ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 58, 2021-11-23 12:00

שרן השכל: צוהריים טובים לכולם, צוהריים טובים לכל הנוכחים שהגיעו היום.

שרן השכל: קודם כל, ליום שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות שמתקיים היום בכנסת במגוון הועדות ובכל הועדות היום מתקיימים דיונים ספציפית לעניין אנשים עם מוגבלויות ופה בוועדת חינוך, היה לנו מאוד חשוב לקיים את הדיון בעניין מצוקת המטפלים הפרא רפואיים בחינוך המיוחד.

שרן השכל: פעם אחר פעם מגיעים פה לוועדה, נציגים של ארגונים של החינוך המיוחד, הורים לילדים בחינוך המיוחד, אגב, גם משרד החינוך אומר את זה בצורה מאוד ברורה, יש מצוקה קשה במטפלים באיוש משרות של מטפלים פרא רפואיים, קודם כל יש מחסור אדיר במקצוע עצמו, המטרה היא קודם כל להבין מדוע יש מחסור כזה חמור, והדבר השני הוא באמת מצוקת השכר, שפה אנחנו מבינים שגם כן זה איזשהו חסם ומכשול בדרך.

שרן השכל: המשמעות של הדברים האלו, הם בסופו של דבר אותו הילד בקצה השרשרת, שלא מקבל את הטיפול הנדרש במערכת החינוך, בבית הספר.

שרן השכל: המשמעות של זה היא שיש רגרסיה אדירה לאותם ילדים מחסור בטיפולים יוצר מצוקה אדירה בקרב אותם ילדים, איזשהו עיכוב בהתפתחות ובאמת, אני אולי רוצה שההורים גם כן מאוחר יותר ככה, יספרו יותר באריכות על עניין המצוקות.

שרן השכל: אני רוצה קודם כל, ספציפית בגלל היום הזה, אני רוצה לתת את ההזדמנות, לנציגות של המטפלים עצמם שנמצאים פה איתנו, שעושים עבודת קודש ממש, בסיוע, טיפול וקידום אותם ילדים מיוחדים ונמצאת איתנו פה רחלי כהן, שהיא מטפלת, הנה רחלי, אני מבינה שאת גם כן קלינאית תקשורת?

שרן השכל: ואת רוצה להביא ככה את קולם של המטפלים הפרא רפואיים, אני אשמח ככה שתספרי לנו קצת מנקודת המבט שלכם בחמש דקות בפתיחת הועדה.

שרן השכל: בבקשה, זכות הדיבור שלך.

רחלי כהן: תודה רבה, שמי רחלי כהן, אני קלינאית תקשורת בעלת תואר שני, אני עובדת בחינוך המיוחד, אני עוסקת בתחום עשרים שנים מתוכן שמונה עשרה בחינוך המיוחד במרכז חינוכי שיקומי אסיף, לילדים עם שיתוק מוחין, אני בעצם חלק מפורום מקצועות הבריאות במשרד החינוך, זה פורום שמונה תרפיסטיות באומנויות, קלינאיות תקשורת, מרפאות בעיסוק ופיזיותרפיסטיות.

רחלי כהן: אני מדברת בנקבה כי המקצוע ברובו הוא נשי אבל כמובן שיש גם גברים.

רחלי כהן: אחת הבעיות העיקריות שלנו היא שאין הכרה אמיתית במקצוע שלנו במשרד החינוך.

רחלי כהן: מקצועות הבריאות הם שונים בתכלית ממקצועות ההוראה, המקצוע שלנו הוא טיפולי, תנאי הקבלה והלימודים שלנו הם קשים לאין ערוך, ולכן ראוי שיהיו לנו תנאי העסקה שונים.

רחלי כהן: זה כולל קודם כל הכרה במקצוע, אם אני מדברת כמובן מטעם משרד החינוך, מוכרים שם מקצועות של הוראה של גננות אבל המקצועות הטיפוליים הם לא מוכרים, אין לנו הגדרה ייחודית.

רחלי כהן: למשל אני מוגדרת בתלוש שלי וכן הלאה כמורת שילוב אבל אני לא.

רחלי כהן: לדעתי הכול מתחיל משם.

רחלי כהן: נקודה חשובה שנייה זה השכר.

רחלי כהן: הוא צריך להיות יותר אטרקטיבי ובהלימה לשוק הפרטי שלנו, צריך טבלאות שכר שונות או לכל הפחות גמול טיפול, משהו שייחד את המקצוע שלנו וייתן איזשהו תגמול ומשיכה של אנשי מקצוע נוספים להצטרף למשרה.

רחלי כהן: למשל, קלינאית תקשורת צעירה, מרוויחה כארבעים שקלים לשעה, בעוד שבשוק הפרטי יכולה להשתכר שלוש מאות שקלים לטיפול.

רחלי כהן: אני מרוויחה, עם עשרים שנות ניסיון, במשרה הציבורית שלי במשרד החינוך כשישים שקלים לשעה ובפרטי לפחות שלוש מאות שבעים לטיפול שזה פחות משעה, שזה פי שש ויותר.

רחלי כהן: הפערים הם עצומים.

רחלי כהן: קלינאיות מנוסות שרוצות להצטרף למשרד החינוך ובאמת רוצים, התרומה שאנחנו רוצים לתת ולקהילה ולעם שאנחנו חיים בו היא קיימת וכן רוצים להצטרף, אבל כשהן פונות ורואות שלא מכירים בניסיון שלהן ולא מכירים בהשתלמויות שהם עשו, הן מוותרות.

רחלי כהן: מבנה שבוע העבודה שלנו הוא כמו של מורה, אבל אנחנו מטפלות, אנחנו זקוקות למבנה של שבוע עבודה שמותאם למקצוע.

רחלי כהן: מטפלות רבות אין להן מקום ראוי לטפל בו, לגננת יש גן, למורה יש כיתה, אבל המטפלות, שוב לא כולן, אבל הרבה מתלוננות.

רחלי כהן: אני מדברת ככה, מציפה את הקולות מהשטח, שאין להן פינה, את המקום ככה לקחת את הילד או הילדה לטיפול.

רחלי כהן: אנחנו זקוקות לציוד הולם, הרבה מטפלות, אין להן ציוד, אין איפה להדפיס דפים, אין איפה לניילן, הן מסתובבות עם מזוודה, עם טרולי ממסגרת למסגרת, עם כל מיני משחקים וצעצועים שהן קונות על חשבונן מהבית, אז הרבה עוזבות גם בגלל התנאים הפיזיים הירודים.

רחלי כהן: בנוסף, המעסיק שלנו מקשה באישור של השתלמויות מקצועיות לגמול, כל המקצועות הטיפוליים כרוך בהם המון, המון השתלמויות מקצועיות, כי המקצועות האלה כל הזמן מתחדשים, ואנחנו חייבים להיות מעודכנות ולהמשיך וללמוד כל השנים, כל השתלמות כזו מקצועית, קורס מקצועי, זה קורסים שנלמדים באוניברסיטאות, בגופים מוכרים ומקצועיים, בעלויות של אלפי שקלים והרבה פעמים לא מכירים בהם, מקשים, מערימים עלינו קשיים.

שרן השכל: מי לא מכיר?

שרן השכל: משרד החינוך?

רחלי כהן: משרד החינוך.

רחלי כהן: כן.

רחלי כהן: אנחנו צריכים למלא טפסים על גבי טפסים, לי למשל יש

שרן השכל: איפה ההכשרה הראשית שלכם מתבצעת?

