ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 81, 2021-10-26 09:00

מיכאל ביטון: בוקר טוב.

מיכאל ביטון: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת כלכלה בסוגיה אולי הכי כואבת במדינה של הקטל בדרכים, יותר משנפלו חיילים במלחמות ישראל יש לנו הרוגים בתאונות דרכים.

מיכאל ביטון: אנחנו לא מספיק מציינים את הפצועים בתאונות דרכים, את אותם עשרות אלפים, אולי מאות אלפים, באופן מצטבר, שחייהם השתנו לבלי הכר לאחר תאונת דרכים וסוחבים פציעות ונכויות קשות.

מיכאל ביטון: ממשלת ישראל לא עומדת ביעדים של עצמה בסוגיית הבטיחות בדרכים והפחתת תאונות הדרכים.

מיכאל ביטון: אנחנו לא משיתים על ממשלה חדשה את כל חטאי העבר של ממשלות קודמות בסוגיות כאלה, אנחנו כן מצפים לראות בתוך התקציב של ממשלה חדשה, שהוא דו שנתי, בשורות למאבק בקטל בדרכים.

מיכאל ביטון: לצערי מעיון בתקציב המדינה והסתכלות מעמיקה על המענים והפתרונות אנחנו רואים שאנחנו לא שם.

מיכאל ביטון: הזמנו למפגש הזה את שרת התחבורה והיא תציג לנו גם את תכנית העבודה שלה.

מיכאל ביטון: אנחנו נגיד כמה דברים כלליים עד שהיא תגיע, אנחנו נתחיל את הדיון, לא נחכה.

מיכאל ביטון: ב-2019 היו 355 הרוגים בישראל, ב-2020, בשנת קורונה, שבה חודשים רבים כבישים היו שוממים, עדיין הגענו ל-305 הרוגים.

מיכאל ביטון: ב-2021 מינואר עד אוגוסט אנחנו ב-240 הרוגים ואתמול שמענו נתון, והמשטרה והתחבורה ייתנו לנו את המספרים, שכבר עברנו את ה-300 הרוגים כשיש לנו עוד חודשיים.

מיכאל ביטון: האם אנחנו נהיה, לא עלינו, מעל 2019?

מיכאל ביטון: האם למרות הקורונה וירידת התנועה בכבישים וכל הסגרים לא הצלחנו להגן על אנשים?

מרב מיכאלי: בוקר טוב.

מיכאל ביטון: ברוכה הבאה, השרה.

מרב מיכאלי: ברוך הנמצא, יושב ראש הוועדה היקר.

מיכאל ביטון: הנתונים הם קשים, המספרים לא קטנים, קשה מאוד לעשות דיונים ולהסתכל על העבר.

מיכאל ביטון: ישבו פה ממשלות ב-2013 וב-2010 וכתבו תכנית, כתבו שעד 2030 כמות ההרוגים בתאונות דרכים תרד ב-50%.

מיכאל ביטון: ההרוגים לא יורדים.

מיכאל ביטון: זה הנתון האמיתי.

מיכאל ביטון: האם עשינו כל מה שניתן?

מיכאל ביטון: אמרתי, שרת התחבורה, שאנחנו לא משיתים על הממשלה החדשה את האחריות להזנחה ולחטאי העבר של סוגיית התאונות בדרכים, אבל אנחנו כן מצפים לראות בתכנית הדו שנתית שלכם מענה הולם לסוגיה הזאת, מול היעדים הממשלתיים, מול אותו יעד ממשלתי להקטין את ההרוגים ב-50%.

מיכאל ביטון: היעד היה 2030, נשארו שמונה שנות עבודה, הדבר הזה לא יקרה ללא השקעות מסיביות בכל הסוגיות של תאונות בדרכים, של בטיחות בדרכים, של מוקדי סיכון.

מיכאל ביטון: הסתכלנו על תקציב המשרד, נושאים שלמים וקשיים כלכליים, אנחנו נרצה את ההתייחסות שלך לדבר הזה.

מיכאל ביטון: היה יעד לשים, יש פה אנשי משטרה, 450 ניידות בכבישים.

מיכאל ביטון: מנתונים של 2020 אני שומע שיש 225 ניידות, כמה ניידות פעילות היום בכבישים?

מיכאל ביטון: נרצה את הנתון הזה.

מיכאל ביטון: שוטרים ושוטרות שמדריכים בבתי ספר בבטיחות בדרכים, שמגדלים דור חדש, אולי להיות יותר זהיר.

מיכאל ביטון: היו 40, אני שומע שיש 16, 16 שוטרים ושוטרות בלבד עושים את העבודה שפעם עשו 40.

מיכאל ביטון: איך נקטין את תאונות הדרכים אם זה המצב?

מיכאל ביטון: תכניות דגל של משרד התחבורה ובטיחות בדרכים בסכנה גדולה, שומרי הדרך בתת תקצוב, הרלב"ד, שהוא הגוף המרכזי שאמור להוביל את הבטיחות בדרכים הולך ודועך כלכלית, ממאות מיליונים לעשרות מיליונים.

מיכאל ביטון: 44 מיליון שקל לרשויות מקומיות, לפרויקטים של בטיחות בדרכים, הפכו לשמונה מיליון שקל.

מיכאל ביטון: הרלב"ד, אפילו אין לו מנהל קבוע והדירקטוריון שלו לא מלא, אז הוא לא סוברני בכלל לקבל החלטות.

מיכאל ביטון: ממשלת ישראל הסמיכה אותו להוביל את המאבק בתאונות בדרכים ולעמוד ביעדי הממשלה והוא זה שכתב לא מזמן, ב-2021 סיימו עבודה של צוות מנכ"לים בהובלת הרלב"ד ומשרד התחבורה, תכנית להפחתת תאונות הדרכים.

מיכאל ביטון: האם ארגון של מאות מיליונים שיורד לעשרות מיליונים, בלי מנכ"ל קבוע ובלי בעלי תפקידים בהנהלה שלו יכול להיות הזרוע שתציל אותנו מתאונות בדרכים?

מיכאל ביטון: האם בלי הגב הזה אנחנו יכולים לצפות לתוצאות?

מיכאל ביטון: המאמץ של תאונות בדרכים הוא לא מאמץ של משרד התחבורה, הוא מאמץ רב זרועי.

מיכאל ביטון: השרה, בצדק, תציג פה את הדרישה להחמרה עם עברייני תנועה בעבירות חמורות.

מיכאל ביטון: זה מאבק של משרד המשפטים, זה מאבק של המשטרה, של המשרד לבטחון פנים.

מיכאל ביטון: יש פה שר לבטחון פנים לשעבר.

מיכאל ביטון: האמת היא שמעיון בחומר וההכנה למפגש הזה אני די מודאג.

מיכאל ביטון: אנחנו יכולים להעלות על דל שפתינו כמה חשוב להילחם בתאונות בדרכים, בועז טופורובסקי במשך שנתיים כל שבוע מקריא במליאה את שמות ההרוגים בתאונות בדרכים.

מיכאל ביטון: בועז, זאת מחווה אנושית אדירה, האם בשנתיים האלה אני ואתה וחברי הכנסת הבאנו יותר כסף לבטיחות בדרכים?

מיכאל ביטון: אני אומר לך שאם היינו אחראים על זה היינו צריכים להתפטר מתפקידנו.

מיכאל ביטון: לא רק שלא הבאנו כסף, השארנו את הגופים האלה בלי כסף, השארנו רשויות בלי כספים לטפל.

מיכאל ביטון: נכון, בחירות, ארבע מערכות בחירות, אבל יש ממשלה עכשיו, יש תקציב דו שנתי, זאת ההזדמנות למהלך גדול.

מיכאל ביטון: תיארתי את אזורי הפער והחסורים ואני מקווה שבסוף הדיון הזה נתבשר בשורות על תכנית חדשה, מתוקצבת, מסיבית, של הממשלה למאבק בתאונות הדרכים והפחתת ההרוגים והפצועים שהיא תכנית בין ממשלתית, בין משרדית.

מיכאל ביטון: השרה מכבדת אותנו בנוכחותה, אנחנו מבקשים ממך לפתוח.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני יושב הראש, תודה רבה על קיום הישיבה המיוחדת הזאת בנושא הכל כך חשוב הזה.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד לכם, אני מקבלת מדי בוקר את הדיווח מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים של מספר הנפגעות, הנפגעים ולצערי ההרוגים בתאונות דרכים.

מרב מיכאלי: בכל בוקר יש מין רגע כזה של כאב שמפקס אותך בעצם לדבר הכל כך דרמטי הזה שבעיניי, אדוני יושב ראש הוועדה, זאת לא האחריות של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אלא זאת אחריות של זרועות רבות, אבל בוודאי שלי כשרת התחבורה ושל משרד התחבורה לייצר מציאות שבה יש פחות נפגעות ונפגעים.

מרב מיכאלי: המציאות שאנחנו צריכות לייצר היא לייצר באמת בסיס אחר.

מרב מיכאלי: זאת אומרת הדרכים שלנו צריכות להיות אחרות, תרבות הנהיגה שלנו והיכולת שלנו להיות זה מול זה וזו מול זו, בדרך, הייתי רוצה גם בחיים בכלל, אבל בדרך בוודאי היא צריכה להיות שונה.

מרב מיכאלי: כל ההתייחסות מבאמת הפירמידה של בעלי ובעלות זכות הדרך ועד לאכיפה ולחינוך וכל הדברים האלה, זה באמת, כמו שאמרת בצדק, זאת משימה רבת משתתפות ומשתתפים ואנשים שיש להם אחריות.

מרב מיכאלי: אנחנו נפרוש לכם כאן את האופן שבו אנחנו רואות את החלק של משרד התחבורה באחריות הזאת והוא חלק מאוד משמעותי ואת האופן שבו אנחנו נערכות ונערכים לשנות והדבר שאנחנו נביא כאן, אדוני יושב ראש הוועדה, ברשותך, הוא באמת שינוי בהתייחסות למה יביא ליותר פתיחות אמיתית וביטחון אישי גם, צריך להגיד, בדרכים לכל אחת ואחד ממשתמשי הדרך.

מרב מיכאלי: אנחנו נתייחס גם ספציפית, אני רוצה להגיד לאדוני, להמלצות ועדת הכלכלה שלאורך השנים עסקה בזה הרבה מאוד ודיברה על הדברים והציפה את הבעיות ויש דוח של מרכז ההערכה והמידע של הכנסת, שלשמחתי מרכז את ההמלצות של הוועדה ואנחנו נציג את הדברים גם בהתייחסות להמלצות האלה.

מרב מיכאלי: אז, ברשותך, אם זה מקובל עליך, אני אשמח להציע את המודל הבא, אני רוצה קודם כל לשמוע מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, באמת שייתנו את תמונת המצב העדכנית העגומה, אבל שאנחנו כולנו נראה אותה ונתחיל מנקודת המוצא הזאת, אחר כך אני דווקא אשמח לשמוע את חברות וחברי הכנסת, כי יש פה אנשים באמת, אתה ציינת את חבר הכנסת טופורובסקי כמובן, גם חבר הכנסת גינזבורג עוסק בזה ואני מאוד אשמח לשמוע את האנשים שבאמת עוסקות ועוסקים בזה כל כך הרבה ואז משרד התחבורה יענה כבר.

מרב מיכאלי: אם זה מקובל על אדוני.

מיכאל ביטון: כן, העניין הוא שחברי הכנסת יוכלו להתייחס לתכנית עבודה ולתקציבים ומספרים.

מיכאל ביטון: אם אין להם את זה כהצגה מקדימה, אני לא יודע על מה יהיו ההערות והשאלות שלהם.

מיכאל ביטון: מה שחשוב לנו זה לראות את התכנית התקציבית, לראות את היעדים, לראות איך אתם ניגשים למשימה, איפה הפערים, מה אתם הולכים לעשות עם הפערים ואז ניתן לחברי הכנסת להתייחס.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אז בוא נתחיל עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

שניר זיידל: בוקר טוב.

שניר זיידל: שניר זיידל, אני מנכ"ל הרלב"ד בפועל מזה שמונה חודשים, עובד ברלב"ד כבר 13 שנה בתפקידי שטח ועד לתפקיד משנה למנכ"לית.

מרב מיכאלי: רק כמו שאדוני ציין, בצדק, אכן יש חסר בדירקטוריון, יש מינויים זמניים וכל זה תוצאה של המשבר הפוליטי המאוד ארוך ועמוק שמדינת ישראל הייתה נתונה בו, צריך גם לחכות שתקום הוועדה שעניינה רשויות סטטוטוריות, אבל אנחנו לגמרי כמובן על זה.

מיכאל ביטון: בבקשה, שניר.

שניר זיידל: תודה, אדוני יושב ראש הוועדה, על הקיום של הדיון החשוב הזה בשבוע הבטיחות בדרכים.

שניר זיידל: לפני שאנחנו נצלול לנתונים ולגרפים ולמגמות, שזה מאוד מעניין את כולם ואנחנו עסוקים בזה, זה נותן לנו את כיווני הפעולה ומסמן לנו את אותם מוקדים שבהם אנחנו צריכים לטפל אני רוצה רק לשתף ממש בקצרה.

שניר זיידל: אתמול השתתפנו, השרה, חבר הכנסת טופורובסקי, יושב ראש הרשות, עובדי הרשות, אנשים נוספים, אזרחים ומשפחות שכולות, אנשי משטרה, בטקס זיכרון לקורבנות תאונות הדרכים.

שניר זיידל: הטקס הזה, גם אם אנחנו כל השנה נפגשים עם המשפחות או מגיעים לתאונות דרכים ורואים את הדברים, זה טקס שכל שנה הוא מטלטל, הוא מטלטל אותי באופן אישי, אני רואה את האנשים שלנו, הוא יוצק שמות ופנים למספרים שאנחנו עוסקים בהם כל השנה ושחלק מהם אני אציג עכשיו, עולים על הבמה משפחות, הורים של ילדים קטנים, נשים שאיבדו את בעליהן, רוכב שליח, רוכב אופנוע שרק רצה להתפרנס קצת יותר וכו' וכו'.

שניר זיידל: זו תזכורת לנו למה עומד מאחורי המספרים האלה, כמה צער וכאב יש, זו תזכורת לנו לעבודה החשובה שנעשית על ידי משרד התחבורה, על ידי המשטרה, על ידי עמותות ועל ידי גורמים נוספים וחייבת להימשך ולהיעשות בצורה הרבה יותר משמעותית, באמת לגרום לזה שלא יעלו יותר משפחות כאלה ולא יצטרפו למשפחת השכול.

שניר זיידל: אני הולך להציג כרגע את תמונת המצב באופן כללי ואחר כך אנחנו נרד דרילדאון לאותם מקומות שבהם יש בולטות גבוהה יחסית של תאונות דרכים ושל היפגעות ובהם נדרש לטפל על מנת לצמצם את ההיפגעות.

שניר זיידל: אני אפתח בנתוני היום, לצערנו אנחנו עומדים היום, נכון לשנת 2021, על 301 הרוגים וכ-1,700 פצועים קשה, שפצועים קשה אנחנו תמיד - - -

מיכאל ביטון: שניר, אני רוצה להספיק עשרות דוברים פה, אז תהיה ממוקד ותעשה את הכול בשמונה דקות, בבקשה.

שניר זיידל: אנחנו נעשה את זה.

שניר זיידל: בשקף הזה מדברים על מדדי תחבורה, בטיחות.

שניר זיידל: שימו לב, יש שני מדדים, הגרפים הכחולים למעלה, הם מסמנים את מדדי התחבורה של גידול משמעותי גם במחזיקי הרישיון וגם במספר כלי הרכב ביחס ל-OECD.

שניר זיידל: אנחנו נמצאים בפער מאוד מאוד גדול, הגידול במדינה הוא בפער, אם אצלנו זה 173% ובמדינות ה-OECD הממוצע זה 130%, כמו שאתם רואים המדדים האלה מאוד גבוהים.

שניר זיידל: לעומת זאת תסתכלו על הגרף האדום, הגרף של ההרוגים, אנחנו רואים ירידה, אבל הירידה המשמעותית היא עד שנת 2012, משהו כזה, ואחר כך, אנחנו תיכף נראה את הגרף הבא, אנחנו רואים מגמה של יציבות.

שניר זיידל: היציבות הזו היא מצב קשה, היא מצב של ממוצע של 340 הרוגים בשנה מ-2013 ועד היום, אני מחריג את 2020.

שניר זיידל: זה הגרף העליון.

שניר זיידל: הגרף התחתון זה מדד שנקרא הרוגים למיליארד קילומטר נסועה וגם הוא נמצא בערך באותו מצב.

שניר זיידל: זו השוואה בינלאומית של מדינת ישראל, אנחנו שמנו פה שלושה מדדים.

שניר זיידל: בהרוגים ל-100,000 איש ישראל נמצאת במקום קצת יותר טוב, הסיבה היא שהאוכלוסייה במדינת ישראל היא צעירה, הסיכוי לילדים צעירים להיפגע הוא נמוך יותר ולכן אנחנו תמיד נהיה במקום יותר טוב.

שניר זיידל: מבחינת הרוגים ל-10,000 קילומטר ולמיליארד קילומטר נסועה, תראו איפה אנחנו נמצאים.

שניר זיידל: ברוב המדדים המשמעותיים מדינת ישראל נמצאת מהממוצע ומטה.

אופיר סופר: איך אתה מסביר את הפער בין הרוגים ל-100,000 איש, אנחנו נמצאים במקום ה-12, לעומת השניים האחרים שאנחנו יחסית נמוך.

שניר זיידל: הסברתי, ב-100,000 איש, אוכלוסיית מדינת ישראל היא צעירה, הסיכון לילדים הוא יותר קטן.

אופיר סופר: הבנתי, לא שמעתי.

בועז טופורובסקי: רק ראוי שתגיד שזה לא עומד ביעד של משרד התחבורה מ-2013 שכבר תוקן מהיעד שהיה לפני כן.

בועז טופורובסקי: היינו אמורים להיות בין חמש המדינות המובילות.

שניר זיידל: נכון, לפי התכניות היינו אמורים להיות, לפי היעדים שהוצבו.

מיכאל ביטון: טופורובסקי, אני מציע לך את ה'היינו אמורים', לוותר עליו.

מיכאל ביטון: היינו או חמורים או לא יודע מה, אמורים לא יציל אותנו.

שניר זיידל: היעד שהוצב לפני מספר ש נים ברלב"ד היה להגיע לחמישה הרוגים למיליארד קילומטר נסועה כדי להיות בין המדינות המובילות.

