ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 18, 2021-10-27 09:00

מירב בן ארי: אנחנו נפתח את הוועדה של בטחון הפנים, היום ה-27.10.21, כ"א בחשון תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא התמודדות המשטרה עם מעשי האלימות באצטדיוני הכדורגל.

מירב בן ארי: לפני הכול אני מודה לכל מי שהצטרף.

מירב בן ארי: יש פה עוד שני מקומות בשולחן אז מי שמדבר או רוצה מוזמן לשבת בשולחן, זה בסדר גמור, לא חייבים לשבת מאחורה.

מירב בן ארי: שמרנו פה מקום אחד לחברי הכנסת, אבל אתם יכולים להצטרף.

מירב בן ארי: אנחנו ביקשנו לקיים את הדיון הזה, בעיקר אחרי מה שקורה במגרשים בתקופה האחרונה, בעיקר לאור עליית המדרגה של האלימות.

מירב בן ארי: אני עשיתי סיור הכנה ביום שני בבלומפילד, פגשתי גם את נציג המשטרה שנמצא כאן בדיון וגם את החבר'ה מהאצטדיון.

מירב בן ארי: אני חושבת שמשהו קורה ואנחנו לא יכולים, כחברי כנסת, לעמוד מהצד, בטח בוועדה לבטחון פנים שהיא גם אמונה על המשטרה.

מירב בן ארי: במשך התקופה האחרונה אני קוראת ומבינה שיש אירוע והאירוע הזה הוא מעבר להתבטאויות של המנהלת והתאחדות הכדורגל ובעלי הקבוצות, אלא צריך כאן התערבות אמיתית של חברי כנסת, לפחות כדי, אחת, להעלות את זה על סדר היום הציבורי, ושתיים, כדי למצוא פתרונות.

מירב בן ארי: אז אני כבר יכולה להגיד לכם שהוועדה היום לא תצא עם פתרונות לכל אירועי האלימות, אבל היא בהחלט, אחת, תעלה את הנושא לסדר היום, ושתיים, תבין מה צריך לעשות ותמשיך.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שהוועדה הזאת אמנם קיימת פחות מחודשיים, אבל כבר מקדמת ומעלה דברים בצורה משמעותית וגם משנה.

מירב בן ארי: לכן אם צריך אנחנו נהיה פה.

מירב בן ארי: עשיתי קצת שיחות מקדימות לפני הדיון היום כדי להבין את האירוע, הסתובבתי ברגליים וראיתי את המשטרה בחוץ, ראיתי את הסדרנים בפנים, נקלעתי למשחק של מכבי תל אביב נגד אשדוד וזה נקרא משחק רגוע כי לא היה שם ממש מלחמה, כמו שאנחנו יודעים, ועדיין זה מאוד מאוד מטריד אותי מה שקורה בתוך האצטדיון.

מירב בן ארי: היה אירוע קשה מאוד בבלומפילד שבו צעירה, אני לא יודעת איך להגדיר את זה בצורה שתהיה PC, פשוט חטפה מכות רצח על זה שהיא עודדה את השחקן המוסלמי והמכות האלה הגיעו מהאוהדים.

מירב בן ארי: זאת אומרת אם בדרך כלל אנחנו שומעים על אוהדים של קבוצה אחת נגד קבוצה שנייה, עכשיו זה היה אוהדים רבים עם אוהדים.

מירב בן ארי: האירוע הזה הוא אירוע שאני חושבת שקצת שבר את הכלים ולכן בלי קשר למה שקורה בתקופה האחרונה, אני חושבת שהנושא הזה העצים את האלימות בספורט בסדר היום.

מירב בן ארי: אני אגיד משהו, אנחנו אוהבים את הקהל, אנחנו אוהבים את האוהדים, אנחנו אוהבים את הלהט, את השירים, באמת את האווירה המיוחדת שיש באצטדיון.

מירב בן ארי: זה דבר מדהים, אנחנו צריכים לשמור עליו, זה קורה בכל העולם, האנרגיות האלה והסחף, אבל אנחנו צריכים לבלום כשזה מגיע לאלימות, כשזה אפילו מגיע לקללות, שבן אדם שמביא את הילדים שלו מזדעזע.

מירב בן ארי: מקללות אנטישמיות לקללות אלימות, מתי שהוא, איפה שהוא זה צריך לעצור.

מירב בן ארי: יש כאן הרבה גורמים של אבטחה שמעורבים, יש כאן הרבה אנשים שרוצים שהמשחק יצליח ואני בטוחה שיותר מהכול בטח בעלי הקבוצות והשחקנים רוצים שיהיה משחק.

מירב בן ארי: לא רוצים לסיים משחק כשאחד האוהדים מאושפז בבית חולים.

מירב בן ארי: אם אנחנו כוועדה וחברי כנסת לא נתערב ונבין מה אנחנו הולכים לעשות אני חוששת שזה יכול להיגמר בצורה הרבה יותר קשה במגרש.

מירב בן ארי: לכן זו הסיבה שהוועדה הזו מתכנסת.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שזה לא יהיה דיון ראשון ואחרון, יהיו כאן כמה דיונים עד שנגיע למסקנות של מה אנחנו יכולים לעשות כדי לשפר את האווירה.

מירב בן ארי: ושוב, לשמור על האוהדים, לשמור על האווירה במגרש, על הלהט, על ההתלהבות, על העידוד, אבל להרחיק את האלימות ובעיקר את אותם 10% חבר'ה אלימים.

מירב בן ארי: מילה אחרונה לסיום ואני אעביר לחברי הכנסת.

מירב בן ארי: כשהסתובבתי בבלומפילד שמעתי הרבה דברים ובגלל שהוועדה הזאת עוסקת בחודשיים האחרונים הרבה בפשיעה במגזר הערבי לא יכולתי שלא להשוות בהרבה סיטואציות.

מירב בן ארי: אחת, איפה כוח מתערב של המשטרה, באיזה סיטואציות הוא נכנס, באיזה סיטואציות הוא עומד מהצד.

מירב בן ארי: לא יכולתי שלא להשוות כשאמר מפקד מחוז צפון בשבוע שעבר שבתוך הפשיעה בחברה הערבית 90% נורמטיביים ו-10% עושים את הנזק.

מירב בן ארי: אז כל מיני דברים שראיתי שם נטו אצלי, בגלל שאני עוסקת כל כך הרבה בנושא הזה, להשוואות ואז אמרתי, כמובן להבדיל, אבל אם יש דברים שבהם החלטנו כמדינה לשים את יהבנו ולהגיד פה אנחנו נכנסים, אותו דבר אנחנו יכולים לעשות גם באלימות בספורט, כי יש כאן 90% לפחות של חבר'ה נורמטיביים שבאים למשחק לעודד, להתלהב, ורוצים לחזור הביתה שלמים ובריאים, ויש 10% שהופכים את החיים באצטדיון לסיוט.

מירב בן ארי: אנחנו כוועדה נעשה הכול כדי שהמגרש יישמר כמקום בטוח, לפני הכול.

מירב בן ארי: לפני הכול.

מירב בן ארי: זו הסיבה שהדיון הזה מתכנס, ושוב, יהיו עוד דיונים רבים בנושא.

מירב בן ארי: לפני הכול, אני רוצה לשמוע את חברי הכנסת, הזמנתי את ידידי סימון דוידסון, יו"ר השדולה, הוא עוסק בספורט כל חייו.

מירב בן ארי: מיד כשהוא שמע על הדיון כבר בשבוע האחרון שמעתי את דעותיו, אני מאוד מתחברת לדברים שלו ובכלל אני חושבת שהנושא של הספורט בליבך ובדמך, אז אני אתן לך להיות כמובן ראשון הדוברים.

מירב בן ארי: בבקשה, סימון.

סימון דוידסון: תודה רבה, כבוד היושבת ראש.

סימון דוידסון: קודם כל זה לא מובן מאליו שאנחנו מקיימים דיון באמצע כל הנושא של התקציב וחוק ההסדרים.

סימון דוידסון: צריך להבין שהכנסת רותחת, אני סיימתי ועדה בשש בבוקר, ועדת חוקה, אז כך שלעשות דיון בנושא הכול כך חשוב הזה, אני רוצה לברך את חברת הכנסת מירב בן ארי, יושבת ראש הוועדה, על הדיון הכול כך חשוב הזה.

סימון דוידסון: כל חיי אני מתעסק בחינוך בספורט.

סימון דוידסון: אני אומר חינוך בספורט כי הדבר הראשון בספורט זה חינוך.

סימון דוידסון: אמנם אני מגיע מענף שהוא ענף נקי מאלימות, אפס אלימות, לא היה מקרה אלימות אחד בענף שאני תיכף אציג אותו, כל חיי.

סימון דוידסון: הייתי יושב ראש איגוד השחייה, הקמתי אגודות שחייה, הייתי מאמן נבחרת ישראל, אני מכיר את זה מ-א' ועד ת'.

סימון דוידסון: ואני אוהד כדורגל, אני אוהב כדורגל.

סימון דוידסון: וכשראיתי ושמעתי מה קרה בבלומפילד בשבוע שעבר אני הזדעזעתי.

סימון דוידסון: זו פשוט פצצה מתקתקת וצריך להבין שאם אנחנו לא נדע, אנחנו, כולנו ביחד, ההתאחדות, הקבוצות, הבעלים, ארגוני האוהדים, המשטרה, קבוצות האבטחה וכמובן כנסת ישראל, לא נעשה צעד הכתובת היא על הקיר, בסוף יהיה רצח.

סימון דוידסון: לא בכוונה, אבל יהיה רצח.

סימון דוידסון: כשבחורה צעירה מגיעה לבית חולים והדבר היחידי שהיא עשתה, היא הלכה למשחק כדורגל, היא הלכה ליהנות מכדורגל, וקבוצה אלימה, גזענית, מבחינתי פושעת, גרמה לדבר הזה.

סימון דוידסון: זה אמנם בן אדם אחד עשה את זה, אבל זו מערכת שלמה.

סימון דוידסון: שלשום אני הוצאתי מכתב ליועץ המשפטי של הממשלה בבקשה להוציא את הקבוצה הזאת שנקראת לה פמיליה מחוץ לחוק.

סימון דוידסון: אני לא יודע אם אני אצליח, אבל לפחות שמתי את זה כמודעוּת לציבור.

סימון דוידסון: מה שהופתעתי, אחרי הפוסט והכתבות בעיתונים אתמול, זה התמיכה הגדולה שקיבלתי, ממי?

סימון דוידסון: מהאוהדים של בית"ר ירושלים.

סימון דוידסון: מאות הודעות וטלפונים מהאוהדים עצמם, שזה מה שהם רוצים, לפנינו.

סימון דוידסון: מה שאמרה יושבת הראש זה נכון, לא מדובר על כל האוהדים, זה באמת חלק קטן, אבל החלק הקטן הזה משפיע על הכול, זה כמו סרטן.

סימון דוידסון: וזה לא רק בירושלים, זה קורה גם בחיפה וזה קורה גם בתל אביב וזה קורה במשחק של סכנין נגד נתניה, הייתה שם אלימות באמת יוצאת דופן, רעה.

סימון דוידסון: אז אני אומר, אנחנו מתחילים היום דיון, ואני יודע שחברי, חבר הכנסת איתמר בן גביר, לא מסכים עם מה שאני אומר, עם חלק מהדברים, במיוחד לה פמיליה, אבל צריך להבין, איתמר, בסוף הילדים שלנו הולכים למשחקים, זה המשפחות, וכשאני שומע ושמעתי אתמול והיום מאנשים הם אוהדי בית"ר ירושלים, הם אומרים לי: סימון, אנחנו לא הולכים למשחקים כבר שנים, למה?

סימון דוידסון: כי אנחנו לא רוצים שהילדים שלנו יהיו בסביבה כזאת, אנחנו מפחדים עליהם.

סימון דוידסון: אז משקיעים כל כך הרבה כסף בענף הזה ובעלי הקבוצות משקיעים את נשמתם ואת כספם, ומה הם מקבלים בסוף?

סימון דוידסון: אלימות?

סימון דוידסון: רצח שיהיה?

סימון דוידסון: וכואב לי הלב עליהם.

סימון דוידסון: משה חוגג הוא אדם, אנחנו צריכים להוריד את הכובע בפניו, הוא משקיע את מה שאנחנו לא היינו משקיעים, אבל אנשים כאלה בסוף יברחו מהקבוצות.

סימון דוידסון: וקרו מקרים, וקרו מקרים שזרקו לבעלי קבוצות רימונים הביתה ואיימו עליהם וחיכו להם מתחת לבית ואיימו על הנשים שלהם ועל הילדים שלהם.

סימון דוידסון: חברים, זה ספורט, זה הדבר הכי נקי, הכי חינוכי שצריך להיות בעולם, ואם אנחנו לא נתעורר, שוב אני חוזר, אני אומר את זה ואמרה את זה גם יושבת הראש, יהיה פה מקרה שאנחנו לא נוכל לסלוח כולנו לעצמנו שלא פעלנו.

סימון דוידסון: אז אנחנו יוצאים לדרך של חשיבה, של עבודה רצינית, לא נוריד את הרגל מהגז.

סימון דוידסון: אני כיושב ראש השדולה, שדולת הספורט בכנסת, מבטיח לכם שזה יהיה על השולחן, ואני אציק למי שצריך להציק כדי שהדבר הזה יקרה.

סימון דוידסון: ואני לא מפחד מאף אחד, לא מלה פמיליה ולא מפמיליה לה.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת סימון דוידסון.

מירב בן ארי: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה, אדוני.

איתמר בן גביר: קודם כל תודה רבה, גברתי היושבת ראש, שאת מניעה נושא כל כך חשוב שלצערי כבר כמה שנים מדברים עליו בכנסת, אבל אף אחד לא מרים את הכפפה ואת עושה את זה.

איתמר בן גביר: אני חייב להגיד הערה לסדר, סימון לא היחיד שעוסק בספורט, כמובן הוא עשה את זה בצורה הכי מוצלחת - - -

מירב בן ארי: לא, אמרתי שהוא יו"ר השדולה.

איתמר בן גביר: לא, תני לי קצת משהו, איזה מילתא דבדיחותא, בשביל ההתחלה.

איתמר בן גביר: אני לפני שהייתה לי כרס הייתי שחקן בבית"ר ירושלים.

איתמר בן גביר: בגיל 12 לפני שחזרתי בתשובה שיחקתי בבית"ר, אבל מאז, איך אומרים?

איתמר בן גביר: אני כבר נראה כמו כדור.

איתמר בן גביר: הסיפור כאן, ונתחיל עם הסיפור הזה של התקיפה המנוולת, המתועבת, החמורה מאוד של האוהדת.

איתמר בן גביר: אני לא חושב שיש כאן מישהו שיכול לתת יד לזה, שמסכים לדבר כזה, שחושב שהאלימות הזאת היא משהו מוצדק.

איתמר בן גביר: מי שנקט באלימות הזאת צריך לשבת בכלא ולהרבה זמן.

איתמר בן גביר: אבל, וזה נכון, סימון, אני חולק עליך בהכללה וזה די מפריע לי וזה די כואב לי, שמה שקורה כאן, אומרים כל הזמן לה פמיליה, לה פמיליה, לה פמיליה, וגם מכלילים את לה פמיליה ומכלילים את בית"ר ירושלים.

איתמר בן גביר: אז אני כעורך דין ייצגתי לא פעם אנשי לה פמיליה.

איתמר בן גביר: הסתבר לי שרוב האנשים בארגון הזה, ואני לא דובר שלהם, אבל הם אנשים נורמטיביים.

איתמר בן גביר: יש שם, כמו בכל מקום, עשבים שוטים, כמו בכל מקום יש נקודות שצריך לטפל, אבל להכליל ארגון אוהדים שלם ולהגיד שהם מנוולים והם ככה והם אחרת וצריך להוציא אותם מחוץ לחוק.

איתמר בן גביר: סליחה?

איתמר בן גביר: סליחה?

איתמר בן גביר: ומה עם אוהדי סכנין שכשאני הגעתי למגרש שלהם אתה יודע איך זה היה נראה?

איתמר בן גביר: הלכתי למשחקים של בית"ר מול סכנין, הכניסו אותנו בליווי של עשרות שוטרים, הוציאו אותנו בליווי של עשרות שוטרים, כל המשחק הם צעקו 'אטבח אל יהוד', 'אטבח אל יהוד', 'ברוח ובדם נפדה את הר הבית', דגלי חמאס, דגלי התנועה האיסלמית.

איתמר בן גביר: פניתי להתאחדות לכדורגל, הם לא עושים כלום.

איתמר בן גביר: לא עושים כלום.

איתמר בן גביר: אוהדי הפועל תל אביב, יש מלא אסמכתאות, כאן הרביצו, כאן נתנו לומים, כאן הרביצו לאנשים.

איתמר בן גביר: אני פונה להתאחדות, שום דבר, לא מתייחסים.

איתמר בן גביר: מה זה, אין בית"ר אין חקירה?

איתמר בן גביר: אין בית"ר אין צעדים?

איתמר בן גביר: לא נוקטים בצעדים?

איתמר בן גביר: מה, תפסנו קורבן?

איתמר בן גביר: אני מסכים, שיבואו כולם כאן ויגידו כל מי שאלים צריך לטפל בו, מאה אחוז.

איתמר בן גביר: כל מי שעובר על החוק צריך לטפל בו, אבל לא יכול להיות שאנחנו נכליל את לה פמיליה.

איתמר בן גביר: ואני אומר עוד פעם, לא על כל דבר שהם אומרים אני חותם, חוגג דיבר על איזה המנון שלהם שאני מאוד לא אוהב לשמוע את המילים שלו, ככל שזה באמת ההמנון שלהם, אבל הדרך להתמודד עם ארגון אוהדים, וחבל שחוגג לא נמצא כאן –

מירב בן ארי: הוא יהיה בזום.

איתמר בן גביר: הבנתי, אז אני מקווה שהוא שומע אותנו עכשיו.

איתמר בן גביר: זה לא לאיים על אנשים וזה לא לרוץ בעוד תביעה ועוד תביעה ועוד תביעה, אלא זה לנסות לדבר ולהידבר.

איתמר בן גביר: אני אומר עוד פעם, בכל מה שקשור לבית"ר אני לגמרי מסכים, אם יש אלימות צריך לטפל בה, אבל חורה לי, גברתי היושבת ראש, שהמשטרה נוקטת צעדים בעיקר כלפי אוהדי בית"ר, שההתאחדות נוקטת בהליכים בעיקר כלפי אוהדי בית"ר וכשאני חוויתי, אני חוויתי, אני ראיתי, אוהדים עם דם בעיניים שצועקים לי 'אטבח אל יהוד', שום דבר.

איתמר בן גביר: את ההתאחדות זה לא מעניין, לא מעניין אותם, הם לא שומעים, הם שומעים רק צד אחד.

איתמר בן גביר: זה לא יהיה, אנחנו לא ניתן כאן בכנסת לדבר הזה לקרות, דין אחד לכולם, דין אוהדי בית"ר ירושלים כדין אוהדי סכנין, כדין אוהדי הפועל תל אביב.

איתמר בן גביר: לא יכול להיות שאוהדי מכבי נתניה מגיעים לסכנין, צרים עליהם, זורקים עליהם אבנים וההתאחדות לכדורגל?

איתמר בן גביר: שום דבר, לא שומעים.

איתמר בן גביר: מה היה קורה אם זה היה הפוך?

איתמר בן גביר: מה היה קורה אם אוהדי בית"ר ירושלים שעושים את זה?

איתמר בן גביר: ואני כאן אומר, אני שותף למאבק באלימות וכל יוזמה שתהיה כאן נגד האלימות, את יודעת, יושבת ראש הוועדה, שאני הראשון להתייצב ולהגיד לך: מירב, את צודקת, אנחנו איתך ותטפלי ונטפל כולנו, אבל בהגינות ולא בהכללה וכלפי כולם, כולם שווים.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת בן גביר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גנאים, בבקשה, אדוני.

מאזן גנאים: תודה לך, גברתי היושבת ראש.