רחלי כהן: באוניברסיטה.

רחלי כהן: מטפלות באומנויות צריכות תואר שני, מרפאות בעיסוק, קלינאיות ופיזיותרפיסטיות צריכות תואר ראשון של שלוש וחצי שנים.

רחלי כהן: אין לנו תעודת הוראה ואנחנו מתבקשות לעבור איזשהו קורס הכשרה שנקרא התאמה להוראה, שגם הרבה פעמים הוא לא מותאם כל כך, הוא לא נגיש לבנות מסוימות - - -

שרן השכל: כלומר מי שאין לו תואר שני לא יכול להיות מוכשר כמטפל פרא רפואי?

רחלי כהן: לא, אין קשר לתואר שני.

שרן השכל: אני אשמח שתחדדו ושתסבירו מה הדרישות בעצם.

שרן השכל: אני אשמח לחדד את הדברים.

שרן השכל: אני קודם אציג את עצמי, שמי מיטל בן גיגי, אני מטפלת באמצעות אומנות שלוש עשרה שנה וגם בכובע אחר, יו"ר ועדת התעסוקה ביא"ת, שזה הארגון של המטפלים באמצעות אומנויות.

שרן השכל: אני רוצה לחדד כמה דברים שככה, רחלי אמרה והם מאוד מאוד חשובים.

שרן השכל: הדבר הראשון זה האופק המקצועי שלא קיים אצלנו במקצועות הפרא רפואיים במשרד החינוך, אנחנו לא יכולות להתקדם וגם אם אנחנו מקבלות תפקיד של הדרכה או ריכוז, אנחנו לא מתוגמלות על כך כספית.

שרן השכל: דבר השני שרחלי הזכירה, זה ההכשרה האקדמית הייחודית שעברנו, בעצם עברנו הכשרה שמתמקדת בילדים עם צרכים מיוחדים ובדרכים לעזור להם, כל אחת מכיוון המקצוע שלה ועם זאת אפילו במקום הזה אנחנו לא מוכרים לגמול החינוך המיוחד.

שרן השכל: זאת אומרת גם שיש גמול לחינוך המיוחד זה לא אומר שאנחנו מקבלות באופן אוטומטי.

שרן השכל: דבר שלישי וחשוב זה ששעות העבודה הרבות שנדרשות מאיתנו, בגלל שאנחנו בעצם נאלצות לעבוד בארבע ולפעמים חמש מסגרות, זה בערך אם ככה לסבר את האוזן עשרים ושש שעות, יכול להגיע לארבעים מטופלים, אנחנו בעצם על כל מקום עבודה כזה, אנחנו צריכות להגיע לישיבות צוות, ולכתוב דוחות ולפגוש את הצוות החינוכי והטיפולי כדי להדריך ולהעביר מידע, אנחנו צריכות לכתוב דוחות סיכום ודוחות אמצע - - -

שרן השכל: ואיך אתם בעצם מתוגמלים?

שרן השכל: קודם כל לא קיבלנו תשובה גם בעניין ההכשרה, אני מנסה להבין מה ההכשרה, אבל גם מבחינת התגמול, איך אתן מתוגמלות?

שרן השכל: << דובר >> מיטל בן גיגי << דובר >> אוקיי אז שני דברים.

שרן השכל: לגבי התגמול שלנו אנחנו מתוגמלות כמו כל עובד הוראה אחר, יש שמונה עשרה שעות נוספות למחצית ושעות שהייה, שזה לפי אחוז משרה שזה בערך שעה או שעתיים שהייה שבועית למסגרת, אם עובדים משרה מלאה זה שבע שעות שהייה.

שרן השכל: אוקיי, שמונה עשרה שעות ושבע שעות שהייה ומה זה מחצית?

שרן השכל: << דובר >> מיטל בן גיגי << דובר >> זה אומר שבכל השנה זה שלושים ושש שעות.

שרן השכל: זה שעות נוספות לשעות שחרגנו מעבר למשרה שלנו.

שרן השכל: אני אומר ואדגיש שזה לא ריאלי לעבודה בפועל, כי העבודה שלנו מתפרסת על הרבה יותר מזה.

שרן השכל: מהשעות האלו.

שרן השכל: לגבי ההכשרה ששאלת קודם, המטפלות באמצעות אומנויות נדרשות לתואר שני, כרגע המקצוע נלמד רק לתואר שני, כלומר אנחנו עוברות תואר ראשון ותואר שני זה מסתכם בשש או שבע שנים, תלוי אם את - - -

שרן השכל: כלומר כל מטפלת פרא רפואית צריכה לעבור שבע שנות הכשרה?

שרן השכל: << דובר >> מיטל בן גיגי << דובר >> זה משתנה ממקצוע למקצוע.

שרן השכל: קלינאית, מרפאה בעיסוק ופיזיותרפיסטית, תואר ראשון מספיק אפשר להתחיל לעבוד, זה שלוש וחצי שנים.

שרן השכל: אני אגיד בשורה התחתונה שבעצם השכר שלנו כמטפלות שעברו הכשרה אקדמית ועושות כל הזמן השתלמויות, השכר הוא לא משקף את העבודה שנדרשת מאיתנו ואנחנו עושות את זה מתוך שליחות, אנחנו בעצם באות לעבודה הזאת מתוך רצון לעזור לילדי החינוך המיוחד ואני באמת חושבת שהעבודה במשרד החינוך היא עבודת קודש, הרבה ילדים לא מקבלים את הטיפול הזה בחוץ, הם מתקשים לקבל אותו במקומות אחרים, ואם לא נעשה משהו אז המחסור הוא באמת עצום, אני כיו"ר ועדת תעסוקה מקבלת המון פניות של המון מתיאות שמחפשות מטפלים ואין.

שרן השכל: יש.

שרן השכל: אבל לא רוצים לעבוד בתנאים שכאלה.

שרן השכל: אז מבחינת ההכשרה, זה בעצם תואר ראשון ולאחר מכן יש סוג של השתלמות מסוימת.

שרן השכל: אז אתם אומרים שאין איזשהו חסר מבחינת למידת המקצוע?

שרן השכל: ממה שאני מבינה?

רויטל לן כהן: אני יושבת תחת ועדה בין משרדית, בניהול של משרד רוה"מ ובהחלט יש מחסור.

רויטל לן כהן: זה נבדק ויש מחסור.

שרן השכל: רגע, יש מחסור אבל החסם הוא לא בעצם ההכשרה.

רויטל לן כהן: יש גם מחסור וגם חסם.

מיכאל זץ: מסלולי ההכשרה הם חסם, מסלולי ההכשרה הם חלק מהקושי שמכשילים בעצם להכניס את המטפלים לשוק.

שרן השכל: אז ההכשרה היא כן חסם בדרך?

רויטל לן כהן: העובדה שאין מספיק, לא מאפשרים למספיק סטודנטים וסטודנטיות ללמוד את המקצוע.

רויטל לן כהן: יש כמות מאוד קטנה כל שנה שיכולה להתחיל את הלימודים האלה.

שרן השכל: מה הכמות הזאת ומי מגביל אותה?

מיכאל זץ: המל"ג.

מיכאל זץ: יש בין שלוש מאות לארבע מאות קלינאיות תקשורת יוצאות לשוק כל שנה.

מיכאל זץ: זה כלום.

מיכאל זץ: יש מחסור של 2189 קלינאיות תקשורת ו 2570 מרפאות בעיסוק.

