התכלית שמעניינת אותנו, וזה המיקום שלהם בבית.

עמוס בן אברהם: כן.

גלעד קריב: בסדר.

גדי פרישמן: הייתי מדייק ואומר, הם עונים על מיקומם דרך זה.

גלעד קריב: אתה רואה את ההבדל בין מדען לבין פוליטיקאי?

גלעד קריב: בסדר.

גדי פרישמן: הטכנולוגיה כמכפיל כוח, אנחנו רואים את הטכנולוגיה כחלק ממערך האכיפה, וכאן יש לנו עלייה מסוימת.

גדי פרישמן: אם בחודש שעבר היינו סביב ה-40% הנתח האכיפתי של הטכנולוגיה, אנחנו כרגע עולים לנתח של - - -

גלעד קריב: זה בעיניי גם בפעם הקודמת היה השקף הכי משמעותי, כי הנתון הזה של ה-10% על פניו יכול להיתפס כנתון מאכזב.

גלעד קריב: בוא רגע נזכיר גם לפרוטוקול בעצם מה אנחנו אומרים כאן.

גדי פרישמן: הגרף הוא 100% נפח האכיפה היומי.

גדי פרישמן: אנחנו מסתכלים על שלושה נושאי פיקוח.

גדי פרישמן: הפיקוח הראשון זה פיקוח המבודדים.

גלעד קריב: הכחול והכתום זה ביקורי בית.

גדי פרישמן: ביקורי בית.

גדי פרישמן: כנ"ל פיקוח חולים.

גדי פרישמן: אנחנו הגדרנו אותם כחולים כי הטיפול בהם הוא קצת יותר קפדני.

גדי פרישמן: האפור בעקומה מראה את החלק היחסי מסך האכיפה של הפיקוח הטכנולוגי.

גלעד קריב: כאילו הגדלנו ב-80% את המגע עם מבודדים באמצעות ההסכמון.

גדי פרישמן: אלו כבר בתוך הנתח החיובי כמובן.

גלעד קריב: בזכות ההסכמון הגדלנו ב-80% את המגע עם המפוקחים.

גלעד קריב: כמה זה במספרים נומינליים?

גדי פרישמן: גם פעם שעברה ביקשת ולכן הכנו אותו.

גדי פרישמן: מדבר בדיוק להציג את סדר הגודל של המספרים המוחלטים.

גדי פרישמן: כאן הצגנו אותם בצורה של נרמול ל-1,000 מבודדים כי אחרת, מתמטית היה קצת קשה יותר - - -

גלעד קריב: כי כל הזמן משתנה מספר המבודדים.

גדי פרישמן: כי כל הזמן הוא משתנה ולכן אנחנו מדברים כרגע על הפיקוח הטכנולוגי ופיקוח המבודדים בסדר גודל של 20 אזרחים ל-1,000 מבודדים.

גלעד קריב: הצניחות זה שבת, אני מבין.

גדי פרישמן: הצניחות זה שבת.

גדי פרישמן: סך הכול אנחנו מגיעים לבערך 70–80 מגע אזרח-פיקוח ביום ל-1,000 מבודדים.

גלעד קריב: הנתון פה הוא לא מצרפי.

גלעד קריב: זה לכל אחד מהסוגים.

גלעד קריב: יש לנו בערך 27 - - -

גדי פרישמן: אנחנו סביב ה-50–60, ביקורים או מגע עם מבודדים מתוך 1,000.

גדי פרישמן: באחוזים, אנחנו מגיעים לאותו מספר שדיברנו בו בהתחלה, של ה-10%.

גלעד קריב: זה נתון חשוב.

גלעד קריב: ההסכמון כשלעצמו הוא מכפיל כוח.

גלעד קריב: את העלות מול תועלת שלו אתם יודעים מבחינת כמות כוח אדם וכמה כסף עולה לנו זה וכמה כסף עולה לנו זה.

גלעד קריב: אני לא נכנס לזה כרגע.

גלעד קריב: אין ספק שההסכמון הוא תחליף נאה לעוד ניידות ולעוד שוטרים.

גלעד קריב: אין לנו פה עדיין תשובה טובה שהיא קצת יותר מתחום הפסיכולוגיה, מה המשמעות של אכיפה של 6%–7% מתוך האוכלוסייה הרלוונטית.

גלעד קריב: יש פה איזושהי שאלה, א', האם יש איזושהי היתכנות לעשות משהו שזה יהיה יותר.

גלעד קריב: ב', האם צריך לעשות יותר.

גלעד קריב: אם הייתה פה למשל אפקטיביות הרתעתית, נקרא לזה, אם הציבור הרחב היה יודע שאם אתה נופל ב-60–70 האלה ואתה לא בבית, אז אוי ואבוי, אבל אולי זה מספיק 60 מתוך 1,000.

גדי פרישמן: אני חושב שחלק מתוצאות הסקר מתייחסות לזה, אבל בהחלט נושא ההרתעה הוא חלק מרכזי בסוגיה.

גדי פרישמן: כדי לענות על השאלות ולקבל איזשהו מושג מספרי, בוצע סקר.

גדי פרישמן: הסקר בוצע על מבודדים בחציון האחרון של אוקטובר.

גדי פרישמן: אנחנו עשינו את זה בעזרת חברה חיצונית, ותוצאה הראשונה מראה את המענה לשאלה האם הסכמת לשתף את מיקומך באמצעות מערכת ההסכמון בזמן שהיית בבידוד - - -

גלעד קריב: אחרי שנתת את ההסכמה הראשונית.

גדי פרישמן: לא נשאלו שתי שאלות אלא נשאלה שאלה אחת, ולכן יכולה להיות פה שאלת אינטרפרטציה, אבל עדיין המספר הוא מספר מאוד חזק והוא מאוד דומה לזה שבשיתוף מיקום הציבור מקבל את המערכת.

גדי פרישמן: כמובן אנחנו רואים את התלות בגיל וזה משתנה עם הגיל.

גדי פרישמן: השקף השני מציין את שביעות הרצון של האזרחים מן המערכת, וכאן אנחנו רואים ששביעות הרצון בסך הכול היא גבוהה, אבל אנחנו גם רוצים להסב את תשומת הלב לאלו שלא הסכימו לשתף את המיקום.

גדי פרישמן: גם מבין אלו שלא הסכימו לשתף את המיקום, עדיין 40% מהם, תפיסתית, על מערכת שלא הוגדרה מה זאת מערכת הסכמון, עדיין מרוצים ומרוצים מאוד.

גלעד קריב: הם מרוצים מהאופציה להתעלם מהבקשה לשתף מקום.

גלעד קריב: זה עובד מצוין.

גדי פרישמן: כמובן אלו ששיתפו פעולה, אז מבחינת שביעות הרצון - - - .

גדי פרישמן: נושא של "האם שמעת על ההסכמון?", אז כאן 73% מהאוכלוסייה כלל לא שמעו על ההסכמון לפני שהם קיבלו את אותה קריאה לשתף את מיקומם ואת הסכמתם.

גדי פרישמן: הנתון הנוסף הוא שבראיית פני עתיד, "כיצד היית מעדיף להיות מבוקר במקרה של בידוד?", גם כאן, אז כמובן שיחת הטלפון שהיא הדיפולט של כל אזרח, אבל עדיין 35% מהאזרחים יעדיפו להשתמש ביישומון ובאפליקציה.

גדי פרישמן: 4% מהציבור התייחס ל"לא רוצה להיות מבוקר".

גדי פרישמן: זה גם אולי נתון לחשיבה.

גדי פרישמן: זה רק תמצית ממצאי הסקר.

גדי פרישמן: הסקר הזה יבסס את האסטרטגיה, את ההסברה שהמשרד אמור להיכנס אליו.

גלעד קריב: וזה הסיכום גם.

גדי פרישמן: כן.

גלעד קריב: תודה על המצגת.

גלעד קריב: בואו ניגש רגע יותר לסוגיות של מדיניות.

גלעד קריב: אני חושב שבעקבות שתי המצגות שראינו כאן, אנחנו יכולים להניח שבגדול אנחנו מבינים את עוצמת היעילות של הכלי הזה.

גלעד קריב: אני רוצה להניח שאם היינו ניגשים עכשיו למסע פרסום אינטנסיבי, אולי המספרים טיפה יעלו.

גלעד קריב: אני חוזר על האמירה שלי שאני בתחושת בטן, כדוגמה של אדם אחד, אני נתקל בהרבה מאוד פרסומות על הקורונה כל הזמן.

גלעד קריב: סוגיית ההסכמון, אני לא ראיתי אותה.

גלעד קריב: אני יודע שהשקעתם הרבה בפרסום במדיות החברתיות, אבל תחושת הבטן שלי היא שקיים עדיין פער דרמטי בין הפרסומים האחרים שמטבע הדברים גם מתייחסים לאוכלוסייה הרבה יותר גדולה, אבל צריך לצאת מנקודת הנחה שחלק גדול מאזרחי ישראל מתישהו או חוו או יחוו בידוד של קורונה.