מאזן גנאים: ללא ספק דיון מאוד חשוב, אבל עכשיו אני יודע מאיפה נובעת הגזענות של אוהדי בית"ר ירושלים, כי אם בן גביר היה שחקן בית"ר ירושלים בגיל 12 אז אוי ואבוי, בגלל זה הכדורגל נראה ולה פמיליה נראית כמו שהיא נראית.

איתמר בן גביר: העיקר שתניפו דגלי חמאס במגרשים.

מאזן גנאים: אולי תשתוק?

מאזן גנאים: שמעתי אותך, אולי תשתוק?

מאזן גנאים: כשאני מדבר תשתוק.

איתמר בן גביר: אתה לא תגיד לי לשתוק.

מירב בן ארי: לא, לא, לא.

מירב בן ארי: לא, לא, סליחה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת, אחת קודם כל - - -

מאזן גנאים: שמעתי אותו עד הסוף, אז תשתוק.

איתמר בן גביר: אתה לא תגיד תשתוק, חמאסניק.

מירב בן ארי: אתה לא תקרא לו חמאסניק ואתה לא - - -

מאזן גנאים: אתה רצחת ראש ממשלה, אתה יא גזען.

מאזן גנאים: גזען כמוך.

מירב בן ארי: אני אוציא את שניכם.

איתמר בן גביר: אלפי יהודים אתם רצחתם.

מאזן גנאים: אנשים כמוך - - -

מירב בן ארי: גנאים, אני אוציא את שניכם.

איתמר בן גביר: האחים המוסלמים.

מאזן גנאים: יא גזען, תלך.

מירב בן ארי: בוא אני רוצה להסביר לך משהו, גנאים.

מאזן גנאים: לא, אבל אני שתקתי כשהוא דיבר.

מירב בן ארי: לא, גם אתה לא מתנהג אליו בצורה הוגנת.

מירב בן ארי: הוא דיבר, אתה הקשבת, עכשיו אתה תדבר ואנחנו נקשיב.

מאזן גנאים: בכיף.

מירב בן ארי: ולא יהיו כאן הפרעות ואתם לא תהרסו את הדיון.

מירב בן ארי: אני יודעת להתמודד עם שניכם.

מאזן גנאים: אוקיי, גברתי.

מאזן גנאים: אני רוצה להגיד לך, אדם - - -

מירב בן ארי: לא, לא, אתה מדבר בלי להתייחס אליו.

מאזן גנאים: לא, כי אני מדבר על - - -

מירב בן ארי: לא, זה כמו גנון.

מירב בן ארי: אתה לא מתייחס אליו, אתה מדבר את הדברים שלך.

מאזן גנאים: אני אומר, אין אדם שחווה על בשרו כמו שאני חוויתי במגרשי הכדורגל.

מאזן גנאים: נקודה.

מאזן גנאים: ביום הראשון, בפעם הראשונה ששמעתי 'מוות לערבים', 'הר הבית בידינו', 'מוחמד מת', זה ב-2002 כשהקבוצה עלתה לליגת על, בני סכנין כשהייתי היו"ר שלה, בירושלים.

מאזן גנאים: לא האמנתי, הרגליים שלי רעדו, האדמה מתחת לרגליים רעדה כששמעתי 7,000 אוהדי בית"ר ירושלים כשנכנסנו למגרש אומרים 'מוות לערבים', 'הר הבית בידינו', 'מוחמד מת', ואני שואל את עצמי איפה אנחנו, מה קורה.

מאזן גנאים: ובאים אנשים ומאשימים את סכנין, סכנין זו קבוצה לגיטימית בליגת על שהביאה הרבה כבוד, גם לחברה הערבית וגם למדינה, כי ייצגנו גם את המדינה ואת החברה הערבית אחרי שזכינו בגביע המדינה ב-18 במאי 2004.

מאזן גנאים: ייצגנו את המדינה מחוץ לגבולות המדינה, אז שלא יטיפו לנו מוסר.

מאזן גנאים: נכון, כדורגל זה מפעל שמחבר.

מאזן גנאים: מה שקורה בעידן האחרון, לצערי, כל אחד מאיתנו צריך להתבייש, למה?

מאזן גנאים: כי אותו צעיר שיושב באילת או יושב בסכנין או בנצרת או בכרמיאל, הוא צריך לראות משחק כדורגל ולא לראות את המקרים באמת המזעזעים.

מאזן גנאים: זה לא אחד.

מאזן גנאים: מה שהיה בבלומפילד זה לא אחד, זו הייתה קבוצה שלמה של לה פמיליה, להב"ה, אני לא יודע מאיפה מביאים את השמות האלה ומכניסים אותם לתוך היציעים.

מאזן גנאים: יושב פה אדון שעושה המון לכדורגל, יו"ר המנהלת, ולמשטרת ישראל אני רוצה להגיד לכם, תמיד הפעלתם איפה ואיפה.

מאזן גנאים: אם הדבר הזה היה קורה ביציע של סכנין אני בטוח שאין קבוצה בסכנין יותר.

מאזן גנאים: לכן אני מצפה שיהיה לכם את האומץ, אם זה בסכנין ואם זה בירושלים ואם זה בכל מקום, לאנשים אלימים אין מקום, לא במגרשי הכדורגל ולא ביציעים.

מאזן גנאים: אנחנו רוצים לראות כדורגל נטו ומי שלא יודע להפסיד לעולם לא יידע מה זה ניצחון.

מאזן גנאים: לכן אני מצפה ממשטרת ישראל באמת לא להבדיל בין X ל-Y ולאנשים הגזענים, אין להם מקום, לא על כר הדשא ולא ביציעים.

מאזן גנאים: ועכשיו אני רוצה לחזור למשפט הראשון, עכשיו אני יודע מאיפה נובעת הגזענות של אוהדי בית"ר ירושלים.

מירב בן ארי: תודה, תודה.

איתמר בן גביר: - - - החמאסניק הזה.

מירב בן ארי: מספיק, איתמר.

איתמר בן גביר: לא מספיק, נו מה?

איתמר בן גביר: הם האחים המוסלמים.

איתמר בן גביר: מה, הם לא האחים המוסלמים?

איתמר בן גביר: הוא מתגאה בזה.

מירב בן ארי: אוקיי, אני רוצה לשמוע את אורן חסון, יו"ר התאחדות הכדורגל.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

אורן חסון: בוקר טוב.

אורן חסון: אני מודה לך, יושבת ראש הוועדה.

אורן חסון: אני חושב שמה שראינו בדקות האחרונות מצביע רק על חלק מהבעיה.

אורן חסון: אם אנחנו מתנהגים פה בחוסר כבוד אז אני חושב שזאת תהיה הבעיה שלנו להעביר גם את המסר לאוהדים.

אורן חסון: אנחנו צריכים לפעול ביד מאוד מאוד קשה, כולנו, אני מאוד מצטרף לדברים שנאמרו על ידי חבר הכנסת דוידסון ועל ידך, גברתי.

אורן חסון: אני חושב שאנחנו יושבים פה בפעם המי יודע כמה ואחרי כל אירוע בולט תקשורתית.

אורן חסון: לצערי עד שלא יהיה פה שילוב כוחות של כל הרשויות במדינה, של המשטרה, של משרד המשפטים ושל משרד הבט"פ, אנחנו נגיע לפה כנראה בפעם הבאה אחרי שיגיע לפה האסון.

אורן חסון: הקבוצות עושות מעל ומעבר, אני יכול להגיד לך - - -

מירב בן ארי: יש לי שאלה, מתי בפעם האחרונה היית בדיון בכנסת בנושא הזה?

אורן חסון: לפני קרוב לשנתיים.

מירב בן ארי: מי ניהל את הדיון?

מירב בן ארי: מעניין אותי מתי בפעם האחרונה היית כאן ואם נוהל דיון על הנושא של האלימות.

מירב בן ארי: לא, כי הערת כאן משהו.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאני הייתי ארבע שנים בכנסת ה-20 חברה בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בכלל לא היה בטחון פנים, עכשיו זו ועדה חדשה ובמשך ארבע שנים שהייתי חברה פעילה מאוד בוועדה לא עשינו דיון על העניין של אלימות בספורט.

מירב בן ארי: לכן מאוד חשוב לי שתדע שהאירוע הזה, אני שומעת הרבה פעמים, היינו פה, לא, עכשיו אנחנו נמצאים באירוע שבו הוועדה לבטחון פנים מעורבת בנושא של האלימות מתוך מקום לפתור את זה.

מירב בן ארי: אני לא אמסמס את הזמן שלכם לחינם, שתדע.

אורן חסון: אני יודע, אני מאוד מברך על כך.

אורן חסון: אני רואה את הנחישות, גם שלך וגם של חבר הכנסת דוידסון, גם של השר חילי טרופר.

מירב בן ארי: נכון, וגם ראש המטה של השר ידבר.

אורן חסון: ואני מאמין שבאמת בשילוב כוחות אנחנו יכולים לטפל בתופעה הזו.

אורן חסון: הדרך לטפל היא רק דרך ענישה חמורה.

אורן חסון: לא יעלה על הדעת שאוהדים שמגיעים למגרש כדורגל ומתנהלים, זה לא אוהדים, עבריינים שמגיעים למגרש כדורגל מתנהגים בצורה עבריינית ומכל סיבה שהיא, אם זה פעם אחת בגלל שהראיות לא תומכות הפרקליטות לא יכולה להעמיד לדין, או כשמגיעים בסופו של דבר לבית משפט ומרחיקים את האוהדים ל-90 יום.

אורן חסון: מרחיקים את האוהדים ל-90 יום, איך יכול להיות דבר כזה?

אורן חסון: או מרחיקים אוהד של מכבי תל אביב שהתפרע בדוחא וקבוצת מכבי תל אביב משקיעה כסף, היא לא אמורה להביא מאבטחים למשחק חוץ, היא מביאה מאבטחים, משקיעה כסף, המשטרה עוצרת את אותם אנשים.

מירב בן ארי: הבנתי שיש - - -

אורן חסון: רק שנייה, אני רוצה לסיים.

מירב בן ארי: לא, אני שואלת אותך שאלות מדי פעם.

מירב בן ארי: זה בסדר, זה לא נאום, אני רוצה לשאול אותך כדי שגם הציבור שצופה יבין, כי זה דבר שהרבה לא מכירים.

מירב בן ארי: אמרת עכשיו נקודה מעניינת, אמרת שקבוצה מגיעה למשחק חוץ כמו מכבי והיא מביאה איתה את המאבטחים שלה לכניסת האוהדים.

אורן חסון: בנוסף לאבטחה שהקבוצה המקומית מחויבת.

מירב בן ארי: כי היא מכירה את אותם אוהדים בעייתיים?

אורן חסון: כי היא רוצה להילחם בתופעה, באותם אוהדים עברייניים.

אורן חסון: היא תופסת את אותם העבריינים, המשטרה מגיעה נגדם כתבי אישום ושופטת בית משפט מרחיקה את אוהד מכבי תל אביב ל-90 יום מאצטדיון דוחא.

אורן חסון: מה לעזאזל יש לאוהד מכבי תל אביב לעשות באצטדיון דוחא ב-90 הימים הקרובים?

אורן חסון: המשחק הבא שהוא יהיה בדוחא יהיה בשנה הבאה.

אורן חסון: הענישה היא לא ענישה מידתית, כך לא נוכל להילחם בתופעה הזאת.

אורן חסון: מדובר בעבריינים שצריכים לשבת מאחורי סורג ובריח.

אורן חסון: הם פוגעים בצורה בלתי רגילה בבעלי הקבוצות, במותג שלנו, בביטחון של האוהדים שרוצים להגיע.

אורן חסון: אנחנו לא יכולים לבד, אנחנו פשוט לא יכולים לבד ואני חושב שכל הדיון, אם זה לה פמיליה, אוהדי סכנין, או הפועל תל אביב או מכבי חיפה, זה קיים לצערי הרב בכל ארגון אוהדים ואנחנו זקוקים לעזרה של המשטרה ושל משרד המשפטים ושל המשרד לבטחון פנים כדי לטפל בעבריינים האלה.

אורן חסון: מדובר בעבריינים.

אורן חסון: אני אומר, אני מצטרף לדברים שנאמרו, אנחנו בתחילת העונה, אני לא זוכר כמות אירועים כמו שיש לנו בעונה הזאת, יותר מכפולה ביחס לעונות קודמות, אני לא מדבר על עונת הקורונה.

אורן חסון: הכתובת על הקיר, זה מזעזע.

אורן חסון: בעוד שבועיים יש לנו דרבי תל אביב זה אירוע שאנחנו יודעים שמבחינת האוהדים הוא אירוע נפיץ, אני חושש ממה שהולך לקרות שם.

אורן חסון: בעוד שבועיים, בעוד עשרה ימים יש שם משחק.

אורן חסון: ועם כל ההיערכות של המשטרה ושל הקבוצות וכל מה שאנחנו עושים, בסופו של דבר מדובר בעבריינים שבאים לפגוע בנו, הם באים לפגוע בנו.

אורן חסון: הם באים לפגוע בבעלי הקבוצות.

אורן חסון: הם פגעו בלוני הרציקוביץ', הם פגעו באלי טביב ובהפועל תל אביב ובבית"ר ירושלים, הם פוגעים במשה חוגג, הם פגעו באבו יונס, הם פוגעים בכל בעלי הקבוצות.

אורן חסון: זה הכלי שלהם כי הם יודעים שבסופו של דבר הקבוצה עומדת לדין.

אורן חסון: ואמר חבר הכנסת בן גביר, הקבוצות עומדות לדין ומקבלות הרחקה ומקבלות רדיוס ומקבלות קנסות מאוד גבוהים ובסופו של דבר הם מרחיקים את הבעלים.

אורן חסון: משה דמאיו עזב את הכדורגל בגלל זה, אלי טביב עזב את הכדורגל בגלל זה, לוני הרציקוביץ' עזב את הכדורגל בגלל זה, חיים רמון עזב את הכדורגל בגלל זה.

אורן חסון: אנחנו לא יכולים לבד.

אורן חסון: יש גבול למה שהמנהלת, ההתאחדות, הקבוצות ובעלי הקבוצות יכולים לעשות.

אורן חסון: נעזרים במשטרה, אבל בסופו של דבר זה לא מבשיל לכדי תביעה בבית משפט כי הראיות לפעמים לא קבילות, או כשזה כבר מגיע לבית משפט מתקבלים לפעמים עונשים מגוחכים.

אורן חסון: הורחקו עכשיו במקרה הזה אוהדים ל-90 יום.

אורן חסון: זה פשוט לא יעלה על הדעת.

מירב בן ארי: במקרה של הצעירה שפגעו בה?

אורן חסון: כן.

מירב בן ארי: 90 יום ממה?

מירב בן ארי: בכלל מהכדורגל?

איציק אמיר: היו חמישה עצורים, שלושה הורחקו לשנה ושניים הורחקו ל-90 יום על אותה עבירה.

מירב בן ארי: מאיפה הם הורחקו, מכל מגרשי הכדורגל?

איציק אמיר: כן.

מירב בן ארי: מכל אצטדיוני הכדורגל, לא רק מדוחא, כמו שהוא נתן לי דוגמה.

איציק אמיר: כן.

איתמר בן גביר: אני רציתי לשאול, למרות שיש לי הערה אחת לדברים, כשמישהו תוקף צעירה לא צריך לבקש הרחקה מהמגרשים, צריך לבקש מעצר.

איתמר בן גביר: אם זה תקיפה כזאת חמורה.

מירב בן ארי: לא, אני לא מבינה, אם עכשיו יתקפו צעירה בקניון אז ירחיקו אותה מהקניון?

איציק אמיר: הבקשה היא לא להרחקה, זה הליך פלילי.

איתמר בן גביר: הייתה בקשה למעצר?

איציק אמיר: כן.

מירב בן ארי: תיכף הוא יתייחס.

איתמר בן גביר: כי מי שתקף צריך לעצור אותו.

איתמר בן גביר: אבל יש לי שאלה למר חסון.

איתמר בן גביר: מר חסון, הרי באמת כולנו כאן לאותה מטרה, אין לי ספק שאתה עושה הרבה הרבה כדי למגר את האלימות, אבל בכל זאת אני פונה להתאחדות, לא יודע, יכול להיות שהמכתבים שלי לא מגיעים אליך, אבל פניתי ב-1.6 על אלימות של אוהדי אום אל פחם, על צעקות גזעניות נגד יהודים, ופניתי נגד סכנין ופניתי נגד מכבי יפו ופניתי נגד אלף ואחד אירועים שאני מקבל מאנשים שפונים אליי ואומרים לי שההתאחדות לא נוקטת בדין שווה.

איתמר בן גביר: אני שואל, המכתבים האלה מטופלים?

איתמר בן גביר: כי אני לא מקבל מכם תשובות.

איתמר בן גביר: אני יודע שיש אירועים, ושוב, זה לא מצדיק, אוהד של בית"ר שצועק 'מוות לערבים' או שמתנהג באלימות צריך לטפל בזה, אבל אוהד של סכנין שצועק 'מוות ליהודים'?

איתמר בן גביר: אוהד של הפועל ששר שירי שואה ומרביץ?

איתמר בן גביר: צריך לטפל בזה לא מעט.

איתמר בן גביר: אתה אומר משטרה משטרה, תיכף נדבר עם המשטרה, אבל לכם יש סמכויות, אתם הרי בבית הדין של ההתאחדות יש לכם סמכות לשפוט קבוצות שהאוהדים שלהם מתנהגים בצורה כזאת או אחרת.

איתמר בן גביר: אגב, אני לעצמי לא מבין תמיד את ההיגיון של הדבר הזה, כי אם בעלים עושה הכול, מה הוא אשם?

איתמר בן גביר: זה מרחיק גם בעלים.

איתמר בן גביר: אבל עזוב את זה שנייה, השאלה שלי למה דין אחד יש לבית"ר ודין אחר יש לאום אל פחם?

מירב בן ארי: אם יש דבר כזה.

מירב בן ארי: אבל בזה תסיים.

אורן חסון: אני אענה מאוד בקצרה.

אורן חסון: אני חושב שכל המכתבים קיבלו גם תשובה.

איתמר בן גביר: לא.

אורן חסון: אבל מעבר לכך נמצא פה גם תובע ההתאחדות וגם היועץ המשפטי, מדי שבוע יש עשרות קבוצות שעומדות לדין ונענשות ביד מאוד מאוד קשה.

אורן חסון: אני רק רוצה להגיד לסיום משפט אחד חשוב, אנחנו נמצאים פה כי אנחנו מדברים על אירועי אלימות שקורים במגרשי הכדורגל בליגת העל, אבל אני מזמין אתכם לבוא בשבת בבוקר למגרשים לראות את האלימות שקורית במגרשים של ילדים ונוער ושל הליגות הצעירות, ואין לנו את הכלים.

סימון דוידסון: אורן, אני רוצה להתחבר אליך.

מירב בן ארי: רגע, תן לו רק לסיים את המשפט.

אורן חסון: אין לנו סמכות שיפוטית לפעול כנגד אוהדים.

אורן חסון: אין לנו, להתאחדות אין.

מאזן גנאים: חסון, גם ההורים של הילדים.

סימון דוידסון: אני כל כך מתחבר למה שאתה אומר.

אורן חסון: אני חושב שהבעיה מתחילה שם.

אורן חסון: אנחנו שומעים, קוראים בכותרות, נחשפים לאירוע קיצון שקרה בשבוע שעבר או קרה לפני שלושה שבועות.

מירב בן ארי: למה אין לך סמכות להרחיק הורים שמתנהגים באלימות במגרשים של הילדים?

אורן חסון: מתוקף מה?

מירב בן ארי: מה זאת אומרת?

מירב בן ארי: אם עכשיו יש אירוע אלימות כשנמצאים הורים אתה לא יכול להרחיק אותם, להתקשר למשטרה?

אורן חסון: לא, יושבים פה היועצים המשפטיים, הם יסבירו לך, אין לנו סמכות שיפוטית לפעול כנגד אוהדים או כנגד הורים.