מיכאל זץ: זה לפי דו"ח של רועי דרור במשרד ראש הממשלה.

מיטל בן גיגי: אני רוצה להוסיף מספר, במדינת ישראל יש כתשעת אלפים מטפלים באמצעות אומנויות וארבעת אלפים מאה עובדים במשרד החינוך, אלפיים קלינאיות תקשורת, אלפיים מרפאים בעיסוק ושש מאות פיזיותרפיסטים.

מיכאל זץ: אני רוצה להכניס עוד נתון, גבירתי יושבת הראש, שלא כל הקלינאיות תקשורת ולא כל המרפאות בעיסוק עובדות עם חינוך מיוחד.

מיכאל זץ: יש גם אוכלוסיית שיקום, יש גם קשישים, זאת אומרת שהשמיכה היא לא רק קצרה מלכתחילה, כל שנה יש גידול במספר התלמידים עם המוגבלויות ובאוטיזם בפרט, והשמיכה הזאת של המטפלים היא מצטמצמת, ואני חייב להכניס פה גם את הרפורמה להתפתחות הילד, למשוואה, כי בעצם באה הרפורמה להתפתחות הילד וזרקה שמונים מיליון שקלים לקופת החולים, שהם יוכלו להכניס לשם מטפלים למסגרות ובאות הקופות ונותנות תמריצים כספיים למטפלים ומושכות את המטפלים, את השמיכה הקצרה הזאת ממערכת החינוך, לתוך קופות החולים.

מיכאל זץ: אין למערכת החינוך בכלל סיכוי להילחם מול כוחות השוק האלה.

שרן השכל: חברים, רגע אני מבקשת.

שרן השכל: אני רוצה לתת את ההזדמנות לחבר הכנסת משה טור פז, הוא רוצה להגיב לדברים.

שרן השכל: בבקשה.

משה טור פז: טוב, אני חושב שהדיון הקריטי הזה גבירתי יושבת הראש, שאנו דנים בו היום, הוא באמת דיון מקרו על סיפור של הטיפול במערכת החינוך.

משה טור פז: ואם אני יכול להמשיל אותו במשהו אני חושב שזה כמו בית שאחר כך מנסים לבנות לו מרפסת, בהתחלה היה רק בית, קראו לו חינוך.

משה טור פז: מי שפגש את הילדים, זה רק אנשים עם תואר ראשון ותעודת הוראה.

משה טור פז: מתישהו לפני כמה שנים, באיחור, התעוררה מערכת החינוך והבינה שלא מספיק רק ללמד ילדים ארבעים וחמש דקות מתמטיקה או אנגלית, הם צריכים גם היבטים טיפוליים.

משה טור פז: ועדיין היום, אחרי עשרות שנים של כניסת המטפלים למערכת החינוך, ואלפי מטפלים שנכנסו פנימה, וזה לא רק סוגייה של חינוך של מה שנקרא חינוך מיוחד, כי גם ילדים בשעות שילוב מקבלים טיפול ועוד סט שלם של התנהגויות עדיין, הטיפול במערכת החינוך הוא בן חורג או מרפסת לא חוקית שבונים אותה.

רחלי כהן: זה אגב לא מדויק, כי אני דווקא, במסגרת שלי, כל הזמן אנחנו קולטים פליטים של קופות החולים.

משה טור פז: אוקיי, שנייה, עכשיו יש פה סוגייה שלישית ובעיניי כאן יש לנו השפעה מהירה וזה סיפור ניהול והתנהלות כי באמת, באמת סוגיית הניהול וההתנהלות פה, ואני מדבר כאן על מערכת החינוך, היא הליבה, ממנה צריך להתחיל, מלזהות את הביקושים, שהם כל הזמן עולים, הרי אנחנו יודעים, הציגו לנו כאן בוועדה את צמיחת החינוך המיוחד בשנים האחרונות שהוא הצרכן הראשון, לא היחיד, אבל הוא צורך הרבה מאוד מהשירותים האלה, על גבי זה יש את העובדה שההכשרה בישראל לא משיגה את קצב הצורך, מה ששוב מושך לאוכלוסיות חזקות ולשוק הפרטי, על חשבון השוק הציבורי.

משה טור פז: שלוש, העובדה שבסוף התקציבים, כולל אילו שאישרנו כאן, של שבעים ושלושה מיליארד שקלים למערכת החינוך, יש בהם הטיה מובהקת לשעות תקן חינוכיות וחוסר אדיר בהיבט הטיפולי, אתה רואה את זה כל הזמן.

משה טור פז: ולכן אמרתי זה בית עם מרפסת לא חוקית.

משה טור פז: כלומר, חלק מהפתרונות פה הם מידיים, אבל חלקם הם מערכתיים.

משה טור פז: זה פשוט הסתה פנימית של הכוחות של מערכת החינוך משעות הוראה, שבינינו אנחנו יודעים היום, שתלמידי ישראל לא חסרים להם לא ימי לימוד ולא שעות הוראה.

משה טור פז: אנחנו מהמדינות הראשונות באו אי סי די בכמות השעות שבהן ילדים לומדים אבל עם חוסר בהיבטים הטיפוליים והרגשיים בין של אנשי החינוך ובוודאי של אנשי המקצוע.

משה טור פז: אז זה ההסתה המהותית שבסוף צריכה להתקיים ויש לה גם ביטוי תקציבי ושינוי תפיסתי.

מיטל בן גיגי: אבל הרבה מהאנשים לא יכולים לשלם לפרטי.

שרן השכל: רגע, בבקשה, אני מבקשת לא להתפרץ.

שרן השכל: אני מבקשת, אני מנהלת את הדיון, מי שלא בזכות דיבור לא יכול לדבר, אלא אם כן זה סוג של הערה או שאלה שאנחנו שואלים.

שרן השכל: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: את יושבת הראש אני רוצה לברך אותך.

יוראי להב-הרצנו: א' לבשת חג היום לכבוד הדיון, את מאוד פרחונית ומהממת כהרגלך.

יוראי להב-הרצנו: יהודית מנהלת הועדה וסגניתה ואני רוצה לברך את הימצאותו של מתרגם לשפת הסימנים.

יוראי להב-הרצנו: אני תמהה למה דווקא ביום לאנשים עם צרכים מיוחדים, פתאום אנשים עם צרכים מיוחדים יכולים להבין מה קורה פה, וזה לא קורה לאורך כל השנה.

יוראי להב-הרצנו: יכול להיות שיש היום תכנים שהם יותר רלוונטיים אליהם מאשר תכנים אחרים.

יוראי להב-הרצנו: אני פניתי ליושב ראש הכנסת וביקשתי שזה יהיה הנוהג בכל ועדות הכנסת לאורך כל השנה.

יוראי להב-הרצנו: כי לאנשים עם לקויות יש צורך להבין מה קורה בבית הזה בכל הדיונים ולאו דווקא בדיונים שעוסקים רק בצרכים שלהם.

