ועדת הכנסת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 42, 2021-11-22 12:30

ניר אורבך: צוהריים טובים.

ניר אורבך: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת.

ניר אורבך: היום יום שני י"ח בכסלו תשפ"ב, 22 בנובמבר 2021.

ניר אורבך: אנחנו נתחיל מהנושא השני: קביעת ועדה בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 128 והוראת שעה), התשפ"ב–2021, מ/1457.

ניר אורבך: המלצת הלשכה המשפטית היא להעביר את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ניר אורבך: במליאה נשמעו הצעות להעביר את הצעת החוק גם לוועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים, גם לוועדת הפנים והגנת הסביבה וגם לוועדת הכלכלה.

ניר אורבך: לפני שנעבור להצבעה, חבר הכנסת אופיר כץ, אתה רוצה להגיד משהו בנושא הזה?

אופיר כץ: לא.

ניר אורבך: אז אנחנו נעבור להצבעה.

- דדון: מה אתה מציע?

ניר אורבך: אני מציע להעביר את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ניר אורבך: מי בעד?

ניר אורבך: ירים את ידו.

- דדון: אחד.

ניר אורבך: מי נגד?

- דדון: אושרה.

- דדון: ההצעה אושרה.

ניר אורבך: ההצעה הולכת לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: אנחנו נעבור לנושא הראשון שעל הסדר-היום: בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12) (תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה) (מ/1469), לפני הקריאה הראשונה.

ניר אורבך: את ההצעה ינמק נציג משרד המשפטים, אסף.

ניר אורבך: בבקשה, אסף גרינבאום.

אסף גרינבאום: כן.

אסף גרינבאום: הממשלה מבקשת למעשה להקדים את הדיון בהצעה.

אסף גרינבאום: מדובר בהצעה נקודתית שמחזיקה בסך הכול סעיף אחד.

אסף גרינבאום: ההצעה הזאת עברה תהליך ארוך של ליבון ושל הכנה.

אסף גרינבאום: פורסם תזכיר להערות הציבור שבמשך 21 ימים הציבור היה רשאי להעיר את הערותיו, ואכן כך נעשה.

אסף גרינבאום: בעקבות ההליך הזה של פרסום התזכיר להערות הציבור אכן גם נעשו שינויים בנוסח שנעשו גם בהתאם להערות שנשמעו בשיח שהתקיים בממשלה.

אסף גרינבאום: מדובר, בסופו של דבר, בהצעה שהממשלה התחייבה להביא בקווי היסוד שלה באופן מיידי.

אסף גרינבאום: ולכן לאחר שההליך הסדור שנעשה בממשלה, ועוד קודם לכן במשרד המשפטים, הסתיים, אנחנו לא רואים שום צורך להמשיך ולעכב את התהליך הזה.

אסף גרינבאום: ומשהושלמה המלאכה, אנחנו סבורים שנכון להביא אותה להצבעה בממשלה.

אסף גרינבאום: גם כן צריך לציין בהקשר הזה שלמעשה לא מדובר בעיקרון חדש בספר החוקים שלנו.

אסף גרינבאום: במשך כמעט כעשור היה עיקרון כזה שהיה קיים בספר החוקים ולפני כ-20 שנה הוא בוטל.

אסף גרינבאום: ואנחנו מבקשים כעת להחזיר את העיקרון הזה ולהטמיע אותו בחקיקה.

אסף גרינבאום: אז אנחנו סבורים שמכיוון ששוב מדובר בעניין שבסופו של דבר נקודתי, מדובר בסעיף אחד בלבד, אין שום סיבה לעקב את הנושא, ולהביא אותו באופן מיידי למליאת הכנסת.

אסף גרינבאום: ולכן אבקש לקבל את הפטור.

ניר אורבך: אסף, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אופיר כץ?

אופיר כץ: כן אני פה.

ניר אורבך: אתה רוצה להתייחס?

אופיר כץ: כן.

ניר אורבך: בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אז קודם כול, למרות שפה אנחנו לא בעניין של מהות החוק, אבל בכל זאת, אני כן אשתמש, אנצל את הבמה להביע את התנגדותי לחוק.

אופיר כץ: אני עד עכשיו לא מצליח להבין את ההיגיון של הגבלת כהונה.

אופיר כץ: אני חושב שזו פגיעה בהליך הדמוקרטי.

אופיר כץ: האזרחים מספיק חכמים ונבונים להבין מי הם חושבים שהוא המועמד הראוי ביותר להיות ראש ממשלה, ולא צריך להכתיב להם.

אופיר כץ: למה בעצם אנחנו צריכים – אם יש לנו ראש ממשלה שהוא טוב, שעושה את העבודה כמו שצריך, ואחרי שמונה שנים עדיין כוחו במותניו, הוא ממשיך לעשות את העבודה כמו שצריך, והאזרחים שהם אלה שצריכים לקבוע את הכנסת שבוחרת את ראש הממשלה, למה להגביל?

אופיר כץ: למה למנוע ממדינת ישראל ראש ממשלה שיכול להיות הכי טוב עבורה בגלל הגבלה של מספר שנים, שחושבים שזה יכול לעשות דברים לא טובים?

יואב קיש: תרשמו אותי לדבר.

- דדון: אין בעיה.

יואב קיש: אני הולך לוועדת הכספים.

יואב קיש: אז אני מתנצל.

יואב קיש: אבל קראו לי, אני הולך אליהם.

- דדון: אולי כדאי שתישאר.

יואב קיש: אבל אני בוועדת הכספים.

יואב קיש: הם באמצע – הם רוצים לסגור שם את הזה.

יואב קיש: אני אחזור.

יואב קיש: אני אסיים שם ואחזור לפה.

ניר אורבך: אתה רשום, אתה רשום.

ניר אורבך: אין בעיה.

ניר אורבך: סליחה, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: אז אני חושב שהדבר המשמעותי והחשוב ביותר הוא שהאזרחים קובעים מי ינהיג את המדינה, מי יהיו הנציגים בכנסת, ולאחר מכן מי יהיה ראש הממשלה.

אופיר כץ: ולקחת מהם את הזכות הזאת בגלל טענה לא מוצדקת, שלא הוכחה, ההפך, היא הוכחה במדינות רבות בעולם שגם ראשי ממשלות במשטרים דומים לשלנו, שגם אחרי חמש שנים, וגם אחרי עשר שנים, וגם אחרי 15 שנה, הם עדיין היו סוג של מודל לחיקוי וראשי המדינות מהמוצלחים ביותר.

אופיר כץ: אז אני באמת לא מצליח להבין למה אנחנו פוגעים, בעצם אנחנו פוגעים בדמוקרטיה, כי יכול להיות לנו פה ראש ממשלה שהאזרחים רוצים אותו, אבל אנחנו חושבים, כמה אנשים חושבים שהם מספיק חכמים להחליט עבור העם מה נכון ומה לא.