אורן חסון: התופעה הזאת שקורית במגרשי הכדורגל מדי שבת בליגות הנמוכות ובליגות ילדים ונוער, אם לא נטפל בתופעה הפסולה הזאת ביד קשה, ואני רוצה להגיד פה שאני לא אובן לא נכון, אמרתי בהערת ביניים, שיתוף הפעולה שאנחנו זוכים מהמשטרה הוא יוצא מן הכלל והמשטרה עושה כמיטב יכולתה, תמיד יש מקום לשיפור, אבל יש שיתוף פעולה.

אורן חסון: אנחנו לבד לא יכולים, גם המשטרה זקוקה למשרד המשפטים.

מירב בן ארי: סימון, רצית להעיר משהו?

סימון דוידסון: כמי שהיה מאמן הרבה מאוד שנים, תקשיבו ותבינו ותפנימו את זה.

סימון דוידסון: גיא, ממשרד הספורט, המאמן בשביל הילדים הוא אלוהים.

סימון דוידסון: אם המאמן הוא איש חינוך ואם המאמן מחנך את הילדים לסובלנות, לדרך ארץ, לא לאלימות, לא לקללות, הילדים האלה משפיעים גם אחרי זה על ההורים.

סימון דוידסון: הנושא הזה של מעמד המנהל, מה שאנחנו מדברים עם מינהל הספורט, התכנית האדירה שאנחנו הולכים לצאת איתה יחד עם מינהל הספורט בנושא של מעמד המאמן וחיזוק המאמן והשתלמויות למדריכים ומאמנים, חלק גדול מזה צריך להיות בנושא של חינוך.

סימון דוידסון: אם המאמנים יהיו דוגמה לילדים והמאמנים משפיעים גם על ההורים, אז אתה לא תראה אלימות בליגות הנמוכות.

סימון דוידסון: אני הלכתי למשחק בנתניה, פעם ליוויתי ילד של חבר טוב שלי, אני הייתי בשוק.

סימון דוידסון: הורים עומדים מאחורי המאמנים ומקללים אותם ויורדים עליהם וזורקים עליהם חפצים, והילדים רואים את זה.

סימון דוידסון: אז איך אתם רוצים שאותו ילד בן עשר כשהוא יהיה בן 17 והוא יילך למגרשים, איך הוא יתנהג?

מירב בן ארי: תודה, סימון.

מאזן גנאים: גברתי, ברשותך רציתי משפט אחד, כי יש לי עוד עבודה.

מאזן גנאים: אני רוצה להגיד, בסכנין ובאום אל פחם יש שחקנים יהודים יותר מאשר שחקנים ערבים.

מאזן גנאים: באום אל פחם ובסכנין, וכולם יעידו, אבל בקבוצות אחרות לא מעזים להביא שחקן מוסלמי לשחק בקבוצות שלהם.

מאזן גנאים: אז אנא מכם, אל תטיפו לנו מוסר.

מאזן גנאים: תודה.

מירב בן ארי: אוקיי, מנכ"ל מנהלת הליגות, ניקולס לב.

ניקולס לב: כן.

ניקולס לב: בוקר טוב לכולם.

ניקולס לב: תודה, גברתי יושבת הראש על כינוס הוועדה בנושא החשוב הזה.

ניקולס לב: אני רוצה קודם כל לשים מעט פרופורציה לדיון ולהזכיר לכולנו, בכל שנה אנחנו מארחים כשני מיליון צופים במגרשי הכדורגל, רובם המוחלט אנשים נורמטיביים, לא נוקטים בשום אלימות והמשחקים מסתיימים בצורה טובה ותקינה.

ניקולס לב: אנחנו מדברים על מיעוט קטן של עבריינים שבאים להרוס את חוויית הספורט של כל המדינה בעצם.

ניקולס לב: אני לא מדבר על המיליונים שצופים גם בבית ובסופו של דבר נפגעים מאותם אירועים ספורדיים.

ניקולס לב: עכשיו לדיון עצמו, אני חושב שכמו שנאמר כאן על ידי מר חסון, משטרת ישראל עושה ככל יכולתה.

ניקולס לב: צריך להבין את הקושי הרב בלאתר גורם אלים, לתפוס אותו בתוך האצטדיון ולהביא אותו למשפט ויש פה מספר דברים שצריך לעשות, לדעתי, כדי שהמשטרה תוכל להיות אפקטיבית יותר.

ניקולס לב: דבר ראשון, היום יש חובת אנונימיות, אני חושב שכך זה נקרא, ולכן אי אפשר לעשות שימוש במצלמות שיש באצטדיון כדי לזהות אוהד.

ניקולס לב: אם ניתן היה אז אפשר היה גם לעצור את האוהד בסיום המשחק.

מירב בן ארי: כן, ראיתי את המצלמות של זיהוי הפנים ולא הבנתי למה זה לא –

ניקולס לב: נכון, אסור להם לעשות בהן שימוש.

מירב בן ארי: אסור למשטרה לעשות שימוש במצלמות של זיהוי הפנים?

מירב בן ארי: תיכף הוא יתייחס, הבנתי שהוא מקצוען בתחום.

מירב בן ארי: רק תסיים ואחרי זה אני אעבור למשטרה.

ניקולס לב: אני בא לראות איך המדינה יכולה לעזור לנו, כי כמו שנאמר בסוף, בעלי הקבוצות הם לא הבעיה, ולא יכול להיות שהפתרון היחיד יהיה לקנוס את בעלי הקבוצות על עבירה של מספר אוהדים בודד.

ניקולס לב: אז אחת זה שהאוהדים שייכנסו לאצטדיון יידעו שהם מזוהים.

ניקולס לב: עצם הידיעה שאוהד יודע שהוא מזוהה כבר יוריד את מפלס האלימות כי הוא לא יכול להסתתר בתוך ההמון ולנקוט באיזה שהיא פעולה אלימה.

ניקולס לב: הנקודה השנייה שאנחנו מקדמים, והנושא הזה כבר נמצא אצל תומר לוטן, מנכ"ל הבט"פ, זה נושא של קנסות מנהליים.

ניקולס לב: כפי שנעשה בעבר עם הנושא של עטיית מסכה בקורונה, אם אוהד יידע שברגע שהוא נוקט באיזה שהיא פעולה, לא צריך לחכות לבית משפט, לא צריך להיות תלוי בחסדיו של שופט כזה או אחר, בהבנתו המקצועית ברמה מסוימת בספורט או לא, הוא יקבל קנס במקום.

ניקולס לב: ההרתעה הזאת תהיה אפקטיבית עשרות מונים מאשר כל פעם להביא שניים-שלושה אוהדים למשפט ושיקבלו הרחקה ממגרש כזה או אחר, לתקופה כזו או אחרת.

ניקולס לב: פשוט אכיפה דרך הכיס, ישירות, אל מול הגורם שמבצע את העבירה במגרש.

ניקולס לב: אז כמו שאמרתי כבר ביום שני יש דיון בנושא הזה ואני חושב שמאוד מאוד חשוב לקדם את זה, מדובר על קנסות מנהליים.

מירב בן ארי: ביום שני יש דיון במשרד הבט"פ על קנסות מנהליים לאוהדים שמה?

גיא גוטמן: זה לא דיון על קנסות מנהליים, זה דיון שאנחנו יזמנו במשרד הספורט יחד עם משרד המשפטים ומשרד הבט"פ, עם המשטרה, ועם הכדורגל, בכלל על כל מה שדיברנו קודם.

מירב בן ארי: אתה תתייחס גם לזה, גיא, בהמשך.

ניקולס לב: עוד שתי נקודות קצרות.

ניקולס לב: נקודה ראשונה זה, כבר היום קבוצה שרוצה מונעת כניסה של אוהדים מסוימים למגרש, אוהדים שהתפרעו בעבר, פשוט אומרים להם שהם לא יכולים להיכנס למגרש.

ניקולס לב: אנחנו עושים את זה כבר היום.

מירב בן ארי: מאיזה סמכות?

מירב בן ארי: איך אתה מונע?

ניקולס לב: בסופו של דבר בית המשפט במקרה של בית"ר ירושלים עם מספר אוהדי לה פמיליה אפשר שהמועדון, בסופו של דבר, כדי לשמור על הסדר הציבורי, יכול למנוע את הכניסה של אוהדים מסוימים.

מירב בן ארי: מכל הקבוצות בארץ, שאני אבין, הקבוצה היחידה שמסומנים אצלה אוהדים - - -

ניקולס לב: לא, גם מכבי תל אביב עושה את זה כשצריך.

ניקולס לב: בסופו של דבר זה כל מועדון פועל - - -

מירב בן ארי: אני לא מבינה, וכשאוהדי סכנין זורקים אבנים שם אין זיהוי?

ניקולס לב: לא נמצא פה נציג המועדון של סכנין, אני אגיד שבאירוע הספציפי הזה - - -

מירב בן ארי: עם מכבי נתניה, ראיתי גם שאז היה.

ניקולס לב: כן, אבל לפי מצלמות המשטרה יש גם אוהדי מכבי שזרקו אבנים חזרה.

מירב בן ארי: אין בעיה, והאוהדים של נתניה?

ניקולס לב: אז אני אומר, כל בעלים של קבוצה - - -

מירב בן ארי: אני לא מבינה למה רק הקבוצה הזו מזוהה.

ניקולס לב: לא, אז אני אומר עוד פעם, יש מספר מועדונים שפועלים בצורה קשה אל מול האוהדים האלימים שלה, אבל האמצעים שלהם מאוד מאוד מוגבלים, עוד פעם, בחקיקה, זה כמו שאת אומרת, האם מותר להם חוקית למנוע או לא?

ניקולס לב: עשינו את כל התהליך כדי שאפשר יהיה ולא נחכה לצווי בתי משפט שהם מעכבים מאוד ולוקח המון זמן לקח אותם.

מירב בן ארי: סליחה, הנקודה הזאת חשובה לי.

מירב בן ארי: אתה אומר שלא היה צריך את בית המשפט –

ניקולס לב: לא, אני בטוח שצריך, אבל במקום שבו בית המשפט איננו אנחנו מנסים לעשות ככל יכולתנו ולמנוע כניסה של אוהדים אלימים, הן למשחקי הבית והן למשחקי החוץ של אותה קבוצה.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: הכניסה הזאת של אוהדים אלימים, לדעתי, מתוך לפחות חלק מהדברים ששמעתי, גם שמעתי קצת מגיא וגם מהסיור שלי בבלומפילד, אני חושבת שזה היה לזקק את האירוע כי בסוף, שוב פעם, אני משווה את זה למה אני מתמודדת עכשיו עם המגזר, בסוף כשאתה מתעסק עם אותה קבוצה עבריינית שמונעת מאנשים את הצפייה במשחק או את ההתנהלות של המשחק, או אפילו שאין לנו בעיה לעוד קבוצה ושירים, זה דבר שהוא מדהים בעיניי, אני בעד, רק אני חושבת שזה לזקק את הקבוצה.

מירב בן ארי: אם אתה כבר עושה את זה עם בית"ר.

ניקולס לב: זה לכל הליגה, זה לא רק לבית"ר.

ניקולס לב: אנחנו עושים את זה לגבי כל המועדונים המקצוענים, כל מועדון שמבקש לחסום אוהד הוא יכול לעשות את זה.

ניקולס לב: יש תהליך מסודר, מודיעים מראש ומטפלים בזה.

מירב בן ארי: טוב, אני עוד אתמקד בזה בהמשך.

מירב בן ארי: עוד הערות?

ניקולס לב: כן, נקודה אחרונה שאני חושב שעלתה פה בין חברי הכנסת, הנושא הזה של שירים אלימים או גזעניים.

ניקולס לב: אני חושב שבנושא הזה יכול להיות שיש גם מקום להתערבות שלכם, המחוקקים.

ניקולס לב: היום החוק הוא מאוד ספציפי לגבי גזענות בלבד, ויכול להיות שיש מקום להחמיר אותו גם לנושא של אלימות מילולית כשהיא נעשית בצורה כזאת, קריאות פוגעניות כאלה ואחרות.

ניקולס לב: היום החוק הוא מאוד ספציפי, אם האמירה נתפסת במפורש כגזענות אז ניתן להעמיד לדין, ואם האמירה היא קללה, היום זה חוקי.

מירב בן ארי: אם הם צועקים, לצורך העניין, לשרוף את המאמן, אם הוא לא ערבי אז זה בסדר?

ניקולס לב: בדיוק, לפי החוק.

ניקולס לב: אנחנו יכולים לפעול באמצעים שלנו, אבל מבחינת החוק אין עבירה על החוק בלקרוא לשרוף את המאמן, אין בזה עבירה.

איתמר בן גביר: מה פתאום?

איתמר בן גביר: הסתה, עידוד למעשה אלימות.

מירב בן ארי: לא, אל תיכנס לי באמצע.

מירב בן ארי: אני מתה על זה שאתה נכנס לי ואז אתה – בכלל לא שמעת על מה דיברנו.

איתמר בן גביר: אין שום עבירה בלשרוף את המאמן?

מירב בן ארי: אין.

איתמר בן גביר: בטח שיש.

איתמר בן גביר: מה, זה עידוד למעשה אלימות?

מירב בן ארי: יש בלשרוף את המאמן אם זה גזענות.

איתמר בן גביר: מה זה עידוד למעשה אלימות?

מירב בן ארי: אבל הנה זה מה שהוא אומר, שזה רק בגזענות.

איתמר בן גביר: לא, זה בחוק הפלילי, זה לא נכון.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: סימון, מה רצית להעיר?

מירב בן ארי: הערה קצרה כי אנחנו חייבים להתקדם, חבר'ה, זה לא דיון של חברי הכנסת.

סימון דוידסון: אני פשוט רוצה להעלות משהו, וזה שאלה כללית לכל מי שידבר עכשיו.

סימון דוידסון: בסוף אני מאוד מאמין שצריכים ללמוד ממה שקורה בעולם.

סימון דוידסון: הרי אנחנו לא היחידים, האלימות באנגליה הייתה הרבה יותר גרועה ממה שקרה בארץ.

גיא גוטמן: אני אתייחס לזה.

סימון דוידסון: אני מבקש לדעת האם אתם בודקים מה שקורה בעולם?

סימון דוידסון: אז אני ארצה לשמוע מהמשטרה, ממשרד המשפטים.

מירב בן ארי: לא, לא, אנחנו נשמע את ההתייחסות בהמשך, הכול בסדר.

מירב בן ארי: אני עכשיו רוצה להעלות בזום את משה חוגג, שהיה אמור להיות פה, בגלל ענייני פרוצדורה זה לא הסתדר.

מירב בן ארי: בבקשה, אדוני.

משה חוגג: בוקר טוב לכולם.

משה חוגג: אני רוצה להקריא לכם משהו שאחד האוהדים שלנו כתב.

משה חוגג: הוא כתב, אני אתמצת את דבריו, ואני לא חושב שהוא מגזים, היום שבו אוהד ייהרג לנו במגרשים מתקרב בצעדי ענק ואף אחד לא יוכל להגיד שהכתובת לא הייתה מרוחה על הקיר.

משה חוגג: הכתובת הזאת מרוחה על הקיר כבר יותר מעשר שנים, אין אדם מצפון ועד דרום שלא מכיר את התופעה הבזויה הזאת שנקראת לה פמיליה.

משה חוגג: זה לא רק לה פמיליה, התופעה של האלימות במגרשים קיימת לא רק בבית"ר ירושלים, אבל אני חושב שבהחלט יש רמה אחרת של גזענות ואלימות מצד הארגון הזה.

משה חוגג: ואני רוצה לומר שבסופו של דבר כשאנחנו מסתכלים מה קורה בעולם, עם כל הכבוד למה שקורה אצלנו בארץ המצב באנגליה היה חמור פי שבעה.

משה חוגג: אני חושב שכמות האוהדים שהיו נהרגים שם זה היה משהו לא נורמלי.

משה חוגג: כמעט כל מחזור החוליגנים קיימו אלימות מטורפת שם והם הצליחו לנקות את זה, אבל מי שהצליח לנקות את זה הייתה הממשלה שם, לא מועדוני הכדורגל, לא ההתאחדות.

משה חוגג: כמובן שכולם התגייסו ביחד, אבל הדבר המהותי הוא ששמו תקנות וחוקים שלקחו אפס אחוז סובלנות לגזענות ואלימות.

משה חוגג: רק לאחרונה ראינו משחק של מכבי חיפה בגרמניה, שאוהד גרמני הצדיע במועל יד וקילל קללות אנטישמיות, אנחנו ראינו שממש מספר ימים לאחר מכן הם הרחיקו את האוהד הזה לכל החיים.

משה חוגג: לא ל-90 יום כמו שמרחיקים אצלנו אחרי שמרביצים לאוהדת נכה רק כי היא החליטה שהיא רוצה לעודד שחקן מהקבוצה שלו שאוי ואבוי, הדת שלו היא מוסלמית.

משה חוגג: הדברים האלה הם מטורפים לחלוטין.

משה חוגג: זה שאני נוקט, באמת המלחמה שאנחנו עשינו ועושים בבית"ר ירושלים היא חסרת תקדים ואנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים כדי למנוע מהאנשים האלה לאיים על האוהדים שלנו.

משה חוגג: בבית שלנו זה פשוט יותר, זה לא פשוט, זה פשוט יותר, כי זה בשליטה שלי מה שנקרא, אני נותן את ההוראות לחברת האבטחה כשאני כבר אומר לכם שלא פעם ולא פעמיים אתגרו אותי מהמשטרה ואתגרו אותי מכל כיוון ואמרתי חבר'ה, אין בעיה, שיתבעו, אני מקבל את ההחלטה, הם לא נכנסים.

משה חוגג: אם הם רוצים שייקחו אותי לבית משפט, אני רוצה לראות שופט שיגיד לי שהוא מכריח אותי להכניס אוהדים אלימים.

משה חוגג: וכך היה ובאמת גם ניצחנו בבית משפט בפסיקה תקדימית.

משה חוגג: ובכל זאת, למרות הפסיקה התקדימית, כל פעם שבית"ר ירושלים יוצאת למשחקי חוץ זו מלחמה כל פעם מחדש, ובמלחמה בבלומפילד הפסדנו.

משה חוגג: חד וחלק הפסדנו.

משה חוגג: אנחנו אמרנו מראש שאת האוהדים האלה אסור להכניס, לצערנו לא קיבלנו שיתוף פעולה, לא מהמשטרה ולא מהפועל תל אביב.

מירב בן ארי: משה, למה נכנסו האוהדים שידעת, שסימנת אותם, שבטדי לא נכנסים?

מירב בן ארי: למה הם נכנסו לבלומפילד?

משה חוגג: כי כשהעברנו את רשימת האוהדים אמרו לנו: תראו, אתם צריכים להבין, בסוף קבוצת החוץ, איך אמר לי אחד המנכ"לים של קבוצת החוץ?

משה חוגג: אל תכניס אותי למלחמות שלך, תעזוב אותי מכאבי הראש האלה.

משה חוגג: הם לא רוצים להתמודד עם הבעיות שלי, זה מגדיל להם אולי את ההוצאות של חברת האבטחה והם לא רוצים להתמודד עם זה.

משה חוגג: ובהפועל תל אביב, אני כבר אומר לכם, אני הסכמתי לשלם את כל הדלתא, וזה לא מובן מאליו, דובר על 40,000 שקל פער במחיר ואני נתתי אור ירוק, אמרתי שאני מוכן לשלם את ה-40,000 שקל כדי למנוע מכמה חוליגנים להיכנס.

משה חוגג: לצערי לא קיבלו את עמדתי.

משה חוגג: ואגב, אני עומד על זה היום לדין, אין אבסורד כזה, אני עומד לדין על זה שהאוהדים האלה נכנסו וכמעט הרגו שם אוהדת.

מירב בן ארי: איפה אתה עומד לדין, מול ההתאחדות?

משה חוגג: כן, אני עומד היום לדין בצהריים, או בערב, נדמה לי בארבע או חמש, בבית הדין של ההתאחדות, מעמידים אותי לדין על אלימות בנסיבות מחמירות.

משה חוגג: אותי, רוצים לקנוס אותי על המעשים של לה פמיליה.