שניר זיידל: מבחינת התפלגות הנפגעים, אנחנו שמנו את 2019, כי את 2020 אנחנו מחריגים בגלל הסיפור של הקורונה.

שניר זיידל: מה שאתם רואים בעוגה את התפלגות הנפגעים כמשתמשי דרך.

שניר זיידל: זאת אומרת אם אני לוקח למשל את האופנועים, אז 21% מהנפגעים, הרוגים ופצועים קשה, היו או רוכבי או נוסעי אופנוע, ואותו דבר לגבי השאר.

שניר זיידל: מה שחשוב לראות זה את הנתח שיש למשתמשי הדרך הפגיעים, שזה הולכי הרגל, האופנוע וכלי הרכב הזהירים שמהווים, פה 58%, אבל בכל השנים בסביבות שני שליש.

שניר זיידל: לכן כשאנחנו מכוונים את התכנית שלנו, כשהשרה אחר כך תדבר על התכנית שלנו אנחנו מדברים על משתמשי הדרך הפגיעים שאותם שמים במרכז.

שניר זיידל: מבחינת ההיפגעות של אוטובוסים.

שניר זיידל: פה המספר הוא הרוגים ופצועים קשה במעורבות אוטובוס.

שניר זיידל: זה לא אומר מי אשם, האם נהג האוטובוס אשם או מי שהיה מולו וזה גם לא מדבר על נושאי האוטובוס, דווקא בנוסעי האוטובוס המספרים הם מאוד מאוד קטנים, אנחנו מדברים בממוצע כרגע במספרים גולמיים על ארבעה הרוגים בממוצע בשנה של נוסעי האוטובוס ו-60 פצועים קשה.

שניר זיידל: זה גרף שמראה איפה נמצא הפוטנציאל העיקרי לשיפור בבטיחות.

שניר זיידל: אם תסתכלו למעלה בגרף העליון בהולכי רגל, למעלה בסגול נמצאת נורבגיה, שהיא המדינה המובילה בכל המדדים במדינות ה-OECD, מולה נמצא מתחת החציון ומדינת ישראל.

שניר זיידל: שימו לב לפער, זאת אומרת הפער הוא מאוד מאוד גדול, אבל דווקא שם יש לנו את היכולת להשפיע, להגיע לחציון ואפילו לשפר יותר מזה.

שניר זיידל: אם תלכו לצד ימין, אנחנו עושים קצת דרילדאון פנימה לסיפור של הולכי הרגל.

שניר זיידל: אנחנו רואים שישראל, מבחינת הולכי הרגל בני 65 ומעלה, אם השנה היו לנו 78 הרוגים הולכי רגל, מתוכם 33 מעל גיל 65 אזרחים ותיקים.

שניר זיידל: לגבי ילדים, שימו לב לנתון, פי 2.7 מהחציון, פה אני אסייג, רובם מהחברה הערבית.

שניר זיידל: זאת אומרת כשאנחנו נדבר על תכנית לחברה הערבית אנחנו נתקוף את הנושא הזה כדי להוריד שם את המספרים של הילדים.

שניר זיידל: כשמסתכלים על החברה היהודית המספרים בסך הכול מהבחינה הזו קרובים מאוד ל-OECD.

שניר זיידל: זה שקף שמראה ומסביר את חומרת ההתפלגות מבחינת רכב כבד.

שניר זיידל: אתם מכירים את זה, ככל שמשקל הרכב עולה כך הסיכון שלו להיות מעורב בתאונה קטלנית או קשה, גם מבחינת המסה של הרכב, גם מבחינת יכולת העצירה, שטחים מתים וכו', רכב כבד, כמו שאנחנו רואים, נמצא במעורבות גבוהה מאוד בתאונות דרכים.

שניר זיידל: דו גלגלי.

שניר זיידל: אנחנו רואים את זה לאורך שנים, בארבע-חמש השנים האחרונות.

שניר זיידל: השנה עד היום נהרגו 76 רוכבי אופנוע, שזה מספר שהוא לא מתקבל על הדעת.

שניר זיידל: אנחנו רואים את העלייה הזו לאורך השנים.

שניר זיידל: תסתכלו יחסית לרכב פרטי, הסיכוי להיהרג הוא פי 15, פי 16, פי 17.

שניר זיידל: יש עלייה כוללת בנסועה של האופנועים.

שניר זיידל: הרבה אנשים עוברים, גם כתוצאה מהקורונה, גם בגלל הפקקים, לאופנועים, חלקם הגדול משפרים לאופנועים בנפח מאוד גדול, של 400 סמ"ק, וזה משפיע, אנחנו פוגשים אותם בכבישים הבין עירוניים והם מתרסקים לנו על המעקות.

שניר זיידל: נדבר על זה אחר כך.

שניר זיידל: גם בקרב האוכלוסייה הערבית אנחנו רואים גידול מאוד משמעותי, מעבר מאופנועים קלים לאופנועים כבדים.

אמיר אוחנה: אמרת שרואים את העלייה לאורך השנים.

שניר זיידל: פה לא רואים את זה, אבל אנחנו רואים בחמש-שש שנים האחרונות ממש עלייה הדרגתית, גם בשימוש וגם בהיפגעות.

בועז טופורובסקי: תלך אולי אז למה עושים, לא רק למה המצב.

מיכאל ביטון: ואתה גם אומר שאתם תוקפים את הנושא באוכלוסייה הערבית, 'אנחנו נתקוף' את הפגיעה באוכלוסיות היותר פגיעות.

מיכאל ביטון: עם מה אתה תוקף?

מיכאל ביטון: יש לך טילים?

מיכאל ביטון: יש לך תחמושת?

מיכאל ביטון: יש לך איך לתקוף עם רבע מהתחמושת?

מיכאל ביטון: בוא תספר לנו איך אתה תוקף, לא לתת לנו סיסמאות.

מיכאל ביטון: אני מבקש לרדת לרמה המעשית ביותר של הדברים.

שניר זיידל: אני אדבר על הרמה המעשית.

שניר זיידל: קודם כל בתקציבים.

שניר זיידל: ברלב"ד, מבחינת הדו גלגלי, אנחנו קיבלנו לפני - - -

מיכאל ביטון: אתה יכול להגיד בחמש השנים האחרונות מה היה סך התקציב של הרלב"ד?

מיכאל ביטון: בעשר השנים האחרונות?

מיכאל ביטון: מה הוא היום?

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים מספרים.

שניר זיידל: התקציב של הרלב"ד עומד היום על אזור של 72-71 מיליון שקלים, מתוכם תקציב פנוי לפעילות בסביבות ה-35 מיליון.

מיכאל ביטון: ומה הוא היה עד לפני שנה, שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע?

מיכאל ביטון: מה המספרים?

שניר זיידל: התחלנו ב-2008 עם 330 מיליון שקלים וב-2014 כבר ירדנו ל-146.

מיכאל ביטון: זאת אומרת שתאונות הדרכים פוחתות, הכול טוב, אין הרוגים ואפשר לקצץ אותך לרבע מהתקציב והעולם רגוע.

מיכאל ביטון: אתה מסביר לנו שאתה תוקף ו –

שניר זיידל: אז אני אסביר.

שניר זיידל: הרלב"ד עושה עם מה שיש לה, קודם כל, לצערי, וזה לא הרבה.

שניר זיידל: אם ניקח למשל את הדו גלגלי אז אנחנו עושים שיתופי פעולה עם המשטרה בערים הגדולות במבצעים של מניעה מצבית, של הסברה ואכיפה יחד עם המשטרה, אנחנו עושים הרבה פעילות בדיגיטל וקמפיינים של הסברה כדי להגיע לאותם נהגים, מבצעים מחקרים.

שניר זיידל: מתוך אותם מחקרים גם הגענו למסקנה שהבעיה הכי גדולה של רוכבי הדו גלגלי - - -

מיכאל ביטון: אתה אחראי על בטיחות בדרכים בישראל?

מיכאל ביטון: אתה הגוף הממשלתי שצריך לייצר בטיחות בדרכים?

שניר זיידל: כן, אני הגוף שמתכלל.

מיכאל ביטון: ומי החליט שאתה עכשיו יכול לפעול עם רבע מהתקציב?

מיכאל ביטון: באיזה החלטת ממשלה התקבלה החלטה כזאת?

מיכאל ביטון: איך זה קרה שהגוף הריבון על בטיחות בדרכים הפך להיות חסר כלים לעשות את תפקידו?

שניר זיידל: אני חושב שזה לא לי.

מיכאל ביטון: זה לא לך, השאלה הזאת.

מיכאל ביטון: תודה לך.

מיכאל ביטון: ניצב אלון אריה, עד מתי אתה יכול להיות איתנו?

מיכאל ביטון: הבנתי שאתה קצת ממהר.

אלון אריה: לא, זה בסדר.

מיכאל ביטון: אז מנכ"לית משרד התחבורה ואחר כך אתה.

מיכאל ביטון: בבקשה, המנכ"לית.

מיכל פרנק: השרה תתחיל.

מיכאל ביטון: קדימה, חשבתי שסיימת את הדברים, אבל בבקשה.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, כמו שאמרתי, הדבר הכי משמעותי שמשרד התחבורה בראשותי יעשה זה באמת ישנה את תפיסת העולם כי משרד התחבורה לאורך שנים רבים התייחס לכלי הרכב הפרטי כנקודת המוצא וסללו כבישים שגם ברמת התפעול אנחנו רואות ורואים היטב איך כל כביש חדש שנסלל, עובר זמן קצר עד שהוא נסתם במכוניות גם ברמת היכולת שלנו לנוע, בוודאי ובוודאי מבחינת הבטיחות.

מרב מיכאלי: משרד התחבורה מעכשיו הופך את הפירמידה ורואה את הולכת והולך הרגל בראש הפירמידה.

מרב מיכאלי: בואו נזכור שכולנו, גם אם אנחנו נוסעות ונוסעים באוטו, גם אם אפילו יש לנו מי שמסיע אותנו באוטו, בסופו של דבר אנחנו קודם כל, לפני הכול ואחרי הכול, הולכות והולכי רגל.

מרב מיכאלי: ראיתם שוב בנתונים ואנחנו יודעים ויודעים את זה היטב, הם הפגיעות והפגיעים ביותר.

מרב מיכאלי: לכן קודם כל אני רוצה להסתכל על הולכות והולכי הרגל.

מרב מיכאלי: אני גם בכלל רוצה לגרום לכולנו ללכת יותר, זה יותר בריא, זה יותר טוב, ואני רוצה לאפשר לנו להגיע ממקום למקום וללכת מנקודה אחת לתחבורה ציבורית, תחבורה ציבורית, תחבורה ציבורית ועוד פעם תחבורה ציבורית, משום שאתם רואים בנתונים גם, באוטובוס בסופו של דבר הכי בטוח, בוודאי ברכבת, בוודאי במה שיהיה לנו בהמשך, רכבות קלות.

מרב מיכאלי: אלה המקומות שבסופו של דבר הכי בטוח להיות בהם.

מרב מיכאלי: אני רוצה שכמה שיותר מהאזרחיות ואזרחי ישראל ישתמשו בתחבורה ציבורית וזה באחריותנו ואנחנו עושות, אדוני, תוספת של שבעה מיליארד וחצי ₪ בחמש השנים הקרובות בשירות בלבד, בסובסידיות, שהולכות ישר לאזרחיות ולאזרחים כדי שתהיה להם יותר תחבורה ציבורית להשתמש בה.

מרב מיכאלי: יותר כלי רכב ציבוריים, יותר זמינים, יותר תדירים, יותר אמינים, שמגיעים ליותר מקומות, נוסעים בצורה יותר אפקטיבית, בקווים יותר טובים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להביא כמה שיותר מאיתנו לכלים של הסעת המונים בשביל לשמור עלינו.

מרב מיכאלי: בין לבין אנחנו רוצות להשתמש בכלים הקלים שגם הם, שוב, גבוה ברשימה שלנו של משתמשות ומשתמשי הדרך, משום שהם פגיעים, הם מאוד מאוד פגיעים.

מרב מיכאלי: אני מדברת קודם כל על רוכבות ורוכבי אופניים, אחר כך גם הכלים הקלים החשמליים, שהם גם פגיעים והם גם פוגעים, לצערי.

מרב מיכאלי: לכן אנחנו נעשה שני דברים.

מרב מיכאלי: האחד, שני מיליארד ₪ מוקצים לתכנית אסטרטגית לאומית לרכיבה על אופניים ולשבילי אופניים.

מרב מיכאלי: ברשותך, אדוני, אני רוצה להפריד את הולכות והולכי הרגל בצורה הרבה יותר בטוחה, גם מהכלים הכבדים וגם מהכלים המכונים קלים, שהם אכן יותר קלים מכלי רכב, ממכוניות, אבל הם יחסית להולכי רגל הם לא כל כך קלים.

מיכאל ביטון: קלים וקטלניים.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: אז גם יש לנו עבודה שאנחנו עושות בשביל לעשות תכנית על הסדרה של כל הכלים החשמליים האלה, כדי שנוכל להסדיר את הפעולה שלהם וגם לאכוף את מה שצריך יהיה לאכוף עליהם, וגם בשביל להפריד אותם מהולכות והולכי הרגל וגם את האופניים.

מרב מיכאלי: אנחנו חייבות, וכאן תהיה השקעה אדירה בתשתיות, בשביל לייצר את ההפרדות האלה.

מרב מיכאלי: אם אדוני מבין למה אני מכוונת, אז כמו שאמרתי, קודם כל מדובר בתפיסה שהיא תפיסה גורפת של שינוי ההתנהלות התחבורתית שלנו כחברה וכמדינה.

מרב מיכאלי: זה לשים את הולכות והולכי הרגל בראש ואחר כך את הכלים הלא ממונעים ואחר כך את הכלים הממונעים הקלים, ולשמור על כל אלה שלא יפגעו זה בזה ובוודאי שלא ייפגעו על ידי הכלים הגדולים, כשהדבר הכי גדול מעל הדברים האלה זה תחבורה ציבורית רבה, נגישה, אמינה ויעילה הרבה יותר ממה שאנחנו מכירות ומכירים היום.

מרב מיכאלי: ברשותך, אני אעביר למנכ"לית ואחר כך אני אחזור להראות איך באמת הדברים גם מתכתבים, לשמחתי, בצורה כל כך אפקטיבית עם מסקנות הוועדה, ממש אחד לאחד.

מיכל פרנק: תודה רבה.

מיכל פרנק: שלום, חברי הכנסת והיושב ראש.

מיכל פרנק: דיברנו על מעבר לתחבורה ציבורית, שאתם יודעים שזו אבן היסוד של התקציב הרב שנתי של משרד התחבורה בממשלה הנוכחית, וכמו שהשרה אמרה, באמת על תעדוף גם פיזי וגם תכנוני, זאת אומרת להכניס פרוטוקולים של הליכתיות, כבר הורנו על זה לכל תכניות הפיתוח העתידיות, להכניס שבילי אופניים כדיפולט בעצם בכבישים בין עירוניים.

מרב מיכאלי: ברשות המנכ"לית, אני רוצה להגיד מה זה פרוטוקול.

מרב מיכאלי: זה אומר שההנחיה שלנו לחברות מעכשיו היא שכל תשתית שנסללת חייבת לבוא בִּילְד אִין עם מקום להולכות והולכי רגל, שבילי אופניים, ואם יורשה לי, בסוגריים, גם צל, עצים וכו' וכו'.

מיכל פרנק: בהקשר הזה תשתית חדשה שנבנית היא יחסית בטוחה והדגש שלנו על תחבורה ציבורית, אבל בין היתר ההנחיות של המדיניות של השרה הן שהכבישים העתידיים שכן ייסללו, העדיפות העליונה היא כבישים של מוקדי סיכון, זה מה שמקבל תעדוף.

מיכל פרנק: אם יש לזה בכלל הקצבות, אז זה בתעדוף ראשון, וכבישים שכמובן צריכים תקצוב וכבישים שבהם יש צורך בהרחבה או תוספות של נתיבים לתחבורה ציבורית.

מיכל פרנק: אז שוב זה מתכתב עם אותו דבר, ואז הדגש הוא השקעה בגורם האנושי.

מיכל פרנק: השקף שאתם רואים עכשיו הוא בסך הכול סך ההשקעות, אנחנו חילקנו את זה לפי תשתית וגורמים אחרים.

מיכל פרנק: בתשתית פה אני כן רוצה להגיד שכללנו פה את העניין של תקציב התחזוקה של נתיבי ישראל, שזה מה שמאפשר בעצם לשמור על איכות ובטיחות הכבישים שכבר קיימים, הכבישים הוותיקים יותר, שיש לא מעט אלפי קילומטרים וזה תמיד קשוח.

מיכל פרנק: זה כמו כל דבר, אוהבים להשקיע בבנייה וקשה אחר כך למצוא את התקציבים לתחזוקה.

מיכל פרנק: זה היה מאבק חשוב לנו ובמסגרתו גם אפשר להכניס כמובן הרבה מאוד צמתים ומוקדי סיכון ודברים אחרים מעבר לתקציב של בערך מיליארד שקל בהפרדות מפלסיות, מפגשי רכבת-כביש, שזה פרויקטים שעל פני השנים לאט לאט מפחיתים את נקודות החיכוך וכמובן כל מה שחדש נסלל זה כבר בתוך הדרך.

מרב מיכאלי: רק צריך להגיד שזאת ההמלצה הראשונה של הוועדה בקשר לתשתיות, היא הייתה הבטחת טיפול, תחזוקת כבישים ותשתיות הבטיחות בדרכים גם העירוניות וגם הבין עירוניות, אז הבין עירוניות בוודאי, העירוניות זה עוד עבודה שלנו מול הרשויות המקומיות שעל זה אפשר לדבר בהרחבה, אבל בוודאי ובוודאי כרגע זה מיליארד וחצי ₪ כמעט רק בתקציב 2022 לתחזוקה.

מרב מיכאלי: הדבר השני היה טיפול בכבישים שהוגדרו כמוקדי סיכון.

מרב מיכאלי: אז קודם כל אני יכולה להגיד שיש 230 מיליון ₪ שמוגדרים לזה, אבל כבישים ספציפיים שכבר יטופלו זה 66, זה 55, ואנחנו כבר נתחיל לעבוד על 65, שייקח הרבה זמן, זה פרויקט מאוד מאוד גדול, אבל על החלק הצפוני המסוכן של 65.

מרב מיכאלי: ושמחתי להתבשר ששר האוצר וחבר הכנסת יצחק הלוי הסכימו על תקציב שיטפל בכביש 90, שהוא אחד החשובים כמובן.