אופיר כץ: ואני חושב שזו צריכה להיות החלטה אך ורק של האזרחים.

אופיר כץ: ולהגביל בזמן זה לא דבר כזה משמעותי לעומת העובדה שיכול להיות ראש ממשלה מצוין, ואחרי שמונה שנים הוא אפילו יהיה מצוין יותר.

אופיר כץ: ואנחנו לוקחים עכשיו מהאזרחים את מי שינהיג עבורם את המדינה, שהוא יכול להיות הטוב ביותר.

אופיר כץ: ולא מחייב, כמובן, שיבוא מישהו חדש ויהיה יותר טוב מהקיים עם ניסיון שיש לו גם מחויבות להוכיח את עצמו, שהוא רוצה להיבחר הלאה.

אופיר כץ: אני גם לא מצליח להבין למה אנחנו בעצם דנים פה על פטור.

אופיר כץ: מה הלחץ?

אופיר כץ: זה לא שעכשיו, מחר יש בחירות או שהחוק הזה חל על ראש הממשלה מכהן.

אופיר כץ: אז למה אנחנו נמצאים פה בשביל פטור מחובת הנחה?

אופיר כץ: מה גם שאנחנו שומעים כל הזמן את הממשלה, את הקואליציה, שהם פה להרבה זמן.

אופיר כץ: אז מה בוער פה שוועדת הכנסת צריכה לאשר עכשיו פטור?

אופיר כץ: איפה ההיגיון בלאשר פטור בדבר שהממשלה הולכת לקדם?

אופיר כץ: זה לא משהו בוער.

אופיר כץ: תראו, אני יודע שזה לא כזה בוער כמו בעבר כשאני ביקשתי פטור מחובת הנחה לגילי 67 ומעלה שלא יכלו לעבוד בקורונה והיה צריך לעזור להם במענק הסתגלות, וזה החוק שהצעתי וזה נדחה.

אופיר כץ: כי אני מבין שלעזור לגילי 67 ומעלה, שיהיה להם כסף לאוכל ולתרופות, זה לא כזה מספיק עבור הממשלה הזאת לקבל פטור מחובת הנחה.

אופיר כץ: אבל הגבלת כהונה, משהו שבכלל מדברים על ראש ממשלה שהוא לא הנוכחי, כשאין לנו בחירות באופק, זה רק מראה מה חשוב לקואליציה הזאת, כל החוקים הפוליטיים האלה: ההוא כן התמודד, זה לא, זה כן.

אופיר כץ: ולהבדיל מדברים שעוזרים לקיום של האוכלוסיות החלשות במדינה, שאת זה דחיתם ולא אישרתם פטור מחובת הנחה.

אופיר כץ: זו באמת חשיבה מעוותת, וזה מוכיח לנו את סדרי העדיפויות של הממשלה, של הקואליציה הזאת.

אופיר כץ: ואני לא רואה שום סיבה בעולם למה חוק הכי לא דחוף, הכי לא רלוונטי לעכשיו, שהממשלה והקואליציה יכולות להעביר בהמשך בהליך חקיקה, במסלול רגיל כמו יתר החוקים, למה זה צריך לבוא לפטור מחובת הנחה.

אופיר כץ: פשוט אין שום הצדקה ואין שום היגיון בזה, כמו החוק הזה בעצמו.

אופיר כץ: תודה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אופיר כץ, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: פינדרוס היה קודם ואני אחריו.

ניר אורבך: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: ראשית, אדוני היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת אופיר כץ, אני מתפלא עליך.

יצחק פינדרוס: אני חושב שיש פה בשורה מאוד מאוד משמחת היום.

יצחק פינדרוס: סוף סוף גם, כנראה, הקואליציה מבינה שהיא בדרך לבחירות.

אופיר כץ: אה.

יצחק פינדרוס: סוף סוף.

יצחק פינדרוס: לקח כמה חודשים, אבל היא סוף סוף מבינה.

יצחק פינדרוס: כי אם היא לא הייתה מבינה שהיא בדרך לבחירות, אז לא הייתה דחיפות בחוק הזה.

יצחק פינדרוס: אבל מכיוון שהיא גם מבינה שהממשלה בדרך לפירוק ומטרת הממשלה הייתה לדאוג שנתניהו לא יהיה בבלפור, אז צריך את המטרה העיקרית של הממשלה, לפני שהיא מתפרקת, ליישם.

יצחק פינדרוס: אם לא, מה הדחיפות של החוק?

יצחק פינדרוס: אם הבחירות הן בעוד ארבע שנים, אז לא צריך פטור מחובת הנחה.

יצחק פינדרוס: אפשר לדון עליו חודש, חודשיים, שלושה.

יצחק פינדרוס: לא דחוף למחר בבוקר.

יצחק פינדרוס: אלא אם כן, סוף סוף הם הבינו גם שהעסק הזה הולך להתפרק.

יצחק פינדרוס: אנחנו רואים את זה בכל שאר החוקים, הם לא מסוגלים להגיע להסכמה על אף חוק חוץ מנושאי דת ונתניהו, אלה שני הנושאים היחידים שבהם הקואליציה מגובשת בצורה מאוד מאוד חזקה.

יצחק פינדרוס: וכנראה שהפחד הזה מהבחירות שמממשות ובאות הביא אותם להביא את זה לדחיפות מיידית, לדיון מיידי.

יצחק פינדרוס: ואם, כבוד היושב-ראש, הקואליציה חושבת שלא הולכות להיות בחירות מחר, אז באמת אין שום סיבה בעולם לפטור מחובת הנחה חוק כזה משמעותי, קודם כול.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני רוצה ללכת חלק השני.

יצחק פינדרוס: הרי אתם כקואליציה לימדתם אותנו דבר שאולי ניסינו אותו בקטנה אבל לא בכזה מאקרו.

יצחק פינדרוס: בואו נגיד שהחוק הזה עובר.

יצחק פינדרוס: עובר קריאה ראשונה, שנייה ושלישית, ובבחירות הבאות רוצים לבחור מישהו שהיה פעם ראש ממשלה, ונבחרת כנסת שרוב הכנסת רוצה אותה.

יצחק פינדרוס: היא באה לוועדת הכנסת, משנה את החוק ואומרת שהוא כן יכול להיות ראש הממשלה.

יצחק פינדרוס: ואז מה יקרה?

יצחק פינדרוס: כאילו, על מי אנחנו עובדים?

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, מה זה המשחק הזה?

יצחק פינדרוס: הרי זה משחק בנדמה לי.

יצחק פינדרוס: הרי ברור לכל בר דעת שאם תיבחר מחר כנסת אחרת, והיא תרצה שלצורך העניין אריה דרעי יהיה ראש הממשלה, אז יעבירו חוק שאריה דרעי יכול להיות ראש הממשלה.