משה חוגג: אין דברים כאלה.

משה חוגג: האבסורד חוצה כל גבול.

משה חוגג: אבל באתי לפה, חשוב לי לומר לכם, חברים, באמת, אני עושה הכול, כל מה שביכולתי ולפעמים יש כאלה שאומרים שאפילו קצת מעבר ליכולתי, השקעתי בבית"ר ירושלים 120 מיליון שקל והודעתי שאני עוזב אותה רק בגלל הדברים האלה.

משה חוגג: ואני מבקש מכם, כדי שהבא בתור, כדי שהאוהדים, אתם הורים לילדים, אתם הייתם שולחים את הילדים שלכם ליציע שיושבים שם לה פמיליה?

משה חוגג: אתם הייתם עושים דבר כזה?

משה חוגג: אני לא הייתי עושה דבר כזה.

איתמר בן גביר: לשאול, מותר לי.

מירב בן ארי: לא, לא, לא.

מירב בן ארי: זה לא דיון של חברי הכנסת, אני רוצה לשמוע אנשים.

איתמר בן גביר: בסדר, אבל מותר לשאול.

מירב בן ארי: הערת וסימון העיר, עוצרים עכשיו, עוצרים קצת, הפוגה.

משה חוגג: אני מבקש מכם, תנו לנו כלים להתמודד.

משה חוגג: אתם נותנים לנו אחריות, תנו לנו גם סמכות.

משה חוגג: אחריות חייבת ללכת עם סמכות, תאפשרו למועדון להרחיק אוהדים חוליגנים.

משה חוגג: תבינו, האינטרס שלנו שכמובן שיהיו כמה שיותר אוהדים, אנחנו לא נגד האוהדים, כל מה שאנחנו עושים זה רק למען האוהדים, אבל לא ייתכן שעשבים שוטים יאיימו ויפחידו אוהדים אחרים שרק רוצים לבוא ולראות משחק.

משה חוגג: זה לא יאומן, תנו לנו את הכלים, חברים יקרים.

משה חוגג: תאפשרו לנו למנוע את האסון הבא.

משה חוגג: ועושים את זה לא בסיסמאות, עושים את זה באמצעות שני דברים, לעניות דעתי.

משה חוגג: האחד, החקיקה צריכה להיות קשה, העונשים צריכים להיות קשים.

משה חוגג: ההרחקות לא יכולות להיות ל-90 יום, זה מגוחך, זה יריקה בפרצוף לאוהדים.

משה חוגג: האוהדת סיימה בבית החולים והאוהד שתקף אותה מורחק ל-90 יום.

משה חוגג: זה מגוחך לחלוטין.

משה חוגג: עוד 90 יום הוא יחזור.

משה חוגג: היא תחזור ליציע כשהיא יודעת שהוא שם?

משה חוגג: הוא צריך להיות מורחק לכל החיים.

משה חוגג: אנחנו לא רוצים אותו במגרשי הכדורגל.

משה חוגג: אז דבר אחד זו הענישה הזאת, היא חייבת להיות הרבה יותר חריפה.

משה חוגג: דבר שני, אני אומר לכם, אנחנו חייבים למצוא דרך לפגוע להם גם בכיס, לתת קנסות.

משה חוגג: כשבן אדם משתולל על הכביש הוא גם מקבל קנס וגם מורידים אותו מהכביש.

משה חוגג: אנחנו צריכים לעשות את אותו הדבר גם כאן.

משה חוגג: תאמינו לי, חלקם, אני פגשתי לא מעט מהם, חלקם מרגישים גיבורים כשהם הולכים לתחנת המשטרה, חלקם מרגישים גיבורים, הם עוזרים לחברים שלהם בלה פמיליה והם מתהדרים: ישבתי במעצר, קטן עליי.

משה חוגג: המשטרה, גם הידיים שלה כבולות.

משה חוגג: תאמינו לי.

משה חוגג: מצד שני כשאני תובע את האנשים האלה על כסף אתם פתאום רואים איך הם יורדים על הברכיים ומתחננים שנסיר את התביעות.

משה חוגג: תיתנו קנסות מנהליים, 1,000 שקלים, 2,000 שקלים, סכומים כאלה, אתם תראו איך האלימות והגזענות פתאום ייעלמו.

משה חוגג: אני לא אבא של אף אחד ולא באתי לחנך, אם יש אזרח גזען במדינת ישראל זה נושא למשרד החינוך וזה עצוב לי כאזרח, אבל כבעלים של קבוצת כדורגל אם הוא רוצה להיות גזען ואלים, שישאיר את זה בבית שלו.

משה חוגג: הוא לא יכול לבוא ולסכן את הילדים שלנו.

מירב בן ארי: משה, הדברים שלך ברורים.

מירב בן ארי: אני מודה לך על זה, אנחנו נתייחס לזה.

איתמר בן גביר: אני רוצה לשאול אותו שאלות.

מירב בן ארי: רגע, שנייה.

מירב בן ארי: קצר.

איתמר בן גביר: קצר.

איתמר בן גביר: מר חוגג, קודם כל אני רוצה להגיד לך שבחלק מהדברים שאתה מדבר אני מסכים איתך, מסכים איתך לחלוטין, וגם השקעת בבית"ר ירושלים סכומים ויש לך הרבה הרבה זכויות, וגם כשאני שמעתי שהפגינו מול אשתך ומול הילדים שלך, זה בעיניי מתועב.

איתמר בן גביר: מצד שני, יכול להיות שאתה כאן מדבר על לה פמיליה ולה פמיליה ומכליל, אני מבין שמדובר בקבוצה עם מועדון אוהדים של לפחות כמה עשרות אלפי אנשים אם לא אלפי אנשים, אז התפיסה היא קצת מכלילה.

איתמר בן גביר: יש עשבים שוטים, צריך לטפל בהם, צריך גם לתת גב למי שמטפל בהם וזה גם לא הגיוני בעיניי לשמוע אותך אומר שאתה תעמוד לדין על אוהד שהרביץ לאוהדת נכה.

איתמר בן גביר: זו שערורייה, אבל יכול להיות שההכללה שלך, של לבוא ולהגיד כולם וללכת ראש בקיר ובמקום להידבר ולדבר להגיש תביעות על כל דבר, יכול להיות שזה גם מוסיף להבות?

איתמר בן גביר: יכול להיות שזה לא השיטה הנכונה?

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: סימון, רצית לשאול?

מירב בן ארי: רגע, משה, יש שאלה, אתה מגיב ואתה עוברים לנציג המשטרה.

סימון דוידסון: אני רק רוצה לחזק אותך, מדבר איתך סימון דוידסון, חבר כנסת.

סימון דוידסון: אני רוצה לחזק אותך, אני חושב שאנשים כמוך הם העתיד, במיוחד של ענף הכדורגל, ואנחנו פה בכנסת ויושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת מירב בן ארי, לא תוריד את הרגל מהגז, אני מבטיח לך, אנחנו נטפל בזה בשיא החומרה ואנחנו מבקשים שתהיה סבלני, שלא תעזוב את הכדורגל, שתישאר, כי ההתאחדות והמנהלת ואוהבי הכדורגל צריכים אנשים כמוך.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: התייחסות קצרה לחבר הכנסת בן גביר.

משה חוגג: כן, חשוב.

משה חוגג: קודם כל תודה על הדברים, סימון.

משה חוגג: בן גביר, אני חייב לומר לך שהדברים שלך בעיניי הם ממש, אני לא רוצה להגיד מסוכנים, אבל אתה נותן חצי לגיטימציה - - -

איתמר בן גביר: למה אתה דמגוג?

איתמר בן גביר: למה אתה דמגוג, משה?

איתמר בן גביר: אני חיזקתי אותך איפה שצריך לחזק.

מירב בן ארי: לא, לא, לא.

איתמר בן גביר: תיארתי לך איפה שצריך ל – למה אתה דמגוג?

איתמר בן גביר: לא כל מי שמעביר עליך ביקורת זה מסוכן.

משה חוגג: אני רוצה להסביר.

משה חוגג: חברים, תקשיבו, כשאתה אומר מעשים של בודדים בלה פמיליה, שאני מכליל את לה פמיליה, אסור להכליל את לה פמיליה, זה כמו להגיד מעשים של בודדים, של עשבים שוטים בחמאס שעשו את הפיגוע.

משה חוגג: זה טירוף לחלוטין, ידידי.

משה חוגג: לה פמיליה זה ארגון גזעני, תקרא את ההמנון של לה פמיליה.

משה חוגג: אסור לך לתת להם לגיטימציה.

איתמר בן גביר: אל תשווה אותם לחמאס.

משה חוגג: גם אל קפונה היה נותן תרומות, זה לא הופך אותו לצדיק.

משה חוגג: זה שלה פמיליה לפעמים עושים מעשים טובים לא הופך אותם לצדיקים.

משה חוגג: שיישארו אוהדי בית"ר, שיורידו את המותג הבזוי הזה, הגזען הזה, שעושה לנו נזקים בכל העולם.

משה חוגג: יש סרטים בכל העולם, כשאתה עושה אוהדי כדורגל גזעניים, בום, לה פמיליה.

משה חוגג: זה פוגע לנו במדינה.

איתמר בן גביר: ו'אטבח אל יהוד' של סכנין לא עושה נזק בכל העולם?

איתמר בן גביר: אוהדי הפועל תל אביב כשהם שרים שירי שואה לא עושים נזק בעולם?

משה חוגג: הם פוגעים לנו במדינה, אתה חייב לגנות אותם.

משה חוגג: תפסיק לחבק אותם.

איתמר בן גביר: אני מגנה את מה שצריך לגנות.

איתמר בן גביר: נקודה.

מירב בן ארי: משה ואיתמר, הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את נציג המשטרה, וחבר'ה, הייעוץ המשפטי, אני כבר רוצה לומר לכם שתתייחסו לאירוע הזה שבעל קבוצה צריך לעמוד לדין על – מה זה הדבר הזה?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין.

מירב בן ארי: תקשיבו, הקילומטרז' שלי בכדורגל קצר מאוד, הוא נגמר בערך בגיל 12, כשהפסקתי ללכת למשחקים של מכבי נתניה עם אבא שלי.

מירב בן ארי: מה זה האירוע הזה?

מירב בן ארי: למה שמישהו ירצה להיות בעלים של קבוצה אם הוא גם צריך לקחת אחריות על אוהדים שמתפרעים שמראש הוא לא רצה להכניס?

מירב בן ארי: והנקודה הזאת שבה הכניסו אוהדים כשהיה ברור שזה הולך להיות – זה כמו שאתה יודע במפורש שהולך להיות לך פיגוע ואתה מכניס מחבל.

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

מירב בן ארי: אתה יודע שהאוהדים האלה מסומנים, מה שחשבתם שיקרה, שיהיו חיבוקים ונשיקות?

מירב בן ארי: וגם למה בעל הקבוצה צריך בכלל לקחת אחריות על אוהדים שהוא מראש ביקש להרחיק?

מירב בן ארי: והוא עוד עומד על זה לדין?

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: זה תיאטרון האבסורד פה בתוך הכנסת.

מירב בן ארי: אבל קודם כל הנציג של המשטרה, בבקשה, אדוני.

איציק אמיר: טוב, קודם כל אני מברך על הדיון.

איציק אמיר: אני בשנתיים האחרונות בתפקיד, זה דיון ראשון שאני מגיע אליו.

מירב בן ארי: שם ותפקיד, לפני הכול, כי יש פרוטוקול וחברי כנסת.

איציק אמיר: איציק אמיר, אני ממלא מקום ראש מדור ספורט.

מירב בן ארי: תסביר את מה שהסברת לי למה אתה ממלא מקום ראש מדור ספורט.

איציק אמיר: אז קודם כל אני רוצה להגיד שהנקודות שאני אגיד כאן, אני עם ניסיון עשיר בעשר השנים האחרונות ואני חושב ששילוב של כל הנקודות האלה ביחד יוביל אותנו למקום אחר.

איציק אמיר: ראינו שהעצימות של האלימות, שהייתה כבר אלימות גבוהה, ולאחר מכן הייתה ועדת צור והחליטו על הקמת גוף למניעת אלימות בספורט.

איציק אמיר: אחרי חוק 2008, ב-2017 הגוף הזה קם, למעשה זה כמו שאמרת בחו"ל אז גם באירופה, בכל מדינות אירופה, יש גוף כזה ועכשיו במאי המערך נסגר ובוטל בשל ביטול תקציב.

מירב בן ארי: ביטול תקציב של?

איציק אמיר: ביטול תקציב של משרד התרבות והמערך עצמו הוא גוף מתכלל עיקרי שמוביל את כל העניין.

איציק אמיר: ואני חושב שזו נקודה אחת שאנחנו צריכים כן למנף אותה, להמשיך את המערך.

מירב בן ארי: נרשם.

מירב בן ארי: בוא תגיד לנו על ההתנהלות של משטרת ישראל במגרשי הכדורגל.

מירב בן ארי: מה שאני ראיתי, כדאי שגם הציבור יבין איך זה עובד.

איציק אמיר: בסדר גמור.

איציק אמיר: למעשה יש שיתוף פעולה עם כלל הגופים, יש הערכות מצב לקראת כל משחק, אנחנו בוחנים את הרגישויות.

איציק אמיר: יש חוק איסור אלימות בספורט, ניהול אזרחי, יש מנהל אירוע שמציג את התכניות שלו.

איציק אמיר: לאחר מכן אנחנו נערכים למשחק, גם בתוך התיחום של המגרש, עם כוח אזרחי של מאות סדרנים וגם עם מאות שוטרים שנותנים את המעטפת של סדר ציבורי, של תנועה, עם יכולת להתערב מתי שצריך להתערב.

מירב בן ארי: זאת אומרת שהמשטרה מחוץ לאצטדיון קודם כל.

איציק אמיר: כן.

מירב בן ארי: תסביר את זה, זה מאוד חשוב.

מירב בן ארי: לא מבינים את האירוע בכלל.

איציק אמיר: כמו באירופה, ב-UEFA, הבסיס של החוק ב-2008 הוציא את המשטרה מתחומי האצטדיון, כדי שזה יהיה הפנינג, אירוע תרבותי.

איציק אמיר: אירוע תרבותי ללא משטרה, ללא גדרות, והמשטרה יצאה החוצה.

איציק אמיר: כל הניהול הוא ברשות מנהל אירוע אזרחי בעל תפקיד, עם תעודה של משרד התרבות והספורט, הכשרה משותפת עם משטרת ישראל ואנחנו כמשטרה נותנים את הסדר הציבורי בחוץ ואת התנועה ויש לנו כוחות אגרוף שאנחנו יכולים להתערב ברגע שמנהל האירוע, או שהוא מאבד שליטה, או שהוא מבקש סיוע שלנו ואנחנו נכנסים פנימה.

איציק אמיר: אני יכול להגיד לך, יש 1,500 אירועי ספורט בשבוע בארץ.

איציק אמיר: מהאירועים האלה, מכל האירועים, ברוב זה עובד בצורה מסוימת, המאטריה הזאת, אבל יש נקודות שאני אעלה פה שאני חושב שהם ייתנו לנו מניעה באלימות בצורה משמעותית.

איציק אמיר: קודם כל ההיבט של שפיטה אחידה ומחמירה.

איציק אמיר: אם אנחנו מדברים על מה קורה בעולם, יש שופטי ספורט.

איציק אמיר: יש שופטי ספורט שעברו הכשרה, שהם מודעים לחוק הספורט, הם מודעים למה שאנחנו מדברים כאן ואנחנו רואים שינוי בין השופטים, במקרה הזה שופט אחד מחליט על 90 יום על אותה עבירה, שופט שני בדיון באותו יום מחליט על שנה, זורק אבוקה, שנכנסנו עם בילוש להוציא אותו מהמגרש, קיבל הרחקה לעונה וקטין שהגיע עם אבוקה בחוץ, בכביש, קיבל הרחקה לשלוש עונות.

איציק אמיר: אין הלימה.

איציק אמיר: ולכן, כמו שכולם אמרו פה, הנושא של ענישה, היא חייבת להיות מחמירה ואחידה.

איציק אמיר: טכנולוגיות באצטדיון, את ראית את זה, נחשפת לעניין.

איציק אמיר: יש לנו טכנולוגיות מדהימות.

איציק אמיר: יש היום מערכות זיהוי פנים ואני חושב שצריך לבטל את האנונימיות במגרשים.

איציק אמיר: רוב האנשים שמגיעים הם אנשים נורמטיביים, אין להם בעיה שהפנים שלהם יהיו מזוהות, כל מי שנכנס, עשינו פיילוט בקורונה של זיהוי פנים, אנשים הגיעו, נרשמו מראש, זיהוי הפנים בדק את התו הירוק שלהם והם נכנסו בכניסה מהירה.

איציק אמיר: אם תהיה המתכונת הזאת, א', נעשה תו ירוק, ב', נוודא את הכרטיס, ו-ג', רשימה לבנה ורשימה שחורה.

איציק אמיר: מי שלא צריך להיכנס לא ייכנס וגם יהיה זיהוי פנים של המצלמות שנוכל לדעת.

איציק אמיר: ברגע שבן אדם יודע שיש לו ביטול אנונימיות זה יוצר הרתעה ומניעה ואנחנו יכולים לבוא איתו חשבון על עבירות אחר כך.

מירב בן ארי: זאת אומרת שאם בן אדם עכשיו עושה מנוי, נגיד יושב ב-5-4, שאנחנו יודעים שהוא מראש מועד לפורענות, אתה כבר יודע את השם שלו, הוא עשה מנוי, ולצורך העניין הרחקת אותו, הוא יכול לתת את הכרטיס שלו?

איציק אמיר: נכון.

מירב בן ארי: או שמישהו אחר יכול לתת למישהו שהוא בעייתי, למרות שהיום אתה מזהה בתו ירוק גם עם שם כשהוא נכנס.

איציק אמיר: למעשה היום אני יכול להעביר את המנוי שלי.

איציק אמיר: אין אימות פנים, זיהוי הפנים אל מול השם.

איציק אמיר: במידה שיהיה זיהוי פנים, אז קודם כל אנחנו נדע שאיציק אמיר נכנס ליציע ויושב איפה שאמרת וגם במידה שתהיה רשימה של מורחקים שנעביר, אז באותו רגע הוא יידלק אדום והוא לא ייכנס ונטפל בו.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין, היום בגלל הקורונה יש לך תו ירוק, יש לך הזדמנות שמית לראות את הבן אדם, עוד בכניסה.

איציק אמיר: נכון.

מירב בן ארי: הרי מילא שלא בקורונה הוא מעביר את הכרטיס, אבל עכשיו בקורונה נכנס איציק אמיר עם תעודת הזהות שלו, עם התו הירוק, אני יודעת שהוא נכנס.

מירב בן ארי: אם אני יודעת שהוא ברשימה השחורה שלי אני לא יכולה לעצור אותו בחוץ כבר?

איציק אמיר: אז זהו, שאין את המאגר הזה.

איציק אמיר: הבידוק של התו הירוק נעשה על ידי קו של סדרנים, כמו שנעשה לנו פה בכניסה למבנה, לאחר מכן הם מגיעים לקרוסלה, מכניסים את הטלפון, יש להם את הכרטיס והם נכנסים.

איציק אמיר: אין כרגע מנגנון של זיהוי פנים עם רשימה לבנה ורשימה שחורה.

איציק אמיר: אגב, יהיו תורים יותר מהירים, וגם עכשיו, כמו שראית במצלמות, אם אני רואה שאת מתקוטטת ועושה עבירה אני כבר יודע מי את כי מערכת זיהוי הפנים תזהה אותך.

איציק אמיר: זה צריך להיכנס להסדרה משפטית.

איציק אמיר: יש את כל הטכנולוגיות, יש חברות שעושות את זה, בנושא של הקורונה רכשו אמצעים.

איציק אמיר: 5,000 איש נכנסו בהגבלת קהל עם האמצעים האלה של זיהוי, פשוט צריך לאשר את זה, זה הכול.

איציק אמיר: הנושא הבא זה הנושא שהעלו אותו, קנסות מנהליים.