מרב מיכאלי: אז ככה רק לסבר את האוזן.

מיכל פרנק: ונוסיף לזה, ביום ראשון העבירה הממשלה את ההחלטה המאוד מאוד חשובה של השקעה בחברה הערבית, שם יש תקציבים מאוד מאוד מסיביים של השקעה בתחבורה, בתחבורה ציבורית, בתשתיות ובהנגשה של היישובים הערביים לתחבורה ציבורית, ובתוך זה גם הרבה מאוד השקעה בבטיחות.

בועז טופורובסקי: זאת אומרת זה לא כולל את ההשקעה הזאת?

מיכל פרנק: לא.

בועז טופורובסקי: אז כמה עוד מתווסף?

מיכל פרנק: לא, זה לא כולל את ההשקעות פה.

מרב מיכאלי: זה בנוסף.

בועז טופורובסקי: אז כמה מתווסף לזה עוד?

מיכל פרנק: בערך שלושה מיליארד שקלים על פני חומש.

מיכל פרנק: אי אפשר לבצע את הכול ביחד, יש מגבלות ביצוע משמעותיות.

מיכל פרנק: מפרצי חירום, השרה, את לא הזכרת.

מיכל פרנק: מפרצי חירום להתרעננות, קודם כל לרכבים כבדים וגם בכלל.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לכם, בשנה הקרובה יושקעו, כמה במפרצים?

מיכל פרנק: 140 מיליון שקל.

מרב מיכאלי: 140 מיליון ₪ במפרצים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לכם, אחד הדברים החשובים ביותר בעיניי בדרכים בין עירוניות זה מפרצים שאפשר יהיה לעצור בהם בצד.

מרב מיכאלי: בצדק יש איסור לעצור בשוליים, מצד שני יש כבישים שלמים במדינת ישראל שאתה נוסע קילומטרים על גבי קילומטרים על גבי קילומטרים ואין איפה לעצור בצד.

מרב מיכאלי: אם מישהו מרגיש לא טוב, אם מישהי עייפה, צריך לדבר בטלפון רגע, צריך משהו לעשות, אין איפה לעצור בצד.

אופיר סופר: אנחנו מדברים גם על כביש 6?

מרב מיכאלי: כן, חד משמעית.

אופיר סופר: קריטי מאוד.

אופיר סופר: ילד בוכה מאחור אתה צריך לעצור.

מרב מיכאלי: בדיוק, יש כל כך הרבה סיבות שמפריעות בנהיגה ואין איפה לעצור.

מרב מיכאלי: זה דבר שבעיניי הוא מדהים שלא קרה מעולם.

מיכל פרנק: שלא לדבר על נהגי רכב כבד שצריך לעשות להם אזורי מנוחה ראויים.

קריאה: אפשר הערה?

מיכאל ביטון: לא, אי אפשר הערות.

קריאה: לנושא הזה.

מיכאל ביטון: אי אפשר, ידידי, אם אתה לנושא הזה ו-40 לנושא האחר יהיה לי שוק.

מיכאל ביטון: אבל אם אני אצליח אני אתן לך להתבטא.

מרב מיכאלי: אני זו הכוכבית על העניין של המפרצים, והזכירה המנכ"לית, בצדק, את נהגות ונהגי הרכב הכבד, אני רוצה לדבר על נהגי אוטובוסים.

מרב מיכאלי: אנחנו משקיעות מיליונים רבים, תגידי את כמה, במסופים.

מרב מיכאלי: אנחנו נבנה 70 מסופים חדשים לתחבורה ציבורית וגם בקיימים נשקיע הרבה מאוד בחדרי מנוחה לנהגות ונהגי אוטובוס, שאחת הבעיות הכי אקוטיות שלהם היום זה שאין להם איפה אפילו לעצור לשירותים, שלא לומר רגע שנייה לנוח ולאכול משהו ברמה מכבדת אנושית.

מרב מיכאלי: זה דבר שגם כן יושקע בו הרבה מאוד מאמץ וכסף.

מיכאל ביטון: אני רוצה בכל זאת למקד אותך , אתם מציגים תשתיות ותשתיות זה דבר טוב.

בועז טופורובסקי: דווקא השקפים הבאים מעניינים.

מיכאל ביטון: אנחנו ביקשנו שכל ההצעה של משרד התחבורה תהיה 20 דקות בדיון כדי שיהיה לנו זמן לשמוע את האחרים.

מיכאל ביטון: אנחנו מתקרבים לזמן הזה, אז תאיצו וגם תתייחסו לפעולות.

מיכאל ביטון: עד שנשים מפרצון כזה ייקח שנה-שנתיים ועד שנשים תחנות כאלה, מסופים, לוקח זמן לשים תשתיות.

מיכל פרנק: לוקח זמן, אני חותמת על שנתיים.

מיכאל ביטון: שנתיים זה מהר בתשתיות, אבל יש לנו שנתיים של מאבק בתאונות, פעולות, חינוך, אכיפה, הפרויקטים הקיימים.

מיכל פרנק: אז בבקשה.

מיכל פרנק: אחד הדברים המרכזיים, אחרי באמת הרבה שנים של שדרוג התשתיות הפיזיות, ונמשיך בכך, זה צמצום שיקול הדעת של הגורם האנושי, שהוא כנראה היום עדיין אחד הגורמים המרכזיים לתאונות הדרכים.

מיכל פרנק: במסגרת הזו, שוב, בשלושה-ארבעה חודשים שאנחנו בתפקיד כבר יש דברים שאנחנו יכולים לדבר עליהם באופן ספציפי.

מיכל פרנק: אימוץ הרגולציה האירופאית לעניין אמצעי התקנת מערכות בטיחות ברכבים, כחובה לרכבים שמיובאים.

מיכל פרנק: כיום יש שתי מערכות חובה, מערכת סטייה מנתיב ומערכת שמירת מרחק, אנחנו מוסיפים שש מערכות חירום שייכנסו במהלך השנתיים הקרובות כדיפולט לרכבים החדשים.

מיכל פרנק: ויש גם תקציבים לסבסוד או לתמרוץ של רכבים קיימים לאמץ מערכות בטיחות, להכניס לתוכם.

מיכל פרנק: אנחנו מדברים על קידום הרכב האוטונומי, שבעצם כל המערכות ביחד הן חלקים מתוך בסופו של דבר עולם אחר וגם זה יגיע לפתחכם ממש עכשיו, וזה העניין שכבר ניסויים ברכב אוטונומי.

בועז טופורובסקי: זה כבר אושר בקריאה ראשונה.

מיכל פרנק: נכון, וזה מרגש.

מיכל פרנק: אנחנו מדברים על עידוד התקנה והטכוגרף הדיגיטלי.

מיכל פרנק: זה לא עניין של מה בכך, הטכוגרף הדיגיטלי, זה נשמע מאוד לא נוצץ, אבל בעצם זה סוג של הקופסה השחורה של הרכב הכבד והאוטובוסים.

מיכל פרנק: יש היום אנלוגי מאוד מיושן, מין כרטיס ישן שקשה לעקוב, קל כנראה גם – בוא נגיד הוא לא כל כך אמין ומדויק ובעצם יש פה מעבר לתשתית דיגיטלית שמוסיפה מאוד ליכולת שלנו לאכוף בשני אלמנטים, שעות עבודה ומנוחה של הנהגים האלה, לטובתם מול הבטיחות של משתמשי הכביש ומהירות.

מיכל פרנק: גם זה יגיע לפתחכם.

מיכל פרנק: הרוב כבר הותקן, אבל יגיעו לפתחכם האלמנטים של האכיפה.

מיכל פרנק: אנחנו צריכים לעשות את זה בחקיקה ראשית ואחר כך עם תקנות שיונחו פה על השולחן.

מיכל פרנק: יש לזה תקציב מיועד כבר השנה של 25 מיליון שקל למכרז ולביצוע של הוצאת והחלפת המכשירים.

מיכל פרנק: נעבור שקף, כי רציתם להיות ספציפיים.

מיכל פרנק: אנחנו מדברים על חקיקה, על פעולות שאנחנו עושים בחקיקה.

מיכל פרנק: דיברנו על זה, לדעתי, בשבוע שעבר כשהצגנו בוועדת הכספים, בעקבות המקרים האלה אנחנו מניחים מחדש את תיקון 112 בשינויים קלים ועוד קצת החמרה שעוסקת בהחמרת הענישה על נהגים רצידיביסטים, נהגים מועדים, בעבירות חמורות, בעצם החמרת הסולם של השלילה והתוצאות וייעול ההליכים בבית המשפט לתעבורה.

מיכל פרנק: גם זה יגיע לפתחכם.

מיכל פרנק: חוץ מ-112, דיברנו על הטכוגרף, אנחנו בוחנים יחד עם משרד הבט"פ ומשרד המשפטים שינוי שיטת הניקוד באופן ששם דגש יותר על עבירות מסכנות חיים.

מיכל פרנק: אנחנו בוחנים את תיקון תקנה 120 לעניין החמרת מדיניות לגבי הרכבה של נוסע נוסף ברכב דו גלגלי בגילאים צעירים.

מיכל פרנק: זה משהו שהוא על השולחן כרגע.

מיכל פרנק: חבר הכנסת טופורובסקי, בוודאי זה קרוב במיוחד לליבך.

מיכל פרנק: ואנחנו כמובן עוסקים עכשיו ממש בהסדרת הרגולציה לכל נושא התחבורה הקלה, למצוא את האיזון הנכון שבין לעודד את זה כתופעה חיובית לסביבה, לזיהום האוויר, לגודש, אבל לוודא שזה לא המערב הפרוע ויש באמת הפרדה ובטיחות, השרה דיברה על זה.

מיכל פרנק: ופה יכול לדבר שניר, אבל אם לא ניכנס לכל הדברים, אז באמת הגורם האנושי בהיבטים של הסברה והכשרה.

מיכל פרנק: אני חושבת שכן חשוב לציין שהרלב"ד, גם בהגדרת המטרות שלה, ושניר יידע להגיד את זה, הוא לא חזות הכול, הוא עוסק בעיקר בהסברה, בתיקוף, במחקר, בעובדות, בייעוץ ובחינוך.

מיכל פרנק: זה מאוד משמעותי, זה משמעותי במיוחד כשאנחנו מדברים על הגורם האנושי, אבל הוא לא סולל כבישים והוא לא עושה אכיפה והוא יכול להאיץ בכולנו.

מיכאל ביטון: אבל הוא עשה מרכיבי בטיחות בדרכים בעיריות, בעשרות מיליונים כל שנה.

מיכאל ביטון: מה זאת אומרת?

מיכאל ביטון: את זה לא ציינת.

מיכל פרנק: אני אשמח לראות, זה לא קיים כבר הרבה שנים.

מיכאל ביטון: זה קיים, שמתם שם שמונה מיליון ₪ במקום 44 מיליון.

מיכל פרנק: אני רוצה לציין, שניר שכח לציין ש - - -

מיכאל ביטון: אבל אם כבר הצגת את הרלב"ד, בואי תסבירי לי איך את כמנכ"לית חיה בשלום עם זה שהארגון הזה, יש לי פה נתונים, אני אגיד לך אותם, גם בשביל הפרוטוקול, התחיל ב-382 מיליון שקל ב-2008, 268 מיליון ב-2009, 240 ב-2011, 210 ב-2013, 180 ב-2014, 120 ב-2016 ו-80 ב-2019, והיום, כמה אמרת שיש לך?

שניר זיידל: 71 מיליון.

עוזי יצחקי: ברשותך, אני קצת אסייע בעניין הזה.

מיכאל ביטון: עוזי יצחקי, יושב ראש הרלב"ד.

עוזי יצחקי: כן, אני גם יכול לדבר בכובע של מנכ"ל משרד התחבורה לשעבר.

עוזי יצחקי: תקציבים שהיו לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והועברו לרשות והם היו רק צינור להעברה הועברו ישירות מ-2012 ו-2013 ישירות למשטרה, הועברו ישירות למשרד הבריאות והועברו ישירות גם לרשויות מקומיות וגם לגורמי התשתית של משרד התחבורה.

עוזי יצחקי: כך שלהראות את הירידה ואת הקיצוץ לכאורה בתקציבי הרלב"ד זה לא כל כך מדויק, כי התקציבים האלה כן ניתנו, אבל ניתנו ישירות.

מיכאל ביטון: אבל 44 מיליון לפתרונות של בטיחות ברשויות, למי זה עבר עכשיו?

מיכאל ביטון: עכשיו יש לכם שמונה מיליון בתקציב.

עוזי יצחקי: יש פרויקטים שמשרד התחבורה מעביר באופן ישיר.

מיכאל ביטון: לא, אני לא מכיר, אני ראש עיר עשר שנים, לא ראיתי בטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: לא ראיתי העברה של משרד התחבורה אליי בבטיחות בדרכים.

עוזי יצחקי: הייתה השקעה לטובת תחבורה ציבורית, שבילי אופניים.

מיכאל ביטון: ראיתי שבילי אופניים, ראיתי.

מיכאל ביטון: תחבורה ציבורית לא מציל אותי בירוחם בינתיים, אין רכבת וחסרים אוטובוסים, אבל היה לי כסף לעשות מעבר חציה ושלט, עכשיו אין לי.

עוזי יצחקי: היה לך וגם לרשויות יש תקציב, אם זה בטיחות בסביבת - - -

מיכאל ביטון: אז אתה כיושב ראש הרשות לבטיחות בדרכים שבע רצון מהתקציב שלך?

עוזי יצחקי: לא, אני לא שבע רצון, אבל כפי שגם ציינה שרת התחבורה, יש פה פעילות משותפת, גם מסייעים לנו כמובן במשרד התחבורה, בממשלה עכשיו יש בהחלט ערנות.

מיכאל ביטון: אבל אני עוד לא קיבלתי תשובה, מי מחליף אתכם?

מיכאל ביטון: אם עשיתם 44 מיליון שקל לפעולות בטיחות ברשויות בדרכים, מי עכשיו עושה את זה?

מיכאל ביטון: מי מקבל כסף?

מיכאל ביטון: עכשיו חסרים 32, כמה חסר?

מיכאל ביטון: 20 ומשהו, איפה הכסף הזה נמצא?

מיכאל ביטון: הבטיחות עכשיו, הכול בסדר?

עוזי יצחקי: לא, אני לא אומר שהכול בסדר, תמיד אפשר לתקצב יותר, כמו בכל תחום, אבל - - -

מיכאל ביטון: לא ביקשתי יותר, ביקשתי לשמור על הקיים, ביקשתי את המינימום, לא ביקשתי שקל יותר.

עוזי יצחקי: אני רוצה להדגיש, במינהל התשתיות במשרד התחבורה, ואפשר להציג את הנתונים, מבוצעת עבודה לטובת בטיחות בדרכים, אם זה כיכרות, אם זה הסדרת שבילי אופניים, אם זה בטיחות במוסדות החינוך.

מיכאל ביטון: חבר'ה, על מה אתם מדברים?

מיכאל ביטון: אני עוד לא ראיתי יישובים ערביים שמוצפים בשבילי אופניים.

מיכאל ביטון: אתם מדברים על הרוגים ופצועים, הכי הרבה ביישובים ערביים, ועכשיו אנחנו רוצים לשים שם מעבר חציה ושלט עצור ואיזה מעקה בטיחות ו-200 ראשי רשויות, שאין להם שקל פנוי, כי הן נשענות על מענקי איזון, היה להם כסף לשים מעבר חציה ועכשיו אין את הכסף הזה, אז מה אתם מדברים איתי על שבילי אופניים?

מיכאל ביטון: אנחנו מדברים איתך על שלט 'עצור', על שלט שאומר שהמהירות מוחרגת, שהוא יכול לעשות את הפעולות האלה, איפה הכסף הזה?

מיכאל ביטון: ואתה יושב ראש הרלב"ד ועכשיו אנחנו מציגים פה דעיכה של התקציב שלכם ואתה מסביר לי שהכול בסדר.

מיכאל ביטון: אז אולי הכול בסדר.

מיכאל ביטון: וגם אתם הרשות שאחראית במדינת ישראל על בטיחות בדרכים, אז מדינת ישראל אמרה שזה 400 מיליון, עכשיו זה 70, ועולם כמנהגו נוהג?

קריאה: אבקש להתייחס.

מיכאל ביטון: אדוני, תן לנו פה למצות את הדיון.

מרב מיכאלי: ברשותך, אדוני, קודם כל אני הראשונה שמסכימה איתך שהביטול של מענקי האיזון היה דבר, אני אגיד בעדינות, בעייתי ומקומם ומזיק והרסני, וכל מיני מילים נוספות.

מרב מיכאלי: אני באמת הראשונה שמחזקת אותך בדבר הזה, ההפקרה של רשויות יותר מוחלשות לגורלן ולהפקיר אותן למנגנוני מצ'ינג כשבאמת אין להם בכלל איך לעמוד בהם.

מרב מיכאלי: זה לא רק בהקשר לבטיחות בדרכים, זה נכון בהרבה מאוד הקשרים של החיים, זה היה דבר באמת חסר אחריות.

מרב מיכאלי: ספציפית אני רוצה לדבר איתך על ההשקעה של משרד התחבורה כרגע ברשויות הערביות, וזה עוד לפני ההשקעה המיועדת של שלושה מיליארד ₪.

מרב מיכאלי: יש תכנית שהיא הופקדה בידי חברת נתיבי איילון שעובדת על מיפוי כל 133 הרשויות הערביות.

מרב מיכאלי: הדברים נעשים כמובן בשיתוף פעולה בכל המשרד יחד עם הרלב"ד גם כן, אבל המיפוי הזה כבר גמור ב-60 מתוכן ונבחרים, יחד עם הרשויות ויחד עם כל הגורמים בתוך הרשויות, הפרויקטים שיושקע בהם המון כסף והם ישדרגו באופן ניכר את מצב התחבורה וגם את מצב המדרכות.

מרב מיכאלי: אתה צריך ללכת לראות, אדוני, במקומות שזה כבר עובד, זה באמת שדרוג מדהים של המצב ברשויות הערביות.

מיכאל ביטון: אני אגיד לך ממה אני מוטרד.

מיכאל ביטון: אני קודם כל מפרגן בענק שאת מכוונת לתחבורה ציבורית ולתכניות רב שנתיות ומיקוד בהולכי רגל ומיקוד באלה שהכי נפגעים, זה מאה אחוז, והגדלה כוללת של תקציב התחבורה, זה אנחנו מפרגנים, מורידים את הכובע, אבל אנחנו מדברים על לדעת ככנסת עם מי לדבר במדינה הזאת.