יצחק פינדרוס: מה זה?

יצחק פינדרוס: כאילו, אפשר למנוע את זה?

יצחק פינדרוס: הרי הקואליציה יכולה להעביר כל חוק שהיא רוצה, לעבור על כל תקנה שהיא רוצה, לשנות את התקנון, לשנות את החוקים, לעשות ככל העולה על רוחה.

יצחק פינדרוס: אז יואיל בטובו מישהו להסביר לי לאיזה צורך היסטרי החוק הזה, מה הוא בא לשמש.

יצחק פינדרוס: הדבר השלישי, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאם אנחנו רוצים את טובת אזרחי ישראל, ברמה העניינית, אנחנו צריכים לעשות הפוך.

יצחק פינדרוס: רואים את זה בכל מדינות העולם.

יצחק פינדרוס: ולצערנו הרב, רואים את זה על בשרנו פה.

יצחק פינדרוס: ראינו את זה עכשיו בחוקי ההסדרים שעברו.

יצחק פינדרוס: הניסיון הוא הדבר הקריטי ביותר למען אזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: אולי לא למען התחושה של היושבים כאן בבניין, אבל למען אזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: חוסר הניסיון של אנשים שמנהלים את הממשלה, שמנהלים את הכנסת, הוא בעוכרי אזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, אני כחבר אופוזיציה נהנה מזה, אני חייב לומר לך.

יצחק פינדרוס: אבל אזרחי ישראל, בסופו של דבר, סובלים בדיוק מהדבר הזה.

יצחק פינדרוס: ואם טובת אזרחי ישראל – עזוב אותי מהמילים הגבוהות על דמוקרטיה; זה לא מעניין אותי – אני אומר באמת, אם טובת אזרחי ישראל לנגד עינינו – אז עוד פעם, אני די זה, כן יעבור, לא יעבור, זה לא רלוונטי, כי בסוף הרי כל כנסת תוכל לשנות את זה – אבל אם טובת אזרחי ישראל, אם אנחנו רוצים לדבר ברמה העניינית, משהו שלא מקובל פה בכנסת, הניסיון הוא הדבר הקריטי ביותר.

יצחק פינדרוס: ואני מציע לראות את זה במדינות אחרות.

יצחק פינדרוס: בכל המדינות בעולם, שהיו אנשים הרבה שנים בתפקיד – עזוב את הרמה האישית אם הם שתו ויסקי כזה או אכלו עוגה כזאת; עזבו אותי מהשטויות האלה; אני מדבר על טובת האזרחים בסוף – אזרחי ישראל ואזרחי המדינות בכל מקום שהיה להם מישהו עם ניסיון, זה הוביל אותם למקומות הרבה הרבה הרבה יותר טובים.

יצחק פינדרוס: ולכן החוק הזה פעם אחת הוא מיותר.

יצחק פינדרוס: פעם שנייה הדחיפות שלו – אני שמח מאוד שהיא באמת דחופה, כי אני שמח שאתם גם מבינים שהולכים לבחירות בקרוב.

יצחק פינדרוס: והנושא השלישי, הוא גם לא רלוונטי, כי מחר בבוקר נבחרת כנסת אחרת והופכת אותו על פיו והכול על מקום יבוא בשלום.

יצחק פינדרוס: אבל זה טוב בשבילכם להמשיך לשחק בנדמה לי.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת פינדרוס, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: כן.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: כפי שנאמר כאן, אנחנו לא מתייחסים לגופו של החוק בהינתן שהדיון על גופו של החוק יהיה כאן גם בוועדה, גם במליאה.

צבי האוזר: אבל בכל זאת אני אצטט את ראש הממשלה המנוח, זכרונו לברכה, מנחם בגין שטבע - - -

יצחק פינדרוס: עם כל הצרות שלו.

יצחק פינדרוס: עם כל צרות שלו.

יצחק פינדרוס: משופטים בירושלים ועד הזה.

אופיר כץ: צרה לא הייתי מגדיר אותו.

צבי האוזר: יכול להיות.

צבי האוזר: תראה, קורית טרנספורמציה במערכת הישראלית, בדמוקרטיה הישראלית, במערכת הפוליטית הישראלית.

צבי האוזר: בגין הופך להיות אם כל הצרות.

צבי האוזר: יכול להיות שגם יוכרז על ידי הליכוד כפרסונה נון גרטה.

יצחק פינדרוס: לא פרסונה נון גרטה.

יצחק פינדרוס: - - -

צבי האוזר: יכול להיות שיסירו את פיסלו ממצודת זאב.

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: לא ברמה האישית.

צבי האוזר: אני לא יודע.

שלמה קרעי: כדאי שאתם תסירו את דגל המדינה, את דגל ישראל ממשרדי הממשלה שבינתיים בידיים שלכם.

יצחק פינדרוס: כן.

יצחק פינדרוס: הפכת אותו לפרסונה נון גרטה?

יצחק פינדרוס: הוא היה נינוח.

יצחק פינדרוס: הוא לא ידע לזרוק כמוכם.

יצחק פינדרוס: הוא לא ידע להעיף את התקנון, לזרוק את היועצים המשפטיים של הכנסת לפח אשפה, לקחת את שופטי בג"ץ ולהפוך - - -

אופיר כץ: צביקה, תראה מה אתה עושה.

אופיר כץ: אבל לא הוגן מצידך.

יצחק פינדרוס: פחד מהשמאל.

אופיר כץ: איך שהוא אמר את זה, שמעת את ההסתייגות שלי מייד.

אופיר כץ: ועדיין אתה אומר: הליכוד אומר.

אופיר כץ: למה לעוות?

אופיר כץ: שמעת הרי שכבר אמרתי הסתייגות.

צבי האוזר: קודם כול, שמעתי את ההסתייגות.

צבי האוזר: אני מאוד, חבר הכנסת כץ, אני מאוד מעריך אותך.

שלמה קרעי: לא הוגן.

שלמה קרעי: הרמייה והשקר זה לחם חוקם.

אופיר כץ: תשמע, זה מדהים מה שעשה.

שלמה קרעי: הרמייה והשקר זה לחם חוקם.

צבי האוזר: חבר הכנסת כץ, אני קודם כול מאוד מאוד מעריך אותך.

צבי האוזר: אני גם מעריך מאוד מאוד ומוקיר חבר הכנסת פינדרוס, שהוא איננו חבר ליכוד.

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: גם לא מתכוון להיות.

צבי האוזר: והוא יכול להעביר ביקורת.

צבי האוזר: וגם כנראה לא מתכוון.

צבי האוזר: יכול להעביר ביקורת על הליכוד בעבר בהווה ובעתיד.

יצחק פינדרוס: נכון.