איציק אמיר: קנסות מנהליים זה מעשה מרתיע, ברגע שיהיו קנסות מנהליים, אנחנו הצענו מספר עבירות, זה נמצא כרגע לקראת הסדרה משפטית.

איציק אמיר: אני מקווה שיהיה אפשר לקדם את זה.

איציק אמיר: אין לי ספק שזה יהיה שובר שוויון בכדורגל.

איציק אמיר: וכל ההיבט של שילוב כלל הגופים, החל מחינוך, כמו שנאמר, ושילוב של כלל הגופים של ההתאחדות, המנהלת, הרשויות, ברגע שאנחנו נשלב את כל המערך הזה אני חושב שזה ייקח אותנו למקום אחר.

איציק אמיר: אז ביטול אנונימיות, קנסות מנהליים.

איציק אמיר: המורחקים, אגב, אנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהיינו לפני שנתיים, היום מורחק מוזן במערכת, במידה שהוא לא מתייצב בתחנה למשחק שוטר מקבל לטלפון את התמונה שלו ובמידה שהוא לא מגיע אנחנו פותחים לו הפרת הוראה חוקית והנושא הזה עובד בצורה טובה.

איציק אמיר: אם אנחנו נשלב את הנושא של זיהוי פנים וקנסות מנהליים, שבמידה שהוא לא מתייצב בתחנה הוא יקבל קנס של 3,000 שקל, אז אנחנו נהיה במקום אחר.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אני רוצה עוד משהו על המשטרה, כי הקנסות והעונשים וזיהוי הפנים, זה ברור לי, אבל תגיד לי, הוא אמר שהוא מוטרד מהעניין של המשחק שיש עוד עשרה ימים, איך היערכות של המשטרה באירוע כזה, של הדרבי התל אביבי, שונה נגיד מאירועים אחרים, איך אתם מתכוננים לאירוע כזה?

איציק אמיר: אז קודם כל כבר ההיערכות מתחילה באיסוף מודיעין, באזהרות במידה שצריך לעשות, ההיערכות המבצעית, יש הערכת מצב שנמצאת עם דרג פיקוד גבוה.

איציק אמיר: קודם כל מנהל האירוע, שאמרנו שהאחריות שלו לנהל את האירוע, הוא מכין את התכנית האזרחית, יש לו פקודה לכל דבר.

איציק אמיר: הוא מציג את הפקודה אלינו, על הבסיס של הפקודה שלו אנחנו בונים פקודה משטרתית, זאת אומרת שאנחנו בוחנים, בוא נגיד משחק כזה יהיה בסדר גודל של 600 סדרנים, על ה-600 האלה אנחנו מביאים בערך עוד 300 שוטרים ונותנים את המעטפת החיצונית.

מירב בן ארי: כשהמשחק מתחיל אתם נכנסים?

מירב בן ארי: אתם בחוץ?

מירב בן ארי: כי פיזית ראיתי את השוטרים בחוץ, אבל התחיל המשחק השוטרים נשארים בחוץ?

איציק אמיר: אגב, האלימות היא כבר מתחילה במעגלים הרחוקים יותר.

מירב בן ארי: נכון, ראיתי את זה.

איציק אמיר: זאת אומרת שאנחנו פרושים החל מהכבישים, אנשים על איילון כבר נעצרים אחד ליד השני וזה יכול להתחיל קטטות.

איציק אמיר: אנחנו פרושים רחב, כמה קילומטרים מהאירוע, נותנים מענה של הקבוצות, של התהלוכות שלהם.

איציק אמיר: לכל קבוצה יש תהלוכה, חוסמים את כל פלורנטין, הולכים שם אלפי אנשים בתהלוכות.

איציק אמיר: אנחנו מתמודדים עם אירועים לא פשוטים בחוץ, של תנועה, של תהלוכות, של סדר ציבורי, נותנים את כל המעטפת שהנהגים יגיעו בשלום לקו של האצטדיון.

איציק אמיר: יש אנשים שמורחקים, אגב, בדרך לאצטדיון, שכבר בגלל ההתנהגות שלהם שם אנחנו לא מכניסים אותם.

איציק אמיר: לאחר שהמשחק מתחיל אנחנו מכנסים את הכוחות ונמצאים במצב של כוח התערבות שיכול להתערב במידה שנדרש.

איציק אמיר: כניסה ליציע זה דבר לא פשוט, ברגע שאנחנו כמשטרה החלטנו לקחת פיקוד ולהיכנס ליציע אז את כבר רואה את התמונה של שוטרים באירוע של קטטה.

איציק אמיר: השאלה בעלות מול תועלת האם הכניסה הייתה נדרשת או שהיה אפשר לבוא בחשבון במחצית עם אוהד ולעכב אותו או לבוא איתו חשבון אחרי המשחק.

איציק אמיר: זה השיקול שאנחנו מבצעים בכניסה להיערכות על מנת לעכב או לעצור מישהו.

מירב בן ארי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: שאלה.

איתמר בן גביר: יכול להיות שיש לכם איזה שהיא טעות בקונספציה שאני רוצה להעיר עליה, זה גם בעקבות חצי המשפט ששמעתי מכאן.

איתמר בן גביר: אתם עסוקים באלימות ובגזענות ובוחנים את הביטויים הגזעניים, וזה בסדר גמור.

איתמר בן גביר: אגב, לא כל ביטוי הוא גזעני, כשצועקים 'הר הבית בידינו' בטח שזה לא גזעני, ואחמד טיבי ככה וככה, זה מותר, זה לגיטימי, גם כשמקללים אותי זה לגיטימי, אבל כשמישהו אומר לשרוף או לרצוח, אתה לא צריך את חוק אלימות בספורט, יש לך את סעיף 192 על איומים, יש לך סעיף 144 שמדבר על הסתה למעשה אלימות וטרור.

איתמר בן גביר: אם אני אומר לשרוף את X או להרוג את Y, יש לך את הסמכות לטפל בזה.

איתמר בן גביר: השאלה אם הקונספציה שלכם היא רק חוק האלימות בספורט או שיש לך בתור שוטר, אם מישהו יבוא עכשיו ויגיד שצריך לרצוח את איתמר חס ושלום או מישהו אחר כאן, אז בצדק אמורה לפחות המשטרה לבוא ולעצור אותו, יש סעיפים בחוק.

איתמר בן גביר: אתם מפעילים את הסעיפים האלה?

איתמר בן גביר: אתם מודעים לסעיפים האלה?

איציק אמיר: מודעים לסעיפים, יש סעיף נורא ברור בחוק איסור אלימות בספורט בנושא של הגזענות, יש קושי בהיבט המשפטי להביא את זה לידי ביטוי.

איציק אמיר: היה רק תיק אחד על גזענות, דובר על אכיפה בררנית.

איציק אמיר: היה דיון במשרד הבט"פ על העניין הזה וגם הולך להיות דיון נוסף בהמשך.

איציק אמיר: אני כן חושב שכן צריך להיכנס ולראות איך מתגברים על האכיפה הבררנית ואיך כן ניתן בסופו של דבר לטפל בנושא של האמירות האלה שאתה אומר.

איציק אמיר: אני מסכים איתך לחלוטין.

איציק אמיר: אגב, לדוגמה מכבי תל אביב, בנושא של השילוב של אכיפה אזרחית על אמירה גזענית שנאמרה היא הרחיקה לצמיתות אוהד.

איציק אמיר: הם עושים פעולות גם בהיבט האזרחי על אמירות מהסוג הזה, אז זה משולב, גם ההיבט של האכיפה האזרחית וגם ההיבט שאנחנו ניכנס לזה, מסכים איתך.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: עורך דין ניר רשף, התובע של ההתאחדות.

ניר רשף: בוקר טוב.

ניר רשף: קודם כל תודה על ההזמנה ואני חושב שמדובר בדיון חשוב ביותר, נושא חשוב ביותר.

ניר רשף: אפרופו שאלותייך לגבי האחריות של בעלי הקבוצות ושל הקבוצות למעשים של אוהדים, שמענו עכשיו את הנציג של המשטרה מדבר על זה שמכבי תל אביב הרחיקה אוהד שקרא קריאות גזעניות לכל החיים.

ניר רשף: העובדה שמכבי תל אביב הרחיקה את האוהד הזה נובעת מזה שההתאחדות באמצעות תקנוניה והמערכת המשמעתית המשפטית שלה משיתה אחריות על קבוצות כי זו הדרך היחידה שאנחנו יכולים להתמודד.

ניר רשף: אין להתאחדות שום סמכות משפטית משמעתית על אוהדים, הדרך של ההתאחדות להתמודד עם האלימות ועם הבריונות היא באמצעות העמדה לדין של קבוצות.

ניר רשף: זה בכל עולם הספורט, בכל עולם משפט הספורט, בכל העולם, יש מה שנקרא אחריות שילוחית, של קבוצה למעשי אוהדיה.

ניר רשף: ואני רוצה לומר לכם שבעקבות זה שבתי הדין שלנו השיתו דין על קבוצות הקבוצות לקחו אחריות על הדברים האלה והאלימות פחתה.

ניר רשף: והראיה, מכבי תל אביב ובית"ר ירושלים, להם יש את היכולת לפעול נגד האוהדים שלהם.

ניר רשף: אני רוצה להצטרף לדברים שאנשים אומרים פה, מעבר להרחקות ומעבר לענישה, וזה בסדר, צריך לפגוע בכיס של האוהדים.

ניר רשף: זו הפגיעה המשמעותית ביותר, כי ברגע שמרחיקים אז מרחיקים, בסדר, אבל אני חושב שברגע שייכנסו לכיס של האוהד, עשה את זה בזמנו איציק קורנפיין שהגיש תביעה אזרחית כספית נגד אוהד.

ניר רשף: המשמעות של התביעות האלה היא משמעות גבוהה מאוד ואני חושב שזה יכול לחסל את כל הנגע הזה של הבריונים שזורקים ומתלהמים ומרביצים במגרשים.

ניר רשף: כמו שאמרתי, זה לא תיאטרון האבסורד, כמו שגברתי אמרה פה בשאלתה, זה - - -

מירב בן ארי: לא, התייחסתי ספציפית לאירוע של חוגג בבלומפילד.

מירב בן ארי: באופן עקרוני אני חושבת שיש בזה משהו נכון ולא אתה ולא אני המצאנו את הגלגל שבו הקבוצה לוקחת אחריות על האוהדים.

מירב בן ארי: שלא יהיו כאן טעויות, לקבוצה בהחלט יש אחריות על האוהדים שלה ויש לה דרך וזו סמכות שילוחית, מכירים, אני חושבת שבאירוע הספציפי בבלומפילד, בו במפורש, ואני יודעת שהיו התראות על האוהדים האלה, ואני יודעת שכנראה מתרבות היהיה בסדר הישראלית נתנו להם להיכנס ואותה בחורה שילמה את המחיר.

מירב בן ארי: לכן אמרתי, במקרה הספציפי, אני יודעת על האירוע הספציפי הזה שהוא גם הציע להרחיק ולא נתנו.

מירב בן ארי: זה האירוע הזה לגמרי וההערה על אותו אוהד מכבי תל אביב שהקבוצה הרחיקה זה אירוע מאוד נכון.

מירב בן ארי: אז למען הסר ספק, דיברתי רק ספציפית על בלומפילד, כי הכתובת הייתה על הקיר.

ניקולס לב: לאירוע הספציפי אם אני אוכל בכל זאת להתייחס.

ניקולס לב: זה חשוב שנדע את העובדות.

ניקולס לב: יש נוהל מסודר למניעת כניסה של אוהדים למשחק חוץ, במקרה הספציפי הרשימה הזאת הועברה אחרי שהמשטרה ביצעה כבר פקודה להיערכות לאירוע ולכן המשטרה לא יכלה להיערך במועד הזה כדי להוסיף משהו שהגיע באיחור ולכן האוהדים יכלו להיכנס.

ניקולס לב: אגב, אני בספק גדול אם האוהדים שרצו לחסום הם אלה שהרביצו, זאת אומרת אין קשר ישיר בין שתי הנקודות.

ניקולס לב: בכל מקרה ברגע שהמשטרה מקבלת בזמן את האוהדים שצריך לחסום הדברים מתבצעים.

ניר רשף: כן, מה שרציתי לומר, אני מצטרף לדברים של מנכ"ל המנהלת, לא תמיד האוהדים שנדרשת או מתבקשת מניעת כניסתם לתוך המגרש הם אלה שבסופו של דבר פורעים, כך שאני לא בטוח שבמקרה הזה זה היה מונע את העניין הזה.

ניר רשף: אני רוצה לומר גם שבתי הדין שלנו לא פועלים כאוטומט.

ניר רשף: העובדה שקבוצה עומדת לדין ויש לה טענות הגנה טובות אז הקבוצות בסופו של יום יוצאות עם קנסות מזעריים, אבל אנחנו לא יכולים - - -

איתמר בן גביר: לא הבנתי, אם קבוצה עושה הכול כדי להגן, כמו במקרה הזה, בא בעלים של קבוצה, מביא מאבטחים, עושה פעילויות חינוכיות, הופך את העולם כדי שלא תהיה אלימות, בסוף בסוף למרות זאת אתה אומר שאתה נותן לו קנס מזערי?

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: מה הוא פשע?

ניר רשף: אני אומר שאני נותן לו את הקנס – לא אני נותן, בית הדין המשמעתי נותן.

איתמר בן גביר: כן, בית הדין, אתה התובע.

ניר רשף: בית הדין המשמעתי הוא זה שנותן את הקנס.

מירב בן ארי: אבל אולי האוהדים בעצם רוצים לפגוע בקבוצה?

ניר רשף: אז אני אומר לך שזיהיתי מקרים שבעבר, במקרה של בני יהודה, שאוהדים ניסו לפגוע ולא העמדתי לדין.

ניר רשף: יש לי את שיקול הדעת שלי.

איתמר בן גביר: מי זה, דמאיו?

ניר רשף: כן, זה לא באופן אוטומטי.

ניר רשף: אני לא יורה ומגיש כתבי אישום באופן אוטומטי.

ניר רשף: יש לי שיקול דעת, לבית הדין יש שיקול דעת, הדברים נעשים תוך שום שכל ומחשבה.

ניר רשף: זה לא עובד באוטומט.

איתמר בן גביר: אולי הוא יוכל להתייחס למה שאני שאלתי?

איתמר בן גביר: על אום אל פחם ועל סכנין, כי אני הגשתי לכם הרבה תלונות ולא קיבלתי תשובות.

ניר רשף: כמדומני שחלק מהמכתבים ששלחת נענו גם על ידי.

איתמר בן גביר: אחד, על יפו.

ניר רשף: יכול להיות, אני לא זוכר, אבל אנחנו עונים לכל המכתבים כי מר חסון מעביר אליי ואני מתייחס לכל הדברים בפן המשמעתי.

ניר רשף: אני חייב להגיד, דווקא לשאלות שלך בתחילת הדיון פה, כולם עומדים לדין ועל כל העבירות.

ניר רשף: יהודים וערבים, מכבי, בית"ר ומכבי חיפה.

ניר רשף: אין איפה ואיפה בעניין הזה, אני לא יודע מאיפה המידע שאתה מקבל.

איתמר בן גביר: מהמקרים שיש לי.

איתמר בן גביר: אני אומר לך, אני הייתי בדוחא כמה פעמים, הם צעקו 'אטבח אל יהוד', אלפים, אלפים צועקים את זה.

איתמר בן גביר: דגלי חמאס, דגל חמאס זה דגל - - -

מירב בן ארי: הנקודה ברורה, איתמר.

ניר רשף: אני לא אמרתי אישי, אבל אתה יודע כמה העמדות לדין יש בסיפור של סכנין?

ניר רשף: כל שבוע יש העמדות לדין, מה הקשר?

ניר רשף: אתה מקבל פה מידע לא נכון.

מירב בן ארי: אוקיי, תמשיך.

מירב בן ארי: תסביר לי את האירוע הזה שבעל הקבוצה עומד לדין, זה מאוד חשוב לי, על אירועים ש - - -

ניר רשף: זה לא בעל הקבוצה, הקבוצה עומדת לדין, זו אחריות שילוחית.

ניר רשף: כשקבוצה נקנסת לה יש את היכולת לתבוע כספית את אותו אוהד.

מירב בן ארי: כמה קבוצות תבעו אוהדים שהקבוצה שילמה את הקנס עליהם?

ניר רשף: מכבי תל אביב תבעו, אני יודע שמכבי נתניה תבעו, אני יודע שהפועל תל אביב עכשיו הגישו תביעה נגד אוהדים.

ניר רשף: בית"ר ירושלים.

איתמר בן גביר: בית"ר תמיד - - -

מירב בן ארי: בצדק, למה קבוצה צריכה לשלם את הקנס של אוהדים שבאופן קבוע עושים להם – לא הבנתי את הדבר הזה, זה ברור.

איתמר בן גביר: מי שמתפרע שיתבעו אותו, מי שמרביץ שיתבעו אותו.

מירב בן ארי: אתה מסכים איתי שאם יש אוהד שמתנהג באלימות הקבוצה ספגה - - -

איתמר בן גביר: אני אומר לך עוד פעם, הוא צריך לשבת בכלא.

איתמר בן גביר: זה שהרביץ לאוהדת, שיישב בכלא.

ניר רשף: זהו, אמרתי, לקבוצה יש יכולת, להתאחדות אין סמכות משפטית משמעתית על האוהדים אלא על הקבוצות ובעלי התפקידים והשחקנים והפרטים וברגע שמושת קנס על קבוצה הקבוצה יכולה ומגישה תביעה כספית נגד האוהד וכך זה המנגנון שמזין את זה ומטפל בזה בצורה הנכונה ביותר.

מירב בן ארי: יש לי עוד שאלה.

מירב בן ארי: ההרחקה של ה-90 יום.

ניר רשף: לא קשורה אלינו.

מירב בן ארי: לא קשורה, זה בית משפט רגיל.

מירב בן ארי: נגיד באירועים כאלה אין לכם עמדה שאתם מביאים לבית המשפט?

מירב בן ארי: זה הכול התנהלות של בית המשפט האזרחי?

ניר רשף: זה התנהלות של בית המשפט מול המשטרה ואנחנו לא צד לדיונים האלה, כן.

ניר רשף: זה בית משפט פלילי, לא אזרחי, אבל אנחנו לא צד בהליך הזה.

מירב בן ארי: אז מי תובע, המדינה?

ניר רשף: כן.

איתמר בן גביר: אבל לעשות שופטים לספורט.

איתמר בן גביר: זה מעניין.

איתמר בן גביר: יש הרי שופטים כלכליים לדוגמה, שזו המומחיות שלהם.

מירב בן ארי: זה חד משמעי, אנחנו נשמע אחרי זה את ההתייחסות של גיא, ראש המטה של שר הספורט, אבל לפני כן אני רוצה גם התייחסות של משרד המשפטים.

מירב בן ארי: נמצאת בזום עו"ד גבריאלה פיסמן, בבקשה, ראש אשכול סמכויות שלטוניות, ייעוץ וחקיקה.

מירב בן ארי: בבקשה.

גבריאלה פיסמן: תודה, גברתי יושבת הראש.

גבריאלה פיסמן: חשוב לי לומר שהנושא הזה מקבל גם חשיבות מאוד רבה אצלנו, גם מבחינת היועץ המשפטי לממשלה, יש לו חשיבות רבה מאוד ואנחנו עושים מאמצים לתת מענה גם במישור המשפטי לקשיים שעולים באופן תדיר בכל הנושא של אלימות בספורט.

גבריאלה פיסמן: יש פה כמה דברים שנאמרו בדיון שחשוב לי ככה לשים עליהם את האצבע.

גבריאלה פיסמן: קודם כל חוק איסור אלימות בספורט, חשוב להבין שהוא כן נותן כלים מאוד משמעותיים כבר היום.

גבריאלה פיסמן: לא בכולם נעשה שימוש.