מיכאל ביטון: יכול להיות שאנחנו לא נדבר יותר עם הרלב"ד, כי אם אתם אומרים לנו שהיא הלכה ודעכה ואין לה כלים ואין לה הנהלה והתקציב שלה דועך אז לא צריך רלב"ד, צריך אגף לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה עם 300 מיליון שקל, עם פעולות.

מיכאל ביטון: אבל אני צריך לדעת ככנסת, כריבון, שיש פעולות.

מיכאל ביטון: אני לא יכול לראות גוף דועך ונעלם ושייתנו לי תשובה על שביל אופניים.

מיכאל ביטון: אני צריך לדעת שמי שעסק בבטיחות בדרכים ימשיך לעסוק בבטיחות בדרכים עם כלים וכסף.

מיכאל ביטון: זו השאלה שלי.

מיכאל ביטון: וזה לא במקום כל התמונה היפה, ההשקעה המוגברת בערבים, יש פערים, תחבורה ציבורית, נפלא, מפרצונים, נפלא, שבילי אופניים, סללתי בירוחם, עשינו, אבל מי נלחם את המלחמה של התאונות בדרכים?

מיכאל ביטון: מי המנהיג?

מיכאל ביטון: התשובה היא הרלב"ד, לפי החוק.

מיכאל ביטון: התשובה הזאת היא ריקה מתוכן, כי אין שם כלום.

מיכאל ביטון: אז תגידו לי שאנחנו כממשלה החלטנו שיש אגף חדש במשרד התחבורה שהוא המנהיג של בטיחות בדרכים ויש שם 300 מיליון שקל?

מיכאל ביטון: צאו לדרך.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו לא יכולים לחיות עם העמימות הזאת.

מיכאל ביטון: אני מקבל פניות, שומרי הסף, שומרי הדרך, פרויקט דגל של משרד התחבורה, אלפי מתנדבים, מצלמות, מביאים אכיפה, מביאים כסף, הרי התמונות שלהם מביאות כסף, פרויקט שעכשיו הוא בסכנה, הוא לא מתוקצב כראוי.

מיכאל ביטון: מי נותן לנו, לכנסת, תשובות על הפעולות האלה?

מיכאל ביטון: לא על תשתיות, לא על שינוי הפירמידה, על 100 מיליון, על 200 מיליון של בטיחות בדרכים, זה מה שנידון פה היום.

מיכל פרנק: אז היושב ראש, אם אני יכולה רק, אני לא מתווכחת איתך לגבי השחיקה בתקציב הרלב"ד לאורך השנים.

מיכל פרנק: אני כן מדגישה, עוזי היה פה לאורך השנים, הוא אמר קודם כל באמת שהרבה מהתקציבים האלה עברו בעצם באופן ישיר לארגונים אחרים.

מיכל פרנק: יכול להיות שיש ממש בשאלה שלך, שהיא צריכה להיבחן, אני כן יכולה להגיד שיש סל בטיחות עירוני, זה הוצג באחד השקפים, אצלנו, של 200 מיליון שקל.

מיכאל ביטון: איך הוא ניתן?

מיכל פרנק: קודם כל הוא מחולק אצלנו, עד היום זה היה בשותפים לדרך.

מיכאל ביטון: איך ניתן סל הבטיחות הזה?

מיכאל ביטון: בתקצוב דיפרנציאלי?

מיכאל ביטון: בקולות קוראים?

עוזי יצחקי: כן, כן.

מיכאל ביטון: בכן וכן וכן?

עוזי יצחקי: כן.

מיכאל ביטון: והוא 200 מיליון חדשים או שהם היו שם כל השנים?

עוזי יצחקי: 200 מיליון, היו.

מיכאל ביטון: היו, אז זה לא בשורה.

מיכאל ביטון: אנחנו מדברים על פגיעה בפעולות קיימות.

מיכל פרנק: שנייה, היושב ראש, אני רק מוסיפה, אני לא סותרת, אני רק נותנת אינפורמציה.

מיכל פרנק: אני חושבת ששניר לא ספר עוד 15 מיליון בשנה לחומש הקרוב.

שניר זיידל: לא הספקנו לדבר על זה.

מיכל פרנק: נכון, שכן הם תוספתיים, ממוקדים לרלב"ד לאוכלוסייה הערבית.

מיכאל ביטון: אנחנו ועדה של מספרים וכסף וסעיפי תקציב.

מיכל פרנק: הנה, 15 מיליון.

מיכאל ביטון: לא הצהרות, לא כיוונים.

מיכל פרנק: זה לא הצהרה, זה עבר בממשלה.

מיכאל ביטון: הרלב"ד, לפי הנתונים שלי אחוזי הביצוע הכספיים שלו הם בין 60% ל-70%, זה המספרים.

מיכאל ביטון: הוא גוף שלכם, אתם צריכים להחליט האם הגוף הזה ישגשג, יפלסו לו את הדרך לפעול או שתגידו החלטת ממשלה, לא צריך רלב"ד, אלא אגף לבטיחות בדרכים במשרד התחבורה, וואלק נלך איתכם כי נדע עם מי לדבר.

מיכאל ביטון: אני לא יכול לבוא אליו בטענות כי אין לו כלים, על מה אני אאשים אותו?

מיכאל ביטון: הוא אמון על בטיחות בדרכים בישראל ואין לו כלים.

מיכאל ביטון: אני לא יכול לבוא אליו במילה אחת לא במקום.

מיכאל ביטון: וצריכה להיות מדיניות, ומדינת ישראל אמרה שהיא תוריד את ההרוגים ב-50%, ככה היא תוריד את ההרוגים?

מיכאל ביטון: מ-400 מיליון ל-70 מיליון בבטיחות בדרכים?

מיכאל ביטון: ככה היא תוריד את ההרוגים ב-50%?

מיכאל ביטון: זה מה שמפריע לנו פה.

מיכאל ביטון: אנחנו בעד כל ההשקעות, תשעה המיליארד שהבאתם, הקדוש ברוך הוא יברך אתכם, תבצעו את זה.

מיכאל ביטון: הפירות של תשעה המיליארד זה בעוד שנתיים-שלוש.

מיכאל ביטון: נתמיד כולנו ונראה את הפירות, נראה אלפי קילומטרים סלולים של שבילי אופניים, של הפרדה בין הולך רגל לשביל אופניים.

מיכאל ביטון: חלום.

מיכאל ביטון: מה יהיה בשנתיים-שלוש הללו במלחמה בתאונות בדרכים?

מיכאל ביטון: מה יהיה כשיש רק 17 שוטרים ולא 40 שוטרים בבתי ספר?

מיכאל ביטון: למה זה צריך לקרות כשיש עדיין הרוגים, 300 הרוגים באוקטובר?

מיכאל ביטון: אנחנו באוקטובר עדיין ויש לנו נובמבר ודצמבר, אז מה, זו תהיה שנת שיא בהרוגים בישראל?

מיכאל ביטון: זה המצב שהולך לקרות לא עלינו?

מרב מיכאלי: להיפך.

מרב מיכאלי: אני קודם כל רוצה לציין, אדוני, שאני חושבת שהדבר אולי הכי משמעותי, שכל תקציב משרד התחבורה, ובוודאי ובוודאי כל התקציב התוספתי של משרד התחבורה בסיבוב הזה הוא כולו מסתכל דרך הזווית של בטיחות בדרכים.

מרב מיכאלי: אנחנו, בשונה אולי ממה שנעשה בעבר, ופה היו"ר עוזי יצחקי המנכ"ל לשעבר יכול – אנחנו לא עושות את ההפרדה הזאת בין – זה בדיוק מה שהפסקנו לעשות, הפרדה מלאכותית ומוטעית שהייתה בין כסף לכבישים, כסף לתחבורה ציבורית, כסף לאני לא יודעת מה ובנפרד כסף לבטיחות.

מיכאל ביטון: גם עם זה אני מסכים איתך, במאה אחוז, כאילו אין לנו ויכוח, תפיסת העולם שלך היא תפיסת העולם שלי, מה חסר לנו בדיון בינינו?

מיכאל ביטון: חסר לנו הפעולות, ההדרכה, הפתרונות הקטנים, מהירות התגובה למעבר חציה שצריך לשים בעיר.

מיכאל ביטון: לא צריך תב"ר, הוא לא מחכה לקול קורא.

מיכאל ביטון: פעם היה לי 100,000 שקל, 150,000 שקל ממשרד התחבורה, בא התושב ואומר: תשמע, מסוכן פה, אני הולך למכולת , אין מעבר חציה, מחר אני שם מעבר חציה.

מיכאל ביטון: ואני עיר ענייה.

מיכאל ביטון: למה אני שם מחר?

מיכאל ביטון: כי הבאתם לי 150,000 שקל.

מיכאל ביטון: הגרושים.

מיכאל ביטון: אני לא מדבר על המיליארדים.

מיכאל ביטון: מה שאני הייתי רוצה ממך, השרה, ואני אומר את זה בסערה כי בסוף כל אחד שהרוג זה כולנו, ואני אומר לכם שהשנה תהיה שנה עצובה, אם היום עברנו את ה-300 ונשארו חודשיים זו תהיה שנת שיא בהרוגים בעשור האחרון, לא עלינו, ככה אנחנו מתחילים, חטאי העבר הם לא שלך ושלי, אבל לראשונה אנחנו מביאים תקציב למדינה לשנתיים, לשנה וחצי, האם לא נזרע בו את הפעולות האלה?

מיכאל ביטון: את ההסברה, את ההדרכה, את מהירות התגובה, את הכלים לרשויות חלשות להגיב מיד?

מיכאל ביטון: וללכת אחרי הדיון הזה לשמוע את שומרי הדרך, לשמוע את הקטנות האלה שנפגעים, וכשרה להגיד אוקיי, בוא ניתן פתרונות, חלקיים, לא שלמים, לא מושלמים, הרלב"ד לא יהיה השנה 400 מיליון, והשמונה מיליון שנתנו לרשויות לפעולות בבטיחות בדרכים, שימו 20, שימו 30.

מיכאל ביטון: זה הרי כסף קטן מול המעשה הגדול שלך של עשרות מיליארדים.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו במלחמה על הרוגים ואם אין את הפעולות הקטנות, הפינצטִיות האלה שמשלימות את התשתיות – את צודקת, העתיד הוא בתשתיות, העתיד הוא בהפרדה, העתיד הוא שהכביש בטוח והולך הרגל בטוח, אבל השנים הקרובות האלה - - -

מרב מיכאלי: ובתחבורה ציבורית.

מיכאל ביטון: כן, אני איתך מאה אחוז, אבל כמה זמן ייקח לנו לעשות רכבות ותחנות?

מיכאל ביטון: חמש ועשר שנים.

מיכאל ביטון: זה הזמן, אבל בינתיים הרוגים יש כל יום.

מיכאל ביטון: אני מבקש גם לתת למשטרה להתבטא, אז בבקשה ניצב אלון אריה.

מיכאל ביטון: יש לנו דיון רצוף עם משרד התחבורה, יש לנו את הדיון הזה ואחרי זה את הכלים הטכנולוגיים למניעת שכחה של ילדים באוטו, מבחינתי גם נוכל טיפה להאריך את הדיון הזה ואת השני לקצר, אז אתם איתי, מה שנקרא.

מרב מיכאלי: לגמרי.

מיכאל ביטון: בבקשה, אלון.

אלון אריה: בוקר טוב לכולם.

אלון אריה: שמי אלון, אני ראש אגף התנועה כשנה וחצי, נמצאים איתי כאן כל אנשי המקצוע שאחראים על הפעלה מבצעית, על התורה, הפרסום, ההיבטים המשפטיים והניתוח של הנתונים, שהוא לא פחות חשוב.

אלון אריה: אני לא רוצה להתעסק בנתונים בכלל, אני רוצה כן לדייק נתון אחד שחזרת עליו.

אלון אריה: זה נכון שהורידו מ-40 ל-20 שוטרי זה"ב מה שנקרא.

מיכאל ביטון: 16 בפועל.

מיכאל ביטון: הנתון שיש לי להיום זה 16 שוטרים במקום 40 בבתי ספר.

אלון אריה: בפועל יש 167 שוטרים שמתעסקים בהדרכה.

אלון אריה: המפכ"ל החליט לקצץ אבל מצד שני נתן הנחיה להכשיר מש"קים, שוטרים קהילתיים, להכשרה.

אלון אריה: יש 908 בתי ספר בתכנית, נותרו 160 כרגע בתי ספר שלא הוכשרו לפעילות, לכן המספרים הם גדולים עם אנשי מקצוע שהם אפילו טיפה יותר מיומנים משוטרות ושוטרי משמרות הזה"ב.

אלון אריה: יש לנו בסך הכול באגף כלי רכב בפעילות, בכלל בסד"כ שלנו 324 כלי רכב, שזה גם ניידות וגם אופנועים ואנחנו מצליחים להפעיל ביממה באמצע השבוע - - -

מיכאל ביטון: האם זה נכון שהיעד של השר ארדן היה מעל 400 ניידות שיפעלו בשטח?

אלון אריה: זה היה ועדת שיינין בזמנו.

מיכאל ביטון: ועדת שיינין.

מיכאל ביטון: ועדת שיינין אמרה 400 ואתם אמרתם שיהיו 400 ניידות בשטח.

בועז טופורובסקי: 450.

מיכאל ביטון: אז למה אין 450 ניידות בשטח?

אלון אריה: אני לא יודע לומר.

נועם בגינסקי: אתה לא יודע לומר.

נועם בגינסקי: אז תגיד לי רק מה שאתה יודע לומר.

מיכאל ביטון: במשמרת, אז מה זה אומר?

מיכאל ביטון: אלפים בסך הכול אם זה 450 במשמרת?

אלון אריה: תעשה את המכפלה של השוטרים.

נועם בגינסקי: זה אומר 500.

מיכאל ביטון: אז מה קרה?

מיכאל ביטון: למה אין את זה?

אלון אריה: אני רק אומר, אנחנו מצליחים להפעיל מתוך ה-320 ניידות מעל 280 באמצע השבוע ו-240 בסוף שבוע, כלומר אנחנו ממצים את הכוח, זה בזכות גם העובדה שאנחנו משקיעים המון המון במתנדבים שלנו.

אלון אריה: יש באגף מעל 2,500 מתנדבים כש-1,400 מהם הם שוטרים לכל דבר ועניין שרושמים דוחות, אז זה עוזר לנו במכפלות שלא היו לנו לולא היו לנו מתנדבים.

אלון אריה: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מצוין, לא שזה שינה כרגע את כמות ההרוגים, אבל עם כלל הגופים בתוך המשטרה, מחוץ למשטרה, משרד התחבורה, רלב"ד, 'אור ירוק', משאיות וגם בתוך הבית מול המשרד שלנו והמחוזות.

אלון אריה: התפקיד שלנו לעשות את האכיפה הכי טוב שאנחנו יכולים דרך ניתוח הנתונים, דרך הבנת הנתונים, להיות היכן שאנחנו משפיעים.

אלון אריה: אנחנו הסרנו דרכי פעולה ישנות שמדברות רק על צירים אדומים או רק על כבישים אדומים, אנחנו פועלים בכל המרחב כאשר יש דברים שאנחנו מצליחים להשפיע בהם.

אלון אריה: אנחנו מנתחים הצלחות, אני מדווח על כל תאונה קטלנית יום ולילה, נמצא בחלק גדול של התאונות פיזית, מכיר אותן.

אלון אריה: אנחנו אפילו מתחקרים את ההצלחה במניעה.

אלון אריה: אם אתה שואל אותי מחר בבוקר מה יכול לעזור לנו כדי לקדם את זה, כי המספר הזה 300 הוא בלתי נתפס, זה נושא של ההסברה האגרסיבית לציבור שהיא חייבת לעבור לפסים הרבה יותר אגרסיביים, כי הציבור חייב להיות איתנו.

אלון אריה: אני רוצה להגיד משהו לגבי תרבות הנהיגה שהיא שונה בישראל - - -

מיכאל ביטון: ניצב אלון, אתה אומר עזרה בהסברה?

אלון אריה: כן, בוודאי.

מיכאל ביטון: עזרה בהסברה זה פעולות?

אלון אריה: פעולות הסברה.

מיכאל ביטון: אתם עושים את הפעולות הללו?

אלון אריה: אנחנו עושים את זה יחד עם הרלב"ד.

אלון אריה: בעיניי זה לא מספיק, צריך לעשות את זה יותר.

אלון אריה: אבל אני רוצה להגיד משהו במילה, כי זה חשוב.

מיכאל ביטון: כמה התקציב להסברה?

אלון אריה: אין לי תקציב להסברה, אני לא מתעסק עם זה.

מיכאל ביטון: אתם לא עושים את ההסברה עצמה?

אלון אריה: אני עושה במה שקשור בדוברות שלי מול הרשתות, כי זה תחום שמעניין את הציבור ולכן נותנים לי זמן שידור, אין לי תקציב להסברה, זה לא עובד ככה.

מיכאל ביטון: אבל אתה אומר שזה חסר, הנושא הזה?

אלון אריה: זה חסר לנו.

אלון אריה: אני רוצה להגיד משהו לגבי תרבות הנהיגה, וזה חשוב, וזה בכלל לא משנה אם זה ציבור ערבי או יהודי.

אלון אריה: במדינת ישראל הנהג הישראלי, כל עוד הוא יודע שהסיכוי שלו להיתפס לא גבוה הוא יעשה עבירת תנועה.

אלון אריה: זה משהו לא נורמלי, אגב, אני חושב שפה בחדר זה גם תופס.

אלון אריה: זה נכון שבציבור הערבי עושים את זה יותר, אבל זה קורה, ולכן צריך לחבר את הנהג דרך הסברה לנושא הזה.

אלון אריה: הדבר הנוסף זה למחר בבוקר.

אלון אריה: עוד פעם, כמובן שהתשתיות זה דבר קריטי וחשוב ולאורך זמן, אנחנו גם שותפים לזה, אני מחייב את האנשים שלי לעלות על בעיות של תשתית, אנחנו עובדים יחד עם נת"י ממשרד התחבורה על תיקון תשתיות קטנות, שמחר בבוקר, כמו שאמרת, להוסיף פסים של - - -

בועז טופורובסקי: פסי האטה.

בועז טופורובסקי: אבל זה רק בבין עירוני.

אלון אריה: אנחנו נכנסים לכל מקום שאפשר.

אלון אריה: עוד דבר, למשל אני כאגף אחראי על אכיפה בשטח הבין עירוני, בזמן שאני נמצא אנחנו נכנסנו הרבה יותר - - -

מיכאל ביטון: אני רוצה למקד אותך בשאלה, ניצב אלון אריה.