יצחק פינדרוס: נכון.

צבי האוזר: אני אשמח לשמוע, חבר הכנסת פינדרוס, ביקורות על הליכוד גם בעתיד, אבל שמענו כבר ביקורת על העבר.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, בעתיד, אם לא יעשו את מה שאתם עושים, ישלחו את האופוזיציה, הם שווים את הכסף שלהם.

צבי האוזר: אני לוחש לך באוזן, ידידי חבר הכנסת פינדרוס, שגם בליכוד יש ביקורת על העבר.

צבי האוזר: וגם חבר הכנסת בגין – אני חושש, אני אומר את זה בחשש; אני שמח שחבר הכנסת אופיר כץ מצטרף לחשש שלי – אבל אני חושש שאנחנו נקום בוקר אחד - -

אופיר כץ: אני לא מצטרף.

אופיר כץ: החשש שלך לא קיים.

צבי האוזר: - - ויקומו אנשים בליכוד ויגידו שמנחם בגין הוא אם כל חטאת.

צבי האוזר: אם כל חטאת.

שלמה קרעי: תגיד לי, האוזר, אתם מתכוונים להסיר את דגלי מדינת ישראל ממשרדי הממשלה בראשותכם?

שלמה קרעי: מה עם דגלי האחים המוסלמים?

שלמה קרעי: דגלי החמאס?

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: תשמע, אנחנו בעד פוליטיקה עניינית ומסודרת ומכבדת את העבר.

צבי האוזר: אתה יודע, יש פה חברי כנסת שהתייחסו בנאומים כאלה או אחרים ברמה שאיננה מכבדת את הפוליטיקה.

צבי האוזר: על בסיס האזנה לדברים, אתה יכול להבין לאן הכיוון הולך.

צבי האוזר: ואינני שולל שאתם תסירו את תמונתו של מנחם בגין ממצודת זאב ותכריזו עליו כפרסונה נון גרטה.

אופיר כץ: אנחנו לא הפכפכים אנשי מפלגתך.

אופיר כץ: אנחנו היינו בליכוד ונשארנו בליכוד.

אופיר כץ: אנחנו היינו ונשארנו בליכוד בזמן שאתם מחליפים - - -

צבי האוזר: כי מנחם בגין הכריז, כשהיה ראש האופוזיציה, ששלטון ממושך הוא סכנה לחירות האומה ולמוסר בניה.

שלמה קרעי: אתה לא שמעת, האוזר.

שלמה קרעי: הוא דיבר על הפקידים.

שלמה קרעי: הוא לא דיבר על נבחרי ציבור.

שלמה קרעי: הוא לא דיבר על פקידים.

שלמה קרעי: וזה שאתה יודע טוב מאוד לעוות ולשקר ולרמות כמו הממשלה שאתה מכהן בה, אבל על הציבור אתה לא תצליח לעבוד.

צבי האוזר: רגע, תיתנו לי לסיים.

צבי האוזר: תיתנו לי, תיתנו לי, תיתנו לי להשלים את הדברים, חבר הכנסת קרעי.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

צבי האוזר: נדמה לי שאני בקיא בכתביו של מנחם בגין לא פחות ממך, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: כדי שתתעמק טוב טוב למי הוא התכוון.

צבי האוזר: אני אחזור ואומר את רוח הדברים של מנחם בגין, שטבע ששלטון ממושך הוא סכנה לחירות האומה ולמוסר בניה, ושלטון ממושך הוא רע שבעתיים הוא כי הוא מוליד שחיתות.

צבי האוזר: ונדמה לי שהדברים היו נכונים אז ונכונים היום ויהיו נכונים בעתיד.

צבי האוזר: ולכן את אותו רעיון מסדר שלכל אדם יש תחליף, שגם הוא מחשבה ותובנה שקשה לאמץ היום בליכוד.

אופיר כץ: העם יבחר, לא תקווה חדשה.

אופיר כץ: לא תקווה חדשה תבחר.

אופיר כץ: העם יבחר.

צבי האוזר: לכל אדם יש תחליף.

אופיר כץ: אתם מנסים מכל כיוון להפיל - - -

צבי האוזר: והמלכות איננה קיימת עוד בעם ישראל, לצערנו.

אופיר כץ: עד כמה שאני זוכר, מדובר בבחירות דמוקרטיות פעם אחר פעם.

יצחק פינדרוס: - - - המלך דוד - - -

צבי האוזר: לזה, אני חושב, חבר הכנסת פינדרוס, יכול להיות שכן יצטרפו בליכוד, להחזרת שיטת המלכות.

יצחק פינדרוס: זה רק דוד.

צבי האוזר: כן.

צבי האוזר: אבל אני לא בטוח שהם ישמרו על - - -

יואב קיש: צביקה, רק בליכוד לא היית.

יואב קיש: היית בכל המפלגות של הבית.

יואב קיש: רק בליכוד לא.

צבי האוזר: אני רק לא בטוח שהם ישמרו על זה שהמלכות תהיה מבית דוד.

אופיר כץ: מה היה אומר מנחם בגין על המעבר?

אופיר כץ: מה היה אומר מנחם בגין על מעבר כזה למפלגות אחת לשנייה?

צבי האוזר: יכול להיות שהם יגידו שזה מבית מיליקובסקי.

יצחק פינדרוס: בית דוד.

צבי האוזר: ולא מבית דוד.

יצחק פינדרוס: רק בית דוד.

צבי האוזר: בכל מקרה, חברים, הצעת החוק הזאת חשובה, היא ראויה.

אופיר כץ: לא נימקת מה המשמעות שאנחנו נותנים לזה פטור מחובת הנחה, צביקה.

צבי האוזר: היא הצעה שבימים רגילים אני בטוח שחבריי מהליכוד היו מתייצבים לצידה.

צבי האוזר: נדמה לי אפילו שחבר הכנסת בנימין נתניהו בזמן שזה עלה תמך בהצעה כזאת בעבר.

אופיר כץ: למה פטור?

צבי האוזר: לא שמענו את הדברים.

צבי האוזר: אנחנו מדברים על קיצור של יומיים תמימים, נכון?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: זה דחוף.

יואב קיש: מישהו סופר שמונה שעות.

אופיר כץ: למה לקצר?

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: מה הבעיה?

אופיר כץ: ל מה לקצר?

יצחק פינדרוס: הממשלה מתפרקת.

יואב קיש: זה הרי דחוף.

יואב קיש: שיא הדחיפות.

צבי האוזר: אנחנו נכנסים עוד מעט לפגרה.

יואב קיש: שיא הדחיפות.

אופיר כץ: איזו פגרה?

צבי האוזר: לחגים.

יואב קיש: מה?

יואב קיש: מה זה?

יואב קיש: אז מה יקרה?

אופיר כץ: עד מתי החג?