גבריאלה פיסמן: הוא נותן כלים משמעותיים גם במישור המנהלי, סמכות ההרחקה המנהלית של השוטר שהיא נתונה ל-90 ימים, סמכות ההרחקה של בתי משפט היא סמכות מאוד משמעותית, היא יכולה להיות גם לחמש שנים ואף יותר מזה, החוק מאפשר את זה כבר היום.

גבריאלה פיסמן: יש כאן דברים שנאמרו לגבי ענישה אחידה או שפיטה אחידה.

גבריאלה פיסמן: אלה דברים שמבחינתנו אין להם תקדים, אנחנו לא יכולים להבטיח ענישה אחידה, לשופטים יש שיקול דעת והם בוחנים את פרטי המקרה ומחליטים בהתאם למה שמקנה להם הדין.

גבריאלה פיסמן: סטנדרט ענישה אחיד זה לא משהו שמבחינתנו הוא הגישה הראויה בהקשר הזה, כן ראוי ונכון לבחון כל מקרה בהתאם לאמות המידה הספציפיות שעולות באותו הקשר.

גבריאלה פיסמן: וכמובן התוצאה היא ששופט מסוים יכול לפסוק כך ושופט אחר יכול לפסוק אחרת, ככה זה עובד בשיטת המשפט הישראלית.

גבריאלה פיסמן: דובר על טכנולוגיות במגרש.

גבריאלה פיסמן: יש בהחלט מקום לשקול שימוש בטכנולוגיות ייחודיות במגרש.

גבריאלה פיסמן: הטכנולוגיה של זיהוי פנים באופן ספציפי היא טכנולוגיה שיש בה מידה רבה של פגיעה בפרטיות, יש תזכיר חוק שהתפרסם ממש לא מזמן על ידי המשרד לבטחון הפנים שמדבר על מצלמות מיוחדות כשאחד הדברים שיש כוונה להסדיר הוא גם השימוש במגרשים, אבל כרגע זה לא כלי שעומד על הפרק.

גבריאלה פיסמן: ברגע שהחקיקה הזאת תתקדם אפשר יהיה לבחון גם את השימוש הזה.

גבריאלה פיסמן: הנושא של קנסות מנהליים בהחלט ייבחן אצלנו.

גבריאלה פיסמן: נאמר כבר קודם, כבר בשבוע הבא יש ישיבה בראשות שלושת המנכ"לים של המשרדים הרלוונטיים, משרד הספורט, המשרד לבטחון הפנים ואצלנו, משרד המשפטים, ובמהלך הישיבה הזאת אנחנו נבחן רעיונות שונים שעלו גם בדיון הזה וגם אצלנו כבר קודם שיכולים לתת מענה חוקי טוב יותר לבעיה או מענה אכיפתי.

גבריאלה פיסמן: סוגיה נוספת שרציתי להתייחס אליה זו הסוגיה של ההתייחסות לאלימות מילולית.

גבריאלה פיסמן: אכן אין עבירה ספציפית בהקשר של אלימות מילולית שהיא לא נוגעת לעבירת הגזענות בתוך חוק איסור אלימות בספורט, אבל יש כלים רבים שנמצאים בחוק העונשין, הזכיר אותם, בין היתר, גם חבר הכנסת בן גביר.

גבריאלה פיסמן: יש עבירה של הסתה לאלימות ויש עבירת איומים והכלים הרגילים שנתונים למשטרה נתונים לה גם בהקשר הזאת, זאת אומרת היא לא עומדת עם סל כלים פחות, אלא בדיוק להיפך, היא עומדת גם עם סל הכלים הייחודי של חוק איסור אלימות בספורט ועומדות לה גם כל הסמכויות שעומדות לה בשגרה ונתונות לה גם בהקשר הזה ובהחלט נכון וראוי לעשות בהם שימוש.

מירב בן ארי: אבל, גבי, לא עושים בהם שימוש.

גבריאלה פיסמן: אז זה עניין שהמשטרה תוכל להתייחס אליו ואנחנו נוכל גם לבחון אותו אצלנו במסגרת הישיבה שעתידה להתקיים.

גבריאלה פיסמן: הגישה שלנו היא שהעבירות צריכות להיבחן בהתאם לסל הכלים הרגיל פלוס סל הכלים שנתון מכוח חוק איסור אלימות בספורט.

מירב בן ארי: תודה, גבי, אבל אני רוצה לשאול אותך, את מבינה שהמצב כיום הוא בעצם מידרדר, אולי אפשר לומר מסלים, אני שמעתי אותך גם על הקנסות המנהליים וגם על תזכיר החוק של המצלמות המיוחדות, אני מאמינה שאתם תשבו, תיכף גם גיא יתייחס לזה, אבל הציבור מצפה לפתרונות אמיתיים, כי אי אפשר להמשיך במצב הזה.

מירב בן ארי: חוק הספורט כנראה הוא לא נותן את הפתרונות כי עובדה שלא שזה נרגע, אלא זה הולך ומחמיר.

מירב בן ארי: אז אולי באותו דיון חשוב של שלושת המנכ"לים תבואו גם עם איזה שהם פתרונות.

מירב בן ארי: נכון שיש סעד בחוק העונשין, אף אחד לא מגיש על זה תביעות, זה יכול להיות רק על גזענות, אני לא יודעת כמה הגישו, אני מניחה שהגישו ומעט, ואני רוצה שתסבירי לי על העניין של המצלמות המיוחדות.

מירב בן ארי: אני מבינה שזיהוי פנים פוגע בזכות לפרטיות, אבל מהרגע שמשתמשים באלימות נפגעת הזכות לפרטיות.

גבריאלה פיסמן: לא, אין ספק, אז אני אתחיל אולי מהסוף.

גבריאלה פיסמן: לגבי מצלמות מיוחדות, אני אומרת שוב, זה אחד הדברים שעמד על הפרק שאנחנו גיבשנו ביחד עם המשרד לבטחון פנים ומשטרת ישראל את אותה הצעה, אותו תזכיר חוק שהופץ, אחד הדברים שדובר עליהם זה בהחלט האירוע של האלימות בספורט והשימוש בכלים המיוחדים, באותן מצלמות מיוחדות, יינתן גם בהקשר הזה.

גבריאלה פיסמן: אני אומרת שזה תזכיר חוק שעדיין לא התקדם ולכן נוכח הפגיעה בפרטיות צריך לאפשר את אותו קידום חקיקה על מנת לעשות בו שימוש.

גבריאלה פיסמן: אנחנו בהחלט בכיוון הזה ולשם זה הולך.

גבריאלה פיסמן: לגבי ההסלמה, זו בדיוק הסיבה שהישיבה הזו מכונסת, כדי לתת עוד מענה שהוא רחב יותר מהמענה החוקי שניתן היום.

גבריאלה פיסמן: המענה לא חייב להיות רק ברמת תיקוני חקיקה, הוא יכול להיות גם ברמת שיפור האכיפה ואפיון הבעיות שכיום מביאות לאותן הסלמות.

גבריאלה פיסמן: כרגע בתמונה שיש לנו עדיין בתפיסה שלנו התמונה היא חלקית, לא ברור לנו בדיוק מה הטריגר או מה אותו מענה שנדרש.

גבריאלה פיסמן: אנחנו חייבים את שיתוף הפעולה המלא הזה של שלושת המשרדים כדי לגבש איזה תפיסה כוללת לתת מענה טוב יותר למצב הקיים.

מירב בן ארי: אני כבר אומרת לך שאנחנו כוועדה נעקוב אחרי האירוע הזה ואנחנו רוצים לדעת איזה פתרונות אתם מביאים לציבור, שלושת המשרדים הרלוונטיים.

מירב בן ארי: אני אגיד את זה בסיכום.

מירב בן ארי: תודה, גבי.

סימון דוידסון: אני רוצה להקריא לכם מוועדה שהתרחשה ב-27 בפברואר 2017 פה בכנסת ישראל, מישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

סימון דוידסון: סדר היום, וזה מתחבר להרבה מאוד דברים שדיברנו פה, הכשרת שופטים ייעודיים בתחום הספורט.

סימון דוידסון: בוועדה הזאת יושב ראש הוועדה היה יעקב מרגי, חברי הכנסת שנכחו, זוהיר בהלול ויואל רזבוזוב.

סימון דוידסון: הסיכום של הוועדה הזאת, שזה עובר למינהל הספורט, מינהל הספורט מקדם את הנושא הזה ומאז תנחשו מה קרה?

סימון דוידסון: כלום, נאדה, שום דבר.

סימון דוידסון: אז, גברתי יושבת הראש, כשאנחנו נצא מפה שלא נגיד בעוד שלוש שנים כלום, נאדה, שום דבר.

מירב בן ארי: לא, זה לא עובד אצלי ככה.

סימון דוידסון: אז אני רוצה שיהיה רשום בפרוטוקול שהייתה ועדה פה, ועדת חינוך, 27 בפברואר 2017.

מירב בן ארי: אל תדאג, זה הקטע שיש פרוטוקול, נרשם לגמרי בפרוטוקול.

גיא גוטמן: אני אשמח להתייחס גם לזה.

מירב בן ארי: אתה מתייחס לכול, אני יודעת שאתה מכין רשימה, תן לי עוד שניים-שלושה דברים ואתה נותן התייחסות לכול, כי יש לך הרבה דברים ואנחנו מצפים לשמוע ממך.

גיא גוטמן: אוקיי.

מירב בן ארי: אסף נחום, דובר בית"ר, ביקש.

אסף נחום: שלום, בוקר טוב.

אסף נחום: אני אשמח שהמנכ"ל שלי, מוני ברוש, ידבר לפניי אם אפשר.

מירב בן ארי: בסדר.

שמעון ברוש: אני חושב שהכינוס של הוועדה הזו הוא חשוב מאוד ואני מקווה מאוד שיקרה משהו.

שמעון ברוש: אני שלוש שנים בכדורגל, לא באתי מעולם הכדורגל.

שמעון ברוש: אני הגעתי לכדורגל וכל פעם אומרים לי שיש אירוע, יהיה אירוע, יהיה רעש תקשורתי, הבאז התקשורתי יעבור ואחרי שבוע הכול יישכח ועולם ימשיך כמנהגו.

שמעון ברוש: אני רוצה לחזק את מה שמשה חוגג, הבעלים אומר.

שמעון ברוש: אנחנו משקיעים בדבר הזה מאות אלפי שקלים, אנחנו נלחמים, אנחנו לא יכולים לעשות הכול לבד, אין לנו את הכוחות.

שמעון ברוש: בית"ר ירושלים זה מועדון כדורגל, אנחנו לא חברת אבטחה, אנחנו לא משטרה, אנחנו לא שב"כ, אנחנו לא יודעים להתמודד עם הדבר הזה.

שמעון ברוש: היום בארבע בצהריים יש לנו דיון בבית הדין המשמעתי ואתמול, מחילופי מיילים שהיו, הבנו ששוקלים לסגור את היציע המזרחי שלנו.

שמעון ברוש: אני רק מסבר את האוזן, במשחק האחרון שלנו שהתקיים נגד הפועל חיפה היציע המזרחי שלנו הפך ליציע של אוהדים שפויים.

שמעון ברוש: אנחנו החזרנו ליציע המזרחי אנשים שלא הגיעו לטדי בעשר ו-15 השנים האחרונות, הם באו ליציע המזרחי והיציע הפך ליציע שמעודד ובא מאהבה.

שמעון ברוש: אם יסגרו לנו את היציע המזרחי היום זה כאילו נותנים לנו בעיטה בראש.

שמעון ברוש: כל מה שעשינו בשבוע האחרון זה היה להחזיר את האוהדים ליציע, יכול להיות היום שנגיע לבית הדין המשמעתי ויסגרו לנו את היציע המזרחי.

מירב בן ארי: אבל אם סוגרים לך אז בעצם פוגעים לך בהכנסות.

שמעון ברוש: לא, עזבי את ההכנסות, זה פרס ללה פמיליה וזה עונש לאוהדים שהגיעו ליציע המזרחי אחרי 15 שנה.

שמעון ברוש: בנוסף לזה, אוהדים שלנו שרוצים לפגוע בנו, הם אומרים שהם רוצים לפגוע בנו, הם מגיעים למגרשים, הם פוגעים בנו.

מירב בן ארי: כן, זה מה שחשבתי.

שמעון ברוש: אני מוציא על אבטחה במשחקי חוץ סכומים של 40,000 ו-50,000 ו-60,000 שקל, בנוסף לזה אני מגיע לבית הדין ובבית הדין אני מקבל עוד 20,000, 25,000 ו-20,000 שקל, ואני אומר מה אני יכול עוד לעשות?

שמעון ברוש: אני יכול לטפל באוהד שמרביץ ביציע?

שמעון ברוש: אין לי את היכולות, אין לי את הכוחות, אני לא רוצה להתעסק בזה, אנחנו רוצים לנהל מועדון כדורגל, אנחנו לא חברת אבטחה.

שמעון ברוש: אנחנו מיואשים בבית"ר ירושלים ואם לא יעזרו לנו ואם לא יילחמו בדבר הזה לא תהיה בית"ר ירושלים.

מירב בן ארי: תספר לי, קיבלת קנסות בעבר, נכון?

מירב בן ארי: כמו מה, לדוגמה?

שמעון ברוש: אוהו, 25,000 שקל, 30,000 שקל, 15,000 שקל, 20,000 שקל.

מירב בן ארי: על התפרעויות של אוהדים?

שמעון ברוש: כן, וזה מצטבר וזה מצטבר וזה בנוסף לסכומים שאנחנו מוציאים בעצמנו על אבטחה.

שמעון ברוש: אני שולח מאבטחים למשחקים, אני שולח צוותי צילום, אנחנו מוציאים על זה מאות אלפי שקלים.

שמעון ברוש: בית"ר כרגע היא לא מועדון שיש לו יותר מדי משאבים וכסף ובסוף הדבר הזה יכול לגמור את המועדון שנקרא בית"ר ירושלים שיש לו חצי מיליון אוהדים.

שמעון ברוש: אוהדים מפחדים להגיע לטדי.

שמעון ברוש: אני מקבל כל יום מאות הודעות מאוהדים: מוני, אנחנו מפחדים, אנחנו מפחדים על הילדים, אנחנו מפחדים עלינו.

שמעון ברוש: אנחנו לא יודעים מה לעשות.

שמעון ברוש: אז אני מנסה בכוחות המצומצמים שלי לעשות הכול שיהיה להם ביטחון ואני יכול להגיד שבטדי האוהדים שלנו בטוחים כי המשטרה במרחב מוריה משתפת איתנו פעולה בצורה יוצאת מן הכלל ובכל משחק היציעים מלאים בשוטרים סמויים, בשוטרים גלויים, בילוש, כל הדבר הזה, האוהדים מרגישים בטוחים בטדי.

שמעון ברוש: ברגע שאנחנו יוצאים למשחקי חוץ שם מתחיל האירוע.

מירב בן ארי: אני רוצה להתמקד איתך עוד פעם, תסביר לי, אני לא הצלחתי להבין עד עכשיו, למה אוהדים שסימנתם אותם נכנסו לאצטדיון בבלומפילד?

שמעון ברוש: כי יש נהלים מסודרים ואנחנו במקום להוציא את המכתב ביום שני, כי לא החלטנו בדיוק מה תהיה המדיניות הוצאנו את המכתב ביום רביעי והמכתב הגיע למשטרה ביום רביעי ואז הם אמרו - - -

מירב בן ארי: ומתי היה המשחק?

שמעון ברוש: המשחק היה ביום שני.

מירב בן ארי: והמשטרה קיבלה את המכתב ביום רביעי?

שמעון ברוש: ביום חמישי בבוקר.

מירב בן ארי: אבל המשחק היה ביום שני אחרי?

שמעון ברוש: נכון.

מירב בן ארי: אז מיום חמישי עד יום שני מה?

שמעון ברוש: לא עמדנו בנהלים, אי אפשר.

אסף נחום: כפי שאת שמה לב, אין פה אף מקום שהולך לכיוון המועדונים.

שמעון ברוש: אנחנו בנוהל הזה, וכל שבוע אני מוציא את המכתבים ואחרי זה זה מגיע למשטרה.

איתמר בן גביר: אגב, לפי מה אתה מכין את הרשימה של האוהדים?

איתמר בן גביר: כי אני מבין שמי שתקף הוא לא ברשימה.

שמעון ברוש: יש לנו רשימה, אנחנו יודעים - - -

איתמר בן גביר: לפי מה?

שמעון ברוש: יש לנו מקורות ואנחנו עובדים בזה.

איתמר בן גביר: אבל אתה לא משטרה, זה משטרה צריכה לעשות.

מירב בן ארי: אבל הוא מכיר את האוהדים של הקבוצה.

איתמר בן גביר: אבל עובדה שלא, עובדה שהם נתנו רשימה ומי שתקף זה היה מישהו אחר.

מירב בן ארי: לא, סליחה, מי שמכיר את הקבוצה הכי טוב זה אנשי הקבוצה.

איתמר בן גביר: אבל עובדה שזה לא קרה.

איתמר בן גביר: מי תקף את האוהדת?

מירב בן ארי: אז יכול היה לתקוף מישהו אחר.

מירב בן ארי: אני מדברת באופן עקרוני, אם יש רשימה שיודעים שאלה חבר'ה שמועדים לפורענות, גם אם שולחים את זה שעתיים לפני צריך להיות ערוכים לא להכניס אותם ואתה מדבר על מכתב שהגיע שלושה ימים לפני ועדיין הם נכנסו.

מירב בן ארי: ואתה יודע מה?

מירב בן ארי: אז הוא לא תקף, אבל היו שם כמה שכן יכלו לתקוף והם היו בתוך המשחק.

איתמר בן גביר: אתה יודע למה אלה שתקפו - - -

מירב בן ארי: זה בעיניי התעסקות ב – אני רוצה לדעת, זה מטריד אותי, כי האירוע הזה צריך להיות מעתה והלאה, אי אפשר לנהל ככה משחקים.

מירב בן ארי: אם הקבוצה, כל פעם שהיא יוצאת, שאוהדים מגיעים לטדי הם מרגישים בטוח, אבל כשהם יוצאים מטדי יש סכנות, אז צריך לפעול ולמגר את התופעה.

שמעון ברוש: יש גם סכנות וגם אני יודע - - -

איתמר בן גביר: יש פחות שוטרים במשחקי חוץ?

קריאה: לא, מה פתאום?

מירב בן ארי: לא, זה לא קשור לשוטרים, הוא לא יכול לנהל את האירוע כמו שהוא מנהל בטדי.

מירב בן ארי: זה מה שהוא אומר.

אסף נחום: קודם כל אני אתחיל בהתייחסות קטנה.

אסף נחום: אני חייב להגיד שמרחב מוריה הולך איתנו יד ביד ואני חושב שזה משהו שצריך - - -

איתמר בן גביר: זה קובי, לא?

אסף נחום: כן.

אסף נחום: אולי שווה למשטרה בעצמה להעתיק את העניין ולהבין איך זה פועל נכון, כי בבלומפילד לצורך העניין שמונה דקות שאוהדת ואוהדים קיבלו מכות, ורואים אנשים שעומדים ואומרים שהוא על הרצפה ומקבל מכות, שמונה דקות ואף כוח לא נכנס ליציע.

אסף נחום: זה משהו שהוא בלתי נסלח, זה משהו מבחינתי כאוהד כדורגל – וכאן אני רוצה להתחיל ולהתחבר, אני נמצא בתפקיד הזה שנתיים וחצי, עד אז גדלתי ביציע המזרחי, אוהד בית"ר, ואני יכול להגיד לכם שמשנות ה-90 ועד היום מי ששרד ואוהד כדורגל באופן כללי זה הישרדות.

אסף נחום: מהרגע שאתה מגיע למגרש, דרך ההגעה למגרש, הכניסה למגרש, הישיבה במגרש והיציאה החוצה, אף פעם לא הרגשתי מספיק בטוח.

אסף נחום: תמיד הרגשתי שברגע שאני נמצא עם חברים, עם חבורה של אנשים ביחד, אז אני בטוח, אף פעם לא כאוהד ספציפי.

אסף נחום: עכשיו שמעתי את כל הדיון פה ואני מכיר את כל הנוכחים ואני חייב להגיד משהו מאוד פשוט.