מיכאל ביטון: אנחנו פה ביום של מלחמה בקטל בדרכים, זה היום שאנחנו דנים בו, אם זה תלוי בך, כמי שמוביל את הנושא, מה הם התחומים שצריך להגביר את ההשקעה בהם כדי להקטין תאונות.

מיכאל ביטון: אמרת הסברה.

אלון אריה: הסברה זה אחת, דבר שני זה הנושא של דו גלגלי.

אלון אריה: זה קריטי.

אלון אריה: זה מחר בבוקר יכול לקרות.

אלון אריה: אני כינסתי מעל 20 אנשי מקצוע בתחום הדו גלגלי, לא קשורים למשטרה, ושאלתי איפה אני טועה, תסבירו לי איפה אני טועה, למה אני לא מצליח להוריד את הכמות?

אלון אריה: ודיברו על הכול חוץ מאכיפה.

אלון אריה: דיברו על נושא של המיגון, אחד מהם הפליא לומר שרוכב שממוגן הסיכוי שלו לא להיהרג הוא ב-85% יותר ממצבו כיום, נושא של הכשרה של הדו גלגלי, הפיקוח של הדו גלגלי.

אלון אריה: אלה דברים שמחר בבוקר יכולים להוציא לציבור, להגביל אותם.

מיכאל ביטון: בואו נעשה אותם.

מיכאל ביטון: בשביל זה יש לכם פה ועדה, תביאו תיקוני חוקים, גם לוועדת ביטחון פנים, גם בוועדת הכלכלה.

מיכל פרנק: יש לנו תכנית הכשרה עכשיו לנהיגה מתקדמת לדו גלגלי.

מיכאל ביטון: הכשרה, אבל כל האכיפה?

מיכאל ביטון: החמרה, המיגון וכו'?

מרב מיכאלי: אנחנו נביא לוועדה, דיברתי עם אדוני על תיקון 112.

מיכאל ביטון: כן, זה חובה לעשות.

מרב מיכאלי: בוודאי, וגם דברים אחרים, אבל - - -

מיכאל ביטון: אבל, השרה, מה שאני מודאג בתחומים האלה, שחלק מחוקים ותקנות באים לכאן, חלק לוועדה לבטחון פנים, יש פה שר לבטחון פנים, יש פה שר תחבורה לשעבר, אנחנו חייבים סינרגיה ממשלתית.

מיכאל ביטון: אם הוא טוען שזה עניינים של מיגון והכשרה אפשר לעשות את הדברים האלה, זה לא ביג דיל, זה לא משימות קשות, אבל צריך להיות סינרגיה בין הוועדה לבטחון פנים, מצדי נעשה ועדה משותפת - - -

עידית חנוכה: פקודת התעבורה נידונה בוועדת הכלכלה לגמרי.

מיכאל ביטון: אז יאללה.

מיכאל ביטון: כולל הענישה.

מיכל פרנק: וזה תמיד בתיאום עם הבט"פ.

מיכאל ביטון: אז בואו תביאו את כל מה שצריך.

מיכאל ביטון: אם אתם צריכים חקיקה ותיקוני חקיקה, זה בנפשנו, הדבר הזה דחוף לנו.

בועז טופורובסקי: רק באותו נושא, ברשותך, היום עודכנו מהממונה על שוק ההון, ולא צריך בשביל זה חקיקה, זו החלטה שלו, מי שייתפס, מי שיעשה תאונה כשהוא נוהג בשכרות, שכרות רבה, לא על הסף, לא יהיה לו כיסוי ביטוחי.

בועז טופורובסקי: הביטוח לא יכסה אותו על התאונה.

מיכאל ביטון: מעניין.

בועז טופורובסקי: זה משהו שהולך מאוד להרתיע.

מיכאל ביטון: צריך לחוקק את זה.

בועז טופורובסקי: לא, זו החלטה של הממונה על רשות שוק ההון.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יכול לעבור.

בועז טופורובסקי: זה קורה.

מיכאל ביטון: אלון, אם תוכל לסיים.

אלון אריה: אני נפגש עם מיכל בנושא הסדרות למיניהן, חקיקה.

אלון אריה: אנחנו עובדים טוב ביחד, צריך לקדם את זה טיפה יותר מהר, שנעבוד יותר מהר, אבל אין ספק ש - - -

מיכאל ביטון: מה שתלוי בנו, כל נושא של הצלת חיים, תוך שלושה שבועות יש לכם דיון פה, מרגע שהבאתם חומרים.

מיכל פרנק: אנחנו כולנו עושים מה שאפשר, אני חייבת להגיד שהיתרון הוא שכולם עובדים ואז אנחנו בצוואר בקבוק עם משרד המשפטים, לא כי הם לא – כי כולם מגיעים בסוף לאותו מקום.

מיכל פרנק: נקדם במהירות האפשרית.

בועז טופורובסקי: אלון הוא ממלכתי ומערכתי, הוא צריך עוד ניידות, הוא צריך עוד כלים, הוא צריך רחפנים.

מיכאל ביטון: הנה, עכשיו יספר לנו השר לבטחון פנים מה קרה עם הניידות.

מיכאל ביטון: עכשיו הוא כבר לא שר, אז הוא יכול לדבר חופשי.

מיכאל ביטון: אבל רגע, רק שנייה, חברים, לפעמים צריך להכיר את המציאות מדם ליבנו, מהאזרח הפשוט.

מיכאל ביטון: אני רוצה לבקש מעזרא שוורץ בזום ששכל את אשתו רעות בכביש 90 לפני כשנה וחצי.

מיכאל ביטון: נבקש ממך ככה לספר בקצרה את הדברים, עזרא.

עזרא שוורץ: שלום.

עזרא שוורץ: לפני כשנה וחצי אשתי נהרגה בתאונת דרכים בדרכה לעבודה.

עזרא שוורץ: כמה נקודות, קודם כל לספר על האובדן הגדול, שזה לא רק האובדן האישי שלי, אשתי עבדה לדוגמה עם תלמידות מבתים בעייתיים.

עזרא שוורץ: אני אבא לשלושה ילדים קטנים, אז הם היו בני ארבע וחצי, שלוש ושנה, בנוסף כמובן לאלמנות וליתומים שנוצרו פה נוצר מסביב כל כך הרבה שכול, התלמידות שלה שנשרו ממסגרות, שהיו מבתים מפורקים למיניהם שהגיעו למסגרת שלה.

עזרא שוורץ: הן נפגשו עוד פעם עם שכול.

עזרא שוורץ: עד שהן נקשרו למורה שלהן והן נקשרו לדמות כלשהי שהייתה להן כאמא, עוד פעם הן נפגעו והבית שלהן עוד פעם התפרק.

עזרא שוורץ: הרבה מהן עד היום לא מצליחות להשתקם מהאירוע הזה.

עזרא שוורץ: לאשתי יש שמונה אחים, הורים, אחיינים, דודים.

עזרא שוורץ: אנחנו משפחות גדולות, גם המשפחה שלי וגם המשפחה של אשתי וככה השכול שמלווה את כולם מסביב הוא נוראי ואין מה לתאר את ההשלכות העצומות שיש לאירוע כזה על החיים של כולם מסביב.

עזרא שוורץ: גם על החברה, על הסביבה, על היישוב שלנו, אנחנו גרים במעלה אפרים.

עזרא שוורץ: זה משפיע מאוד מאוד מאוד בכל המובנים.

עזרא שוורץ: זו נקודה אחת על השכול הגדול שמסביב.

עזרא שוורץ: נקודה שנייה, נפגשתי עם הרבה, יצא לי לדבר בכל מיני שיחות, יצרתי קשר עם עמותת 'אור ירוק' והם עזרו לי והכווינו אותי.

מיכאל ביטון: אנחנו נשמע את עמותת 'אור ירוק' ואת מפעלו המדהים של אבי נאור, גם המנכ"ל שלו נוכח פה, ניתן להם להגיד כמה דברים בהמשך.

עזרא שוורץ: בפגישה עם הרבה אנשים מסביב יצא לי לגלות כמה נקודות.

עזרא שוורץ: אז באמת המודעות לנסיעה בטוחה של אנשים פרטיים היא מאוד מאוד גדולה, אנשים מודעים לחשיבות, דבר ראשון שאנשים אומרים זה 'תיסע בזהירות' וכמובן כשקורית תאונה אז ישר בודקים מי אשם ואיפה האשמה, אבל דבר שגיליתי שאנשים לא יודעים זה מה קורה עם התשתיות הלקויות.

עזרא שוורץ: כלומר אני נוסע בכביש, אני רואה מפגע, אני רואה משהו, אנשים לא יודעים למי לפנות, הם בכלל לא חושבים על זה שצריך לפנות.

עזרא שוורץ: אני לא מדבר רק על מפגע חד פעמי כמו איזה חמור שמת על הכביש, אני מדבר לדוגמה מקום שעשיתי החלקה קטנה עם האוטו, בכבישי הבקעה זה קורה לי הרבה, אני נוסע בסיבוב בגשם, קורה שהאוטו קצת מחליק.

עזרא שוורץ: אני בכלל לא חושב על הצורך לפנות למישהו, רוב האנשים שדיברתי איתם בכלל לא חושבים על כך שיש צורך לפנות, גם אם רוצים הם גם לא יודעים למי לפנות, וגם אם יודעים למי הם לא רואים בכלל צורך לפנות על דברים כאלה.

עזרא שוורץ: רק כשיש תאונות קטלניות וכאלה אז כמובן המשטרה מתכללת את זה וכולם מתכללים את זה במוקדי הסיכון.

עזרא שוורץ: אבל יש הרבה מוקדי סיכון שהם מוקדי סיכון פוטנציאליים, שהפוטנציאל לא מתממש באופן מיידי בתאונות קטלניות, לפעמים זה כמעט תאונות.

מיכאל ביטון: בעצם אתה אומר שאזרח רואה פוטנציאל למפגע בטיחות בדרכים, אבל אין שיטה פשוטה להעביר את המידע הזה.

עזרא שוורץ: אין מודעות לכך שצריך להעביר את המידע הזה וגם כשיש מודעות לא יודעים למי לפנות, רוב האנשים שדיברתי איתם בכלל לא חושבים על כך שצריך, 'וואי נכון, באמת למה לא לפנות על זה?'.

עזרא שוורץ: כמו שאתה הצגת קודם את הצורך כשאזרח פנה אליך עם מעבר חציה כשצריך, אני בטוח שיש עוד המון המון אזרחים שגם רואים כל מיני דברים כאלה, רק פשוט לא חושבים על פשוט לדבר עם מישהו ולעדכן שצריך פה מעבר.

מיכאל ביטון: כן, ובעידן המודרני יכולים לשלוח תמונה או סרטון למוקד כזה.

עזרא שוורץ: כן, אבל, א', לא יודעים בכלל שצריך לפנות, ב', גם מי שיודע שצריך לפנות לא יודע לאן לפנות.

מיכאל ביטון: אני חושב שהמנכ"לית רוצה להתייחס להערה הזאת, בבקשה.

מיכל פרנק: קודם כל אני באמת רוצה להשתתף בצערך הטרי.

מיכל פרנק: אני אגיד לפרוטוקול כי פתאום חשבתי שאולי לא נכון שלא אמרתי.

מיכל פרנק: אני יתומה מאם כתוצאה מתאונת דרכים, אמא שלי נהרגה כתוצאה מפגיעה ממשאית בכביש 75, יגור-טבעון, לפני שהייתה הפרדה מפלסית, כשהייתי ילדה בת 14.

מיכל פרנק: ציינו 31 שנה עכשיו, נעמי פרנק ז"ל, אז מטבע הדברים – שלא תחשבו שזה לא נמצא במוחי ובמחשבותיי ובליבי בעודנו עוסקים בכך.

מיכל פרנק: אני מאחלת לך שתיקחו את החוזקה כדי להמשיך בחיים ולנצור את הזיכרון.

מיכל פרנק: אני כן רוצה לציין שזו נקודה מאוד טובה ואולי כדאי שנביא אותה למודעות, אבל לפחות אני והנהג שלי כשאנחנו עולים על זה, אז קודם כל אפשר להתקשר למוקד 100 והם יודעים כבר למי להפנות את תשומת הלב, ונת"י, נציגים של נתיבי ישראל גם פה, גם הם יכולים אולי להסביר איך אפשר להפנות - - -

מיכאל ביטון: אני חושב, מיכל, קודם כל תודה שפתחת את הלב, בסוף אדם הוא תבנית נוף מולדתו ומשפחתו וסך החוויות שלנו, זו מוטיבציה נוספת לעבודה שלך ולמסירות שלך בתפקיד הזה.

מיכאל ביטון: אבל יכול להיות שנולד פה פרויקט והפרויקט הוא דיווח על מפגעי בטיחות בדרכים ושזה פרויקט משותף למשטרה ולכם עם איזה מספר לדיווח, עם טכנולוגיה, שילחו לנו סרטונים, תמונות, כתובות, עם איזה הוקרה של מי שדיווח והדיווח שלו הפך למשהו מתוקן.

מיכל פרנק: רעיון מצוין.

מיכאל ביטון: סיפור יחסית פשוט שמהווה אזרחות טובה והיום לכל אדם יש טלפון, הוא יכול לעשות סרטון או תמונה ולדווח על מפגע, הנה פס הפרדה שלא קיים, הנה גדר של תהום בעייתית וכן הלאה.

מיכאל ביטון: אני יודע, עזרא, שאתה פעיל בתחום הזה מאז האובדן שלך.

מיכאל ביטון: ובאמת כמו שאמרת, מיכל, הוא לקח את זה למקום של לעשות טוב ולהרעיף טוב והנה עכשיו אני חושב שקיבלת פגישה עם מנכ"לית משרד התחבורה.

מיכאל ביטון: כשתתקדמו אולי תקבל גם עם השרה, אבל בינתיים תתחיל עם המנכ"לית ואולי יצרנו פה איזה מיזם של דיווח בזמן אמת על מפגעי בטיחות בדרכים, גם תשתיתיים, גם זמניים.

מיכאל ביטון: סליחה, עזרא, אבל אנחנו ממשיכים.

קריאה: אפשר להתייחס?

מיכאל ביטון: עוד לא.

מיכאל ביטון: חבר הכנסת אמיר אוחנה, גם כשר לבט"פ לשעבר, בבקשה.

אמיר אוחנה: לא רק כשר לבט"פ לשעבר, אלא כמי שהיה לא מעט שנים קצין חקירות תאונות דרכים.

מיכאל ביטון: גם את זה הספקת לעשות?

אמיר אוחנה: גם את זה הספקתי לעשות.

מיכאל ביטון: זה סקופ, קצין חקירות תאונות בדרכים?

אמיר אוחנה: אמת ויציב.

אמיר אוחנה: אני חושב שאגף התנועה ראה את זה גם בביקור שלי, נכון?

אמיר אוחנה: אז התחום הזה באמת קרוב לליבי, באמת קרוב לליבי, כל חיים כשאנחנו מדברים פה על מספרים ונתונים, זה ברור לכולם שזה עולם שלם וסיפור שלם שמאחוריהם.

אמיר אוחנה: וגם אם נצליח, הלוואי, להוריד בחצי את תאונות הדרכים, שזה יהיה הישג פנומנלי, עדיין נישאר עם הרבה מאוד הרוגים בתאונות דרכים.

אמיר אוחנה: כמו שאמרת, היושב ראש, יותר מאשר איבדנו במערכות ישראל מקום המדינה ועד היום.

מיכאל ביטון: למה קשה לנו לשים ניידות נוספות?

מיכאל ביטון: הרי יש הרבה הכנסות מהפעילות הזאת.

אמיר אוחנה: אז קודם כל אתה יכול להזמין את השר לבטחון הפנים לשאול אותו שאלות, אני כרגע פה באתי לומר את דבריי, אנא, בלי הפרעות.

אמיר אוחנה: אבל אחרי שאמרנו את הדברים האלה אנחנו צריכים להסתכל על המגמות ובכל זאת להסתכל על המספרים ואי אפשר להתעלם מזה שב-20 השנים האחרונות, למרות שחל גידול של 201% במספר כלי הרכב, לא רק שלא חל גידול דומה בהרוגים בתאונות דרכים, אלא שחל פיחות של 41%, כמעט חצי.

אמיר אוחנה: אחרי שאמרנו את זה, אני חוזר ואומר, כל הרוג הוא עולם ומלואו, אבל המגמות הן מגמות חיוביות, אתה רואה את זה גם בהשוואות הבין לאומיות כשההשוואות שראינו זה ל-OECD, זה לעולם המתפתח והמתקדם, בהשוואה עולמית אני בטוח שמצבנו אפילו טוב יותר אם אנחנו בודקנו כ-200 מדינות שיש בעולם.

אמיר אוחנה: אני חושב שפריצת הדרך תבוא משני מקומות, האחד, ואני לגמרי מחזק את מה שאמר ראש אגף התנועה, זה הנושא של תרבות, חינוך.

אמיר אוחנה: אני מרשה לעצמי לומר כקצין חקירות תאונות דרכים, ויתקנו אותי המומחים אם אני טועה, שבין שלושת הגורמים לתאונות דרכים, שאחת זה כשל מכני, שתיים זה תשתיות ושלוש זה הגורם האנושי.

אמיר אוחנה: בפער אדיר הגורם האנושי הוא שמביא את התאונות ואת ההרוגים, הכשלים המכניים הם בשוליים, הכשלים התשתיתיים גם הם, ושם צריך למקד את עיקר העשייה.

אמיר אוחנה: במחקר הקרימינולוגיה ידוע, אדוני, שיותר מאשר חומרת העונש, ושמעתי פה הצעות להחמיר את העונש, יותר מאשר חומרת העונש מה שמרתיע עבריינים פוטנציאליים זה הוודאות שהם ייתפסו.

אמיר אוחנה: את זה אפשר להשיג על ידי עוד ניידות, תמיד כדאי עוד ניידות ועוד אכיפה, אבל אם אתה רוצה פריצת דרך אני חושב שאנחנו צריכים להתמקד באכיפה אלקטרונית, מה שנקרא 3א', אכיפה אלקטרונית אוטומטית, רישות טוב יותר, מלא יותר.

אמיר אוחנה: יש פרויקטים ויש תכניות שהתחלנו לקדם, קידמנו את זה במהלך השנה שהייתי שר הבט"פ כדי שנהג שחושב לעבור עבירה יידע שסיכוייו להיתפס גבוהים מאוד.

אמיר אוחנה: את זה אני הייתי מקדם, ואני חוזר ואומר, הנושא של התרבות, הנושא של החינוך, מגיל צעיר.