אופיר כץ: מה יקרה?

יואב קיש: מה יקרה?

צבי האוזר: אנחנו נמצאים בשיטה של פיליבסטר.

צבי האוזר: ואנחנו בעד לא לדחות למחר את מה שאפשר לעשות היום.

יואב קיש: הממשלה לא תשרוד?

יואב קיש: הממשלה לא תשרוד?

אופיר כץ: אבל אתם רוצים לשאר עוד פה הרבה זמן.

אופיר כץ: אתם רוצים לשאר פה עוד הרבה זמן, מה הלחץ?

צבי האוזר: הממשלה תשרוד, אני מבשר לכם.

ניר אורבך: אפשר רגע אחד?

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, עוד רגע אחד.

ניר אורבך: אני לא מגביל בזמן.

צבי האוזר: אני סיימתי.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: אני מבקש, בלי קריאות ביניים.

ניר אורבך: תשתדלו, בסדר.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, סיימת?

צבי האוזר: כן.

צבי האוזר: אז אני מסיים.

צבי האוזר: אני קורא לחבריי גם לתמוך בחקיקה, כפי אמרתי, שבעבר נתמכה, וגם לאפשר את אותו עניין טכני ולפטור מחובת הנחה.

צבי האוזר: תודה רבה.

ניר אורבך: תודה רבה, חברת הכנסת האוזר.

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש שהיה פה מקודם, ביקש לדבר.

ניר אורבך: קראנו לו, בבקשה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני באמת בא מוועדת הכספים, ותודה רבה שקראתם לי.

צבי האוזר: אני גם דיברתי, המתנתי, חבר הכנסת קיש, כקולגיאליות פרלמנטרית.

צבי האוזר: שמעתי שיש לך עניין דחוף בוועדת הכספים וביקשת שנמשוך זמן עד שתוכל להגיע ולהשלים את דבריך.

צבי האוזר: אז בבקשה, חבר הכנסת קיש.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: תודה רבה על שיתוף הפעולה, חבר הכנסת האוזר.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: היה שווה להיות נחמד אליך בהמשך הדיון.

צבי האוזר: בדיוק.

צבי האוזר: אני רוצה שזכותו של חבר כנסת תמוצה בצורה מלאה.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, נכנסת הרגע.

מיכאל מלכיאלי: מה?

ניר אורבך: תחכה שתי דקות עד שאתה מתחיל לעשות בלגן, בסדר?

ניר אורבך: שתי דקות.

מיכאל מלכיאלי: אה, שתי דקות אפשר?

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

צבי האוזר: וגם אותו אני מוקיר ומכיר ומעריך מאוד.

צבי האוזר: מוקיר ומכיר.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: חבר הכנסת אורבך, רק אם אפשר, קצת השקט.

ניר אורבך: כן, כן.

ניר אורבך: בהחלט.

ניר אורבך: חברת הכנסת בן ארי, מירב.

מירב בן ארי: יש פה קוורום.

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: בלי קשר לקוורום.

ניר אורבך: קצת, אנשים רוצים גם לשמוע.

ניר אורבך: חבר הכנסת שפע, רם, תשבו.

ניר אורבך: פשוט זה מפריע נורא, הדיבורים כאן.

ניר אורבך: רומן, רומן, יעקב, רומן, חבר הכנסת סובה, זה מפריע נורא.

ניר אורבך: אסף ויעקב ושרן, חברת הכנסת השכל.

ניר אורבך: יעקב, זה מפריע.

ניר אורבך: אנחנו לא מצליחים לשמוע.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, תוכל להסביר את מסגרת הדיון כי חלק מאיתנו, הביאו אותנו מתוך דיון בוועדות אחרות.

ניר אורבך: הדיון כרגע הוא על בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12) (תקופה מרבית לכהונה בתפקיד ראש הממשלה) (מ/1469), לפני הקריאה הראשונה.

אלון טל: הבנתי.

אלון טל: אדוני, ויהיה עכשיו דיון בין החברים?

ניר אורבך: הדיון הוא כרגע, כן, על בעד או נגד הפטור שהממשלה מבקשת לקראת המליאה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יצחק פינדרוס: האוזר, לצורך פשרה, אולי ביומיים נבדוק אם חבר הכנסת נתניהו הוא מבית דוד.

צבי האוזר: אפשר תמיד לבדוק.

צבי האוזר: אני גם בטוח שיהיו כאלה שימצאו, באותות ובמופתים יוכיחו אותך - - - זרע בית דוד.

ניר אורבך: חבר הכנסת פינדרוס, אתה רוצה לנהל את הדיון?

ניר אורבך: חבר הכנסת פינדרוס, אוכל לתת לנהל את הדיון במקומי.

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אפשר לסגור את הדלת שם?

יואב קיש: פשוט יש המון רעש.

ניר אורבך: בהחלט, בהחלט.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: אני הולך להגיד אולי משהו קשה, חבר הכנסת אורבך.

יואב קיש: אני מקווה שאין בך שום אירוע מהעניין הזה.

יואב קיש: אבל תשים לב מה אתה עושה.

יואב קיש: אתמול, כולנו דואבים ומצטערים ומבכים את הרצח המתועב של הפושע של החמאס שרצח את אליהו קיי, זכרונו לברכה, השם יקום דמו.

ניר אורבך: השם יקום דמו.

יואב קיש: בצורה שערורייתית, הבית הזה, במקום לדבר על הדברים האלה, מנסה להזיז את השטיח שידבר על החוק של קציבת כהונה.

יואב קיש: אין לי שום הסבר אחר מדוע אתם ממהרים להביא, אחרי אירוע מטורף שקרה לנו פה אתמול, שאנחנו מן הסתם היינו יושבים ומדברים עליו עכשיו, אז אנחנו עוסקים בחוק נורא דחוף, הכי דחוף בעולם, זה אפילו לא לתת פטור מהנחה ולא לתת לכנסת ישראל את הזמן הרגיל, כי חייבים לדון בזה.

יואב קיש: הרי יש איזה ראש ממשלה שאני לא יודע עליו שהולך לגמור שמונה שנים וכדאי שנזרז את הליכי החקיקה?

יואב קיש: באמת, לך, חבר הכנסת האוזר אמרת, יש כבוד לבית הזה.

יואב קיש: הבית צריך לקבל חוק.

יואב קיש: הנוהל אומר 48 שעות – לא שבוע, לא פיליבסטר של חודשים – 48 שעות לפני שהוא עולה לקריאה.

יואב קיש: ואפילו את הדבר הזה אתם רומסים.

יואב קיש: בשביל מה?

יואב קיש: אתה יודע, אם היה לכם משהו דחוף באמת, ולפעמים, נגיד, הנושא – אני עכשיו בא מוועדת הכספים.