אסף נחום: משבוע שעבר ועד עכשיו, מהאירוע הזה שקרה, המועדון, פרט להודעות בתקשורת, לא קיבל איזה שהוא כלי להילחם, אלא להיפך, כל פעם קיבל סטירה אחרת, אם זה בהרחקה של בית המשפט, אם זה שבמשחק האחרון שלנו קיבלנו אחר הצהריים הודעה מההתאחדות שמחמירים לנו את סעיף האישום.

אסף נחום: זה היה התפרעות אוהדים רגילה, זריקת חפצים במגרש, ואז התפרעות אוהדים כי ראו בטלוויזיה בשידור ישיר שההתפרעות היא בנסיבות מחמירות.

אסף נחום: הקנסות שאנחנו משלמים יהיו מטורפים, אני נמצא בבית הדין לא מעט, אני רואה את ההתנהלות שם, זו כבר התנהלות פינג פונג, כי מה העניין?

אסף נחום: אנשים שלצורך העניין רוצים להזיק למועדון, באים ואומרים ששלוש שנים בית"ר ירושלים לא קראה קריאות גזעניות, האוהדים לא קראו קריאות גזעניות, אז עכשיו אחרי שלוש שנים לא מוצא חן בעיניהם מה שקורה עם הבעלים, לא מוצא חן בעיניהם איך שדברים מתנהלים במועדון אז נקרא את הקריאות הגזעניות האלה ונחזיר את זה לעניינים ועוד פעם נקבל את הקנסות ועוד פעם תהיה האלימות הזו במגרשים.

אסף נחום: זה מעגל, וזה לא רק בית"ר ירושלים.

אסף נחום: דוגמה אחת קטנה, דווקא לא מבית"ר ירושלים.

אסף נחום: קחו לדוגמה את פואד, אוהד הפועל תל אביב שפרץ לדשא שיכור במשחק נגד מכבי תל אביב והכה את ערן זהבי.

אסף נחום: אחרי שהוא שוחרר ממעצר, אתם מסכימים איתי שזה בן אדם שלא אמור לדרוך במגרשים יותר?

אסף נחום: לעולם?

אסף נחום: אז בית המשפט אחרי המעצר קיצר לו את זמן ההרחקה שלו מהמגרש.

אסף נחום: קיצר לו והיום הוא ביציעים והכול בסדר, והוא דוגמה אחת ויש מספיק דוגמאות כאלה גם בבית"ר וגם בהפועל תל אביב.

אסף נחום: זה כולם ביחד, אנחנו חשופים פה, כל הקבוצות חשופות פה ואף אחד לא שם לזה סוף.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ברק ג'ורג'י מנכ"ל אצטדיון טדי ירושלים.

ברק ג'ורג'י: בוקר טוב, תודה רבה לך, יושבת ראש הוועדה.

ברק ג'ורג'י: אני רוצה להתחבר לכל מה שנאמר פה בנושא הטכנולוגי.

ברק ג'ורג'י: באצטדיון טדי כבר שנה וחצי מותקנת מערכת זיהוי פנים.

ברק ג'ורג'י: המערכת הזאת היא מערכת ערומה, למה היא ערומה?

ברק ג'ורג'י: כי אין לה בסיס נתונים.

ברק ג'ורג'י: באמת ניסינו במשך שנה וחצי, פנינו גם לשר לבטחון פנים, גם למשרטת ישראל, אבל הידיים שלהם כבולות.

ברק ג'ורג'י: הם אומרים לנו, ואני מצטט - - -

מירב בן ארי: כן, גם משרד המשפטים אמר את זה עכשיו.

ברק ג'ורג'י: כן, אני מצטט: יצוין כי סעיף 11 קובע כי משטרת ישראל רשאית להעביר מידע מהמאגר לידי גוף ציבורי כהגדרתו.

ברק ג'ורג'י: למען הסר ספק, וזה פשוט הזוי, אצטדיון טדי או עיריית ירושלים אינם נחשבים גוף ציבורי.

ברק ג'ורג'י: המערכת הזאת הותקנה כדי לעזור למשטרת ישראל בהרשעה בבית משפט.

ברק ג'ורג'י: היא יודעת לעשות רצף צילום, מרגע העבירה עד לסיומה רצף צילום שיהיה קביל בבית משפט.

ברק ג'ורג'י: הרי היום מה הבעיה?

ברק ג'ורג'י: מגיעים לשופט, מראים לו את הצילום, כן הוא זרק, הוא נעלם לרגע, השופט אומר: תקשיבו, זה חתוך, אני לא יכול לראות את הכול.

ברק ג'ורג'י: פה המכונה לא טועה, היא מצלמת את זה וזה רצף קביל.

ברק ג'ורג'י: אני אשמח לשמוע את דעתו של נציג המשטרה, זה קביל בבית משפט.

ברק ג'ורג'י: זאת אומרת כשאנחנו באנו ואנחנו רוצים להילחם והתקנו מערכת במאות אלפי שקלים, אבל כשביקשנו את בסיס הנתונים אמרו לנו: רגע, יש חוק, לא ניתן להעביר, צריך לחוקק, צריך זה.

ברק ג'ורג'י: אז באמת בהזדמנות הזאת אנחנו מבקשים לקדם את הנושא של העברת בסיס הנתונים.

מירב בן ארי: זה אנחנו לוקחים מאוד ברצינות, את האירוע הזה, אני אתייחס לזה גם בדברים שלי.

מירב בן ארי: מי שמתנהג באלימות מאבד את הזכות שלו לפרטיות.

מירב בן ארי: אגב, זה קורה בכל המדינה, זה בדיוק האירוע.

מירב בן ארי: זה בדיוק כמו שאנחנו מביאים צו חיפוש בשבוע הבא לחקיקה בכנסת בלי אישור.

מירב בן ארי: זה האירוע.

ברק ג'ורג'י: מילה אחרונה, רק בשביל לסבר את האוזן על האבסורד של הדבר.

ברק ג'ורג'י: באפריל אשתקד שירות הביטחון הכללי חשף חוליית טרור של החמאס שתכננה לבצע פיגוע באצטדיון טדי.

ברק ג'ורג'י: במהלך החקירה גילו שאחד הפעילים נכח במשחק הכדורגל באצטדיון טדי של בית"ר.

ברק ג'ורג'י: האבסורד של הדבר, שאם אנחנו עם המערכת ויש לנו את בסיס הנתונים המערכת צועקת בחפ"ק ואומרת: חבר'ה, יש פה פעיל טרור שיושב וצופה במשחק הכדורגל.

מירב בן ארי: מדהים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני אשמע את מאור בנימיני מבלומפילד.

מירב בן ארי: מאור, אתה בזום.

מאור בנימיני: כן, שומע.

מאור בנימיני: אז קודם כל אני שמח ובאמת כל הכבוד על היוזמה לעשות את הדיון הזה.

מאור בנימיני: הנושא הזה של התפרעויות אוהדים ביציעים, אנחנו מכירים אותו והוא פצצה מתקתקת.

מאור בנימיני: אני לא אאריך כי אני חושב שכולם אמרו את הדברים וגם שמעת את זה וראית את זה כשהיית אצלנו בבלומפילד.

מאור בנימיני: מה שאני כן רוצה להגיד זה שהנושא של יציעי האוהדים, האולטראס מה שנקרא, בסופו של דבר 80% או 90% מהאצטדיון הוא חוק הספורט שעבר לאכיפה אזרחית יותר, זה עובד ואנשים נענים ובטוח והכול בסך הכול יחסית נשמר בסדר.

מאור בנימיני: הטיפול צריך להיות הרבה יותר נקודתי במקומות האלה ויכול להיות שהגיעה השעה גם להחזיר חלק מהשוטרים, סמויים או לא סמויים או לא משנה איך, יש את הכלים לעשות את זה, פשוט צריך להחליט שעושים.

מאור בנימיני: המצב הוא כזה שהוא מסלים, בסופו של דבר נוצרה סוג של אוטונומיה מסוימת באצטדיון שבה אין חוק וסדר, ובסופו של דבר חוק וסדר זה הבסיס לאיכות חיים ולביטחון האישי של האנשים.

מאור בנימיני: גם הנושא הזה של הטכנולוגיה, שדיברו עליו, על הקנסות המנהליים, על הדברים האלה, בסופו של דבר זה ייתן לנו כלים.

מאור בנימיני: בסוף בסוף מי שנושא ברמה האישית באחריות זה רק מנהלי המתקנים, זה רק מנהלי האצטדיונים, אחרים נושאים באחריות אולי כלכלית, שאני לא מזלזל בה ואני חושב שבהחלט היא כבדה, אבל בסופו של דבר אם יקרה משהו זה בעלי הרישיון, זה אנחנו ומנהלי האירועים מטעמנו.

מאור בנימיני: אנחנו משוועים פה לעזרה.

מירב בן ארי: תודה רבה, מאור.

מירב בן ארי: אני אשמע עכשיו את גיא גוטמן, ראש מטה השר, בבקשה, גיא.

גיא גוטמן: שלום.

גיא גוטמן: תודה לגברתי יושבת הראש.

גיא גוטמן: אני רוצה בראשית דבריי להתייחס לשני דברים שעלו כאן

גיא גוטמן: בקצרה ואחר כך אני אתייחס לפעולות שאנחנו עושים במשרד הספורט.

גיא גוטמן: אז קודם כל למה שאמר חבר הכנסת דוידסון לגבי הפרוטוקול של נושא שופטים ייעודיים בספורט.

גיא גוטמן: אתה אמרת, אדוני, שמאז לא קרה שום דבר על ידי מינהל הספורט, אז זה לא נכון, זה קרה ועוד איך קרה.

גיא גוטמן: נעשו ישיבות בתוך המשרד, גובשה תכנית שלמה, מינהל הספורט ישב עם מנהל בתי המשפט, עם מר שפיצר, יחד עם משרד המשפטים והנהלת בתי המשפט יחד עם משרד המשפטים החליטו לא לקדם את הנושא הזה מכיוון שלטענתם כמות מקרי האלימות לא מצדיקה בתי משפט ייעודיים לנושא הזה.

גיא גוטמן: המשרד הכין תכנית חדשה, לאחר שהוא נענה בשלילה להקמת בתי משפט לספורט והכין תכנית הדרכה לשופטים שידונו בנושא הספורט.

גיא גוטמן: התכנית הזאת הועברה לבתי המשפט, לצערנו רק פעם אחת תודרכו שופטים בנושא הזה ולא המשיכו עם התכנית הזאת.

גיא גוטמן: התכנית הזאת קיימת, אנחנו כמשרד הספורט לא מרגישים אשמה בנושא הזה.

סימון דוידסון: לא פניתי אליכם ב - - -

גיא גוטמן: לא, אמרת שמינהל הספורט לא עשה שום דבר מאז.

סימון דוידסון: אני לא בא למינהל הספורט בטענה, אני אומר שמכל הסיטואציה בסוף קרה נאדה.

גיא גוטמן: זה נכון, אבל זה לא באשמת משרד הספורט.

סימון דוידסון: בספורט אתה יודע מה קובע בסוף?

סימון דוידסון: מבחן התוצאה.

סימון דוידסון: הכול עולה באימונים, אבל התוצאה חשובה.

גיא גוטמן: נכון, אבל כדאי להעמיד את הדברים על דיוקם.

גיא גוטמן: מנהל בתי המשפט טען שזה לא מצדיק הקמה של בתי משפט ייעודיים לנושא הספורט.

גיא גוטמן: זה אחת.

גיא גוטמן: לנציג המשטרה שהאשים את משרד הספורט בכך שהוא הפסיק את תקצוב היחידה המשטרתית לטיפול באלימות, אז גם אני מבקש לשים את הדברים ולהגיד את האמת בדיון בכנסת.

גיא גוטמן: אני מקריא מתוך מכתב שחתום עליו משה צ'יקו אדרי מה-2 באפריל 2019 ואני מצטט: במסגרת ההסכם סוכם שמשרד התרבות והספורט יסייע במימון והקמת היחידה בעלות של 12 מיליון שקלים בשנה עד לשנת 2020 כולל, משרד הספורט עמד בהסכם הזה במלואו, העביר 60 מיליוני שקלים למשטרה.

גיא גוטמן: סעיף 3 במכתב שחתום עליו משה צ'יקו אדרי: בהמשך לשיחתנו, לגבי המשך מימון היחידה, מאשר את הנוסח שלהלן, עם תום ההסכם עם משרד התרבות והספורט על מימון היחידה המשטרתית לטיפול באלימות בספורט המשרד לבטחון פנים ידאג להמשך פעילות היחידה.

גיא גוטמן: ההסכם נעשה לחמש שנים במימון משרד הספורט להקמת היחידה, המשך היחידה אמור להיות מתוקצב חתום על ידי המשרד לבטחון פנים.

גיא גוטמן: בשנה שעברה, עוד בממשלה הקודמת אנחנו ניגשנו לשר לבטחון פנים, ביקשנו ממנו להמשיך את ההסכם, להמשיך את היחידה, השר לבטחון פנים החליט לא להמשיך את היחידה הזאת ולכן הפעילות של היחידה הזאת הופסקה.

גיא גוטמן: מי שעמד בהסכם זה משרד הספורט.

גיא גוטמן: זה בנושאים האלה.

איציק אמיר: רק מילה, אני לא האשמתי, אני אמרתי שברגע שהסתיים התקציב קיבלו החלטה לבטל את זה.

מירב בן ארי: לא להמשיך אותו.

גיא גוטמן: שאלו מי הפסיק את התקציב ואתה אמרת - - -

איציק אמיר: לא, אז אמרתי - - -

מירב בן ארי: לא, הכול בסדר.

מירב בן ארי: זה בסדר, אנחנו רוצים לדעת את העובדות.

גיא גוטמן: אז אלה העובדות.

מירב בן ארי: אין ויכוח.

גיא גוטמן: העובדות הן - - -

מירב בן ארי: שאין.

מירב בן ארי: שאין.

גיא גוטמן: שמשרד הספורט עמד בהסכמים והמשרד לבטחון פנים לא המשיך את ההסכם ברגע שהתקצוב הסתיים על פי ההסכם.

גיא גוטמן: לגבי הפעילות שאנחנו עושים, ואני מבקש לא לדבר כאן ספציפית על בית"ר ירושלים כי הנושא הוא רחב הרבה יותר וכל פעם קורה מקרה ספציפי וזה עולה לכותרות.

גיא גוטמן: אני דווקא רוצה לספר על מקרה שהיה כשאני נכחתי באצטדיון יחד עם השר ויחד עם נשיא המדינה הקודם, גמר גביע המדינה בכדורגל, לא זוכר אם זה היה בבלומפילד, אני חושב שזה היה בבלומפילד, מכבי תל אביב נגד הפועל תל אביב.

גיא גוטמן: מוכר כמקרה קלינגר, עם התנועה המגונה שהייתה והתפרעות של אוהדים במגרש.

גיא גוטמן: ישבנו באצטדיון, ואני אוהד ספורט הרבה שנים, ופשוט התכווצנו בכיסא יחד עם נשיא המדינה.

גיא גוטמן: קריאות גזעניות, קללות נוראיות.

גיא גוטמן: אפילו ביציע הכבוד אנשים הלכו מכות, היה שם פשוט אירוע נוראי.

גיא גוטמן: יצאנו מתוך - - -

מירב בן ארי: זה אנחנו מכירים, אבל, גיא, המצב, דיברנו עליו ארוכות, אתה מבחינתנו המשרד הממשלתי שאמון על המצב, כמובן עם עוד משרדים אחרים, בוא תגיד לנו לאיזה פתרונות אנחנו הולכים.

גיא גוטמן: אז אנחנו המשרד שמתכלל את האירוע, רק חשוב להגיד שאנחנו כמשרד הספורט לנו אין סמכויות ביצוע בסיפור הזה.

גיא גוטמן: חוץ מלאגד את המשרדים האחראים על זה, משרד המשפטים, המשרד לבטחון פנים יחד עם היועץ המשפטי לממשלה ולהתקדם עם כל הדברים שעלו כאן בדיון.

גיא גוטמן: אז אני אגיד ככה, בחודש אוגוסט השר הקים ועדה שיושבת תחת המועצה הלאומית לספורט, הוועדה הזאת קיבלה הנחיה עד 90 יום להגיש המלצות.

גיא גוטמן: הוועדה הזאת ישבה בפעם הראשונה ב-8 באוגוסט, זה עוד קרה לפני המקרים שאנחנו מדברים עליהם עכשיו, הוועדה הזאת ראיינה עשרות אנשים, גם מהכדורגל, ביצעה ניתוח השוואתי עם חמש מדינות שנבחרו שהצליחו בצורה טובה להילחם באלימות, עם אנגליה, גרמניה, שוויץ, הולנד ויוון.

גיא גוטמן: הוועדה הציגה בפני השר 36 המלצות למלחמה באלימות, מתוך ההמלצות האלה נבחרו עשר המלצות כדי באמת ללכת על משהו שניתן לבצע אותו.

גיא גוטמן: בעצם יש תכנית פעולה שמוצעת לטיפול בשנה הקרובה, עשרה מהלכים שמחולקים לענישה ואכיפה, חינוך והסברה ושיתופי פעולה.

גיא גוטמן: אנחנו מדברים על הרחבת השימוש בצווי הרחקה, אנחנו מדברים על שיפור מערך תיעוד העבירות וכמובן האופציה להשתמש במצלמות בתוך האצטדיונים, המשך פעילות היחידה המשטרתית הייעודית.

מירב בן ארי: מה זה המשך?

גיא גוטמן: החזרה של היחידה הזאת, להגיע לסיכום עם משרד הבט"פ, יש היום משרדים חדשים, אני מאמין שנגיע להסכם הזה.

מירב בן ארי: שרים חדשים.

גיא גוטמן: אנחנו היינו גם בממשלה הקודמת, אבל כן, אני מאמין שיהיה לנו עכשיו את שיתוף הפעולה הנדרש לעשות את זה.

גיא גוטמן: אנחנו מדברים לטווח הקצת יותר ארוך על חינוך והסברה.

מירב בן ארי: עזוב, אני חייבת להגיד לך משהו על חינוך והסברה, שוב בהתייחס לאלימות במגזר הערבי.

מירב בן ארי: בדיוק אותו דיון שהיה לי עם סגלוביץ על זה, לפני החינוך וההסברה, שהם חשובים לא פחות, לפני הכול להחזיר את הביטחון של האוהדים.

מירב בן ארי: לפני.

מירב בן ארי: החינוך וההסברה יגיעו, והם יגיעו, הם שם, שוב פעם בהשלכה למה שאנחנו עוברים עכשיו במגזר, אבל קודם כל - - -

גיא גוטמן: גברתי, לא סתם התחלתי בענישה ואכיפה.

מירב בן ארי: בדיוק, ענישה, אכיפה, ביטחון של אוהדים.

מירב בן ארי: אני לא מדברת על משפחות שכבר לא מגיעות למגרשים.

גיא גוטמן: זה ברור, לכן התחלתי בענישה ואכיפה, לשם אנחנו צריכים ללכת, זה ברור לחלוטין.

גיא גוטמן: דבר איתי מבחינת חקיקה.

גיא גוטמן: אז אנחנו כרגע הכנו איזה שהיא טבלה של לאן אנחנו רוצים להגיע ומי אמון על הנושאים האלה.

גיא גוטמן: השר חילי טרופר פנה לשר המשפטים, פנה לשר הבט"פ, גם ליועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, כבר באותו לילה של המשחק בבלומפילד נערכה שיחה ראשונה, למחרת בבוקר כבר הייתה ישיבת זום ונקבעה ישיבה שמתקיימת ביום שני, ב-1 בנובמבר, זו ישיבה שאנחנו יזמנו אותה יחד עם כל הגורמים.

גיא גוטמן: ברור שנדרש כאן שיתוף פעולה של כולם, אנחנו לא גוף שיש לו סמכות, אבל אנחנו כן נתכלל את כל האירוע הזה, אנחנו כן נושיב את כולם סביב השולחן ואנחנו נגרום להמלצות האלה גם להתבצע.