מיכאל ביטון: אבל אין לו תקציב.

מיכאל ביטון: אי אפשר להגיד על משהו שהוא חשוב ואין לו תקציב.

אמיר אוחנה: תראה, אני יכול לומר לך - - -

מיכאל ביטון: פעם, כשהיו באים אליי במועצה, כשהייתה ישיבת מועצה - - -

אמיר אוחנה: אני רוצה לענות לך.

מיכאל ביטון: רגע, אבל סיפור קצת.

מיכאל ביטון: הייתה ישיבת מועצה אז מישהו אמר שהנושא חשוב מאוד, חשוב, חשוב, אז שאלתי מי אחראי, אמרו שאין אחראי, שאלתי אם יש סעיף תקציבי, אמרו אין.

מיכאל ביטון: נושא שאין לו סעיף תקציבי ואין לו אחראי הוא לא חשוב.

אמיר אוחנה: אז, מיכאל, אני יכול להגיד לך שתקציבי הבט"פ בעשור האחרון עלו ב-102%, ב-2009 תשעה וחצי מיליארד בערך, ב-2019 יותר מ-19 מיליארד.

בועז טופורובסקי: ואתה יודע כמה מזה ל - - -

אמיר אוחנה: אני לא יודע את הפילוחים.

אמיר אוחנה: כמו שאתם יודעים היטב - - -

מרב מיכאלי: לא, אבל בתור שר בט"פ לשעבר, כמה מהכסף הזה הולך לאכיפה, לתנועה?

אמיר אוחנה: אני לא יודע את הפילוחים, לא יודע להגיד לכם את הפילוחים, בוודאי אפשר לקבל את הפילוחים.

מיכאל ביטון: האמת אתה לא אחראי עכשיו על המשרד לבט"פ, אנחנו רק רצינו את הידע שלך, אבל בוא תגיד משפט אחרון, שניתן לח"כים אחרים, בבקשה.

אמיר אוחנה: לא חשוב, חבר'ה, אתם יודעים היטב שלמשרד הבט"פ, וכולנו חיים פה ויודעים את זה, יש אתגרים גם בתחומים רבים נוספים.

אמיר אוחנה: אפשר לבקש את הפילוח של כל תחום ותחום ואפשר לקבל את זה, אבל אני רק אומר את זה, כדי להדגים, ואני מניח שאולי גם שר התחבורה לשעבר יוכל להדגים זאת במשרד התחבורה, שהניסיון לייצר איזה נרטיב כזה שייבשו את המשרדים ולא העבירו תקציבים רחוק מהמציאות, ועדיין תמיד אפשר עוד.

אמיר אוחנה: תמיד אפשר עוד.

מיכאל ביטון: ובהסברה שדיברת, בחינוך, להגדיל את ההשקעות האלה.

מיכאל ביטון: בינתיים הן קטנות, זה כל מה שניסיתי להגיד.

מיכאל ביטון: יכול להיות שגדלנו במיליארדים, אבל זה קטן.

מיכאל ביטון: זה העובדות.

אמיר אוחנה: אז אפשר לבקש את הפילוחים האלה.

מיכאל ביטון: לא, זה לא אצלך, זה צריך להיות במקום אחר.

אמיר אוחנה: בסדר, אפשר לבקש, צריך לראות אותם, להבין לאן זה הולך.

אמיר אוחנה: כשאומרים לך שהתקציב של הרלב"ד פחת, אבל כספים הועברו במישרין לאגף - - -

מיכאל ביטון: הלוואי, בוא נראה.

אמיר אוחנה: אבל זה מה שאומרים לך, זה מה שעוזי אמר.

מיכאל ביטון: לא, זה פעולות מסוימות, אבל ההסברה והחינוך, אני לא יודע אם ההוצאה גדלה על הסברה וחינוך.

מיכאל ביטון: הלוואי.

אמיר אוחנה: אני גם לא יודע, אולי מי שאחראים על זה יוכלו להגיד.

בועז טופורובסקי: עדיין בשני תחומים עיקריים, אפילו בשלושה, בתוך הרלב"ד הסכומים פחתו, פשוט קוצצו.

בועז טופורובסקי: גם בתחום ההסברה הארצית, בדיגיטל, היום אנחנו משקיעים תשעה מיליון שקלים בהסברה הארצית בשנה, פחות משקל לאזרח.

מיכאל ביטון: אתה מבין מה כואב לי?

מיכאל ביטון: זה כסף קטן, אתה אומר עכשיו מהניסיון שלך כמה חשוב הסברה וחינוך ותרבות נהיגה וגורם אנושי, ואנחנו כממשלה לא מצליחים להגדיל את זה, אפילו לשמור על זה.

מיכאל ביטון: אופיר סופר, רציתי לתת לך, אבל יושב ראש המפלגה שלך ביקש לדבר.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': הוא היה פה קודם.

אופיר סופר: זה בסדר, הדיון של עשר וחצי נדחה ל-11.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל אופיר היה קודם.

מיכאל ביטון: אז חבר הכנסת סמוטריץ' ואז אתה.

מיכאל ביטון: אם תוכלו, הח"כים שמדברים, לקצר כי יש לנו עוד המון אנשים בשטח שאתם רוצים לשמוע אותם ואנחנו רוצים לסכם את זה.

מיכאל ביטון: אנחנו חורגים בזמן, הדיון הזה היה צריך להיגמר עוד שש דקות, נוסיף לו עוד רבע שעה, 20 דקות ויש לנו עוד דיון על שכחת ילדים ברכב ויישום החוק.

מיכאל ביטון: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אני אעשה את זה קצר.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל תודה, אדוני יושב הראש, השרה, המנכ"לית וכולם על הדיון החשוב.

בצלאל סמוטריץ': יש ביטוי בחז"ל, ואני מראש מקדים ואומר שאני אומר אותו כאלגוריה, חס וחלילה בלי להיצמד למילותיו, אבל הביטוי הזה אומר הרוצה לשקר ירחיק עדותו.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, חס וחלילה, אני רק אנסה להסביר רגע את הלוגיקה של המאמר הזה.

בצלאל סמוטריץ': לדבר עכשיו על שינויים בהרגלי התנהגות תחבורתית של אזרחי ישראל דרך מיזמי תשתית ענקיים, טובים, מבורכים, עמדתי ידועה בהקשר הזה של מעבר לתחבורה ציבורית ופרויקטים שהוצגו כאן, לכולם ברור שזה תהליך שייקח הרבה זמן.

בצלאל סמוטריץ': אגב, די דומה לזה גם ההתפתחות הטכנולוגית, הרי בסוף הפתרונות האמיתיים יהיו טכנולוגיים, רכבים אוטונומיים וכו', שיצמצמו במידה רבה מאוד טעויות אנוש, אבל אלה תהליכים שייקחו הרבה מאוד זמן ואין לנו את הזמן לחכות לזה עם המספרים הגדולים של הרוגים שאנחנו פוגשים כל שנה.

בצלאל סמוטריץ': אתה דיברת קודם, יושב הראש, ובעיניי זה הדבר המרכזי, כשאני מסתכל פה בשקף ורואה ניהול מערך הסברה בינלאומי תשעה מיליון ₪, ביצוע הסברה שמונה וחצי מיליון ₪, אני תיכף הולך לוועדת הכספים לדיוני התקציב ושם היום פרסמו, במסגרת דפי ההחלפות, את התקציבים הפוליטיים שחברי הכנסת בקואליציה קיבלו.

בצלאל סמוטריץ': הח"כים בקואליציה, כל אחד רשום על שמו, זה מקביל די לפיצוחים האלה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, זאת באמת בושה וחרפה.

בצלאל סמוטריץ': במונחים של מדינה כל מי שקצת מבין בזה יודע שתשעה מיליון שקל זה להתחיל לבצע את המחקר.

בצלאל סמוטריץ': בסוף החליטה המדינה לפני כך וכך שנים שהיא מקימה גוף שיתכלל את כל סוגיית הבטיחות בדרכים, היא הקימה את הרלב"ד.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך היו מתחים ומאבקי סמכויות וזה יצר מצב ששרים ייבשו את הרלב"ד במודע, כיוון שכל אחד רוצה את הסמכות אצלו, אף שר לא רוצה שתהיה רשות שנמצאת ליד המשרד, ובהגדרות המשפטיות שלה היא מייעצת לשר, אבל בסוף היא רשות.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת רוצה לקצר, אבל אין כמעט חקירות אמיתיות מקצועיות של תאונות דרכים.

בצלאל סמוטריץ': הרי באופטימום כל תאונת דרכים עם נפגעים הייתה צריכה להיות מתוחקרת ברמת מהנדס שיורד לשטח ומוציא דוח ובדיוק בודק את המאפיינים.

בצלאל סמוטריץ': אין, אין, אני אומר לכם שזה קורה בצורה מאוד שטחית, מאוד רנדומלית, אין לנו היום מסד נתונים מסודר שיודע לנתח את המניעים האמיתיים, את הסיבות האמיתיות, לכל תאונה ואז לתת סטטיסטיות.

בצלאל סמוטריץ': יש פה כמה סטטיסטיות, אני קורא לזה סטטיסטיות טיפשות, משאיות, אופנועים, הולכי רגל, ילדים, אלה דברים שאנחנו בסך הכול יודעים לסווג.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא באמת יודעים לחקור וללמוד את עולם תאונות הדרכים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מתעסקים בהסברה, אנחנו לא מתעסקים ב – ופה, גברתי השרה, הערתי על זה גם בדיון בוועדת כספים כשהצגת את תקציב משרדך, בעיניי לדבר על תקציב של 230 מיליון למוקדי סיכון, דיברתם עכשיו על 40 מוקדי סיכון, זה כלום.

בצלאל סמוטריץ': אלה יחסית פרויקטים מאוד מהירים, מוקדי סיכון אלה פרויקטים שתוך שנה-שנתיים מטופלים, עכשיו מה הפרמטר של מוקדי סיכון?

מרב מיכאלי: אלא אם כן אלה פרויקטים גדולים, שציינתי חלק מהם שכבר נמצאים בתכנית.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר, יש דברים מאוד גדולים שייקחו המון זמן ויש דברים מידיים.

בצלאל סמוטריץ': מוקד סיכון זה צומת או פנייה שמאלה שהיא מצוינת, שאין בה רמזור, שאין בה שדה ראייה, שהגיאומטריה שלה מסוכנת.

בצלאל סמוטריץ': אגב, התאונה ששמענו עליה קודם פה בכביש 90, זה פשוט סיפור של סיבוב על כביש 90, אנחנו טיפלנו בו אחר כך עם נתיבי ישראל שיצאו לשטח ועשו תיקון, אבל לצערנו הרב, את התיקון, אני אומר לבושתי, זו תאונה שהייתה בתקופתי הקצרה, ופשוט ירדתי לשטח לראות, הלכתי לנחם אבלים ואחר כך הלכתי לשטח לראות ולקחתי איתי את האנשים של נת"י, זה פשוט סיבוב של גיאומטריה לא נכונה, בלי שום קיר בטיחות, בלי שום כלום, ולצערנו הרב עשינו את התיקון הזה אחרי התאונה.

בצלאל סמוטריץ': בסוף אלה דברים שאפשר וצריך לעשות מיידית, המיפויים קיימים, אנחנו יודעים לומר מה מוקדי הסיכון.

בצלאל סמוטריץ': באמת באמת, אדוני יושב הראש, את כל מוקדי הסיכון האלה אנחנו צריכים להחליט שעושים אותם ב-2022-2021.

בצלאל סמוטריץ': במונחים של תקציב מדינה ואל מול התקציב האדיר והעצום והמבורך שיש היום לתשתיות במשרד התחבורה, חסר תקדים, אני חושב מאז קום המדינה, משהו בפרופורציות בעיניי לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': במונחים של תקציב זה כסף קטן.

בצלאל סמוטריץ': הרלב"ד הובילה, עוד לפני תקופתי וזה המשיך קצת בתקופתי, זה הוזכר כאן ברבע משפט, החלטת ממשלה שרוצה לצמצם ב-50% את תאונות הדרכים עד 2030.

בצלאל סמוטריץ': היא טובה כבסיס, גברתי השרה, קחי אותה, תעמיקי בה, תשני אותה, זה בסדר, אבל צריך להביא אותה לממשלה, צריך לתקצב אותה.

בצלאל סמוטריץ': היא שמה את האצבע, שוב, במגבלות של מה שאמרתי - - -

מיכאל ביטון: אני לא רוצה להעציב אותה, אבל היא אות ריקה מתוכן.

בצלאל סמוטריץ': לא.

מיכאל ביטון: דוחות ריקים מתוכן.

מיכאל ביטון: ב-2013 כתבו שיורידו ב-50% ועברו שמונה שנים וזה אות ריקה מתוכן.

בצלאל סמוטריץ': אז לא, אז אני אומר לך שהרלב"ד - - -

מיכאל ביטון: אז הלוואי שתיקחו מנהיגות.

בצלאל סמוטריץ': לא, היא לא אות, כי היא לא קיימת, זה מה שאני רוצה לומר.

בצלאל סמוטריץ': הוכנה תכנית, הוכנה פלטפורמה של החלטת ממשלה, אבל היא לא התקבלה ולא תוקצבה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, שוב, במגבלת העובדה שאנחנו לא עד הסוף יודעים לשים את האצבע ברזולוציות מאוד מדויקות, בגלל שחסר לנו המון מחקר והמון ידע בארץ, אבל יש תכנית טובה שכוללת האטת תנועה באזורים של בתי ספר, דברים מאוד ממוקדים שמתכתבים בסך הכול, שוב, עם מה שאנחנו כן יודעים לנתח מתוך תאונות הדרכים.

מיכאל ביטון: אתה יודע מה אני אוהב אותך בדברים שלך?

מיכאל ביטון: אני קוטע אותך, סמוטריץ', כי אתה מדבר עניינית ואתה היית שר חרוץ לזמן קצר מדי ואת הקצת שאמרת פה, אתה צריך לשבת עם אנשי משרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אני אשמח מאוד.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחד.

מיכאל ביטון: ולשמור על הרציפות בישראל, צריך רציפות של ידע ומנהיגות, שאם היו לך רעיונות טובים אז תשבו ותדברו.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, אני רוצה להציע במשפט אחד הצעה, ואת יכולה לעשות את זה עוד בתקציב הזה.

בצלאל סמוטריץ': תכריזי על הקצאה של מיליארד שקלים בשנת התקציב הקרובה, ב-2022, 2021 נגמרה, למאבק בתאונות הדרכים.

בצלאל סמוטריץ': זה באמת לא הרבה כסף, אני אומר גם לאנשי משרד האוצר, אני לא יודע אם הם נמצאים פה, בסוף המחירים הכלכליים שאנחנו כמדינה משלמים על תאונות דרכים הם פי כמה וכמה מהדבר הזה, וכל האזרחים והאזרחיות משלמים, הרי בסוף הסטטיסטיקה משתקפת אחר כך לעלות פרמיות הביטוח של כולנו.

בצלאל סמוטריץ': מיליארד שקלים שיילכו בחלקם, אני מדבר עכשיו על פרויקטים מידיים, לא על רק"לים וזה, חלקם יילכו להסברה ולא תשעה מיליון אלא 90 מיליון, זה מה שעולה מערכת הסברה טובה, וחלקם יילכו ל - - -

מיכאל ביטון: אני אומר לך שהסרטון שאני רואה, סתם, אני לא רואה הרבה טלוויזיה, של הדמויות שיושבות לו באוטו זה עושה עבודה נפשית, אבל זה צריך לחדור לנשמה, זה צריך להיות במסה קריטית וזה צריך להגיע מכל כיוון.

מיכאל ביטון: זה טיפה בים.

בצלאל סמוטריץ': יש דוגמה אחת בארץ שתמיד כשרוצים לדבר על קמפיין טוב הולכים אליה וזה הסיפור של הפרחים המוגנים.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד מאיתנו עד היום לא מעז לגעת בעלה של פרח מוגן.

בצלאל סמוטריץ': את לא אוהבת את זה, השרה.

מרב מיכאלי: לא, אתה צודק שכשרוצים לתת לחינוך ציבור מוצלח נותנים את הדוגמה הזאת, אממה, זה היה בתקופה שהיה ערוץ טלוויזיה אחד, לא היה אינטרנט, לא היו טלפונים חכמים, לא היו רשתות חברתיות.

בצלאל סמוטריץ': אז יש היום הרבה יותר יכולת.

מרב מיכאלי: הפוך, גוטה, הפוך.

מרב מיכאלי: היה מסר אחד, לא היה מי שיסתור אותו, לא היה מי שיתווכח איתו, לא מה מי שיעשה בו אביוז, לא היה מי שישתמש בו למניפולציות כאלה ואחרות.

מרב מיכאלי: אי אפשר להמשיך לתת את הדוגמה הזאת היום.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אז נשפר.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע לשים מיליארד שקלים.

בצלאל סמוטריץ': אם השרה תכריז על מיליארד שקלים למאבק בתאונות דרכים אני חושב שאנחנו נהיה במקום אחר בכלל.

בצלאל סמוטריץ': יש מה לעשות איתם מיידית למקומות הכי קריטיים שבהם יש תאונות.

מרב מיכאלי: בטח שיש מה לעשות איתם, יש מה לעשות דברים יותר.

מרב מיכאלי: רק דבר אחד בכל זאת, אדוני, באמת השר סמוטריץ' ואני, צריך להגיד, השר לשעבר סמוטריץ' ואני באמת רואים הרבה דברים עין ובעין עם כל הפערים האידיאולוגיים הגדולים והעצומים שיש בינינו, באמת תהום פעורה, אבל בכל מה שנוגע לתחבורה באמת יש בינינו הסכמות רחבות ביותר.

מרב מיכאלי: ואני אומרת לך שלהגיד 230 מיליון שקל למוקדי סיכון היום זה הסתכלות מאוד מסוימת על מוקדי סיכון, אבל משום שבאמת תקציב התחבורה מסתכל היום בזווית של בטיחות, גם בדירוג הכבישים שמטופלים ברגיל, גם בהשקעה בתחבורה ציבורית וגם במחשבה שלנו על הסדרת הכלים הקלים, זאת אומרת באמת התפיסה השתנתה.

מרב מיכאלי: האם אפשר לקחת מיליארד שקל ולהוסיף אותם ולעשות עוד דברים גם לטובת בטיחות בדרכים?

מרב מיכאלי: חד משמעית, אבל אני מתעקשת על זה שיש כסף מושקע ושיושקע בהתכווננות עמוקה מאוד לעבר תחבורה ודרך יותר בטוחה לכל רוחב הסקלה.