גלעד קריב: גם אם עכשיו זה לא רלוונטי, צריבת התודעה שבבידוד יש הסכמון, כמו שאנשים יודעים שבבידוד יש PCR, יש הרבה מה לעשות עם הפרסום.

גלעד קריב: בואו נצא מנקודת הנחה שאנחנו קרובים למיצוי היעילות של הכלי, אז נעלה מ-10% יעילות ל-15%.

גלעד קריב: זה לא שאנחנו מצפים לעבור מ-10% ל-50%.

גלעד קריב: ניסים יכולים לקרות אבל מדעית לא לשם פני הדברים.

גלעד קריב: השאלה שאני מעלה, אני חושב שזה גם מאוד רלוונטי כמובן למשרד הבריאות אבל בראש ובראשונה למשטרה, כי יש פה באמת סוגיה אכיפתית שאני מניח שיש לכם גם אינטואיציות וגם ניסיון בהיבטים אחרים של אכיפה, מה המשמעות של הנתונים האלה.

גלעד קריב: מה המשמעות של 6%–7% אחוזי מגע עם ציבור המבודדים, בין אם טכנולוגית ובין ביקורי בית?

גלעד קריב: האם בניתוח שלכם זה אחוז אכיפה שמאפשר גם יצירת הרתעה או שהחורים ברשת גדולים מדי וצריך לגייס את מיטב המוחות לחשוב על עוד קומה אכיפתית?

גלעד קריב: אני מבין שאנחנו עדיין נמצאים במצב שבו מספר קטן מאוד של רשויות מקומיות מסמיכות פקחים, למשל לסייע לכם במלאכת ביקורי הבית.

גלעד קריב: יכול להיות שאף אחת לא.

אורי בוצמנסקי: לרשויות אין סמכות.

גלעד קריב: לנושא הבידוד.

אורי בוצמנסקי: נכון.

גלעד קריב: כן, בבקשה ראש מינהלת האכיפה.

עמוס בן אברהם: תודה רבה.

עמוס בן אברהם: ההסכמון, אפילו במצב שבו הוא נמצא, הוא פלטפורמה, כי אנחנו רואים חלק מהביטויים של הפלטפורמה הזאת.

עמוס בן אברהם: הוא עדיין מאפשר להגיע באמינות גבוהה לאנשים שמעניין אותך להגיע אליהם.

עמוס בן אברהם: גם אם אתה כרגע לא מצליח לקבל את כל מה שאתה רוצה מההגעה הזאת, עדיין יש פה איזשהו כלי שעובד, שבאמצעותו אתה ממפה את האנשים, וזה דבר מאוד חשוב.

גלעד קריב: מסכימים.

גלעד קריב: לא מטילים ספק בחשיבות ההסכמון ויעילותו.

גלעד קריב: השאלה מה עוד.

עמוס בן אברהם: יפה.

עמוס בן אברהם: מה שיש בתוכו, שמביא אותו ל-6% הבודדים האלה, בליבו יש את הצורך לקבל הסכמה.

עמוס בן אברהם: שמעתי כבר כמה פעמים בכמה דיונים של הקבינט שיש פה הבנה שהדבר הזה, בתנאים קיצוניים יפתח דיון האם ההסכמה חייבת להישאר או שהיא יכולה להפוך, להגיע לבן אדם ולהגיד לו שהוא צריך לשתף את מיקומו.

עמוס בן אברהם: לא נוכל לקבל כלי כזה בלי ההסכמון שקיים עכשיו.

עמוס בן אברהם: לא נוכל להתחיל לבנות אותו מחדש.

עמוס בן אברהם: פה אנחנו רק נצטרך לקבל החלטה ולעשות את זה.

עמוס בן אברהם: זה מתאים מאוד לאופי פתאומי של הופעת איזשהו וריאנט חדש שאתה צריך לצורך העניין במילותיו של ראש הממשלה, להתנפל עליו ולכבות אותו וללכוד אותו ולראות שאתה יכול להתמודד יחסית ביעילות במוקדי אוכלוסייה של 50,000 איש או 20,000 איש או משהו כזה, שהם כבר מעניינים אותך ואתה רק באמצעות כלי כזה תוכל לעשות אותו, לכן אני חושב שזה נחוץ שזה יישאר.

עמוס בן אברהם: זה נחוץ לעשות הרבה דברים שעוד לא עשינו בנושא של הגברת המוטיבציה לשתף איתו פעולה, כך מתכוונים לעשות אותם.

עמוס בן אברהם: אנחנו מבינים גם שכאשר תהיה איזושהי חומרה ושתודעת החומרה של המצב של התחלואה, שלא קיימת כרגע אבל שהיא באמצעות ההסברה של משרד הבריאות אולי עשויה לגדול, גם היא תשפיע, זאת אומרת אנחנו לא לבד בדבר הזה, ולכן אני חושב שנכון להמשיך עם הדבר הזה כי זה הנתיב היחידי שלנו להמוני מבודדים.

גלעד קריב: אני רוצה רגע להדגיש.

גלעד קריב: אני בתמיכת יתר חברי הכנסת שנמצאים הבוקר בדיון, אנחנו מאשרים את המשך השימוש בכלי הזה.

גלעד קריב: זה לא מבחינתי כרגע הדיון.

גלעד קריב: אני חושב שאתם מבססים את היעילות של הכלי הזה בשימוש הנוכחי שלו כרגע.

גלעד קריב: יש פה שתי שאלות.

גלעד קריב: שאלה אחת נוגעת למיקוד השימוש בכלי, האם אפשר להשיג יעילות מוגברת לא מהבחינה האכיפתית אלא מהבחינה האפידמיולוגית, וזה תיכף נדבר עם משרד הבריאות, על ידי פילוח אוכלוסיות ספציפיות בתוך ציבור המבודדים בצורה יותר מדויקת, והפעלת ההסכמון עליהם בצד גם הענקת הדיפולט לביקורי בית בקרב האוכלוסייה?

גלעד קריב: זאת שאלה בעיקר אפידמיולוגית.

גלעד קריב: השאלה השנייה היא האם מבחינתנו מיצינו את הדיון בכלי האכיפה ברגע שהפעלנו את ההסכמון?

גלעד קריב: אני אומר שבהתדיינות שהייתה לנו למול לשכת ראש הממשלה, גם המנכ"ל היה בהתדיינות הזאת, אנחנו העלינו את השאלה האם עכשיו דווקא במצב הקצת יותר רגוע, כן צריך לחזור לבחון את הכלי של הצימוד האלקטרוני ככלי נקודתי לאוכלוסיות שהסיכון בקירבן יותר גדול.

גלעד קריב: ברור שלא נפעיל פה 90,000 צמידים אלקטרוניים, אבל אם אנחנו מגיעים לרגע מסוים שאנחנו אומרים בו, יש יכולת לזהות אוכלוסייה מסוימת כנושאת סיכון מוגבר להדבקה, ציבור שחזר ממדינות מסוימות בחו"ל ובכל זאת חזר כי המקרים הם חריגים או כי הם אזרחים ישראלים.

גלעד קריב: היה מוקד מסוים של התפרצות של וריאנט.

גלעד קריב: כרגע זנחנו את הצימוד האלקטרוני כאופציה.

גלעד קריב: אין במחסנים שלכם כרגע 5,000 צמידים אלקטרוניים ליום סגריר שאומר, בסדר, יש לנו קומה של ביקורי בית.

גלעד קריב: כרגע אני גם רוצה להזכיר, אם אני לא טועה, שהצימוד האלקטרוני על פי החוק הנוכחי שנטפל בו בחודשיים הקרובים, רלוונטי, א', רק למי שחוזר מחו"ל, ו-ב', רק בהקשר של הפעלת מלוניות.

גלעד קריב: יש פה שאלה משפטית גדולה, אם כשאתה לא מפעיל מלוניות, בכלל אפשר להפעיל את הכלי של הצימוד האלקטרוני?

גלעד קריב: החוק החדש, לא נשאיר את הפרק הזה כמו שהוא, כי הוא פרק שלא מיושם, אז אני שואל למשל כדוגמה, 5,000 צמידים אלקטרוניים ליום סגריר.

גלעד קריב: האם אתם עוסקים היום במינהלת האכיפה במשרד הבט"פ בשאלת הקומות הנוספות של האכיפה?

עמוס בן אברהם: התשובה בקיצור היא כן.

עמוס בן אברהם: גם אחרי שראינו את הפיילוט שנעשה בזמנו עם הצמידים האלה, דרך אגב, מעולם לא התקבלה חוות דעת שפוסלת אותו.

גלעד קריב: זה בסדר גמור, רק לא רכשתם את הצמידים ולא מיציתם את המכרז.

גלעד קריב: יש פה החלטה מינהלית שהיא לגיטימית כדרך אגב.

עמוס בן אברהם: זה היה בתפר של משרד הבריאות.

עמוס בן אברהם: פשוט הפסיקו לדון בזה.

עמוס בן אברהם: א', כן.

עמוס בן אברהם: ב', אנחנו חושבים שהוא מתאים מאוד לסדרי גודל של עד 10,000 איש במצב שזה רלוונטי.