יואב קיש: אז מס הרכישה יש לו השפעות מהותיות על כל יום שעובר שהוא לא קורה.

יואב קיש: אני יכול להבין את המוטיבציה הגדולה, למרות שאני כמובן חושב שזה חוק גרוע וטעות גדולה, אבל אני שם רגע בצד את הנושא המהותי, את הנושא הענייני, שיש חשיבות לדחיפות.

יואב קיש: היושב-ראש, תסביר לי אתה אחר כך, ברשותך, איזו חשיבות יש לדרישה למהר בהצעת החוק הזו.

יואב קיש: הרי אני ואתה יודעים שאין בזה כלום ולא כלום.

יואב קיש: וזה חוק שגם אם ייקח לו חודש יותר, חודש פחות – אנחנו לא מדברים על חודש; אנחנו מדברים על 48 שעות – לא יעלה ויוריד מכבודו דבר ולא דבר.

יואב קיש: זו רק התנהלות שערורייתית של הקואליציה.

יואב קיש: אני לא יודע מי מראשי הקואליציה, אני לא יודע מי מהממשלה שאומר לכם: לא מעניין אותי שום דבר; הכנסת לא מעניינת אותי; זה שמדינת ישראל אבלה על הפיגוע המתועב הזה אתמול לא מעניין אותי; אני רוצה לשנות את השיח הציבורי לחוק של קציבת כהונה, כי זה מה שאני רוצה, ואין לי שום סיבה אחרת.

יואב קיש: ולכן אתה נותן את ידך בזה שאתה נותן את הפטור הזה.

יואב קיש: אתה נותן את ידך לעוול הרע הזה.

יואב קיש: אתה פועל לשיבוש ההליכים פה בכנסת, התקינים.

יואב קיש: אתה מנצל פה מסגרת שלא נועדה לדבר הזה.

יואב קיש: כי אין לחוק הזה דחיפות.

יואב קיש: אני אשמח לשמוע מהיועצת המשפטית אם לחוק שאין עליו דחיפות מותר לתת את הדבר הזה.

יואב קיש: בעיניי, זה הזוי שאנחנו מגיעים למצב הזה.

יואב קיש: ואני אומר לך, עוד פעם, אני פונה אליך, היושב-ראש, כמי שכן חשובה לו הכנסת ומייצג פה את ועדת הכנסת בתפקידך, לשקול היטב ולהסביר לי מדוע אתה רואה סיבה לצורך לקצר את אותן 48 שעות של המתנה, שדרך אגב, כבר התחלנו לספור אותן.

יואב קיש: זה כבר פחות.

יואב קיש: אני לא יודע מתי - - -

ארבל אסטרחן: לא.

ארבל אסטרחן: זה לא בשעות.

ארבל אסטרחן: זה בימים.

יואב קיש: בימים.

יואב קיש: אוקיי.

ארבל אסטרחן: יומיים.

יואב קיש: אז אנחנו מדברים בעצם שהחוק יכול להגיע ביום רביעי.

ארבל אסטרחן: נכון.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אז על זה אנחנו מדברים, זה אפילו השבוע.

יואב קיש: זה לפני החגים של חבר הכנסת האוזר, שאמר חגים.

יואב קיש: בואו, החוק גם בחגים, דרך אגב, יכול לבוא.

יואב קיש: זו קריאה ראשונה וזה שלוש שעות, ואפשר להביא אותו ביום שני או שלישי הבאים.

יואב קיש: זה לא הבעיה.

יואב קיש: בואו, הבעיה היא התנהגות דורסנית, חוסר אנושיות מול הפיגוע המתועב שהיה פה אתמול, שכולנו צריכים לגנות אותו ולדבר עליו, ולהזיז את השיח התקשורתי מהדברים הבאמת בוערים שיש היום במדינת ישראל.

יואב קיש: אז אני אומר לך שוב, אני מבקש תשובה ממך ומהיועצת המשפטית מה הסיבה לדחיפות שאתם רואים בחוק הזה במיוחד לאור הנסיבות של אתמול.

יואב קיש: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה.

אופיר כץ: כשאני ביקשתי פטור מחובת הנחה למענקים לגילי 67, הם דחו את זה.

אופיר כץ: לא פחות חשוב.

יצחק פינדרוס: יואב, לא היית.

יצחק פינדרוס: אני אגיד.

יצחק פינדרוס: דחיפות כי הם מבינים שהולכות להיות בחירות ממש מחר.

קטי קטרין שטרית: נועה, אני רוצה זכות דיבור.

ניר אורבך: בסדר.

ניר אורבך: כולם יקבלו זכות דיבור.

ניר אורבך: לגבי הנושא של התקינות המשפטית, תכף ארבל תענה לך.

ניר אורבך: לגבי הנושא של – הכנסת שעובדת היום.

ניר אורבך: אתה נמצא גם בוועדת הכספים.

ניר אורבך: לבוא ולהגיד עכשיו, אתה יודע מה?

ניר אורבך: זה קצת שהשמאל היה עושה לנו תמיד, אם אתה כבר מדבר על מה שהשמאל יודע לעשות.

ניר אורבך: ואתה לוקח, לפעמים אתם מאמצים את זה.

ניר אורבך: לקחת כסף להתנחלויות זה לא לחינוך.

קטי קטרין שטרית: ניר, אתה יכול להוריד את המסכה?

קטי קטרין שטרית: קשה מאוד להבין.

ניר אורבך: כן, כן.

ניר אורבך: את צודקת.

ניר אורבך: אתה יודע, תמיד אהבו להגיד: לקחת להתנחלויות זה לא לחינוך, שזה שני דברים שהם שני מישורים מקבילים, שיכולים להיות במקביל.

ניר אורבך: יש את האסון הגדול שקרה אתמול, ובאמת זה המקום באמת גם לשלוח ברכת החלמה לפצועים וגם אני שמח אחרי זה אם נאמר גם איזשהו פרק תהילים לרפואתם ולעילוי נשמת אליהו דוד קיי.

ניר אורבך: זה מישור אחד.

ניר אורבך: ולצערי, אלה החיים שלנו.

ניר אורבך: ובקביל, גם אתה נמצא עכשיו בוועדת הכספים והכנסת ממשיכה לפעול.

ניר אורבך: אני רק מניח, ואני אומר את זה - - -

צבי האוזר: כי לא נותנים פרס לטרור ומפסיקים סדר-יומו של פרלמנט ישראלי.

יואב קיש: לא הבנת את ההתחלה.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: אפילו לזה אני לא רוצה להגיע.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: לא באתי ואמרתי: אל תסגור את סדר-היום.

יואב קיש: לא אמרתי את זה.

ניר אורבך: עוד רגע אחד.

ניר אורבך: עוד רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש, עוד רגע אחד.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אבל אתה לוקח את דבריי ומסלף אותם.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: לא מסלף.