בצלאל סמוטריץ': נכון, אבל זה ארוך טווח.

מיכאל ביטון: אבל הכסף הקטן משנה הרבה.

מיכאל ביטון: דווקא טעית, סמוטריץ', שהצעת לה למצוא מיליארד שקל.

מיכאל ביטון: אין מיליארד.

בצלאל סמוטריץ': יש.

מיכאל ביטון: אבל למצוא 100 מיליון להסברה וחינוך ובטיחות בדרכים אפשר וה-100 מיליון האלה יעשו עבודה, הם יזיזו את המערכת.

מיכאל ביטון: זה מה שצריך למצוא עכשיו, לא מיליארד, כי אין מיליארד, אבל 100 מיליון בהסברה ובבטיחות בדרכים, פעולות פינצטה, יעשו עבודה, וזה מה שאנחנו מחפשים, את ה-100 מיליון האלה.

מיכאל ביטון: עכשיו יש לי בקשה אישית מחברי הכנסת, יש פה 13 חברי כנסת ויש לי 20 דקות לסיים, כולל סיכום, כולל הייתי רוצה לשמוע עוד אנשים מהשטח, מי שמוכן לוותר על זכות הדיבור שלו בבקשה, וזה יהיה רק לפי הרשימה ולפי סדר הגעה, אוסאמה סעדי.

מיכאל ביטון: אז בועז, אתה מוותר?

מיכאל ביטון: אני אהיה הדובר שלך.

מיכאל ביטון: לא, אבל אתה צריך להגיד משפט.

יבגני סובה: דווקא התחלת מבועז לוותר?

יבגני סובה: הוא הראשון שצריך לדבר.

מיכאל ביטון: לא, הוא עושה עבודה יומיומית, הוא לא צריך משפט פה.

יבגני סובה: תן דקה לכל אחד ונגיד בקצרה, כי זו לא פעם ראשונה שאנחנו בוועדת הכלכלה.

בוא נעשה באמת דקה לכל אחד.

מיכאל ביטון: יאללה, בועז.

בועז טופורובסקי: אני משפט, כי רוצה ללכת דווקא הפוך כי היום אתה החלפת אותי, בדרך כלל אני בא, צועק על כולם.

מיכאל ביטון: אני לא צעקתי, אני דיברתי מדם ליבי לרגע.

בועז טופורובסקי: אני עכשיו התחלתי באמצע הדיון לפתח רגשות כלפיך.

מיכאל ביטון: אתה מדאיג אותי עם הדבר הזה.

בועז טופורובסקי: אל תדאג, זה רק בכאילו.

בועז טופורובסקי: בכל מקרה אני רוצה להגיד כמה דברים טובים, כי יש כאן כמה בשורות, גם לנושא מוקדי הסיכון, להגדלת הענישה, לפגיעה בכיס של האנשים, לסיפור על הטבות מס, תיקונים לרכב כבד, ללימודי הנהיגה, לטכנולוגיה, אבל אני אגיד, ומגיעה מילה טובה, כולם באים בטעות, אבל גם מילה טובה, וכל האנשים שנמצאים כאן בחדר, זה לא חוכמה לבוא אליהם בטענות, אלה אנשים שהם מחויבים, רוצים, אכפתיים, ותאונות הדרכים זה בלב שלהם, כולל השרים לשעבר שדיברו, גם סמוטריץ' וגם אוחנה, אני יודע, אני הייתי באופוזיציה, דלתם תמיד הייתה פתוחה והם תמיד רצו ותמיד היה אכפת להם.

בועז טופורובסקי: עם זאת חשוב שתמיד נזכור שזה לא מספיק.

בועז טופורובסקי: נאמר כאן, אתה אמרת משהו מאוד מאוד מרכזי, ברגע שאין מישהו שהוא בעל הבית, שאין איגום משאבים, זה היה פעם אמור להיות הרלב"ד, היום אין מישהו שאליו באים בטענות, שעליו או עליה האחריות, אז גם ככה הכול נראה.

בועז טופורובסקי: גם כשהיו לי דיונים עם האוצר גם באוצר אמרו שאם הם היו מרגישים שיש בעל בית הם היו נותנים הרבה מאוד כספים כי היו יודעים שהניצול שלהם היה הרבה יותר טוב.

בועז טופורובסקי: רק דבר אחרון, כי דיברו כאן על הכספים הקואליציוניים.

בועז טופורובסקי: אני קיבלתי כספים קואליציוניים, הבנתי שזה כבר פורסם, כל הכספים הקואליציוניים הולכים לבטיחות בדרכים, חלק מרכזי מהם הולך לרלב"ד לשיפור בטיחות של ילדים בסביבת בתי ספר, אבל אני מסכים עם מה שאמר השר לשעבר סמוטריץ', זה לא מספיק, זה טיפה בים.

בועז טופורובסקי: יש כאן הרבה כספים שהשרה הנוכחית והמנכ"לית מעבירים, ותכנית שסוף כל סוף אנחנו רואים, אחרי הרבה זמן שלא ראינו, אבל אנחנו כאן כולנו מחויבים בשביל לעשות את זה גדול יותר, טוב יותר, מוצלח יותר, כי זה החיים של הילדים של כולנו.

מיכאל ביטון: תודה לך, אני מאוד מעריך.

מיכאל ביטון: אופיר סופר, בבקשה.

אופיר סופר: טוב, אדוני היושב ראש, קודם כל דיון חשוב מאוד.

אופיר סופר: אני רוצה לומר שהדבר המרכזי שאני יוצא פה מהדיון ושנראה לי שזאת הנקודה שצריך לשים עליה את האצבע, זה איך בעוד שבוע לא יהיה יום מיוחד, כנראה יהיה יום מיוחד אחר, חשוב אחר, שיעסוק בסוגיה אחרת, אבל הנושא הזה יירד לטמיון ויישחק.

אופיר סופר: דבר שכן עושה אותי אופטימי בעניין הזה זה חבר הכנסת בועז טופורובסקי שמוביל ושהוא מתכוון להמשיך להוביל.

מיכאל ביטון: יש מנהיג בכנסת לבטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: יש אחד, יש עוד, אבל כן.

אופיר סופר: אני רוצה להיות פרקטי ואני רוצה לתת ליתר חבריי גם לדבר.

אופיר סופר: לכן כשמסתכלים כאן על הדיון, במיוחד על הממשק בין הרלב"ד למשרד התחבורה ואחר כך גם למשרדים האחרים אנחנו מבינים שיש כאן בעיה באמת, ודיברת עליה בהרחבה, של מי שנושא את הדגל ומי שמנהיג.

אופיר סופר: כל עוד הרלב"ד כנראה תמשיך לעבוד באיזה שהיא כפיפות מסוימת למשרד התחבורה, אני מבין שזו תהיה נקודת החולשה שלה, אבל גם נקודת החוזקה שלה, לכן אני מציע משהו מאוד פרקטי, שאני חושב שאתה גם הולך לעשות אותו, רק אני רוצה לתת עליו ככה את הדגש.

אופיר סופר: אני חושב שהקמת ועדה מיוחדת, ועדת משנה מיוחדת, או הוועדה שלך, אני מבין שהכוונה היא להקים ועדה מיוחדת בעניין, שתשים את הנושא שעל סדר היום.

אופיר סופר: כי כן, זה נוגע למשרד התחבורה, אבל זה נוגע המון למשרד החינוך, זה נוגע גם כן למשרד לבטחון פנים.

אופיר סופר: בעיניי העבודה במשרד החינוך היא דרמטית במה שצריך לעשות שם.

אופיר סופר: אנחנו צריכים ללמד את האנשים שלנו לחיות, אנחנו מלמדים אותם הרבה פעמים אינפורמציה לא רלוונטית ואת הגרסה דינקותא של איך לנהוג ועוד כמה דברים אחרים, אני יכול לתת דוגמאות בהמשך, אנחנו לא מלמדים.

אופיר סופר: לכן הנקודה הזאת מאוד חשובה.

אופיר סופר: דבר אחרון.

אופיר סופר: יושב פה בחור חמוד בשם פרידמן, שהוא מוביל את הקו הזה, ואני הייתי שמח אם תיתן לו אחר כך לדבר.

מרב מיכאלי: אסף.

מרב מיכאלי: איך הצלחת למצוא אותו?

מרב מיכאלי: אני אמרתי לו להירשם והוא לא נרשם.

אופיר סופר: אני סיימתי, היו לי שלוש נקודות.

מיכאל ביטון: אני אוהב אותך, אסף, אתה יכול להגיד משפט בלבד, אדוני.

מיכאל ביטון: על התרגיל הזה, אופיר, אתה תשלם ביוקר.

אסף פרידמן: תודה רבה.

אסף פרידמן: בקצרה אני אציג את עצמי, אסף פרידמן.

אסף פרידמן: בשלוש השנים האחרונות אני פעיל בתחום הבטיחות בדרכים, חבר בפורום פעולה, השתתפתי בוועדות, כנסים, ישיבות וכו', יזמתי את כנס הבטיחות בדרכים בשנה שעברה בזמן הקורונה, נרשמו אליו למעלה מ-4,000 תלמידים.

אסף פרידמן: יושב ראש הוועדה שאל באופן פרקטי איך, אחרי שנתיים יש לנו תכניות, אבל בפועל בשבוע הבא ובעוד שבועיים איך אפשר למנוע תאונות דרכים.

אסף פרידמן: מה שאני עושה כיום, לפחות בשנה האחרונה, הקמתי תכנית מנהיגות לבני נוער א-פוליטית בתחום הבטיחות בדרכים.

אסף פרידמן: בעצם הרעיון זה לקחת נוער איכותי שבוחר לפעול לבטיחות בדרכים, שבוחר להיות פרואקטיבי, בוחר לקחת חלק ולהכשיר אותו, אם זה דרך מפגש.

אסף פרידמן: ייאמר גם לזכות הרלב"ד ומשרד החינוך ופורום פעולה ומטה בטיחות חיפה שאנשים מתוך אותם ארגונים לקחו חלק וליוו אותנו בתכנית ויש בסיס - - -

מיכאל ביטון: אנחנו מצדיעים לך, אסף.

מיכאל ביטון: אני מקצר אותך למרות שהוא עשה לי תרגיל.

מרב מיכאלי: אסף פותח מכרז מי יחליף אותו אחר כך.

מיכאל ביטון: אתם מכירים כבר?

מרב מיכאלי: אנחנו הכרנו אמש, לשמחתי אסף ניגש אליי - - -

מיכאל ביטון: אז אתם תעזרו לו להצליח במשימתו?

מרב מיכאלי: כן, ואנחנו נעזור לו להמשיך את המפעל הזה.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: תודה לך, אסף.

אסף פרידמן: תודה רבה.

מיכאל ביטון: מאזן גנאים, בבקשה.

מאזן גנאים: אדוני היושב ראש, ללא ספק זה דיון מאוד חשוב, אני מסכים עם כל מה שנאמר, אבל אני מחזיק בידיים שלי את הנתונים.

מאזן גנאים: ב-2020 נהרגו בתאונות מהחברה הערבית, 150, מתוכם 13 ילדים.

מאזן גנאים: זאת אומרת 36.7% מהחברה הערבית שמשלמים את המחיר, זאת אומרת היעדר תשתיות, במקומות מסוימים, כבוד השרה, את יושבת פה, אם מדברים על בעיה כלל ארצית, אז החברה הערבית מבחינת בטיחות בחלק מסוים ביישובים מסוימים כמעט שאין, לצערי.

מאזן גנאים: ואם אני מדבר על 543 פצועים קשים ועל 4,560 פצועים בינוני זה אומר הכול.

מאזן גנאים: למשטרה אני רוצה להגיד, ללא ספק המשטרה עושה עבודה טובה, אבל אני רוצה להגיד לכבוד הקצין שדיבר, ב-1998 הייתי בצרפת, הלכתי לראות את משחקי גביע העולם, ולקחתי אוטו וכשהייתי עוצר הייתי עוצר בצד שמאל ושואל את השוטר: אדוני, איך אני מגיע למגרש?

מאזן גנאים: איך אני מגיע למסעדה?

מאזן גנאים: איך אני מגיע למקום?

מאזן גנאים: הוא היה נוסע לפניי 30 קילומטר על מנת להדריך אותי.

מאזן גנאים: אצלנו המשטרה, לפעמים הם מתחבאים באיזה שהוא צומת על מנת לרשום דוח.

מאזן גנאים: אז אני מצפה ממשטרת ישראל, נושא החינוך הוא מאוד חשוב, אבל זה מתחיל ממשטרת ישראל.

מאזן גנאים: לכן אני מבקש מכם, נושא החינוך במדינה בכלל ובחברה הערבית בכלל, הוא מאוד חשוב.

מאזן גנאים: לכבוד השרה אני אומר להשקיע יותר כי גדולים ממני אמרו הזנחה, אז הגיע הזמן באמת לעשות תיקון לאפליה הזאת, גם בתחבורה וגם בתשתיות.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: מיכל שיר, את רוצה להגיד משפט?

מיכאל ביטון: מוותרת.

מיכאל ביטון: תודה לך, זו גדלות בדיון הזה.

מיכאל ביטון: יבגני סובה, בבקשה.

יבגני סובה: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

יבגני סובה: קודם כל בכנסת הקודמת קיימנו מספר דיונים בוועדת הכלכלה ואני מציין את העבודה של בועז טופורובסקי.

יבגני סובה: אני לא אשכח לעולם את מצג הקסדות שהבאת לפה, תקשיב, אתה עושה עבודה מצוינת.

יבגני סובה: אני ממשיך להגיד ואני אמרתי את זה כמה פעמים, בלי נוכחות מסיבית של שוטרים על הכבישים לא יהיה שום שינוי.

יבגני סובה: אפשר לדבר במספרים, בסטטיסטיקה, אפשר להסתתר ולהגיד שפה פיחות, שם פיחות, בסופו של דבר זה ברמה אמוציונלית ולא רציונלית.

יבגני סובה: כשאזרחים שומעים על הנתונים של מקרו כלכלה בסוף כל אחד שואל את עצמו איך הוא סוגר את החודש.

יבגני סובה: אז אותו דבר, תעשו סקר היום ותשאלו כמה אזרחי ישראל בטוחים שהם יוצאים בבוקר לכבישים אתם תגלו שהרוב הגדול לא מרגישים בטוח כי תמיד אנחנו רואים כל מיני – אני לא רוצה להגיד עבריינים, אבל אנשים שעושים עבירות תנועה, יש כאלה שממהרים, יש כאלה שמזלזלים, יש כאלה שנדחפים לכל מיני נתונים.

יבגני סובה: בסופו של דבר תחושת הציבור היא בפנים.

יבגני סובה: אתה יכול לשפר ב-100 מיליון שקל את מערך ההסברה, אבל אם אין לך תוספת ניידות על הכבישים מה תסביר?

יבגני סובה: תשקיע 100 מיליון שקל בשביל להסביר מה?

יבגני סובה: שילדים ילמדו יותר?

יבגני סובה: אתה צריך להסביר משהו.

יבגני סובה: אז אם אתה מוסיף ניידות ואת מספר הניידות, אני לא בא בטענה למשטרה, אבל את המספר 300 אנחנו שומעים כבר כמה שנים, אני לא יודע אם זה משתנה או לא משתנה, אותו מספר ניידות אנחנו שומעים כבר כמה שנים.

יבגני סובה: אז קח את ה-100 מיליון, תוסיף עוד 200 ניידות שיעסקו אך ורק בנוכחות פיזית על הכביש.

יבגני סובה: חבר'ה, זה כנראה אצלנו בראש, אם אנחנו יודעים שבעוד שני קילומטר יש שוטר שלא מסתתר, כמו שאמר חבר הכנסת גנאים, אלא שעומד ומפקח על התנועה ולצורך העניין גם מצלם אם צריך, וכולנו חוטפים דוחות על מהירות של 120 במקום שמותר לנסוע 90, ואחר כך פעם שנייה אנחנו חושבים פעמיים לפני שאנחנו נוסעים על 120.

יבגני סובה: אז אם לא תהיה נוכחות מסיבית של שוטרים על הכבישים שום דבר לא ישתנה.

יבגני סובה: אחר כך אפשר לדבר על שינוי שיתחיל מהטסט, שאנחנו מלמדים אצלנו לעבור טסט ולא ללמוד ולא לנהוג ונגיע גם לכבוד הדדי בכבישים.

יבגני סובה: מה לעשות, אנחנו כנראה שכחנו לכבד אחד את השני על הכבישים.

יבגני סובה: הבאת דוגמה של צרפת, אני אביא לך דוגמה של אוסטריה.

יבגני סובה: אני הייתי פעמיים באוסטריה, פעמיים הייתי עם רכב שכור.

יבגני סובה: כשחזרתי מאוסטריה חודש חשבתי שאני עדיין באוסטריה ככה המשכתי לנהוג.

יבגני סובה: אז אולי תעשו משלחות של תלמידים בשלושה חודשים אחרי שהם נבחנים בטסט, נשלח אותם לאוסטריה, שהם יידעו מה זה לנהוג על הכבישים.

יבגני סובה: חבר'ה, זה הכול מתחיל בראש שלנו ואחר כך מסתיים בנתונים המקרו.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: סבאח אל ח'יר, אדוני היושב ראש, סבאח אל ח'יר לשרה ולחברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: מדובר במלחמה, אדוני היושב ראש, גברתי השרה, עברנו את ה-300, בועז?

מיכאל ביטון: כן, אתמול פורסם שעברנו את ה-300 הרוגים.

אוסאמה סעדי: עברנו את ה-300 כפי שלצערנו עברנו את מחסום ה-100 בפשיעה ובאלימות.

אוסאמה סעדי: לצערנו אנחנו תמיד רוצים כחברה ערבית להצטיין יותר באחוזים מהשיעור שלנו באוכלוסייה, גברתי השרה, השיעור שלנו הוא 20%, אבל בתאונות דרכים אנחנו כמעט מגיעים ל-30%.

מאזן גנאים: 32.7%.

אוסאמה סעדי: זה חוץ מאלפי פצועים.

אוסאמה סעדי: כמובן יש את הגורם האנושי וצריך הדרכה וצריך הסברה ולכן צריך באמת תקציב להסברה ולבטיחות במיוחד בקרב הצעירים ובקרב בני נוער, אבל גם צריך תשתיות.

אוסאמה סעדי: יש כל מיני כבישים אדומים שאנחנו כל הזמן מדגישים ומציינים את זה, כביש 85, שהייתה תאונה קטלנית, ועוד כבישים.