עמוס בן אברהם: אנחנו גם מאז עשינו עוד איזשהו סשן די גדול של דיונים חוזרים על הפיילוט שכאילו היה.

עמוס בן אברהם: צברנו ידע על כל האפשרויות שיש ואנחנו בעצם קיבלנו אפילו כמעט איזושהי מין הנחיה להתחיל לטפל בזה מחדש.

עמוס בן אברהם: לעורר את זה מחדש ולעשות עוד פעם את עבודת המטה הזאת לגבי הצימוד, אז אנחנו לא עוזבים את זה בוודאי.

עמוס בן אברהם: לגבי אוכלוסיות קטנות או לגבי המיקוד ששאלת, שגם זה כדאי להתייחס, אז אנחנו בעצם יכולים להשתמש גם בהסכמון הזה לאיזשהו מן מיפוי של איפה נמצאים המוקדים, ולשגר לשם או את האכיפה הפרונטלית שהיא בעינינו המצב האולטימטיבי, הכלי המכריע היחידי, אבל באמת המוגבל בכמויות שלו.

עמוס בן אברהם: אנחנו מדברים לפעמים עד כדי, נבוא ונשאיר שוטר ליד איזשהו בית שחשוב לנו מאוד.

עמוס בן אברהם: גם זה לא דבר שאנחנו מוציאים - - -

גלעד קריב: זה ברור לנו.

גלעד קריב: מצד שני, המשטרה, זה לא שזאת משימתה היחידה.

גלעד קריב: אנחנו גם מכירים כמה השמיכה קצרה בכוח האדם.

גלעד קריב: אני רוצה לשאול את השאלה היותר אפידמיולוגית, אילנה.

גלעד קריב: יש פה הרי כמה קבוצות, הייתי אומר, יותר מובחנות.

גלעד קריב: קבוצה אחת מובחנת היא קבוצת החולים למול המאומתים.

גלעד קריב: השאלה אם לא היה נכון, אנחנו רואים את המספרים.

גלעד קריב: הם גם נגזרים מהגודל של הקבוצות, אבל השאלה אם לא היה נכון לבוא ולומר, מי שבעיקר מדאיג אותנו זה החולים.

גלעד קריב: אנחנו שם רוצים 100% כיסוי אכיפתי.

גלעד קריב: חיים עם הרבה פחות אכיפה בצד של המאומתים.

גלעד קריב: אני רק רוצה לומר נתון אחד שאני לא מצאתי כאן, אלא אם תאירו את פניי, זה אחוז הכיסוי האכיפתי בהתאם לגודל הקבוצה.

גלעד קריב: לא גזרתם את האחוז בהקשר של גודל הקבוצה.

גלעד קריב: אני מניח שיש פחות חולים ממאומתים, אז מה המשמעות השיעורית מבחינת אחוזי כיסוי אכיפתי של 30 ביקורים וירטואליים ופיזיים אצל חולים מתוך סך החולים למול המאומתים?

גלעד קריב: זה נתון חשוב.

עמוס בן אברהם: היו במגע.

גלעד קריב: הם היו במגע.

גלעד קריב: הם אפילו לא בטוח חולים.

אילנה גנס: יש הבדל בין מי שנמצא מאומת לקורונה, לא משנה אם הוא תסמיני או לא תסמיני.

גלעד קריב: בואו נדבר רגע על מספרים, כי יש לנו פה את המספרים פר אלף, אבל אני לא יודע כמה אלפים הם חולים וכמה אלפים הם מבודדים.

גלעד קריב: זאת נקודה חשובה מבחינת טיוב האכיפה.

גלעד קריב: יש לנו חולים ויש לנו מבודדים.

גלעד קריב: המבודדים זה כל מי שמבודד והוא לא חולה או זה כלל המבודדים?

אילנה גנס: מבודדים זה כאלה שהם לא חולים.

אילנה גנס: אפשר להגדיר אותם חבי בידוד בעקבות חשיפה, בחזרה מחו"ל - - -

גלעד קריב: בסדר.

גלעד קריב: אז אני רואה פה את הנתונים הנומינליים ואת הנתונים השיעוריים, אבל אני לא מבין מה האחוז מתוך סך הקבוצה.

יעל אבידן: חשוב לציין שמבחינת תיעדוף האכיפה גם של המשטרה, יש ממש מערכת מסודרת שגם נובעת מהמידע שמגיע ממשרד הבריאות, הקבוצות שמיועדות לאכיפה פרונטלית, זאת אומרת שמבחינת המשטרה, בראש סדר העדיפויות יהיו החולים המאומתים.

גלעד קריב: זה מה שאני מנסה רגע להבין ברמה של הנתונים.

יעל אבידן: אין לנו את זה כרגע במספר הנומינלי, אבל מבחינת תיעדוף האכיפה זה קיים וזה - - -

גלעד קריב: זה ברור לי.

גלעד קריב: בואו ננסה להגיע לנתון הזה.

גלעד קריב: הוא נראה לי לא קשה, אבל הוא בעיניי הנתון שמעיד האם אנחנו מצליחים לעמוד בצי"ח (ציון ידיעה חשובה).

גלעד קריב: צריך להיות הבדל מהותי, אלא אם אילנה תאמר שזה לא נכון מבחינה אפידמיולוגית, אבל על פניו צריך להיות הבדל מהותי בשיעור הכיסוי האכיפתי, לא משנה אם פרונטלי או וירטואלי, אבל צריך להיות פער דרמטי בין כמות החולים שזוכה או לנקישה בדלת או להסכמון.

גלעד קריב: זה נתון שאני חושב שחשוב להציג כאן בפעם הבאה.

אורי בוצמנסקי: צריך לזכור שבקבוצה העליונה, במיקוד הגבוה ביותר נמצאים גם לא רק חולים אלא גם למשל אנשים שכן קיבלו על עצמם את ההסכמון ושיתפו מיקום מחוץ למיקום למשל או לא שיתפו בכלל.

גלעד קריב: בסדר גמור, אבל אני אומר עוד פעם, אני חושב שאפשר לפלח.

אילנה גנס: כן, אפידמיולוגית אנחנו יכולים להגדיר את זה בצורה מאוד מדויקת.

אילנה גנס: העדיפות הגבוהה ביותר היא כמובן לחולים מאומתים שמהווים סיכון הכי משמעותי לציבור.

גלעד קריב: כמה חולים פחות או יותר יש לנו בתקופה האחרונה?

אילנה גנס: חולים פעילים, בממוצע אנחנו מדברים על אלפים בודדים ביום.

אילנה גנס: כל יום יש לנו 400, 500, 600 חדשים שנוספים בעצם לכל אלה שנמצאים כבר בבידוד, שאומתו בימים קודם לכן.

אילנה גנס: מרביתם אחרי עשרה ימים מקבלים אישור החלמה.

גלעד קריב: מה הנתון, 5,000, 6,000 איש בתקופה הזאת?

אילנה גנס: זה המספר, כן.

יעל אבידן: חשוב לדייק בתוך הנתון הזה את הבגירים.

גדי פרישמן: הבגירים מתוך ה-5,000 או ה-6,000, שליש זה 2,000 ומתוך זה אנחנו עושים 200 ביקורים ביום אצל חולים.

גלעד קריב: ביקורים פיזיים.

גדי פרישמן: ביקורים פיזיים.

גלעד קריב: כמה אנחנו עוד מכסים מהאוכלוסייה הזאת בהסכמון?

גדי פרישמן: בים נתון אנחנו נותנים עוד כ-750 בטכנולוגי ו-750 במבודדים המאומתים.

גלעד קריב: אני מסתכל רגע על הקבוצה של החולים שאילנה אומרת לנו, חברים, זו הקבוצה עם פוטנציאל ההדבקה הגדול.

אילנה גנס: הקבוצה השנייה זה כל אלה שזוהו כחיוביים בבדיקת אנטיגן, ומכל סיבה שהיא לא ביצעו בדיקת PCR בטווח של 48 שעות לאחר מכן.

אילנה גנס: גם הם, אנחנו מבינים שזו אוכלוסייה שבסבירות מאוד גבוהה בעצם חולים מאומתים.

גלעד קריב: אנחנו יודעים כמה יש לנו כאלה?

אילנה גנס: כרגע זה מספרים קטנים כי גם מספר בדיקות האנטיגן שמבוצעות במיוחד באמצע שבוע הוא יחסית נמוך, וגם שם אנחנו רואים ירידה במספר החיוביים, בדיוק כמו שראינו ירידה במספר המאומתים גם בבדיקות PCR.

אילנה גנס: גם שם אחוז החיוביים יורד, אבל אנחנו מדברים על עשרות בודדות.

גלעד קריב: כמה בידודי בית אנחנו עושים למבודדים שהם לא חולים?

גלעד קריב: יש לכם את הנתון?

גלעד קריב: בימים האחרונים, מספר.

קריאה: בממוצע 800, לא כולל שישי-שבת.

גלעד קריב: ברור.

גלעד קריב: עכשיו אני באמת רוצה רגע לשאול וגם אני אשאל אותך ברמה אפידמיולוגית.