יוראי להב-הרצנו: אני לא יודע אם את יודעת, גבירתי יושבת הראש, אבל בגני תקשורת, במידה והילד מקבל ארבע סוגים של טיפולים פרא רפואיים, ואחת מהמטפלות יוצאת ליום חופש, ליום מחלה, יוצאת עם בעלה לטיול בחו"ל בפריז, או נעדרת לתקופה ממושכת ממקום עבודתה, אותו הורה צריך לקבל החלטה אם הוא מוותר על כל הטיפולים הפרא רפואיים שהוא מקבל באותו מוסד חינוכי ומקבל איזשהו תקציב לקבל את אותם השירותים בחוץ, או שהוא מוותר על אותו טיפול פרטני, כי אי אפשר, את לא יכולה לייצר, מערכת מודולרית שבה את אומרת אני לא מקבלת את הטיפול הזה אז אותו אני אקבל בחוץ ואני אמשיך לקבל את יתר הטיפולים בגן, כלומר יש פה כל מיני כשלים מערכתיים כאלה שצריך לטפל בהם, אבל האמירה המרכזית היא שאחד, הטיפולים האלה הם מרכזיים אין בלעדיהם בהתפתחות של אותם ילדים במערכת החינוך, במערכת החינוך המיוחד.

יוראי להב-הרצנו: והדבר השני, שצריך למצוא פתרון מידי לאותם ילדים, להורים שידם אינם משגת אין אפשרות להשלים את זה בחוץ ולהורים שידם משגת, לא סביר לצפות מהם לקבל את אותם שירותים בחוץ.

יוראי להב-הרצנו: זה פשוט בלתי סביר, בלתי מתקבל על הדעת ואני לצורך העניין, מחויב, להשלמת הפערים הללו.

יוראי להב-הרצנו: זה בדמי, זה בליבי, זה העתיד שלנו.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את ההזדמנות לעורך דין מיכאל זץ, מנהל אגף קידום זכויות באלו"ט, את ההזדמנות, אני אומר ככה, אני עוברת לרשימת דוברים ולאחר מכן כמובן נעבור למשרד החינוך כדי לענות ולהשיב לחלק מהדברים.

שרן השכל: יש לנו פה את הסטופר של הועדה, לכל אחד יש שתי דקות לומר את הדברים.

שרן השכל: אני מבקשת לתמצת כי אני כן מעוניינת לשמוע כמה שיותר אנשים.

שרן השכל: להמון אנשים פה היה חשוב להגיע עד לירושלים על מנת להציג את הדברים, אז בבקשה נא לעמוד בזמנים.

שרן השכל: בבקשה מיכאל זכות הדיבור אצלך.

מיכאל זץ: תודה רבה גבירתי יושבת הראש, חברי הכנסת נכבדים, מכובדי כולם.

מיכאל זץ: קודם כל תודה רבה על הדיון הזה, הדיון הזה בעצם קורה ביום מיוחד של יום הזכויות לאנשים עם מוגבלויות שכאשר שבוע הבא יש דיון שבעיניי הוא משלים בוועדת הבריאות בנושא פתרונות למשבר במקצועות הבריאות.

מיכאל זץ: אנחנו היום נמצאים בעיצומו של משבר שאי אפשר להקל בו ראש.

מיכאל זץ: המשבר הזה הוא ארצי, אבל הוא בהחלט משתקף במערכת החינוך.

מיכאל זץ: הנתונים שהציגו בתחילת השנה פה בוועדה הזאת רואים שיותר הורים בחרו השנה בוועדות דין וזכאות במסגרות של חינוך המיוחד, מאשר במסגרות של שילוב פרטני.

מיכאל זץ: זה נובע בין השאר כי אי אפשר בעצם לממש את אותו סל אישי שמציעים לילדים בשילוב פרטני.

מיכאל זץ: זה נכון גם כי אין סייעות אבל בסופו של דבר גם כי אין מטפלים.

מיכאל זץ: אני מניח שאם אני עכשיו צריך לשלוח את הילד שלי שיקבל מענה, אני מעדיף לשלוח אותו למסגרת שיש בה יחס, כוח אדם יותר גבוה וכיתה יותר קטנה, והורים זה מה שהם עושים וככה בעצם אנחנו מסלילים את הילדים האלה לחינוך המיוחד, המחסור במטפלים בעצם גורם, הוא דן וגם אפשר להגיד הוא דן את הילדים ומונע מהם עתיד הרבה יותר טוב שהם יוכלו לממש בו את עצמם ואת היכולות שלהם, הם נמצאים בחלון הזדמנויות נוירולוגי חד פעמי ובעצם אנחנו במחסור הזה, בחוסר הערכות אליו, אנחנו מונעים מהם את העתיד שלהם.

שרן השכל: כמה ילדים אתם מעריכים נמצאים כרגע נמצאים במצב כזה שאין להם מטפלים?

מיכאל זץ: אני יכול להגיד רק על ילדים על הרצף האוטיסטי, אנחנו מדברים על בין עשרת אלפים לחמש עשרה אלף ילדים.

משה טור פז: גברתי, רק לפי מה שמיכאל אמר פה בהקשר של השילוב במערכת, הרי אנחנו דיברנו פה בחוק החינוך המיוחד, על היתרון של שילוב תלמידים בחינוך הרגיל, מה שהוא בעצם אומר לנו שהמצב הזה יוצר הטיה, חזרה לחינוך המיוחד לבתי הספר ולמסגרות נפרדות כי המטפלים נמצאים שם ולא איפה שאנחנו רוצים שהם יהיו שזה במערכת הרגילה.

מיכאל זץ: עוד שתי נקודות, נקודה אחת שלפי דוח של משרד ראש הממשלה, נכון לחודש מאי 21 כעשרים אחוז מכלל המשרות במקצועות הריפוי בעיסוק וקלינאות תקשורת במשרד החינוך אינן מאוישות מה שמוביל לכך שתלמידים רבים לא מקבלים את הטיפולים.

מיכאל זץ: ונקודה אחרונה שבעיניי היא מאוד מאוד חשובה, דוח מבקר המדינה משנת 2017 מצא שטרם גובשה מדיניות לאומית אסטרטגית להעסקת כוח אדם פרא רפואי במסגרות החינוך.

מיכאל זץ: לא נקבעה תקינה לפי מקצועות ולפי אזורים בארץ, ולא הוגדרו הצרכים לשנים הבאות.

מיכאל זץ: כל עוד אנחנו לא נגדיר את הצרכים לשנים הבאות, לא נגדיר תקינה, לא נגדיר מדידה, אנחנו נמשיך לדשדש במקום וזה חמור מאוד.

מיכאל זץ: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לתת את ההזדמנות לרויטל לן כהן.

שרן השכל: בבקשה רויטל לרשותך שתי דקות.

רויטל לן כהן: עורכת דין רויטל לן כהן מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

רויטל לן כהן: אני לא אחזור על הדברים המאוד נכונים שאמר פה מיכאל לפני, אני רק רוצה להוסיף שפרט לעובדה שזה פוגע בשילוב מאחר והילדים עוברים מהאפשרות של שילוב לחינוך המיוחד, נוצר מצב שגם בחינוך המיוחד כבר יש פחות מטפלים, אני כן רוצה להדגיש שההטיה שמייצר משרד החינוך באופן שבו הוא מווסת את המטפלים במקצועות הבריאות בין המסגרות של החינוך המיוחד לבין הילדים המשולבים מהווה אפליה ופוגע ביכולת של ההורים לבחור כביכול בשילוב מאחר ובעצם הם בוחרים בסל שהוא טכנית כביכול מלא בשעות אבל הוא פיזית ריק מאנשים שיכנסו לתקן הזה.