ניר אורבך: אתה שאלת איך מתנהלים.

יואב קיש: אני נתתי הסבר.

ניר אורבך: אז אני אומר לך.

יואב קיש: כן.

ניר אורבך: שאני את הדיונים האלה לא עושה פה.

ניר אורבך: ואל תעלה על דל מחשבתך, בשביל להסיט את סדר-היום הציבורי מנושא אחד לנושא אחר.

ניר אורבך: זה לא קשור בכלל.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אז אני רוצה לדייק את מה שאמרתי כי חשוב לי, כי לא הבנת אותי.

ניר אורבך: אז אני מתנצל.

יואב קיש: אני אמרתי ככה.

יואב קיש: אמרתי שלולא היה דיון – אני רואה במטרה של הקדמת החוק הזה להיום סיבה אחת, לשנות את השיח הציבורי.

יואב קיש: לא אמרתי שאתה יוזם את הדבר הזה.

יואב קיש: זה מה שאני אמרתי.

יואב קיש: אם אתה רואה סיבה אחרת מדוע צריך להקדים, אני אשמח לשמוע.

יואב קיש: הסיבה היחידה שאני יכול להעלות על דעתי החוק הזה עולה היום היא רק בשביל לשנות את השיח הזה.

ניר אורבך: אני מניח שאם זה היה עולה בשבוע שעבר בוועדת השרים, אז זה היה מגיע אליי בשבוע שעבר.

ניר אורבך: ואם זה היה עולה בשבוע הבא, אז זה מגיע בשבוע הבא.

ניר אורבך: זה מה שיצא מבחינת לוחות הזמנים.

ניר אורבך: זה ברמה של כן או לא סדר-יום ציבורי.

ניר אורבך: ברמה המשפטית, מה ששאלת, ארבל – את רוצה להתייחס?

ארבל אסטרחן: כן.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: זה לא יצא.

אופיר כץ: אבל, ניר, זה לא יצא.

אופיר כץ: אתם החלטתם להחליט לא להביא את זה היום כי זה לא דחוף.

יואב קיש: אבל זה יכול היה לחכות 48 שעות כמו כל חוק אחר.

יואב קיש: זה מה שאני אומר.

יואב קיש: זו לא תשובה, ניר.

ניר אורבך: בסדר.

ניר אורבך: זו התשובה - - -

ארבל אסטרחן: ניר, אין לך הסבר.

ארבל אסטרחן: אין לך הסבר.

ארבל אסטרחן: אתה לא יכול לתת לי הסבר מדוע יש דחיפות.

ארבל אסטרחן: מדוע יש דחיפות?

ניר אורבך: אני אומר לך עוד פעם, מבחינה משפטית, תענה ארבל.

יצחק פינדרוס: הקואליציה מתפרקת, יש בחירות.

יואב קיש: מדוע יש דחיפות?

ניר אורבך: מבחינת לוחות זמנים של ועדת הכנסת, אני בדרך כלל משתדל לעבוד עם קואליציה - - -

יואב קיש: אבל מדוע יש דחיפות, ניר?

ניר אורבך: אני מבחינתי קיבלתי בקשה ואני עושה אותה.

ניר אורבך: אגב, הזכיר את גם חבר הכנסת אופיר כץ, כשמגיעות אליי בקשות פטור שאני אעלה לוועדת השרים, אני גם לא בודק מה הדחיפות.

ניר אורבך: פונה אליי חבר הכנסת, אני סומך על שיקול דעתו.

ניר אורבך: ולפי היכולת שלי, אני מעלה את זה לוועדת השרים.

ניר אורבך: יעידו פה אנשים גם שאני מנסה לעשות את זה בצורה הגונה.

ניר אורבך: אני לא נכנס כרגע כן או לא דחוף.

ניר אורבך: ברגע במבקשים ממני, אני מכבד את הבקשה.

ניר אורבך: אותו דבר גם מול הממשלה ומול ועדת השרים.

ניר אורבך: לגבי הנושא המשפטי, חברת הכנסת ארבל – אה, חברת הכנסת, אולי.

ארבל אסטרחן: אני יכולה לתת בקצרה, כי כידוע, כל שבוע כמעט ועדת הכנסת דנה בבקשות של הממשלה לפטור.

ארבל אסטרחן: תקנון הכנסת קובע שוועדת הכנסת צריכה להשתכנע כי יש חשיבות או דחיפות להצעת החוק.

ארבל אסטרחן: זו ההגדרה בתקנון.

יואב קיש: מה החשיבות או דחיפות להצעת החוק?

ארבל אסטרחן: חברי הוועדה צריכים להשתכנע לאור מה שהם שמעו.

יואב קיש: זה מה שאני רוצה להבין מהתחלה.

צבי האוזר: רגע, אתה לא מטיל בזה שיש חשיבות לחוק?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: דחיפות.

יואב קיש: מה אמרת?

יואב קיש: לאור חשיבות?

ארבל אסטרחן: חשיבות או דחיפות.

צבי האוזר: חשיבות או דחיפות.

ארבל אסטרחן: חשיבות או הדחיפות, הוסבר כרגע על יד נציג הממשלה.

צבי האוזר: אני אומר לך שיש חשיבות לחוק, ולכן צריך לקצר אותו.

צבי האוזר: אתה מדבר איתי שיש דחיפות.

קטי קטרין שטרית: כנראה שיש - - -

פטין מולא: חשיבות של מה?

פטין מולא: חשיבות על מה?

צבי האוזר: אני חושב ששנינו מסכימים שיש חשיבות, ולכן אנחנו עומדים בכללי התקנון.

צבי האוזר: מאוד פשוט.

אופיר כץ: חשיבות מצידכם.

אופיר כץ: דחיפות ברור שאין פה.

ארבל אסטרחן: הממשלה כרגיל ביקשה פטור בכל הקריאות.

צבי האוזר: חשיבות יש פה, נכון?

אופיר כץ: מצידכם.

צבי האוזר: חשיבות יש פה.

יואב קיש: את יכולה רגע - - -

אופיר כץ: אתם חושבים שזה חשוב.

אמיר אוחנה: החשיבות היחידה זה להפיל את החוק האנטי דמוקרטי.

צבי האוזר: אם לא היה חשוב, לא היינו - - -

אמיר אוחנה: האיום הכי גדול עליכם, האיום הכי גדול עליכם זה הזכות לבחור ולהיבחר.

אמיר אוחנה: הזכות לבחור ולהיבחר, זה מה שמפריע לכם.

צבי האוזר: מעולם לא ראיתי בוועדה - - - לנושא כל כך לא חשוב.

אמיר אוחנה: את זה אתם רוצים למנוע.

צבי האוזר: הנושא הוא חשוב.

צבי האוזר: והוא מהותי.