גלעד קריב: אנחנו מדברים, אם אני מבין נכון את המספרים, על כ-1,000 מגעים עם החולים מדי יום.

גלעד קריב: אמרת, בערך 200 ביקורי בית, 750 נקישות של ההסכמון.

גלעד קריב: 1,000 זה בערך 18%.

גדי פרישמן: ועוד 750 מבודדים.

גלעד קריב: אני מנסה רגע לפצח את סיפור סדרי העדיפויות.

גלעד קריב: אנחנו להערכתנו נמצאים עם 5,000-6,000 חולים בתקופה האחרונה.

גלעד קריב: אנחנו נוגעים מדי יום ב-1,000.

נועה ברודסקי-לוי: כן, אבל נוגעים ב-1,000 שזה כולל גם מבודדים.

גלעד קריב: לא.

גלעד קריב: הם אמרו 750 מגעים דרך ההסכמון עם חולים, בממוצע, ועוד 200 ביקורים.

גדי פרישמן: הטכנולוגיה זה מבודד חולה.

גדי פרישמן: זה מבודדים.

גדי פרישמן: אני לא יודע להגיד כמה בתוך הטכנולוגיה הוא חולה מוגדר לפי משרד הבריאות וכמה הוא מבודד.

גלעד קריב: ה-750 זה על כלל המבודדים?

יעל אבידן: כן, שיש בתוכם גם חולים.

קריאה: כמה מתוכם, סדר גודל?

גלעד קריב: נעשה את זה סטטיסטית.

גלעד קריב: אם יש לנו 20,000 מבודדים בימים האחרונים על פי מה שהגרף אומר, נכון?

גלעד קריב: הצגתם לנו בהתחלה את גרף הירידה במספר המבודדים.

גלעד קריב: על כמה מבודדים אנחנו עומדים בימים האחרונים?

גדי פרישמן: 25,000–30,000.

גלעד קריב: יש 5,000–6,000 חולים.

גלעד קריב: לא צריך להניח שהפילוח בהסכמון הוא דרמטית שונה.

יעל אבידן: ההסכמון נשלח רק לבגירים, ככה שזה לא האוכלוסייה של ה-25,000.

גלעד קריב: אני אנסח אחרת את השאלה.

גלעד קריב: אם יש בסופו של דבר את הדטא במשרד הבריאות מי חולה ומי מבודד, אז לא ברור לי למה אי אפשר להציב את זה עם נתוני ההסכמון.

גלעד קריב: יש את טבלאות האקסל של מי חולה ואת טבלאות האקסל של מי חייב בידוד שהוא לא חולה, נכון?

גדי פרישמן: את הפילוח הזה של הטכנולוגיה, לפלח בין מי היה חולה ומי היה מבודד, אנחנו נוכל לעשות.

גלעד קריב: אני רוצה רגע לומר את הדבר הבא.

גלעד קריב: יש לנו 6,000 חולים.

גלעד קריב: עוד כמה, כנראה עשרות שהם חולים רשלנים, יצא להם חיובי באנטיגן, לא טרחו לעשות PCR.

גלעד קריב: לא בטוח, דרך אגב, שהם לא נכנסו לבידוד, אבל בסדר.

אילנה גנס: אנחנו מחילים עליהם חובת בידוד במערכות.

גלעד קריב: אז הם לא עשו PCR.

גלעד קריב: הם אמרו, יאללה, יש לי חום, אני משתעל, עשיתי אנטיגן, לא מרגיש טוב, אז אני גם אצא ל-PCR?

גלעד קריב: אז אני יושב בבית, אני מבין שאני חולה קורונה, יצא באנטיגן, אבל לא משנה, זה כמה עשרות אתם אומרים.

גלעד קריב: יש לנו 6,000 חולים.

גלעד קריב: זה הציבור מבחינת משרד הבריאות, שצריך לפקח עליו.

גלעד קריב: אתם אומרים שיש 200 ביקורים פרונטליים בציבור הזה מדי יום למול 800 ביקורים פרונטליים בקרב כלל ציבור המבודדים.

גלעד קריב: אפידמיולוגית-אכיפתית, לא נכון לשנות את הפרופורציה שיהיו 600 ביקורים בקרב החולים, כך שכל חולה יקבל שלושה ביקורים?

גלעד קריב: אני שואל אפידמיולוגית.

גלעד קריב: מי מגדיר את הסיפור הזה?

גלעד קריב: אם יש לנו הסכמון, אולי בכלל לא צריך ביקורי בית אצל מבודדים שהם לא חולים?

גלעד קריב: אולי די לנו ב-100 כאלה, רק שתהיה תודעה שגם מבודד שהוא לא חולה מקבל - - - ?

גלעד קריב: אני שואל איפה מתקבלת ההחלטה הזאת?

אורי בוצמנסקי: פיקוח פרונטלי בכל מקרה יהיה גם על מבודדים שהם אינם חולים.

אורי בוצמנסקי: שוב, כפי שאמרתי, יש הסכמון לכאלה אנשים שלא שיתפו מיקום.

גלעד קריב: אם יש לי 200 ביקורים ביתיים בקרב חולים, כשציבור החולים הוא 5,000–6,000 - - -

נועה ברודסקי-לוי: מתוכם רלוונטיים 2,000.

גלעד קריב: למה רלוונטיים 2,000?

גלעד קריב: הם אמרו, יש 5,000–6,000 חולים וכל יום עושים 200 ביקורי בית.

נועה ברודסקי-לוי: כן, אבל אני חושבת שביקורי בית, יכול להיות שאני טועה, הם מיועדים בעיקר לבגירים?

אורי בוצמנסקי: הם מיועדים מעל גיל 12.

נועה ברודסקי-לוי: אז מראש האוכלוסייה של החולים שהם מתייחסים אליה היא יותר קטנה מבחינת ביקורי הבית.

גלעד קריב: אתם לא עושים ביקורי בית מתחת לגיל 12?

אורי בוצמנסקי: לא עושים.

גלעד קריב: למה?

גלעד קריב: סביר להניח שאם הילד חולה, נמצא איתו מבוגר, נכון?

גלעד קריב: אז בסדר, אתם לא תיתנו לו דוח.

גלעד קריב: אתם לא תפחידו אותו, אבל אני לא מצליח להבין.

גלעד קריב: אם היום עיקר התחלואה היא בקרב ילדים, מה ההיגיון לא לשאול את שאלת האכיפה?

גלעד קריב: יש פה בעיה משפטית?

גלעד קריב: יכול להיות שיש בעיה.

גלעד קריב: אני רק מעלה פה שאלות.

גלעד קריב: בוא נאמר שיש 2,000 חולים בגירים.

גלעד קריב: למה שהפרופורציה תהיה 200 ביקורים?

גלעד קריב: למה לא להפעיל 500 ביקורים עליהם ולהוריד את הביקורים אצל המבודדים הבגירים?

גדי פרישמן: זאת שאלת תיעדוף האכיפה בתוך סל המבודדים והחולים שהמשטרה מקבלת - - -

גלעד קריב: אומר לי משרד הבריאות, הצ"יח שלנו קודם כל אכיפה על חולים.

גלעד קריב: מאוד אכפת לנו מהמבודדים אבל פחות מהחולים, אז אני הייתי מצפה לראות פרופורציה של 90/10, 80/20.

גלעד קריב: תראו, לא תמיד צריך לתת תשובות במקום.

גלעד קריב: מה שמעסיק אותי יותר זה איפה מתקיים הדיון הזה.

גלעד קריב: אני מבין שאתם מקבלים צי"ח ממשרד הבריאות, אבל השאלה לאיזה רזולוציה מגיע הצי"ח הזה ומה ההיזון החוזר?

גלעד קריב: כי על פניו נשמע לי לא הגיוני.

גלעד קריב: גם אני רואה את המספרים פה.

גלעד קריב: בסופו של דבר המספרים הנומינליים על החולים, אתם עד פר 1,000, הנתונים שלכם אומרים שזה בסדר.

גלעד קריב: אם זה פר 1,000, עוד 150 חולים עונים לכם בהסכמון, זה על פי הנתונים שלכם, בערך 30 פר 1,000 בקרב החולים.

גלעד קריב: 5,000-6,000 חולים, אז עוד 200 חולים לכם ענו לכם בהסכמון, אז דגמתם 400 חולים מתוך 2,000 חולים בגירים ומתוך 6,000 חולים בכלל.

גלעד קריב: על פניו נשמע שיש לנו בעיה, כי אם יש לכם יכולת לבקר 800 ביקורים ביום אצל המבודדים, אז יש לכם משאבים של ביקורי בית.

גלעד קריב: אני מבקש שתתייחסו לסוגיה הזאת גם נקודתית.

אילנה גנס: חשוב לי גם בכל מקרה להוסיף שההרתעה שמיוצרת על ידי ביקור של שוטר או פקח בבית, היא שונה לחלוטין לעומת הסכמון.

גלעד קריב: למעט דבר אחד שאני חייב לומר.

גלעד קריב: במספר הנוכחי של הביקורים, ואם היינו מבקשים עכשיו לשאול כמה דוחות ניתנו בעקבות הביקורים, היינו רואים או צניחה דרמטית שאני לא מתנגד לה.