רויטל לן כהן: אני רוצה לומר שפרט לעובדה שכפי שאמר חבר הכנסת משה טור פז אין באמת ידע על מה הביקוש בגלל שלעיתים בוועדות עצמם כבר אומרים להורים אני בכלל לא רושם שאתה מבקש קלינאית, או מרפאה בעיסוק או טיפול כזה או אחר כי מאחר ואין ואם אני ארשום גם לא תקבל וגם לא יהיה לך משהו אחר ובדרך הזאת אנחנו בעצם לא יודעים בפועל מה הביקוש בשטח וזה כשהמוכשר עדיין לא נכנס לתוך הדברים האלה.

רויטל לן כהן: זאת אומרת ביום שגם המוכשר יהיה לו מתי"א שדרכה הוא יוכל לקבל את הטיפולים, אנחנו נגלה שהמחסור הוא אפילו עוד יותר גדול ממה שאנחנו חושבים שיש.

רויטל לן כהן: עכשיו, עוד דבר שלא נמדד זה העובדה שלעתים גם הילדים שמאפשרים להם סוג של טיפול במקצועות הבריאות בגלל המחסור, נותנים להם את הטיפול הזה בקבוצה ולא בפרטני , באופן זה הם גם לא מצליחים לקבל את הצרכים שלהם, וגם זה משפיע על היכולת שלנו להבין מה הביקוש.

רויטל לן כהן: דבר אחרון שאני רוצה להגיד זה שחשוב גם שהמטפלים יעבדו לא רק עם הילדים עצמם, אם המטפלים לא יעשו הדרכות קבועות לא אחת ל, לכל חדר המורים, למחנכות, למורים המקצועיים, למנהלת ולכולם, בעצם אף אחד במערכת לא ידע לעבוד בצורה מיטבית עם הילדים וזה עוד גורם שמטה את הבחירה של ההורים בסוף שלא לבחור בשילוב אלא ללכת לחינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: תודה רבה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחלק מההורים רון נוטקין, ביקשת גם זכות דיבר.

שרן השכל: בבקשה לרשותך ממש שתי דקות.

רון נוטקין: תודה רבה.

רון נוטקין: גבירתי יושבת הראש צוהריים טובים, שמי רון נוטקין, חלק מהאנשים פה מכירים אותי.

רון נוטקין: אני אבא לילד סופר מיוחד על הרצף האוטיסטי.

רון נוטקין: החוק, לא אני אומר את זה אלא החוק אומר את זה, ילדים בגני תקשורת זכאים לארבע עשרה שעות טיפול בשבוע, מתוכם שלוש וחצי שעות לישיבות, כל השאר אמור להגיע כטיפולים פרטניים או קבוצתיים.

רון נוטקין: בשנה שעברה זה היה המצב של הבן שלי בגן, ללא ריפוי בעיסוק למשך חצי שנה בשל היציאה של המטפלת לחופשת לידה.

רון נוטקין: ללא טיפול רגשי למשך חמישה חודשים בשל יציאת המטפלת לחופשת לידה.

רון נוטקין: ללא מנתחת התנהגות למשך ארבעה חודשים בשל יציאת המטפלת לחופשת לידה.

רון נוטקין: לא היו מחליפות.

רון נוטקין: למה לא היו?

רון נוטקין: אתם כולכם יודעים שיש מחסור אדיר של מטפלות בתחום הפרא רפואי, נובע בין היתר מהשכר.

רון נוטקין: בגנים מי שמפעיל את מערך הטיפולים הם העמותות לרוב כמו אלו"ט העמותה לילדים בסיכון.

רון נוטקין: שעת טיפול מתומחרת בשל המחיר המסובסד שאנחנו ההורים משלמים באחד עשר שקלים ושלושים ותשע אגורות לשעת טיפול.

רון נוטקין: שמעתם נכון.

רון נוטקין: כל החודשים שלא היו לבן שלי טיפולים שהוא היה זכאי להם לפי חוק, קיבלנו שמונה מאות שקלים החזר.

רון נוטקין: למי שלא יודע זה בערך עלות של שני טיפולים וחצי בשוק הפרטי.

רון נוטקין: אנחנו משלמים בשנה על טיפולים פרטיים סביב שלושים אלף שקל.

רון נוטקין: יש גם מערך טיפולים שמופעל על כמובן על ידי המתי"א בגנים וגם בבתי הספר.

רון נוטקין: אם בגנים עוד אפשר בדרך כזו או אחרת להגיד שהמצב עוד פחות או יותר סביר, בבתי הספר זה עוד יותר גרוע.

רון נוטקין: יש מצבים שבהם יש קלינאית תקשורת וכיתת תקשורת בבית ספר שנותנת טיפול אולי, שעתיים בשבוע.

רון נוטקין: כדי שתבינו, ילדים שמקבלים סל טיפולים בגן אינם זכאים לקבל החזר כספי מקופות החולים.

רון נוטקין: שתיארתי לכם את המצב בהתחלה, היו מצבים שמתוך ארבעה טיפולים היו רק שניים במקרה הטוב שהבן שלי קיבל, כדי להיות זכאי לקבל החזר כספי מקופת החולים, ופה יוראי טיפה התבלבל, צריך לוותר על כל הסל, אי אפשר לוותר רק על הטיפול שחסר.

רון נוטקין: חבל מאוד שאין פה נציגות של משרד הבריאות משום שזו בעיה לא פחות של משרד הבריאות כמו שזו בעיה של משרד החינוך.

רון נוטקין: אין גם קורלציה בין משרדי החינוך והבריאות בכלל.

רון נוטקין: בתחום הזה.

רון נוטקין: גם אי אפשר לצפות שאותם אנשים שלומדים במקצועות המאוד מאוד קשים האלה, ודרך אגב אני מכיר יוצאי אקדמיה שכשהם יוצאים החוצה הם מקבלים שלושים שקל לשעה ולא ארבעים, מכיר גם את המצבים האלה.

רון נוטקין: גבירתי יושבת הראש אני נותן לך הצעה.

רון נוטקין: ועדה משותפת לוועדת החינוך ולוועדת הבריאות כדי לפתור את הבעיה הזו אחת ולתמיד.

רון נוטקין: אציין שגם אתמול אחרי מאבק שנמשך יותר מחמישים ימים, סוף סוף נמצא שיבוץ לבן שלי בשילוב, על אף שהוא התחיל אותו כבר בשנה שעברה, הרשויות פשוט שכחו ממנו ולא שיבצו אותו לקראת השנה הנוכחית.

רון נוטקין: אז אני רוצה גם להודות בשלב הזה גם לאנשי משרד החינוך, לשרה, ללשכתה גם לרחלי שנמצאת כאן לידי על הסיוע בדבר הזה והגיע הזמן לפתור את זה אחת ולתמיד כי לילדים המיוחדים מגיעה להם הזדמנות שווה כמו כולם ולבן שלי בטח ובטח מגיע כמו לשאר הילדים.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים רון.

שרן השכל: אני רוצה לתת לנציגות משרד החינוך.

שרן השכל: מי נמצא איתנו פה?

רחלי אברמזון: רחלי אברמזון מנהלת האגף, אני פה.

רחלי אברמזון: ונמצאת איתי גם פנינה אתר המפקחת הממונה על מקצועות הבריאות באגף.

שרן השכל: נהדר, רחלי אנחנו באמת שומעים פה לא מעט על המחסור הקשה על המשמעויות מה זה גורם לילדים בסוף השרשרת, אני יודעת שאתם מודעים למחסור האדיר הזה, השאלה שלנו פה היום היא באמת מה נעשה במשרד החינוך כדי לצמצם את הפער הזה, כדי לוודא שלילדים בשילוב יש בעצם מטפלים פרא רפואיים, שבמוסדות לחינוך מיוחד מטפלים בהם כראוי מדובר פה באמת על עשרות אלפי תלמידים שנמצאים כרגע בלי מטפלים פרא רפואיים, איך אתם מתמודדים עם זה?