גיא גוטמן: ביום שני הקרוב, ב-1 בנובמבר, ביקשנו גם לזמן את אורן חסון מההתאחדות לכדורגל, שיש לנו איתם שיתוף פעולה מלא.

גיא גוטמן: חבר'ה מאוד מאוד רציניים שעושים ימים כלילות להילחם בנושא האלימות.

גיא גוטמן: גם המִנהלת, ארז כלפון, מי שיגיע לדיון הזה.

גיא גוטמן: הדיון הזה עם כל המנכ"לים של המשרדים.

גיא גוטמן: לאחר מכן נקבע דיון נוסף ברמת שרים.

מירב בן ארי: מה לגבי המסקנות של הוועדה שלכם שחוקרת מאוגוסט, איפה הן?

גיא גוטמן: אז אני אומר, הדברים עלו, הרי לא צריך להמציא את הגלגל.

מירב בן ארי: כן, אבל מתי יש מסקנות?

גיא גוטמן: זה לא דברים שצריך להמציא את הגלגל.

גיא גוטמן: לקחנו ממדינות אחרות בעולם, בעיקר מאירופה, וברור לחלוטין שצריך ללכת לכיוון של קנסות מנהליים.

גיא גוטמן: עלו פה קנסות של 1,000 ו-2,000, אנחנו חושבים על 5,000 ו-10,000 שקל.

מירב בן ארי: בקורונה קיבלו 5,000.

גיא גוטמן: 5,000 קיבלו בעלי עסקים שלא הכניסו בתו ירוק.

גיא גוטמן: אז אני חושב שבנושא אלימות במגרשים צריך ללכת לקנסות לא פרופורציונליים, שבן אדם יידע שהוא ישלם קנס כבד מכיסו, תחשוב עשר פעמים אם אתה רוצה לנהוג באלימות במגרש.

גיא גוטמן: דרך אגב, גם אם לא נהגת, גם אם אפילו הכנסת את האבוקה לתוך האצטדיון והמאבטח בכניסה תפסה אותך עם אבוקה בכיס תקבל 5,000 שקל קנס.

גיא גוטמן: אין סיבה לא ללכת לכיוון הזה ואנחנו נעשה הכול כדי לרתום את משרד המשפטים יחד איתנו וללכת למקום הזה.

גיא גוטמן: מעבר לזה אנחנו כן חושבים על הרחקה, גם הרחקה לכל החיים.

גיא גוטמן: לא צריך להתבייש בזה, זה קורה במקומות אחרים בעולם.

גיא גוטמן: מי שנוהג באלימות שיחשוב עשר פעמים אם הוא רוצה אי פעם בחייו לבקר במגרשי הכדורגל.

מירב בן ארי: יש אוהד פה שהרחיקו אותו לצמיתות?

גיא גוטמן: אין, אני לא מכיר במדינת ישראל מישהו שהורחק לצמיתות.

גיא גוטמן: אני לא חושב שזה אפשרי היום, ואם צריך אנחנו נלך לשינוי חקיקה.

גיא גוטמן: זה מה שנעשה.

גיא גוטמן: דרך אגב, זה היה, כמו שאמרתי, בעבודה מאוגוסט, זה לא בעקבות המקרה הזה הוקמה הוועדה, אלא עוד קודם לכן.

גיא גוטמן: השר הורה למשרד לצמצם את לוחות הזמנים, לא לחכות ל-90 יום מאוגוסט, למרות שאנחנו קרובים, אלא ממש בשבוע הקרוב להכין את כל ההמלצות הסופיות לקראת הפגישות עם שאר המשרדים.

גיא גוטמן: כרגע הדבר הזה נמצא בראש סדר העדיפויות של משרד הספורט.

גיא גוטמן: אין משהו אחר של משרד הספורט, כמובן ענייני תקציב וכו', אבל אין משהו יותר דחוף שמשרד הספורט עוסק בו עכשיו ואני חושב שכל הגופים, כל מי שיושב כאן, יודע עד כמה אנחנו בתוך הנושא.

גיא גוטמן: אני חושב שאין פה בן אדם אחד שיושב בחדר שלא פגש אותי או פגש את השר, או פגש את ראשי המשרד בשבוע האחרון ולא דיברנו על הנושא הזה.

גיא גוטמן: אנחנו נדחף קדימה ואני מאוד מאוד שמח על הסיוע שלך, גברתי, ועל הסיוע של חברי הכנסת, חבר הכנסת דוידסון מאוד מאוד מסייע ובקשר רציף איתנו כל הזמן, בכלל בכל נושא הספורט, ואני מאוד שמח על המעורבות הזאת.

גיא גוטמן: אני מאוד מקווה שהדיון הזה, כמו שאמרת, לא יהיה הדיון הראשון והאחרון, כי יש המון כוח לוועדה הזאת כדי לסייע לנו ולדחוף קדימה את שאר המשרדים ואת כל הגורמים כדי לממש את ההמלצות שהוועדה שלנו ממליצה עליהם.

גיא גוטמן: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, גיא.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם, כי כבר נגמר לנו הזמן.

מירב בן ארי: רצית להעיר משהו?

אורן חסון: רק משפט אחד.

אורן חסון: אני רוצה להצטרף לדברים של גיא שבאמת באמת יש שיתוף פעולה יוצא מן הכלל וצריך את כל הכוחות המאוחדים.

אורן חסון: אנחנו מדברים פה לאורך כל הדיון ואני מחזיר אותנו פעם נוספת לנקודה הזאת, מדברים על ליגה אחת, התופעה הפסולה הזאת קורית מדי שבת.

אורן חסון: זה שאנחנו נפתור את הבעיה בבית"ר ירושלים והפועל תל אביב או בסכנין זה לא יפתור את הבעיה שקורית מדי שבת ואין לנו כלים לפעול כנגד האוהדים, כנגד ההורים שמתפרעים.

אורן חסון: זה מתחיל בליגות של הילדים וזה מגיע אחרי זה לכדורגל המקצועני.

אורן חסון: צריך את הכלים האלה מדי שבת.

מירב בן ארי: לא, אנחנו לגמרי שם באירוע, אני גם אתייחס לזה בסיכום שלי.

מירב בן ארי: רק לילי, לא ראיתי שנרשמת, ראש מרכז אמת לסובלנות, רצית להעיר.

לילי הלפרין: בשמונה השנים האחרונות אני עובדת עם אוהדי כדורגל, דרך עיריית ירושלים אבל במקומות אחרים, אוהדי כדורגל שחלקם מספרים על הסיבות שהם אלימים.

לילי הלפרין: סביב זה כתבתי מאמר נורא חשוב, 'כדור של אלימות', אני אעביר לך, מה הסיבות שהפורעים בעצמם אומרים מדוע הם עושים את זה, מזה הסקתי שיש הבדל מאוד חשוב בין תופעה של אלימות במגרשים לבין גזענות.

לילי הלפרין: בה בשעה שבאלימות ניתן לטפל, כי בדרך כלל זו אלימות שמופיעה במקומות אחרים גם, לאו דווקא במגרשים אצל אותם צעירים, תופעה של גזענות היא מאוד חדה וחמורה במגרשים וצריך כישורים אחרים לטיפול בה, היא די מייאשת וארוכה.

לילי הלפרין: לגבי שלוש הצעות שהצעתי, ואנחנו פועלים בהן, קצרות מאוד, אחת זו עבודה ישירה, כמו שאנחנו עושים בירושלים עם בני נוער שמשלבים ידע תיאורטי על גורמי האלימות, ואני מדברת על בני נוער בסיכון בחלקם.

לילי הלפרין: כשאני אומרת גורמים תיאורטיים, לא לפחד, זה לא משהו גדול, כמו למשל יכולת איפוק, דחיית סיפוקים, לקיחת אחריות, התמודדות עם מצבים מתסכלים וכדומה.

לילי הלפרין: זה עובד נפלא, הם מתחילים יותר להכיר את עצמם כשהם מגיעים בעצמם כבר חמומים מסיבות אחרות למגרשים.

לילי הלפרין: היכרות עם החוקים הרלוונטיים, רובם לא יודעים, או שעושים צחוק מהשוטר, וכתבתי מאמר 'אז מה אם השופט אמר?', הם עושים צחוק גם מהחוקים עצמם, ופיתוח כישורים רגשיים, במיוחד היכולת האמפתית לגבי אלה שהם קורבנות.

לילי הלפרין: זה היה ב-2013 עם השחקנים שהגיעו מצ'צ'ניה, אם את זוכרת, ואז מה שעבדנו איתם זה איך לראות אותם כבני אדם, את השחקנים הצ'צ'נים, ולאו דווקא סביב הסטיגמה שהדביקו להם, שונאי ישראל וכדומה.

לילי הלפרין: מאוד חשוב לעבוד גם עם המאמנים, ואני חושבת שחבר הכנסת אמר את זה בעצמו, כי לא אחת אני נפגשת עם מאמנים שיושבים איתי, או מדריכים של בני נוער, שבעצמם אומרים לי כשהצעירים אומרים שנהגו באלימות: לילי, את צריכה להבין אותם.

לילי הלפרין: אני רוצה להתאחד איתם למצוא איזה שיתוף והרבה פעמים הם אומרים לי, או לוחשים או אומרים בקול רם שצריך להבין אותם.

לילי הלפרין: זאת אומרת גם המאמנים עצמם צריכים לדעת את הדברים.

לילי הלפרין: ואחרון, עבודה עם ההורים, כאן ציינתם את זה.

לילי הלפרין: חייבים לעבוד, אולי כתנאי להשתתפות במשחקים, שההורים יראו, אפילו הכשרה של מפגש אחד.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם.

איציק אמיר: רק ברשותך מילה קטנה.

איציק אמיר: רציתי רק לומר ששיתוף הפעולה מול כלל הגופים שעובדים פה, ברמה היומית, אנחנו מדברים ברמה היומית עם משרד התרבות על העבודה הזאת, גם הייתי כמשקיף, הם עשו עבודה מדהימה, ואני חושב שעכשיו במאטריה שנוצרה, של שיתופי הפעולה, ועם ההובלה של הדיון הזה, אנחנו יכולים לקחת את זה למקום אחר.

מירב בן ארי: מאה אחוז.

מירב בן ארי: אני מודה לך, איציק.

מירב בן ארי: אני אתכנס לסיכום, אני מודה לחברי הכנסת שלקחו חלק בדיון הזה, שהם מאוד מעורבים, זה בנפשם, אמרתי את זה גם בהתחלה וחשוב מאוד שהייתם פה לאורך כל הדיון.

מירב בן ארי: אני מודה כמובן למשרדי הממשלה, להתאחדות לכדורגל, למנהלת, באמת לכל נציגי השטח שהגיעו לכאן.

מירב בן ארי: שמעתי איזה שהיא תלונה שלא היו אוהדים, קודם כל יש כאן אנשים שהם אוהדים בעצמם, זה צריך לזכור, ודבר שני, הדיון היה פתוח וכל מי שביקש להירשם גם אצלי, גם אצל לאה, רשמנו אותו ונתנו לו זכות דיבור, כולל בזום אנשים שביקשו, כך שחלילה לא יהיו כאן טענות של קיפוח, כל מי שרוצה, ובכלל בוועדה לבטחון פנים, אני מובילה שיח שהוא מחבר לכולם, שיהיה ברור, וכל מי שרוצה לדבר גם בדיונים הבאים מוזמן להירשם וגם להגיע ואם קשה לו להגיע גם בזום.

מירב בן ארי: אפילו את האירוע שהיה לנו עם משה חוגג, שהיה חשוב שהוא יהיה, הייתה לנו איזה פרוצדורה איתו, דאגנו שהוא כמובן ידבר.

מירב בן ארי: אז שמעתי איזה שהיא טענה של אוהדים, מיותר בעיניי, כל מי שיושב פה, מעבר לזה שהוא אוהד בעצמו הדיון היה פתוח לכולם וכולם ידעו עליו מראש.

מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס, כי חלק מהשיחה גם ניהלתי עם גיא בבוקר ואני אמשיך לעקוב ויש לי גם פגישה עם שר התרבות והספורט, עם חילי, בשבוע הבא, כדי להמשיך ולקדם.

מירב בן ארי: אמרתי בתחילת הדיון, אני אומרת את זה גם בסוף, זה יהיה פעם ראשונה ולא פעם אחרונה, יהיה כאן מעקב על ההתנהלות של משרד הספורט, המשפטים ובט"פ על פתרונות למגרשי הכדורגל.

מירב בן ארי: זה נוסה בחו"ל, אין סיבה שזה לא יצליח גם פה.

מירב בן ארי: זה הצליח שם, אנחנו יכולים לעשות את זה גם כאן בעבודה משותפת של כולם.

מירב בן ארי: ברור לי שזה קודם כל ענישה, הרתעה ואכיפה ואחרי זה גם יגיע החינוך ובאמת ההתמודדות עם החבר'ה הצעירים, אבל קודם כל להחזיר את ההרתעה ולהחזיר את הביטחון.

מירב בן ארי: אחת, שאוהד יידע שהוא מגיע למגרש והוא ייצא ממנו שלם, ושתיים, אם יהיה אירוע אלימות יהיה מי שיטפל בו.

מירב בן ארי: קודם כל אלה הדברים, ולכן בט"פ, ספורט ומשפטים, זה הדבר הראשון שצריך.

מירב בן ארי: אם צריך בעניין שינוי של חקיקה אנחנו נביא את זה.

מירב בן ארי: אני בטוחה שחברי הכנסת שנמצאים פה, אני אדבר בשמם, יהיו שותפים לכל תהליך חקיקה שירחיק עבריינים מהמגרש.

מירב בן ארי: זה חד משמעי.

מירב בן ארי: ודבר שני שצריך לזכור, אותו אדם ששופט, כבר דיברנו על זה בעבר, חייבים לתת כלים לאותם שופטים שיידעו, כי מבחינתי שופט שלא מבין בספורט, אם מישהו נכנס עם אבוקה זה לא כזה מעניין אותו, אבל מישהו שמכיר ספורט יודע מה המשמעות של אבוקה במגרש.

מירב בן ארי: לכן מראש השפיטה תהיה אחרת והענישה גם תהיה אחרת.

מירב בן ארי: מטריד אותי שיש לנו אוהדים עבריינים ומעולם אין כאן הרחקה לצמיתות מהמגרשים, שלא לדבר על הבדיחה הזאת שמרחיקים מאצטדיון.

מירב בן ארי: זה לא צריך לקרות יותר, אין ענישה כזאת של הרחקה מאצטדיון ספציפי.

מירב בן ארי: אם אותו אחד מתנהג באלימות צריך להרחיק אותו מכל האצטדיונים.

מירב בן ארי: תחליטו לשלושה חודשים, לשנה, לשנתיים, לחמש שנים לאור חומרת העבירה, אבל הענישה המגוחכת של הרחקה מאצטדיון אחד היא בדיחה שצריכה לעבור מהעולם.

מירב בן ארי: מטריד אותי האירוע שהקבוצה משלמת.

מירב בן ארי: ברור לי שיש אחריות שילוחית וכן יש אחריות לקבוצה, אבל אני רוצה לסמוך על שיקול הדעת של ההתאחדות שכשמגיע אירוע כזה כמו האירוע בבלומפילד, אחת, לא צריך לפגוע כלכלית בקבוצה, ושתיים, אני כן אתן לכם את הקרדיט שאני אסמוך על ההתנהלות שלכם, אבל מספיק, הם שמים כל כך הרבה כסף על הדלתא הזאת של האבטחה, למה הם צריכים לשלם עוד?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: זה בעיניי אבסורד.

מירב בן ארי: בסוף באירוע הזה בבלומפילד, אני חקרתי אותו עוד פעם ועוד פעם, כי לדעתי ההתנהלות הישראלית של יהיה בסדר הביאה לאירוע הזה ואם היינו מתנהלים בצורה חדה וברורה לא היו נותנים להם להיכנס, היינו עוצרים אותם.

מירב בן ארי: אם היינו מבינים שאנחנו במלחמה היינו עוצרים אותם, גם אם זה שלושה ימים לפני ולא ארבעה ימים.

מירב בן ארי: וזה מפריע לי, לא סתם התמקדתי על האירוע הזה, כי הוא יכול היה להימנע.

ניר רשף: אז אני חייב לתקן אותך, חברי עדכן אותי שנעשתה בדיקה והפורעים הם לא מאותה רשימה שהייתה.

מירב בן ארי: כן, אגב חבר הכנסת בן גביר התייחס לזה.

מירב בן ארי: אני רק אומרת שההתנהלות באופן כללי לא הייתה בכלל.

מירב בן ארי: שמעתי את זה, אבל אני אומרת שלא הייתה בכלל התנהלות ולכן זה מטריד אותי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו אחד בראייה קדימה, מעבר להחמרת עונשים ובאמת יצירת הרתעה ובאמת אותם שוטרים שראיתי אותם בחוץ ואני חושבת שזה חשוב מאוד, ההתנהלות בכבישים לפני כן וראיתי בבלומפילד את הכניסות הנפרדות, סופר קריטי בעיניי ההתנהלות של המשטרה בחוץ לפני הכניסה, להרגיע את הרוחות, לתת כניסה בטוחה לאוהדים, שלא יגיע אוהד לבד ויחשוש ללכת לבד.

מירב בן ארי: זה קודם כל חשוב בעיניי וצריך להמשיך את הקו הזה, אבל כן לפעול, כשיש אירוע אלימות קשה חד משמעית כניסה מהירה של שוטרים וטיפול באירוע הזה.

מירב בן ארי: כשיש אירוע אלימות קשה, שמוגדר גם לפי חוק הספורט, זה חייב להמשיך.

מירב בן ארי: הרחקות ארוכות טווח, דיברנו, חד משמעית, זה אירוע שלדעתי אפשר לטפל בו בצורה מאוד פשוטה.

מירב בן ארי: הפעילות המשותפת כאן לדעתי יכולה לנצח את ההסלמה.

מירב בן ארי: ברור לי שאנחנו לא נפתור את זה בתקופה הקרובה ושזה מצריך היערכות אמיתית של שלושת המשרדים.

מירב בן ארי: אנחנו כוועדה נוודא שבאמת שלושת המשרדים – זו בדיוק הסמכות של הכנסת, למי שהוא פעם ראשונה פה או פעם עשירית, הכנסת מפקחת על עבודת הממשלה, זו ההגדרה וזה מה שהוועדה תעשה, היא תפקח באופן קבוע על ההתנהלות של משרדי הממשלה בפתרון של האירוע.

מירב בן ארי: ואנחנו שם.

מירב בן ארי: הנה אני אומרת, אני באופן אישי אגיע, אני רוצה להגיע לטדי גם ולראות את ההתנהלות שלכם, הייתי בבלומפילד, אני אגיע לכל אצטדיון שיזמינו אותי, הנה אני אומרת את זה, אתם מוזמנים לפנות אליי, זה מאוד פשוט, אני מאוד נגישה וזמינה, אני רוצה לראות ואני רוצה להבין עם מה אתם מתמודדים בשטח.

מירב בן ארי: אני מאוד מאוד מודה לחבר'ה מבלומפילד, למאור, לעמית, לאיציק, לכל הצוות שליווה אותי והראה לי את ההתנהלות של המשטרה, של הבלשים, של זיהוי הפנים.

מירב בן ארי: יש לנו אמצעים טכנולוגיים מדהימים ואנחנו לא משתמשים בהם.

מירב בן ארי: אנחנו חושבים שזה יהיה בסדר.

מירב בן ארי: אז גם את האירוע הזה אנחנו ניקח ואני מצפה שהממשלה תביא חקיקה.

מירב בן ארי: אם הממשלה לא תעשה את זה חברי הכנסת יעשו את זה.

מירב בן ארי: חד משמעית.

מירב בן ארי: ויהיה כאן מעקב קבוע של הוועדה על התנהלות משרדי הממשלה במציאת פתרונות עבור כל הגופים שנמצאים כאן ומשתפים פעולה.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, נגמר לנו הזמן, אני מודה לכולם שהגעתם, הישיבה נעולה.