גלעד קריב: דיברנו על הקושי.

גלעד קריב: אומר לך מבקש, זה קנס גבוה.

גלעד קריב: דיברנו על כל זה.

גלעד קריב: אני באמת רוצה לומר, אנחנו איבדנו את תחושת ההרתעה בנושא אכיפת הבידודים.

גלעד קריב: רואים את זה גם בעניין ה-PCR.

גלעד קריב: תיכף אני אתייחס לזה, ה-PCR השני.

גלעד קריב: בואו נשים לנגד עינינו את העניין.

גלעד קריב: אין כרגע הרתעה בציבור.

גלעד קריב: יכול להיות שהרבה מהציבור הוא אחראי ובוגר ומבין את העניין, אבל זה לא היבט הרתעתי.

גלעד קריב: אין הרתעה, אין פרסום של הקנסות האלה, אין סיפורים על הקנסות.

אילנה גנס: אני חושבת שכן צריך שזה יהיה יותר בתודעה של הציבור.

אילנה גנס: אגב, לשאלת PCR, אם אנחנו מסתכלים למשל על אוכלוסיית חבי הבידוד ומפלחים אותם בנפרד לפי חוזרי חו"ל לעומת חבי בידוד כתוצאה מחשיפה לחולה מאומת בתוך ישראל, אנחנו רואים שיש אחוז היענות הרבה יותר גבוה לבידוד בקרב אלה שנחשפו לחולה.

אילנה גנס: כנראה תפיסת הסכנה היא יותר משמעותית.

גלעד קריב: איך אנחנו יודעים את זה?

אילנה גנס: בנתונים שלנו כשאני מסתכלת למשל על אחוז ביצוע בדיקת PCR ביום השביעי, בנפרד בשתי הקבוצות האלה של חוזרי חו"ל, אנחנו יודעים לסמן אותם - - -

גלעד קריב: טוב, כי אדם אומר, הילד שלי ישב עם ילד חולה בכיתה.

גלעד קריב: זה לא חזרתי מטיול בחו"ל והמדינה מציקה לי.

אילנה גנס: נכון, ואנחנו רואים בפירוש הבדל משמעותי, גם אגב בין היענות של ילדים לעומת מבוגרים.

אילנה גנס: ילדים נבדקים יותר בהשוואה למבוגרים, בדיקה שנייה.

אילנה גנס: זה מתחבר לנו גם לנתונים שאנחנו רואים, שמרבית התחלואה היא באמת בילדים, ולכן רוב המגעים וחבי הבידוד זה ילדים במסגרות החינוך.

נועה ברודסקי-לוי: אם באמת בקבוצת מיקוד שלכם כל אלה שבעצם לא באים לבדיקה שנייה, זה לא קבוצה שגם צריך לבדוק אותה במיוחד?

אילנה גנס: חד משמעית שזה קבוצה שלדע

אילנה גנס: תנו אנחנו מבינים שכנראה יש שם יותר הפרות בידוד ולכן נכון לעשות עליהם פיקוח יותר מוגבר.

אילנה גנס: אפידמיולוגית אנחנו יודעים להגיד שכל מי שחייב בידוד, זה אנשים שהם פר הגדרה כאלה שיש סיכון מוגבר לזה שהם חולים, שהם יפיצו תחלואה במידה והם לא שומרים על בידוד ולא נשמעים - - -

גלעד קריב: השאלה של היועצות המשפטיות, כדי לתרגם אותה לשפת ההסכמון, למה אנחנו לא נמצאים היום במצב שבו משרד הבריאות מציב לכם את הנתונים של כל האנשים שהם חבי בידוד, שלא עשו בדיקת PCR שנייה?

גלעד קריב: תעזבו רגע ביקורי בית.

גלעד קריב: האנשים האלה מקבלים הודעה במערכת שכבר קיימת, הודעת הסכמון, אבל למה הם לא מקבלים הודעה ממשרד הבריאות, מהבט"פ, על פי הנתונים שבידנו, הייתה עליך חובת בידוד, עברו שמונה ימים, לא מתועדת אצלנו בדיקת PCR.

גלעד קריב: נזכיר לך את הוראות החוק.

גלעד קריב: אנא לחץ 1 אם אתה מסכים לשיתוף - - -

קריאה: אנחנו אוכפים את הבידוד.

קריאה: אנחנו לא אוכפים בדיקות.

גלעד קריב: זה בסדר.

גלעד קריב: אם אינני טועה, משרד הבט"פ לקח על עצמו את כלל סוגיות האכיפה בתחום הקורונה.

גלעד קריב: זה החידוש הגדול של החודשים האחרונים.

גלעד קריב: אין כמה גופים שונים שמדברים עם האזרח על העמידה שלו בהוראות החוק.

גלעד קריב: יש רק גוף אחד, מינהלת האכיפה.

גלעד קריב: אם יצרנו כלי שהוא כלי של הסכמון, האזרח לא מקבל סנקציה אם הוא לא מגיב, אבל למה אנחנו לא שולחים הודעה אחרי שמונה ימים, מפולחת לציבור הזה, שאומר, דע לך, על פי נתונינו לא עשית בדיקת PCR שנייה.

גלעד קריב: לא הסכמת להסכמון, לא שיתפת מיקום.

גלעד קריב: דע לך, שוטר יגיע ויבקר אותך בשבוע הקרוב.

טל פוקס: מי שעשה בדיקה יוצא מהמאגר אוטומטית.

טל פוקס: הוא לא נמצא כבר במאגר אצלכם.

טל פוקס: אנחנו עושים את השינוי הזה.

טל פוקס: ברגע שבן אדם, יש תוצאה שלילית בבדיקה השנייה, הוא פשוט יורד מהמאגר.

גלעד קריב: התחושה שלי, אנחנו הרי לא נפתור את העניין פה.

גלעד קריב: אני רוצה לבקש את הדבר הבא, אילנה ומינהלת האכיפה.

גלעד קריב: יש לי תחושה שצריכה להתקיים פה פגישת עבודה נוספת לבחינה קצת יותר יצירתית של אופציות השימוש בהסכמון.

גלעד קריב: מה שידרוש מאיתנו עבודה חקיקתית, אז ברוך השם יש לנו חודשיים עמוסים בהתקנת חוק קורונה.

גלעד קריב: הוועדה בישלה את המתנה הזאת לעצמה.

גלעד קריב: אנחנו לא נוכל להתלונן על זה.

גלעד קריב: אני חושב כדרך אגב, לא צריכה פה עבודה חקיקתית למה שדיברנו כרגע.

גלעד קריב: זה בסדר, הפעלתם את ההסכמון, עשיתם פיילוט, התייצבנו.

גלעד קריב: הגיע הזמן לדבר קצת על טיוב השימוש בהסכמון.

גלעד קריב: אני חושב שמשהו ברמת סדרי העדיפויות באכיפה צריך בדיקה.

גלעד קריב: אני מציע לחשוב איך משתמשים בהסכמון בצורה קצת יותר יצירתית, אולי גם ברגל השנייה של השבוע השני לגבי האוכלוסייה הזו.

גלעד קריב: אני מבקש שתעשו איזושהי עבודת מטה על השימוש בהסכמון ועל טיוב התיעדוף של משרד הבריאות.

גלעד קריב: משהו לא נשמע הגיוני בהקצאת הביקורים בין החולים לבין המבודדים.

גלעד קריב: יכול להיות שתחזרו עם תשובה שבדקתם את זה וזה כן הגיוני.

אילנה גנס: אנחנו בשיח שוטף עם נציג של מינהלת האכיפה שנמצא אצלנו - - -

גלעד קריב: אילנה, אני רוצה רגע לומר משהו.

גלעד קריב: אנחנו לא אנשי המקצוע.

גלעד קריב: אם תאמרי לי שלך נראה הגיוני 200 ביקורי בית בקרב חולים ו-800 ביקורים בקרב המבודדים שהם לא חולים, נאמר אמן, אבל אני לא שומע את זה.

גדי פרישמן: מערכת התיעדוף, עד עכשיו הייתה מערכת סטטיסטית.

גדי פרישמן: יש יותר מבודדים, יש יותר ביקורים.

גלעד קריב: אבל זה לא הגיוני.

נעמה מנחמי: מבחינת אחוזים, יש 10% אצל החולים.

גלעד קריב: אבל זה לא עניין של אחוזים.

נעמה מנחמי: למה לא?

גלעד קריב: אם משרד הבריאות אומר לי, אנחנו חיים עם זה בשלום, זה בסדר גמור, אבל אם משרד הבריאות ממשיך לבוא ולומר, יש פער דרמטי בין רמת הסיכון להדבקה של אחרים, של חולה למול מבודד, אז זה לא מניח את דעתי שפה זה 10% ופה זה 7%.

גלעד קריב: היה צריך לבוא ולומר שכוח האכיפה המשולב חייב ללכת קודם כל לחולים.

גלעד קריב: אז בסדר, לא 100% אבל תראו לי שזה לא 10%.