שרן השכל: מה אתם עושים?

רחלי אברמזון: טוב, אז קודם כל תודה גברתי יושבת הראש.

רחלי אברמזון: אני חושבת שאני רוצה גם להודות על השיח הפתוח הזה כי הוא גם הקשבה עבורנו כדי לראות איך אנחנו מקדמים ומתקדמים, אני כן רוצה להגיד שאם נאמר קודם, ורחלי עם הערכה מאוד גדולה, ההכרה קיימת אנחנו יודעים כמה חשוב הטיפול הזה בילדים, אנחנו יודעים עד כמה זה חלק בלתי נפרד מהתהליך של ההתפתחות שלהם בתוך מערכת החינוך.

רחלי אברמזון: ויחד עם זה, אני רוצה לומר גם שכמשרד, אנחנו מנסים, ואין פה עניין של לטייח, זה שיש חסר במקצועות הבריאות ובטיפול כולנו יודעים, הבעיה היא בעיה ארצית היא לא במשרד החינוך אבל בוודאי שזה לא מרגיע אותנו ולא מנחם שגם אצלינו זה קיים, יחד עם זה אני כן רוצה לספר שאנחנו כן מקדמים שיח משותף עם משרד הבריאות כי אני חושבת שבסופו של יום רון צודק, השיח המשותף והאחריות היא משותפת מפני שאת כל הטיפולים שאנחנו מדברים עליהם ושציין אותם קודם רון שהילדים מקבלים בגני הילדים, וככל שאנחנו נקדים את ההתערבות בגילאים הצעירים אנחנו כך נסייע יותר גם להתפתחות שלהם בעתיד.

רחלי אברמזון: את הטיפולים האלה אנחנו בעצם באמת מקבלים באמצעות העמותות, בתוך גני הילדים.

רחלי אברמזון: זה נקרא טיפולי הטב"ם- טיפול בריאותי מקדם, שבעצם ממומן על ידי סל הבריאות שההורים מביאים איתם בזכאות שלהם אל תוך הגנים.

רחלי אברמזון: כך שבאמת השיח המשותף עם משרד הבריאות נמצא היום גם על סדר יומנו וגם בעניין הזה של לראות איך אנחנו מקדמים את מעמדם של המטפלים בתוך משרד החינוך במערכת.

רחלי אברמזון: יושבת כאן לצידי שירה גרוס שהיא הנציגה מטעם האוצר, אז אולי שירה תרצה להוסיף ולדבר על העניין.

רחלי אברמזון: כן המהלך הזה שאנחנו יצאנו אתו לדרך עם משרד רוה"מ הוא היה עוד שלב אחד בתהליך של לנסות להתמודד עם הבעייתיות שאנחנו זיהינו לאורך כל הדרך.

רחלי אברמזון: אני כן רוצה רק לסבר את האוזן וכן לדייק, אני לא יודעת, אני באמת רוצה להגיד עם הרבה כבוד והערכה, אני חושבת שלהגיד שלמשרד החינוך אין מיפוי ואנחנו לא יודעים כמה חסר לנו ואיפה, אז בצניעות אני אגיד, אנחנו יודעים כמה מטפלים יש, אנחנו ערכנו מיפוי כבר לפני שנה, אנחנו התחלנו אותו ויש לנו הבנה וידע כמה מטפלים חסרים לנו בכל מחוז ומחוז, כמה בכל תחום.

רחלי אברמזון: יש לנו על פי מחוזות זה אני אגיד את זה כך, קודם כל אני אגיד ברמה הכללית, בסדר, מה יש לנו, אז יש לנו כאלפיים קלינאי תקשורת, אלפיים מרפאים בעיסוק, יש לנו כשש מאות באמת, פיזיותרפיסטים כפי שנאמר קודם, ויש לנו 3,500 מטפלים באומנויות, אלה המקצועות הקיימים.

רחלי אברמזון: החסר שאנחנו מזהים במשרות מלאות, אני מדברת על משרות, אנחנו מזהים ברמה הארצית כשלוש מאות שישים וחמש משרות בקלינאות התקשורת 295 בריפוי בעיסוק.

רחלי אברמזון: משרה מלאה של קלינאית מדברת על 26 שעות מינימום ולכן אני מדברת על זה שזה לא יכול להיות פר קלינאית אחת, אני מדברת ברמה כללית על משרה מלאה, ולכן אנחנו מדברים על 160 פיזיותרפיסטים ועל 260 משרות של מטפלים באומנויות.

רחלי אברמזון: זה נכון לרגע זה, מה שאנחנו יודעים, סך הכול אני מדברת על בערך שמונה מאות משרות, משהו כזה 800 או 900 משרות ברמה כללית, יחד עם זה, ואני לא מקלה ראש בעניין הזה, זאת אומרת מבחינתי כל תלמיד שלא מקבל את הטיפול נורא, נורא, נורא קשה, ברמה העקרונית אנחנו מחויבים לתת לתלמידים את הזכאות שלהם, אני לא עושה טובה לאף אחד.

רחלי אברמזון: זאת הזכאות שלהם וזאת זכותם כפי שאמרו קודם, צריך להנגיש להם את השירות, ולכן אנחנו עושים את כל המאמצים, אנחנו כן מנסים גם ברמה הפדגוגית ומקומות שאנחנו מוצאים חסר מאוד גדול, לנסות לגייס את אנשי המקצוע שקיימים כדי שהם יתנו לפעמים גם הנחיות וליווי בתוך גני הילדים גם לצוותים החינוכיים.

רחלי אברמזון: נכון, זה לא יכול להחליף באופן מלא את המטפל שמגיע, אבל זה יכול כן לסייע במקום שאנחנו נותנים כלים כדי לדעת להתנהל נכון אל מול הילדים, אז אנחנו נמשיך.

שרן השכל: מבחינת הוועדה, מה בעצם נעשה לצמצום הפערים האלו?

שרן השכל: כלומר, המחסור הזה?

שרן השכל: מבחינת

שרן השכל: כם מדובר במחסור של שכר?

שרן השכל: במחסור של הכשרה?

רחלי אברמזון: אני רוצה לחלק את זה לשני תחומים, אחד, קודם כל אנחנו באמת מעמיקים את הפיתוח המקצועי ומאפשרים להם גם בתוך, אגב, אנחנו לפני כשנתיים הקמנו פורום של רפרנטים מחוזיים בכל מחוז הצבנו אדם מקצועי שיכול להיות, ואם אנחנו מדברים על אופק תעסוקתי וקידום אז יש לי כאן דוגמא, כן, של מרפאה בעיסוק שנמצאת וממונה על כל התחום, בכל מקרה יש לנו גם בפריסה ארצית מדריכים ארציים שמלווים ומנחים במחוזות, כך שזה בחלק הפדגוגי, בחלק האחר אני חושבת שאולי שירה אם תרצי לדבר - - -

שרן השכל: כן, אנחנו נשמח לשמוע את משרד האוצר ותגובתו.

שרן השכל: שלום שירלי, ברוכים הבאים לוועדת החינוך, דיון שבאמת ביקשת ויזמת לעניין המקצועות הפרא רפואיים.