אוסאמה סעדי: לכן חשוב מאוד באמת לשים דגש על העניין הזה של הכבישים האדומים, לצמצם כמה שאפשר.

אוסאמה סעדי: בסופו של יום יישארו תאונות דרכים, אבל לא המספרים האלה, עשרות אלפי הרוגים מאז קום המדינה עד היום, אפילו במלחמות לא נפלו במספרים כאלה.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו כולנו חייבים להתגייס על מנת לצמצם את התופעה הזאת.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך, אדוני.

מיכאל ביטון: אנחנו נסכם את המפגש הזה, אנחנו באיחור.

מיכאל ביטון: השרה, כמה מילים ואחרי זה היא נשארת איתנו לדיון על אמצעים טכנולוגיים למניעת שכחת ילדים ברכב, חוק שנכנס לתוקף במרץ הקרוב, אבל רק לחלק הזה כמה מילות סיכום שלך ואני אסכם את הדיון.

מרב מיכאלי: לגמרי.

מרב מיכאלי: אז קודם כל אני שוב רוצה לחזור ולהודות על הדיון הזה ולכל המשתתפות והמשתתפים ובאמת יש פה אנשים שזה כל כך חשוב להם וכל כך אכפת להם וכל כך פועלות ופועלים בעניין הזה, זה נפלא לדעת שיש לנו פה בוועדה שותפות כל כך משמעותית, אדוני היושב ראש.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד שיש לנו עוד המון דברים להציג שהיינו צריכים להתקדם לאנשים אחרים, אבל יש עוד הרבה מאוד דברים.

מרב מיכאלי: ברשותך, רק במילה, למשל הטכוגרף הדיגיטלי שיעזור לנו לעקוב אחרי נהיגה ונהגים וכלי רכב כבדים ואוטובוסים.

מרב מיכאלי: אנחנו תקצבנו אותו בכל הכוח ודוחפות אותו, נצטרך גם את עזרת הוועדה בהעברת תקנות לעניינו כשהוא יגיע, אבל זה דבר שמאוד יעזור לנו לשפר את הבטיחות של הכלים האלה.

מרב מיכאלי: בנוסף לזה משרד התחבורה עובד על תכנית לאומית לשינוע מטענים, שיהיו הרבה פחות כלי רכב כבדים בשעות היום כשכל הציבור נוסע.

מרב מיכאלי: יש באמת המון דברים, אני רק אתן עוד דבר אחד באמת וזה סמנכ"ל הרכב שלנו, אבנר פלור, סיכם אתמול עם משרד האוצר על הנחה במס קנייה לעוד מערכות בטיחות, אחת שהיא חיישן לזיהוי אלכוהול בנשימה והשני מערכת בקרת מהירות, שהרכב יתאים את עצמו לתוואי הדרך ואנחנו מדברים על זה שאנחנו נעשה סטנדרט בטיחות שיהיה סטנדרט מחייב ליבוא כלי רכב לארץ.

מרב מיכאלי: הגיע הזמן שהדבר הזה לא יהיה בהנחות, אלא שיהיה באמת בסטנדרט.

מרב מיכאלי: כך שיש הרבה מאוד מה לעשות, אנחנו מאוד מאוד מכווננות לזה.

מרב מיכאלי: זה שמיכל, המנכ"לית, שיתפה ברקע האישי שלה ואתם יכולות ויכולים להבין עד כמה הדבר הזה נוכח בעבודה היומיומית שלנו.

מרב מיכאלי: לא שהיה צריך את זה, אבל זה ככה עושה את זה יותר אישי ויותר נוכח כל יום וכל שעה.

מרב מיכאלי: אני אשמח להמשיך לבוא לכאן ולקיים מעקבים ושיפור בעבודה שלנו לאורך כל הדרך.

מיכאל ביטון: תודה רבה, השרה, תודה לכל הנוכחים.

מיכאל ביטון: כמה דברי סיכום וכמה בקשות ודרישות של הוועדה.

מיכאל ביטון: השרה הציגה פה גל השקעות אדיר של הממשלה ומשרד התחבורה בתשתיות תחבורה עם מיקוד חדש ונכון שמסתכל על הנפגעים הישירים ועל הלקוחות הראשונים שהם הולכי הרגל, אנשים שרוכבים באופניים ועבורם בגל ההשקעות הזה נראה פירות שנתיים-שלוש קדימה של תשתיות חדשות, של הפרדת נתיבים, הפרדת מפלסים.

מיכאל ביטון: הדבר הזה הוא נכון ומבורך.

מיכאל ביטון: לצדו גל השקעות בתחבורה הציבורית על כל היבטיה, שגם את הפירות אנחנו נראה רק בעוד שנתיים-שלוש, כמובן ביישום מהיר, אבל סך ההשקעות בתחומים האלה הולך וגדל.

מיכאל ביטון: הדאגה של הוועדה היא מהעובדות והנתונים בתחום ההרוגים בתאונות דרכים ונפגעי תאונות ופצועים.

מיכאל ביטון: עברנו את 300 ההרוגים באוקטובר, אני מקווה שלא יהיה אף הרוג בנובמבר-דצמבר, הניסיון המר שלנו זה שיהיו עוד עשרות הרוגים ואולי נפגוש את שנת 21' כשנת שיא בעשור האחרון בהרוגים בתאונות דרכים.

מיכאל ביטון: אני מקווה שלא, אני מתפלל שלא, אולי כל אחד מה שהוא יכול לעשות בחודשיים האלה להציל חיים מבורך.

מיכאל ביטון: הנתון הזה אומר שהממשלה רחוקה מהיעד של עצמה.

מיכאל ביטון: היעד שהיא הודיעה לציבור, שרים שונים מ-2013 אמרו שעד 2030 הם יורידו את תאונות הדרכים ב-50%, אנחנו לא קרובים לזה.

מיכאל ביטון: יורידו את ההרוגים ב-50%, אנחנו לא מגיעים לזה, לא מתקרבים.

מיכאל ביטון: מה שעוד מדאיג אותנו זה הדעיכה בכוח של הגופים שאמורים להשלים את פעולות התשתית, פעולות ההסברה, העבודה עם רשויות, הפתרונות המקומיים, החינוך בבתי הספר.

מיכאל ביטון: בפעולות הללו יש דעיכה תקציבית ויש אי בהירות מי אחראי, האם הרשות לבטיחות בדרכים מדוללת המשאבים היא האחראית?

מיכאל ביטון: האם משרד התחבורה הוא האחראי?

מיכאל ביטון: האם המשרד לבטחון פנים הוא האחראי?

מיכאל ביטון: אין מנהיג לתחום הזה.

מיכאל ביטון: לתחום הזה דרוש מנהיג בישראל והמנהיגות היא רק שלך, השרה, ויש פה הזדמנות, כפי שעשית רה-סטארט למערכת התחבורה במוכוונות שלה לתחבורה ציבורית ולהולך רגל בעדיפות, תעשי רה-סטארט באפקטיביות של הזרוע שיש לך שנקראת הרלב"ד.

מיכאל ביטון: או שתגידי שאת מקימה אגף במשרד התחבורה והוא יעשה בטיחות בדרכים, חינוך והסברה, או שתיקחי את האנשים הטובים האלה ואת הרצון הטוב שלהם, תגבי אותם בתקציבים, שימי להם חברי הנהלה, תיבנו דרכי עבודה בלי אגו של מעמדות וטריטוריה ושליטה.

מיכאל ביטון: מדינת ישראל, אם אתה בודק לפי ההיסטוריה, כל פעם שיש בעיה מקימים רשות, יש סמים?

מיכאל ביטון: נעשה רשות, יש אי שוויון לערבים נעשה רשות, יש אי שוויון לחרדים נעשה רשות, יש אי הסדרה של התיישבות בדואית נעשה רשות.

מיכאל ביטון: וואלק הרשויות האלה, יש 300 רשויות, וואלק זה לא פתר בעיות.

מיכאל ביטון: אבל אם כבר יש רשות אז שתהיה אחת טובה ושתעבוד נכון איתכם ועם אמון וכשאתם משקיעים בה היא תביא תוצאות.

מיכאל ביטון: או שלא תהיה רשות, אבל שתהיה אחריות.

מיכאל ביטון: אנחנו מוכנים לוותר על רשות, אבל שתהיה אחריות, שיהיה ברור מי אחראי לזה שאין חינוך והסברה מוגבר היום, שהקמפיינים שלכם טובים, אבל הם לא מציפים אותנו.

מיכאל ביטון: זו השאלה שעומדת על הפרק.

מיכאל ביטון: לכן אני מאתגר אותך, השרה, ומבקש ממך בקשה מכל ועדת הכלכלה, תמצאי 100 מיליון.

מיכאל ביטון: אני אגיד לך למה, 50 מיליון להסברה וחינוך, תעשי גל חינוכי, תציפי אותנו בבתי הספר, בגנים, במתנות לילדים, לנוער, בטלוויזיה, במדיה, במדיה החברתית, בטוויטר, בסרטונים מגניבים שאת יודעת לעשות, תציפו אותנו בבטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: שימו על זה 50 מיליון שקל.

מיכאל ביטון: תתגברו את הרשות בכסף הנקודתי לפתרונות מקומיים ברשויות העניות לבטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: זה היה 44 מיליון, היום זה שמונה מיליון, תעשו את זה 30, תעשו 25, תנו בוסט לראש רשות שעובד.

מיכאל ביטון: לא עבד שנה, לא ביצע את הכסף תורידו לו את התקציב.

מיכאל ביטון: קיבל כסף השנה, לא ביצע תורידו לו את התקציב.

מיכאל ביטון: עבדו, עשו, תנו להם בונוס.

מיכאל ביטון: אתם רוצים אותם, הם רואים בעיניים האנשים האלה.

מיכאל ביטון: ועוד 20, מה עם ה-20 הללו?

מיכאל ביטון: ה-20 הללו זה מוקד מפגעי בטיחות, חדשני, עם תמונה, עם סרטונים, עם עדכון שלך מי דיווח ואומרים לו מילה טובה ואת מרימה אליו טלפון: דיווחת, תיקנו.

מיכאל ביטון: עם הנער הזה, אסף.

מיכאל ביטון: אני לא יודע אם הוא נער, בערך.

מיכאל ביטון: עם שומרי הדרך, אלפי מתנדבים רוצים להתנדב אצלך, מביאים לכם דוחות, המשטרה, תפגשו את שומרי הדרך לפגישת עבודה מיידית, מה צריך כדי שעשרות אלפי ומאות אלפי ישראלים יתנדבו בשומרי הדרך.

מיכאל ביטון: מה צריך.

מיכאל ביטון: קחי לך 20 מיליון שקל ליזמות הזאת, לחדשנות הזאת, לתנועת הנוער של אסף, לשומרי הדרך, למוקד מפגעי בטיחות, לכל העולמות הקטנים האלה.

מיכאל ביטון: זה כסף קטן, תקציב משרד התחבורה הוא, כמה?

בצלאל סמוטריץ': 38 מיליארד.

מיכאל ביטון: 38 מיליארד והוא מספר ארבע-חמש בהיררכיה הממשלתית, יש לנו ביטחון, חינוך, בריאות ותחבורה.

מיכאל ביטון: 38 מיליארד, זה המספר?

מיכל פרנק: השנה.

מיכאל ביטון: 100 מיליון להסברה, חינוך, בטיחות בדרכים, עבודות פינצטה וחדשנות ושיתוף ציבור ומתנדבים.

מיכאל ביטון: 100 מיליון, זאת הבקשה שלי.

מיכאל ביטון: אתם צריכים לעשות שיעורי בית.

מיכאל ביטון: זה לא בקשה, זה דרישה של ועדת הכלכלה.

מיכאל ביטון: בועז טופורובסקי ייצג אותנו כי הוא צובר מומחיות ונאמנות ומסירות, תייצג אותנו בעבודה עד תקציב המדינה ואם תדווח לי על 80 מיליון אני אסלח לך, אבל אנחנו מבקשים 100 מיליון.

מיכאל ביטון: אני מאתגר אותך, המנכ"לית, ואני מאתגר אותך, השרה, ושמעת אנשים שדיברו ביושר ובאמת שעשית דבר ענק בחשיבה שלך ועכשיו חסרה המחלקה הקטנה.

מיכאל ביטון: האוגדות שלך ממוקמות מצוין, מחלקת הסברה, חינוך, פתרונות פינצטה ושיתוף ציבור ומתנדבים, היא קצת מקרטעת, זאת המחלקה הזאת.

מרב מיכאלי: לפני שאתה סוגר את הדיון, אדוני, ברשותך.

מרב מיכאלי: א', אני רשמתי לפניי את כל ההצעות המצוינות שלך ואנחנו לוקחות מכאן את כל מה ששמענו לחשיבה ולעבודה.

מרב מיכאלי: וברשותך, לפני הסרטונים המגניבים, אם תסכים שנצא מכאן בקריאה משותפת, גם לאזרחיות ואזרחי ישראל בכל זאת, לקחת כל אחד ואחת אחריות גם על עצמו כי בסופו של דבר לממשלה יש אחריות, ובאמת אני הראשונה שמכירה באחריות הזאת ולוקחת אותה, אבל בסוף כל אחת ואחד יוצא מהבית ונכנס או נכנסת לאוטו או עולה על האופניים החשמליים או על הקורקינט, או אפילו הולכת רגל שצריכה להסתכל לפני שהיא חוצה את הכביש או איפה היא הולכת ועומדת.

מרב מיכאלי: אני מבקשת ממך להצטרף יחד עם הוועדה לקריאה לכל אחד מהאזרחיות והאזרחים שלנו, בואו, קחו גם אתם אחריות על עצמכם, על החיים שלכם, על החיים של הילדות והילדים שלכם, של החברות והחברים שלכם, זה לא פחות חשוב.

מרב מיכאלי: אנחנו לא יכולות ויכולים לגרום להם בכוח להיזהר.

מיכאל ביטון: אנחנו כולנו מצטרפים לקריאה וכל אדם בסוף אחראי על עצמו וכנהג צעיר הייתי יותר פזיז, וכנהג זקן בן 50 אני טיפה יותר זהיר, אבל מה שאני הכי מדמיין זה חס ושלום שאדם פגע במישהו והוא חי עם זה כל חייו, הוא איכשהו עשה טעות, אם זה בתום לב בתום לב, אבל אם זה ברשלנות זה חמור וזה הולך איתו כל החיים.

מיכאל ביטון: אנחנו קוראים לכולם לעשות את זה.

כבוד היושב ראש, ביקשתי שתתחשב.

מיכאל ביטון: דפקת כניסה, נגמר הדיון.

אני יודע, לפני שנגמר הדיון.

מיכאל ביטון: אבל לפנים משורת הדין משפט, אדוני.

אני פשוט רץ מוועדה לוועדה, יש לנו היום את הכשרות ואת כל הדברים הללו.

מיכאל ביטון: זה יותר חשוב, חיי אדם.

אבל אני רוצה לומר לך, פיקוח נפש דוחה את כל התורה כולה.

אני רוצה לומר, אדוני יושב ראש הוועדה, גברתי השרה, אני אולי כמעט היחיד פה מחברי הכנסת שהיה בזמנו בוועדת הכלכלה וגם כיושב ראש הוועדה לבטיחות בדרכים כמעט שנתיים וחצי וקיימנו 22-20 ישיבות.

אני לא בא לדבר על עצמי, אני רק רוצה לומר לךָ ולךְ, גברתי השרה, שאתמול ביקשתי מהיועצים שלי שיוציאו את הגרף, כי אנחנו ראינו את זה אז בזמנו, הייתה פעילות נהדרת של הוועדה, ביחד עם משרד התחבורה, באותו שימוע שיש לך את המסקנות שלו, ולאחר מכן ועדת המשנה פשוט עקבה דבר אחרי דבר, את תראי את הגרף, זה פשוט לא יאומן, אני אוציא את זה בצורה מסודרת יותר, בתקופה הזאת שהיו פה כמעט כל חודש דיונים, יש פה הרבה מאוד אנשים שהשתתפו בדיונים האלה, פעם טיפלנו בטכוגרף של המשאיות, בהסברה, משטרה.

אנחנו באים מתחום הניהול, שנינו, אדוני היושב ראש, שנינו ניהלנו ערים - - -

מיכאל ביטון: ומאזן גם, מאזן איתנו.

נכון, גם מאזן.

אנחנו יודעים דבר אחד, פה יש צוות בין משרדי, יש פה חמישה נושאים שכל אחד הוא קריטי בפני עצמו, הרעיון הוא איך לתכלל אותם ובאיך לתכלל אותם אני רוצה להציע דבר אחד שאני מבין שעלה פה מאוד חזק.

הגוף הזה של הרלב"ד, אני פעם אמרתי שזה כמו יושב ראש קואליציה, או המצליף הסיעתי, נקרא לזה ככה, מישהו שצריך לעמוד על המשמר גם בחלק המחקרי של העניין, גם מה צריך לעשות, איפה מוסיפים בהסברה, הוא יוכל לתכלל מול כל המשרדים.

אני ממליץ לך, גברתי השרה, לעשות קבינט של צוות של ועדת שרים לענייני בטיחות בדרכים.

מיכאל ביטון: זה דרמטי.

זה יוסיף לך כוח, כי את היום במסגרת תפקידך אין לך כאילו סיי על הבט"פ, זאת אומרת זו שאלה של רצון טוב, אבל את בלי בט"פ, בלי שיש אכיפה, בלי שיש נראות, אגב לא צריך דווקא אכיפה, צריך נראוּת של משטרה, אז הרבה פעולות הסברה לא משתלבות ולא נסגרות בעניין הזה.

אני אומר דבר אחד, צריך לחזק את הרלב"ד, לא משנה איך יקראו לזה, אגף הבטיחות או מה, אבל להפוך אותו לגוף מתכלל עם שיניים שיכול להוציא למשרדי ממשלה שאלות, מה קורה עם זה, מה עשיתם כאן, להביא גופים מחקריים ואמצעים אלקטרוניים, שאגב בזמנו דובר שהמדינה הולכת להשקיע בהם ולא משקיעה בהם.

זה דבר אחד.

וכדי שיהיה לזה תוקף, לעשות ועדת שרים שתעמדי בראשה.

מיכאל ביטון: תודה, הלוואי שתקום ועדת שרים כזאת.

צריך ועדת שרים, צריך ועדת משנה וצריך מעקב.

ואני מקווה שזה יצליח.

מיכאל ביטון: תודה רבה, יעקב אשר.

מיכאל ביטון: השרה, אני מודה לך למנכ"לית, תודה לך, ראש אגף תנועה במשטרה, אלון אריה, תודה לכולם.