גלעד קריב: תבואו ותראו שפה זה 50% ופה זה 20%.

גלעד קריב: האם סוג הניתוח שעכשיו אנחנו עושים ב-20 דקות האחרונות, ואני לא מתכוון למצות אותו כי זה לא תפקידה של הוועדה.

גלעד קריב: האם סוג הניתוח הזה מתקיים בדיונים שלכם?

גלעד קריב: האם אתם מדברים על השאלה הזאת של לכמה חולים מגיעים למול כמה מבודדים?

אילנה גנס: אנחנו רואים את הנתונים.

אילנה גנס: אנחנו גם כל הזמן נותנים תיעדוף לפי הערכות מצב שלנו, מה נכון.

גלעד קריב: אני מבקש לפעם הבאה, אני עוד לא יודע אם זה יהיה בעוד 28 ימים או נעשה שיחת מעקב על נושא האכיפה.

גלעד קריב: אני אבקש התייחסות של משרד הבריאות ושלכם לעניין הזה.

גלעד קריב: אני אבקש גם התייחסות לסוגיית ביקורי הבית אצל ההורים של הקטינים המבודדים.

גלעד קריב: אני רק מבקש לבחון את זה.

גלעד קריב: דרך אגב, היה למשל אפשר לומר שביקורים אצל קטינים מבודדים זה דבר שקורה בשעות אחר הצוהריים-ערב.

גלעד קריב: יכול להיות שילד בן עשר שהוא בבידוד, ההורים יוצאים לעבוד, אבל אחרי הצוהריים-ערב אתה מצפה לראות שהילד לא במקדונלד'ס עם ההורים שלו, נכון?

גלעד קריב: אולי אפשר לטייב ככה את מדיניות הביקורים.

גלעד קריב: אני לא מכיר איסור בחוק לבדוק אם קטין נמצא בבידוד, על ידי ביקור.

גלעד קריב: בואו נדבר על זה, אם היום שני שליש מהחולים הם ילדים.

אורי בוצמנסקי: צריך להזכיר שאנחנו מתייחסים לאוכלוסייה שהיא לא ברת אכיפה.

גלעד קריב: חברים, אבל ההורים שלהם אולי כן?

גלעד קריב: מה זאת אומרת?

אורי בוצמנסקי: אני לא יכול להטיל קנס על קטין מתחת לגיל 12, וגם העבירה שקיימת היום על האחראי על קטין, היא מתייחסת למצבים מאוד ספציפיים וברורים, כמו למשל אם אותו קטין מפר בידוד נמצא בקניון יחד עם ההורה שלו שלא חייב בבידוד, אז אני יודע בוודאות שההורה לא קיים את - - -

גלעד קריב: בסדר, אבל אנחנו מדברים גם על הביקורים ככלי הרתעתי, ואם בסופו של דבר היום שני שליש מהחולים הם קטינים, זה דברים שאנחנו צריכים לחשוב עליהם.

גלעד קריב: אם קטין הוא בר בידוד, מה ההגדרה לגבי ההורה?

טל פוקס: ההורה, אם הוא מחוסן או מחלים באופן מלא, הוא לא חייב להיות עם הילד בבידוד.

טל פוקס: הוא יכול להיות עם הילד בבידוד.

טל פוקס: הוא יכול ללוות אותו אם זה קטין שצריך טיפול.

טל פוקס: הוא לא חייב להיות איתו בבידוד.

טל פוקס: זה באופן עקרוני.

גלעד קריב: אני רוצה רגע להדגיש, אני לא ממליץ שהמשטרה תתחיל לבקר ילדים שההורים שלהם לא נמצאים בבית.

גלעד קריב: זה לא המטרה.

גלעד קריב: אני רק בא ואומר שבמצב שבו שני שליש מהחולים הם ילדים, אז צריכה להיות חשיבה מה אנחנו עושים עם הסיפור הזה.

נעמה מנחמי: כשאמרתם ששליש מתוכם בגירים, התייחסתם לבגירים מעל גיל 18 או מעל 12?

קריאה: 12.

טל פוקס: אני רק רוצה לומר לגבי השאלה של שיקולי האכיפה, שחוץ מהשאלה של מידת הסיכון, שזה באמת משרד הבריאות הוא זה שיכול להגיד, יש פה גם שאלה של כמות מסוימת של ביקורים שבכלל יכולה ליצור איזושהי הרתעה, מה הסיכוי שבן אדם יפר את הבידוד או לא יפר את הבידוד, שזה גם משהו שצריך לשקול.

טל פוקס: למשל, אם לא עושים כמעט בכלל ביקורים למבודדים, אז לא נוצרת הרתעה.

גלעד קריב: הכול לגיטימי, אני רק מבקש לוודא בהמשך הדרך שהדיון הזה מתקיים לא ב-20 דקות בוועדה אלא ביניכם, כי כרגע אני חייב לומר, הנתונים לגבי החולים קצת מטרידים.

גלעד קריב: אם אנחנו בסופו של דבר מגיעים פה למצב של 350 מגעים עם חולים על פי הנתונים שלכם, פחות או יותר, הביקורים פלוס ההסכמון מתוך אוכלוסייה של 5,000–6,000 חולים, אני חושב שצריך לחשוב אם אפשר איכשהו לשפר את הנתון הזה.

גלעד קריב: לבדיקתכם, בסדר?

עמוס בן אברהם: בסדר, יבוצע.

נועה ברודסקי-לוי: האם יש לכם נתונים או הערכה כמה יש מפרי בידוד מקרב החולים?

נועה ברודסקי-לוי: האם זה שונה מאחוז המפרים מקרב אלה שהיו אמורים להיות בבידוד?

אילנה גנס: לנו אין אינדיקציה לזה כי בעצם הם לא חייבים לעשות בדיקת PCR לאישור החלמה.

נעמה מנחמי: לא, אבל נגיד שבודקים את נתוני האכיפה מבחינת ביקורים אצל חולים לעומת ביקורים אצל מבודדים שחזרו מחו"ל, האם יש נתוני אכיפה שאומרים, בקרב האוכלוסייה הזאת אנחנו רואים יותר או פחות שמירה של הבידוד?

נעמה מנחמי: זו בעצם השאלה.

אילנה גנס: יותר שאלה לבט"פ.

נועה ברודסקי-לוי: כן, אני שואלת את בט"פ.

אולג גולנד: מבחינת אכיפה יש לנו בעיה לפלח את כל הסיפור הזה בין מבודדים לחולים, מי קיבל קנס, כי בסיכומו של דבר אנחנו ניזונים מהמערכת של משרד הבריאות.

אולג גולנד: אותו בן אדם שהיה מבודד והופך לחולה, הוא בעצם נספר באותה תעודת זהות, אז אנחנו מתקשים לפלח את הסיפור הזה.

נעמה מנחמי: נגיד שניתן דוח, מה קורה איתו?

נעמה מנחמי: נגיד במצב כזה הייתי מצפה שיהיה דוח והדוח הזה ייכנס לאיזושהי סטטיטסטיקה של דוח שניתן לחולה מול דוח שניתן למבודד, וככה אנחנו גם נוכל באמת לייעל את האכיפה לכיוון - - -

אולג גולנד: היום זה נספר כמקשה אחת, הפרת בידוד.

אורי בוצמנסקי: צריך רק להבין שהאכיפה כלפי חולים לא מבוצעת על ידי מתן קנסות מינהליים אלא לפי פתיחה בחקירה לפי 218 בחוק העונשין, חשד להפצת מחלה.

נעמה מנחמי: אין לכם נתונים על זה, כמה תיקים כאלה נפתחו?

אורי בוצמנסקי: תיקים, יש לנו.

אורי בוצמנסקי: בעבר האופציה הזאת של חקירה נסגרה, והיינו נותנים קנסות.

נעמה מנחמי: אגב, כשאמרתם לנו מקודם שיש בערך 20,000 מבודדים, זה כולל גם את הקטינים, נכון?

אילנה גנס: כן.

נעמה מנחמי: סליחה, לא קטינים.

נעמה מנחמי: כמה מתוכם מתחת לגיל 12?

גדי פרישמן: אני לא יודע את ה-12.

גדי פרישמן: אני יודע להגיד את ה-18.

נעמה מנחמי: אוקיי, אז כמה מתוכם מתחת ל-18?

קריאה: כרגע את הנתון, אבל כל זה אפשר לפלח לתאריכים מסוימים ולהביא את זה.

גלעד קריב: אנחנו נעביר שאלות בצורה מסודרת.

גלעד קריב: שאלה נוספת אליך, אילנה.

גלעד קריב: אני מבין את הקושי שיש לכם עם הסיפור הזה של אנשים שלא עושים את בדיקת ה- PCRהשנייה.

גלעד קריב: הרי אנשים מחויבים מכוח החקיקה הקיימת בביצוע בדיקת ה-PCR הראשונה, נכון?

אילנה גנס: רק חוזרים מחו"ל.

אילנה גנס: אין חובת ביצוע בדיקות היום, פרט למתאר של חזרה מחו"ל, שבנחיתה, במעבר גבול חלה חובת בדיקה.