שרן השכל: באמת, דיון חשוב שחברת הכנסת שירלי פינטו יזמה , גם את היום המיוחד הזה בכנסת, אני רוצה לתת למשרד האוצר להשלים את הדברים ולאחר מכן אני אתן לחברת הכנסת שירלי פינטו יוזמת היום את זכות הדיבור.

שרן השכל: בבקשה משרד האוצר.

שירה גרוס: שלום לכולם, שירה גרוס ממשרד האוצר, אז תודה רבה על הדיון הזה, אנחנו שומעים את הצרכים וקשובים להם, לומדים אותם, זו אוכלוסייה באמת ייחודית, זו אוכלוסייה של עובדי ההוראה במקצועות הפרא רפואיים שלא קבלה התייחסות ראויה בהסכמים בשנים האחרונות בקרוב צפוי להיפתח משא ומתן של עובדי ההוראה ואנחנו בהחלט מעוניינים לתת פתרונות לאוכלוסיות המגוונות, לתת פתרונות בתוך המשא ומתן.

שירה גרוס: ואכן יש צרכים שונים לכל אוכלוסייה וזה לא קיבל מספיק מענה עד היום ואני מקווה שנוכל לקדם את הדבר הזה.

שרן השכל: רגע, עד היום הסכמי השכר שלהם נידונו באופן כללי?

שרן השכל: עם מי הם נידונו?

שירה גרוס: לא נידונו.

שרן השכל: מתי פעם אחרונה שנידונו הסכמי השכר של המטפלים הפרה רפואיים?

שירה גרוס: הסתדרות המורים מייצגת את כלל עובדי ההוראה בתוכם העובדים הפרא רפואיים ויש להם ביטוי בתוך ההסכמים של כולם, הם שייכים לחינוך המיוחד ובאמת השכר שלהם הוא דומה לשכר של המורים, זה מה שנעשה.

שרן השכל: אני מבינה, ד"ר אסנת סגל יו"ר האגודה לקלינאי תקשורת נמצאת איתנו פה?

שרן השכל: אסנת סגל?

שרן השכל: את יכולה בבקשה להעלות אותה שנייה.

שרן השכל: שלום אסנת, אני מבינה שאת יושבת ראש האגודה לקלינאי תקשורת ואנחנו שומעים פה באמת ממשרד האוצר ששנים שלא נידונו עניין הסכמי השכר בצורה ייחודית למטפלים הפרא רפואיים, האם אתם דנתם אל מול ההסתדרות לעניין השכר?

שרן השכל: לעניין הייצוג?

ד"ר אסנת סגל: אנחנו במשך שנים פונים גם להסתדרות הכללית וגם להסתדרות המורים בבקשות ובתחינות לפתוח את הסכמי השכר שלנו, אני יושב ראש האיגוד המקצועי, לנו אין כוח יציג לעמוד מול משרד האוצר ולייצג עובדים ותנאי עבודה ושכר.

ד"ר אסנת סגל: אבל ההסתדרויות צריכות לעשות את זה אבל משום מה ההסתדרויות נרדמות.

ד"ר אסנת סגל: יכול להיות כי מדובר במקצוע נשי, אז לא נורא, אם נשים ירוויחו קצת פחות, יכול להיות כי מדובר בילדים, ילדים לא רואים אותם, הם לא שייכים להיי טק והם לא שייכים לעולם המכונות.

ד"ר אסנת סגל: אז אם המדינה לא תשכיל להתערב ולפתור את הפלונטר הזה שנוצר במקצועות האלה, ההמשך יהיה גרוע.

ד"ר אסנת סגל: ואני אגיד גם למה, אני מקשיבה לדיון הזה בעניין רב, ואני מכבדת את כל המשתתפים בו שאמרו הרבה דברים, ביניהם גם דברי טעם.

ד"ר אסנת סגל: יש כמה דברים שאני לא מסכימה איתם, הדבר הראשון הוא פתיחה או בתי ספר לא תביא להקלה בשירות הציבורי, כל היושבים כאן צריכים לעשות רי פריימינג, הבעיה היא לא שאין מטפלים, הבעיה היא שאין קלינאיות תקשורת בשירות הציבורי.

ד"ר אסנת סגל: שוב אני חוזרת, יש קלינאיות, הן לא בשירות הציבורי.

ד"ר אסנת סגל: אם למשרד החינוך צריך 800 קלינאיות כמו ששמעתי, אין בעיה להשיג אותן, אלא מה?

ד"ר אסנת סגל: קלינאיות אלה, הפלא ופלא, צריכות לאכול, לגדל את הילדים שלהן, לשלם משכורות לגן, לדאוג לכל צרכי הקיום ואם הן תסתמכנה על המשכורת שנותן משרד החינוך או משרד הבריאות וקופות החולים הן תוכלנה ישר ללכת ללשכת התעסוקה ולביטוח הלאומי.

ד"ר אסנת סגל: לכן, קלינאיות אלה, אותן נשים חרוצות ואחראיות מנסות להשלים הכנסה בשירות הפרטי, זה לא נוח לאף אחד לעבוד אחר הצהריים שעות ארוכות, זה לא נוח לאף אחד לרוץ בין תיאום מס אחד לשני ולעשות תיאומי מס, אבל מה לעשות?

ד"ר אסנת סגל: שמשרד החינוך נותן משרות קטנות?

ד"ר אסנת סגל: חצאי וחלקיקי משרות?

ד"ר אסנת סגל: וכל חלקיק כזה מחולק למספר גנים ובתי ספר.

ד"ר אסנת סגל: וקלינאית התקשורת עם התיק שלה רצה ממקום למקום, מנסה לזכור את השמות והפנים של הילדים, ולא רק של הילדים גם של אנשי הצוות.

ד"ר אסנת סגל: ובסוף היום היא נמצאת עם תלוש שכר, בסוף החודש, שהוא פשוט מצחיק.

שרן השכל: כן, אבל השאלה פה היא באמת למה לא הייתה דרישה מטעמכם, מההסתדרות לקיים דיונים נפרדים לעניין השכר אל מול האוצר, ברור שזה צריך להיות בקשה גם של האוצר אבל השאלה היא למה זה לא התקיים עד - - -

ד"ר אסנת סגל: את ידעת שהוציאו אותנו מרשימת האיגודים המקצועיים של ההסתדרות הכללית כי העזנו לדרוש שינוי בשכר?

ד"ר אסנת סגל: את ידעת שכרגע אנחנו לא עמותה מוכרת על ידי נציבות שירות המדינה כי ההסתדרות כעסה עלינו שדיברנו על שכר?

ד"ר אסנת סגל: גברתי יודעת את זה?

שרן השכל: אז רגע שניה, אתם ניסיתם להקים בעצם מה?

שרן השכל: התאגדות מוכרת משלכם?

שרן השכל: << דובר >> ד"ר אסנת סגל: << דובר >> לא.

שרן השכל: אנחנו פנינו להסתדרות, להסתדרות הכללית עכשיו אני מדברת, ואמרנו תעזרו לנו.

שרן השכל: אנחנו לא משתכרים.

שרן השכל: למה בעצם אתם לא מקימים התאגדות מוכרת מטעמכם על מנת לנהל את המשא ומתן, התאגדות יציגה?

ד"ר אסנת סגל: אנחנו נשמח, אבל בהיותנו עמותה מקצועית, לפי החוק, אסור לנו.

ד"ר אסנת סגל: החוק עוצר אותנו.

ד"ר אסנת סגל: אנחנו עושים כל שביכולתנו לאכוף את החוק אבל אני לא יכולה לשבת עם האוצר, אני לא איגוד עובדים גבירתי.