אילנה גנס: כל חבי הבידוד בתוך מדינת ישראל, עקרונית יכולים להיכנס לבידוד, להשלים 14 ימי בידוד ממועד החשיפה ולצאת מבידוד מבלי להיבדק אפילו פעם אחת.

אילנה גנס: באופן עקרוני אם היינו יודעים ש-100% מהאנשים אכן נשמעים להוראות ועושים את זה, זה לא מפריע לנו, אבל בהנחה שיש הפרות בידוד, זה בהחלט בעיה.

גלעד קריב: וכמה האחוז של ביצוע בדיקות PCR אחרי שבעה ימים?

אילנה גנס: כרגע הממוצע של כלל חבי הבידוד הוא כ-30% בחודש האחרון, ירידה מבערך 40% שראינו בחודש ספטמבר וגם באוגוסט.

אילנה גנס: כשהיינו בשיא גל תחלואה הייתה משמעת הרבה יותר גבוהה לביצוע בדיקות, וגם ראינו את זה יותר גם בחוזרי חו"ל ובקרב חבי הבידוד.

אילנה גנס: כרגע אנחנו רואים הפרש די משמעותי בין חבי הבידוד שחזרו מחו"ל, ששם אחוז ביצוע בדיקת PCR שנייה הוא נמוך בהשוואה לחבי בידוד בתוך ישראל.

אילנה גנס: ילדים, כ-60%, אפילו עד 70% עושים בדיקה שנייה לקיצור בידוד, לעומת מבוגרים שהאחוזים שם מתחת ל-30%.

אילנה גנס: אפילו בחלק מהמקומות מתחת ל-20%.

גלעד קריב: ואצל ילדים זה תנאי לחזרתם למוסדות החינוך?

אילנה גנס: נכון, במיוחד במתווה של כיתה ירוקה.

אילנה גנס: בלי זה הם לא יכולים להיכנס, ולכן כנראה חלק מההשפעה שאנחנו רואים על היענות לביצוע בדיקות קשור גם למתווה הכיתה הירוקה.

אילנה גנס: אנחנו בהחלט רואים אחוז גבוה מאוד בילדים שעושים.

אילנה גנס: כמובן אם הורה לא שולח את הילד, אז אין חובה לעשות בדיקה.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: עוד עניינים לעניין הזה של האכיפה?

יאיר מתוק: היושב-ראש, אולי כדאי רק לציין שכנראה בהערכת ההכרזה הבאה נביא גם לידי ביטוי גם את הנושא של הווידאו, כי זה בשלבים מאוד מתקדמים כבר אצלנו.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: נקריא?

נועה ברודסקי-לוי: הכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד בפיקוח טכנולוגי) (תיקון מס' 4), התשפ"ב-2021 בתוקף סמכותה של הממשלה לפי סעיף 22יח לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), התש"ף-2020 (להלן החוק, ולאחר ששוכנעה הממשלה כי יש סיכון מהפרת חובת הבידוד וכי הפרת חובת הבידוד עלולה להביא להחמרה ברמת התחלואה במדינה, על סמך חוות דעת אפידמיולוגית מטעם משרד הבריאות, ולאחר שבחנה הממשלה דרכי פעולה חלופיות ושקלה את הצורך בהכרזה מול מידת הפגיעה בזכויות של חבי הבידוד, ומצאה שמכלול אמצעי הפיקוח הטכנולוגיים הזמינים בתקופת ההכרזה מתאים לכלל האוכלוסייה, ובאישור ועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת, מכריזה הממשלה כאמור: תיקון תקנה 4 1.

נועה ברודסקי-לוי: בתקנה 4 בהכרזת סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (בידוד בפיקוח טכנולוגי של אדם שנכנס לישראל), במקום "כ' בכסלו התשפ"ב (24 בנובמבר 2021)" יבוא "י"ח בטבת התשפ"ב (22 בדצמבר 2021) או יום פקיעת תוקפה של הכרזה על מצב חירום בשל נגיף הקורונה, לפי המוקדם מביניהם".

נועה ברודסקי-לוי: תחילה 2.

נועה ברודסקי-לוי: תחילתה של הכרזה זו ביום כ"א בכסלו התשפ"ב (25 בנובמבר 2021)".

גלעד קריב: מי בעד?

גלעד קריב: אושר פה אחד.

גלעד קריב: טוב, אנחנו ניגשים לנושא התו הירוק.

גלעד קריב: שמענו את הסקירה של שירותי בריאות הציבור לגבי המצב האפידמיולוגי.

גלעד קריב: כאן כל מה שמתבקש מאיתנו זה הארכת המועד ב-14 ימים.

גלעד קריב: אילנה, אני מבין שהתקיים דיון לגבי נושא החמרת ההגבלות, הקלת הגבלות.

גלעד קריב: במסגרת ההתדיינות על החמרת הגבלות וכו', מה עלה בדיון?

אילנה גנס: כרגע ההערכה היא שאנחנו נשתמש בכלים כפי שיש לנו היום, תוך הגברת הפיקוח על היישום שלהם, אם זה חובת תו ירוק, אם זה התעמקות והתנפלות על כל אירועי התחלואה כפי שאנחנו רואים אותם היום גם מבחינת חקירות אפידמיולוגיות, דיגום מגעים וכמובן מיקוד באוכלוסיית הילדים.

אילנה גנס: אנחנו רואים למשל אתמול סגירה של בית ספר בעקבות אירוע תחלואה משמעותי, שאנחנו רואים את התפשטות התחלואה בכמה שכבות גיל.

אילנה גנס: אנחנו עוקבים בדאגה גם אחרי הכיתה הירוקה.

אילנה גנס: ברגע שאנחנו רואים שהכלים שיש לנו היום הם לא מספיק יעילים, אנחנו נאלצים לפעמים לסגור חלק ממוסדות החינוך שבהם הכלים הנוכחיים לא מאפשרים לנו להשאיר את המתווה פתוח, אבל כרגע אין כיוון להחמרה.

אילנה גנס: אנחנו מעריכים שבשבועיים הקרובים נמשיך לעקוב אחרי המגמות, והשאיפה היא בעצם בכלים הקיימים היום תוך הגברת מאמץ פיקוח, אכיפה, העמקה של החקירות ודיגום מגעים, לעשות מאמץ לעצור את התחלואה בנקודה הזאת ולא לאפשר לה להתפשט.

גלעד קריב: האם יש לכם היום פרמטרים שאתם יודעים שבהם תצטרכו להחמיר מגבלות, ואם כן, מה בראייתם הצעד הבא?

אילנה גנס: שוב, כרגע אנחנו מסתכלים כמובן על מקדם ההדבקה, על תחלואה קשה, פרמטרים שהם לא חדשים.

אילנה גנס: אם נעבור את המקדם 1.2, מניחה שנצטרך ללכת לכיוון של החמרות מסוימות שככל הנראה יבואו לידי ביטוי באיזושהי חזרה לצמצום התקהלויות בשלב ראשון, כולל במקומות שמופעלים בתו ירוק כמו אירועים, ששם אנחנו רואים בעצם שיש יותר הדבקות.

אילנה גנס: כמו שבעצם הסרנו הקלות, כנראה נצטרך לחזור אליהן, פחות או יותר באותה תצורה ובקצב שיוחלט עליו בהתאם להתפשטות התחלואה.

אילנה גנס: נקווה שנצליח להשתלט עליה עכשיו כשהיא נמוכה.

אילנה גנס: ברגע שנחצה 1,000 חולים, זה אירוע שנצטרך ככל הנראה לנקוט בו בצעדים יותר משמעותיים מבחינת הגבלות, להבנתנו, בשביל לעצור את המשך ההתפשטות.

אילנה גנס: קשה לעצור תחלואה כשמגיעים למימדי תחלואה משמעותיים.

אילנה גנס: כל פעולה שננקוט בשלב הזה תהיה פחות אפקטיבית.

נועה ברודסקי-לוי: בעצם בתיקון האחרון היה נושא של מגבלת תיירות.

נועה ברודסקי-לוי: האם יש עוד מידע בנושא הזה?

נועה ברודסקי-לוי: כמה הגיעו, כמה באמת נתקלתם בקושי סביב עניין של חולים?

נועה ברודסקי-לוי: עלתה שאלה בדיון הקודם, מה יקרה לגבי אם פתאום נמצאים באמת בקרב התיירים מאומתים או חבי בידוד, איפה הם יהיו?

נועה ברודסקי-לוי: איך יאכפו את זה?

אילנה גנס: כמו שאמרתי קודם, קבוצות תיירות עדיין לא התחילו להגיע לארץ.

אילנה גנס: אנחנו מדברים עדיין על בודדים.

אילנה גנס: אנחנו רואים אירועי תחלואה בודדים בקרב האוכלוסיות האלה.

אילנה גנס: למרות שהם עומדים בהגדרות מחוסן/מחלים שלנו, אנחנו יודעים שאין הגנה של 100% גם בקרב מחוסנים שקיבלו בוסטר או שטרם חלפה חצי שנה ממועד קבלת המנה השנייה שלהם.

אילנה גנס: כרגע לא נתקלנו באיזה שהן בעיות משמעותיות חמורות.

אילנה גנס: לרוב יש לזה פתרון.

אילנה גנס: אם זה תיירים שמגיעים עצמאית, יש להם פתרון לבידוד.

אילנה גנס: אנחנו מוודאים שיש להם מקום לקיים את הבידוד בצורה תקינה.

אילנה גנס: לרוב גם מקומות הבידוד האלה זה לא בתי מלון, כי זה תפיסה שאנחנו די מתנגדים אליה.

אילנה גנס: מקום שמופעל בתו ירוק, לא הגיוני שיהיה שם חולה מאומת, גם אם יש תנאי בידוד על פניו סבירים/ זה לא נשמע לנו הגיוני ולכן ברובם נמצאים בדירות Airbnb וכל מיני פטנטים כאלה ואחרים או אכסניות.

אילנה גנס: אנחנו מוודאים שיש להם תנאי בידוד נאותים, שהם נמצאים תחת פיקוח.

אילנה גנס: אנחנו מפנים אותם לביקורופא כי זה ההסדר שיש היום במדינת ישראל לגבי זרים חסרי מעמד מבחינת ביטוח רפואי, בשביל לוודא שיש לנו תיעוד עליהם.

אילנה גנס: זה הגוף גם שמוציא להם אישור החלמה מבחינה רפואית בסיום תקופה של עשרה ימים או יותר, בהתאם למצב הרפואי.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: אני אומר בהסתכלות להמשך.

גלעד קריב: אני מעלה את הסוגיה של טיוב התו הירוק.

גלעד קריב: אני באמת חושב שכשמסתכלים על התו הירוק, אז הגיע העת.

גלעד קריב: אני לא אומר, בוא נראה מה קורה כרגע במגמת התחלואה, אבל אם אנחנו נראה שאנחנו לא בראשיתו של גל חמישי, הגיע הזמן דווקא לנצל רגע את השקט, אם נהיה בשקט, כדי לראות קצת מה קורה.

גלעד קריב: אי אפשר לגזור גזירה שווה בין דיסקוטק לבין מוזיאון וספרייה.

גלעד קריב: יש פה איזה משהו שכבר צריך טיפה אולי להתכנס להבנה שיש באמת סוגים של אירועי הידבקות.

גלעד קריב: אולמות אירועים, מקומות שהם לא בישיבה וכו'.

גלעד קריב: צריך קצת לחשוב על הדברים.

גלעד קריב: אני גם אומר, זה לא בוועדה שלנו.

גלעד קריב: בגלל התו הירוק לעובדים אני מוטרד מהאמירה הגורפת שכל מוסדות ההשכלה הגבוהה בישראל הם בתו ירוק, למרות שבחלק גדול מהמקומות שם הסכנה הרבה יותר פחותה מההסתובבות בקניון.

גלעד קריב: המרחבים גדולים.

גלעד קריב: אני יכול להבין שבאים ואומרים, התכנסות של ציבור גדול באוניברסיטה, אבל תזכרו היום שהגדרת אוניברסיטה כמקום של תו ירוק גוררת גם בעצם חיוב תו ירוק לכל העובדים באוניברסיטה.

גלעד קריב: זאת לא פגיעה קלה בזכויות.

גלעד קריב: זה לא ציבור קטן של עובדים.

אילנה גנס: אנחנו יותר נתקלים בדרישה של סגל ההוראה במוסדות להשכלה גבוהה לוודא שהסטודנטים עומדים בהנחיות של תו ירוק.

אילנה גנס: הם יותר חוששים דווקא מהסוגיה הזאת.

אילנה גנס: פחות יש תלונות על חובה שלהם לעמוד בתנאי תו ירוק.

אילנה גנס: הקפדה על עמידה של סטודנטים, כי זה קצת דומה להחמרות שיצרנו לגבי בוחנים בטסטים של נהיגה, שאנחנו מדברים על אוכלוסייה של מרצים שהיא דומה לבוחנים, שהם בעיקר אוכלוסייה יותר מבוגרת לעומת סטודנטים שמרביתם אוכלוסייה צעירה, שאנחנו רואים שיש שם יותר תחלואה.

אילנה גנס: בדרך כלל הסטודנט במתאר הזה יותר מסכן את המרצה ולא ההיפך, בניגוד לבתי ספר שאנחנו רואים מצב אחר.

גלעד קריב: טוב, סוגיה שנצטרך לחשוב עליה.

גלעד קריב: אני מניח שישנן עוד אוכלוסיות משרתות קהל ויכולות לטעון את אותו הטיעון.

גלעד קריב: מורים, אז נפעיל בהכרח תו ירוק על כל בתי הספר במדינת ישראל?

אילנה גנס: לא, יש הבדל בין חוק חינוך חובה לבין מוסדות להשכלה גבוהה.

אולגה פרישמן: היושב-ראש, כבר יש שם תו ירוק על עובדי הוראה.

גלעד קריב: לא על העובדים.

גלעד קריב: אני מדבר על - - -

אילנה גנס: על התלמידים בבתי ספר.

גלעד קריב: המרצה עצמו מחוסן.

גלעד קריב: אנחנו שואלים מה זה אומר על כל יתר האנשים שאיתו במגע.

גלעד קריב: אנחנו ראינו אירועי התפרצות במוסדות להשכלה גבוהה?

אילנה גנס: אנחנו רואים, וגם צריך להבדיל בין בית ספר ששם בדרך כלל הכיתה היא קפסולה די קבועה לפחות בבית ספר היסודי ובחטיבות ביניים.

אילנה גנס: בתיכון זה קצת אחרת.

אילנה גנס: באוניברסיטה הסטודנטים מתחלפים בין קורסים שונים.

אילנה גנס: אנחנו רואים הרבה יותר תנודה.

אילנה גנס: אין שם יכולת לשמור באמת על מבנה קפסולרי של כיתה כפי שאנחנו רואים אותו במוסדות חינוך יסודי וביניים.

גלעד קריב: טוב, בסדר גמור.

אילנה גנס: אני רוצה עוד להוסיף משהו קטן לגבי תיירים, משהו שלא ציינתי.

אילנה גנס: בעצם תייר או זר שנמצא מאומת בארץ, נדרש לבידוד במלוניות בידוד, ואנחנו מאשרים במצבים חריגים חלופות אחרות, אבל יש עליהם חובת בידוד במלוניות מטעם המדינה.

גלעד קריב: למי שנמצא חיובי.

אילנה גנס: נכון.

גלעד קריב: בסדר גמור.

גלעד קריב: טוב, בואו ניגש להקראה אלא אם יש למישהו עוד הערה.

נועה ברודסקי-לוי: תקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) הגבלת פעילות של מקום ציבורי או עסקי והוראות נוספות) (תיקון מס' 11), התשפ"ב-2021 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 4, 6, 7, 8, 9, 12, 23, 24, 25 ו-27 לחוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), (להלן-החוק), ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, מתקינה הממשלה תקנות אלה: תיקון תקנה 15 1.

נועה ברודסקי-לוי: בתקנות סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה) (הגבלת פעילות של מקום ציבורי או עסקי והוראות נוספות), בתקנה 15, במקום "כ"א בכסלו התשפ"ב (25 בנובמבר 2021)" יבוא "ה' בטבת התשפ"ב (9 בדצמבר 2021) או עד לסיום תקופת תוקפו של חוק סמכויות מיוחדות להתמודדות עם נגיף הקורונה החדש (הוראת שעה), לפי המוקדם מביניהם".

נועה ברודסקי-לוי: תחילה 2.

נועה ברודסקי-לוי: תחילתן של תקנות אלה יום כ"ב בכסלו התשפ"ב (26 בנובמבר 2021).

גלעד קריב: מי בעד?

גלעד קריב: אושר אושר פה אחד.

גלעד קריב: מכובדיי, תודה לכולם.

גלעד קריב: ניפגש פה בהמשך.

גלעד קריב: רק הערה אחת, אנחנו בחודשיים הקרובים ניגשים לעבודת החקיקה של חוק הסמכויות החדש.

גלעד קריב: הממשלה יודעת שמעבר למה שהממשלה הציעה, אנחנו נעשה פה עבודה רצינית בוועדה בתאום כמובן עם הממשלה.

גלעד קריב: אני מזמין אתכם לחשוב על דברים שצריך לתקן בחוק, הכול כמובן בכפוף לעקרונות היסוד שלנו ולשמירה על זכויות היסוד ונקיטת צעדים באופן מידתי.

גלעד קריב: אם יש דברים שאנחנו רוצים לראות איך מטייבים את השימוש בהם, זה הזמן לחשוב בהקשר של החוק.

יאיר מתוק: יש חשיבה על זה, היושב-ראש.

גלעד קריב: א', אני אשמח.

גלעד קריב: ב', רק תהיו ערים ללוחות הזמנים שעומדים בפנינו.

גלעד קריב: דברים שיגיעו ברגע האחרון, נתקשה לשלב בחקיקה.

גלעד קריב: תודה לכולם וחנוכה שמח.