ד"ר אסנת סגל: לצערי אני לא איגוד עובדים, מה לעשות?

ד"ר אסנת סגל: החוק עוצר אותי.

שרן השכל: השאלה היא באמת אולי לקלינאי התקשורת מדוע אתם לא פשוט מתאגדים בצורה נפרדת על מנת שהאינטרסים שלכם יהיו מיוצגים אל מול האוצר?

רחל כהן: אנחנו מפוזרים גבירתי בפני מעסיקים רבים, מי שאמור לייצג אותנו כרגע זה הסתדרות המורים.

רחל כהן: יש פה נציג מטעם הסתדרות המורים?

שרן השכל: אני רוצה לתת זכות הדיבור בבקשה לחברת הכנסת שירלי פינטו, תודה רבה על הדברים ד"ר אסנת סגל, שירלי את יזמת את היום המיוחד הזה, בבקשה, זכות הדיבור שלך.

שירלי פינטו קדוש: תודה רבה יושבת ראש הועדה חברתי חברת הכנסת שרן השכל, שקודם כל היא שותפה נהדרת לכל הדרך להובלת שוויון הזכויות, של אנשים עם מוגבלויות וגם הקידום של הנושא החשוב הזה, אני רואה כמה את רתומה לנושא, של כלל האנשים עם המוגבלויות וגם למטפלים והשכר שלהם ואני מברכת על הדיון הזה ועל עוד דיונים הבאים אחריו.

שירלי פינטו קדוש: רוצה להגיד משהו, נקודה אחת לגבי המטפלים הפרא רפואיים, כל המטפלים הפרא רפואיים לא רק קלינאיות תקשורת מקבלים שכר זעום.

שירלי פינטו קדוש: עוד לפני שבאתי לוועדה הזאת עבדתי עם מאות מטפלים פרא רפואיים מהשטח ושאלתי אותם כמה אתם מקבלים לשעה?

שירלי פינטו קדוש: שכר מעביד הרשום והמדווח הוא 96 שקלים, אבל כמה מקבל המטפל בסוף, הוא עצמו?

שירלי פינטו קדוש: הם מקבלים, אם זה מטפל בעיסוק אם זה קלינאית תקשור אם זה פיזיותרפיה הם מקבלים בברוטו 30, 40 שקל לשעה.

שירלי פינטו קדוש: שכר זעום של מטפלים בילדים עם מוגבלויות במעונות יום שיקומיים הם מצפים לשכר שמתאים את ההכשרה שלהם את המקצוע שלהם, אני באופן אישי אני אמא לילד חירש שנמצא בגן ילדים במיכה בתל אביב שם הוא מקבל טיפול מסור פעמיים בשבוע קלינאית תקשורת פעמיים בשבוע ריפוי בעיסוק אני רואה איך המטפלות באות עם כל הלב והנשמה אני רואה איך הילד שלי מתקדם ומתפתח בזכותם, אבל התמורה הכלכלית שהן מקבלות לא מתגמלת וחייבים לקחת את הנושא הזה להעלות אותו בראש סדר העדיפויות ולהילחם את המלחמה הזאת שהם יקבלו תמורה הולמת וצודקת לכישורים שלהם, מדובר פה באנשים שמפתחים ומקדמים ומעצבים את הילדים שלנו, את דור העתיד, בזכות הבסיס הטוב שהם מקנים להם, הילדים האלה יוכלו להגיע רחוק, והנושא הזה של מטפלים פרא רפואיים והשכר שלהם הוא נושא מהותי ואקוטי ואני בטוחה שחברי הועדה הזאת ויושבת ראש הועדה יסכימו שנקיים עוד דיונים שננסה לפתור את הנושא הזה כי יש עוד הרבה מה לעשות ופתרונות אפשריים.

שירלי פינטו קדוש: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: תראו, אני נאלצת לנעול את הישיבה משום שזמנינו תם.

שרן השכל: ברור לי ומובן לי מאליו באמת שהדיון הזה לא יכול להסתיים פה ואנחנו חייבים לעקוב אחר הדברים.

שרן השכל: אני אומר כך, הועדה תצטרך לקיים דיון משותף של ועדת החינוך, יחד עם ועדת הבריאות, לעניין המטפלים הפרא רפואיים נושא שעלה פה מטעם הדוברים והם אכן צודקים לעניין זה, משרד החינוך ידע לעשות תיאום יחד עם משרד הבריאות יש פה חשיבות עליונה ששתי הועדות שאמונות על הפיקוח ידונו יחד, כדי שכל הנציגים יגיעו ונוכל למצוא את הפתרון ההולם.

שרן השכל: קודם כל, אנחנו כן רואים לעניין ההכשרה חסם לכניסה לתוך המקצועות ולכן הועדה דורשת מהמל"ג להכפיל גם אם זה תקופה של מספר שנים את מספר התקנים במכללות ובאקדמיה ללימודי המקצועות הפרא רפואיים.

שרן השכל: זו דרישה של הועדה על מנת להכשיר מספר מספק של מטפלים פרא רפואיים כדי שיוכלו להיכנס גם לתוך המערכת הציבורית ולמוסדות החינוך.

שרן השכל: כיום עשרות אלפי ילדים לא מקבלים את הטיפול הנדרש ומצבם הופך כמו ששמענו להיות בלתי הפיך.

שרן השכל: אנחנו חייבים לעשות את זה בזריזות כמה שיותר מהר, אנחנו מבינים שההכשרה עורכת לפחות שלוש שנים אם לא שבע שנים, יחד עם הניסיון וההשתלמויות שהם נדרשים ולכן ככל שיקדימו לעשות את זה, ככה נדע שאנחנו מקדימים תרופה למכה למעשה.

שרן השכל: הועדה מבקשת מהסתדרות המורים הארצית לקיים דיון נפרד לעניין שכר המטפלים הפרא רפואיים, לא יכול להיות שהעניין לא נדון בנפרד, ברור ומובן מאיליו שאם הם מקבלים תקציב עוד משנות התשעים, על פי התקן של שנות התשעים יש פה עיוות נוראי ונדרש גם עדכון לשכר מבחינת אותם מטפלים, ואנחנו קוראים לכם, המטפלים הפרא רפואיים הועדה קוראת לכם לבוא ולשקול את העניין הקמת איגוד נפרד מטעמכם, שיוכל לייצג אתכם בארגון יציג, אל מול משרד החינוך ואל מול משרד האוצר ואל מול משרד הבריאות על מנת לשפר ולתקן את התקן שלכם ואת השכר ואת התנאים שלכם.

שרן השכל: אם אתם לא מקבלים את אותו סעד מארגונים שקיימים היום יש שם היום המון יוזמות שונות מאיגודים, אני קוראת לכם לעשות את זה וכמובן הועדה פה תגבה אתכם ותסייע לכם בעניין הזה.

שרן השכל: אני נועלת את הישיבה, תודה רבה לכל מי שהגיע, תודה רבה לכל הועדה, תודה רבה לכל מי שהגיע, תודה רבה לחברת הכנסת שירלי פינטו על היוזמה המבורכת הזאת, תודה רבה לחברי הכנסת, חבר הכנסת משה טור פז וחבר הכנסת עלי סלאלחה חבר הכנסת יוראי להב הרצנו שהיו שותפים לדיון, ואנחנו נתראה כולנו בדיון המשך עם הועדה המשותפת.

שרן השכל: תודה רבה הישיבה נעולה.