צבי האוזר: ולכן הוא עומד בהוראות.

אמיר אוחנה: שלא יוכלו לבחור.

פטין מולא: אין דבר אחד שיש בו חשיבות.

אמיר אוחנה: בואו נבטל את הבחירות.

אמיר אוחנה: דחוף, דחוף לבטל את הבחירות, שהציבור לא יאמר את דברו.

צבי האוזר: לכן הוא עומד בהוראות התקנון.

צבי האוזר: הנושא הוא חשוב.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

פטין מולא: חשוב על מה?

אופיר כץ: זה הדבר החשוב שאתם - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת מולא.

צבי האוזר: הרי אם לא היה חשוב, לא היה מגיע.

פטין מולא: מה החשיבות פה, האוזר?

פטין מולא: תן לנו עוד סיבה אחת.

צבי האוזר: אם לא היה חשוב, לא הייתי מבקש למשוך זמן - -

ניר אורבך: לא המליאה עכשיו.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: רגע, חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: - - שחבר הכנסת קיש יגיע, בגלל חשיבות הנושא, מוועדת הכספים.

פטין מולא: - - -

ניר אורבך: רגע.

ניר אורבך: חבר הכנסת מולא, אתה רוצה לדבר?

ניר אורבך: רגע, אתה רוצה לדבר?

פטין מולא: בוודאי.

מיכאל מלכיאלי: אפשר שנייה?

ניר אורבך: שנייה, רגע, אתה רוצה לדבר?

פטין מולא: לא.

פטין מולא: אבל הוא מדבר, למה הערת לו?

פטין מולא: למה הוא מתפרץ?

פטין מולא: למה לא הערת לו?

ניר אורבך: אני שואל.

ניר אורבך: רגע, לא, לא, לא.

ניר אורבך: תענה לי לשאלה.

פטין מולא: לא.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: נרשמת.

יואב קיש: כולם רוצים לדבר.

יואב קיש: רשמתי אותך.

יואב קיש: רשמתי אותך.

ניר אורבך: חבר הכנסת פטין מולא, אתה רוצה?

פטין מולא: כשהוא התפרץ, לא אמרת לו לשתוק.

ניר אורבך: רגע אחד, שנייה.

ניר אורבך: אני שואל אותך רציני.

ניר אורבך: אתה רוצה לדבר?

יואב קיש: פטין, אתה צריך להירשם.

פטין מולא: כן, כן.

פטין מולא: בוודאי.

יואב קיש: רשמתי.

יואב קיש: רשום אצלם.

ניר אורבך: יגיע הזמן שלך.

ניר אורבך: אני אתן לך את הזמן.

פטין מולא: אבל כל פעם מותר לו להפריע.

פטין מולא: גם מותר לי להפריע.

פטין מולא: למה לא הערת לו?

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: אני מעיר.

שלמה קרעי: הוא כאן בתפקיד המפריע.

שלמה קרעי: זה התפקיד שלו.

פטין מולא: מה?

פטין מולא: הוא בתפקיד, הגיבוי שלך עכשיו.

פטין מולא: אתה לא מפריע לו?

ניר אורבך: חבר הכנסת פטין מולא, בוא, בוא, תקשיב טוב.

ניר אורבך: אני לא יושב-ראש הכנסת.

פטין מולא: - - -

ניר אורבך: רגע אחד.

אמיר אוחנה: בבקשה.

ניר אורבך: אני לא יושב-ראש הכנסת ופה זה לא המליאה, בסדר?

פטין מולא: אין בעיה.

פטין מולא: בכיף.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: ואני מבקש לא להתחיל להגיד למה אמרת לו, למה לא אמרת לו.

ניר אורבך: אני משתדל להעיר שאני רואה שמפריע.

ניר אורבך: אני עכשיו, ברשותך, חבר הכנסת האוזר, אני מבקש שתאפשר ליועצת המשפטית להשלים את דבריה.

צבי האוזר: אני מתנצל.

ניר אורבך: חבר הכנסת פטין מולא, אם יש בעיה, אני מסתכל עליה.

ניר אורבך: הגיע הזמן - - -

יואב קיש: אני מציע שתוציא את האוזר.

יואב קיש: הכול ילך פה יותר מהר.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: חס וחלילה.

יואב קיש: הוא עושה את הכול.

יואב קיש: הכול זה האוזר.

יואב קיש: תוציא אותו, יהיה פה, זה ירוץ תיקתק.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: פה הכול בצורה מכובדת.

ניר אורבך: ואנחנו נמשיך.

ניר אורבך: ארבל, בבקשה.

ארבל אסטרחן: אז תקנון הכנסת קובע שוועדת הכנסת יכולה להחליט פטור מחובת הנחה.

יואב קיש: רגע, את מקריאה?

ארבל אסטרחן: כן.

ארבל אסטרחן: ועדת הכנסת תחליט על קיצור תקופת ההנחה, אם השתכנעה כי להצעת החוק חשיבות או דחיפות, ובעת ההצבעה נכחו בוועדת הכנסת לפחות שליש מחבריה הקבועים.

ארבל אסטרחן: זה התנאי לפטור מחובת הנחה.

יואב קיש: אוקיי.

ארבל אסטרחן: אנחנו יודעים שהממשלה מבקשת - - -

יואב קיש: אז הם חושבים שזה חשוב.

יואב קיש: דחוף זה לא.

ארבל אסטרחן: אם הם משתכנעים שזה חשוב - - -

יואב קיש: בואו נסכים שדחוף זה לא.

ניר אורבך: חבר הכנסת קיש.

צבי האוזר: רגע, רגע, רגע.

צבי האוזר: בואו נסכים שחשוב זה כן.

ניר אורבך: רגע, רגע, חברת הכנסת קיש.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: זה לא חשוב.

צבי האוזר: לא חשוב?

יואב קיש: חשוב להפיל את זה.

יואב קיש: זה מה שחשוב.

צבי האוזר: איך?

צבי האוזר: איך?

צבי האוזר: איך יכול להיות?

יואב קיש: חשוב להפיל את זה.

צבי האוזר: חשוב שכן, חשוב שלא.

צבי האוזר: חשוב, בן בנו של חשוב.

יואב קיש: תוציא את האוזר.

יואב קיש: תוציא האוזר.

יואב קיש: תוציא את האוזר.

יואב קיש: הדיון יתקצר אם תוציא את האוצר.

יואב קיש: תוציא את האוזר, היושב-ראש.

צבי האוזר: הרי תראה עד כמה אנרגיות הם מוציאים כדי לבלום את הדבר.

ניר אורבך: צביקה האוזר, חבר הכנסת האוזר, חבר הכנסת קיש.

ארבל אסטרחן: רק להשלים משפט.

ארבל אסטרחן: רגע, רוצה עוד משפט.

ארבל אסטרחן: אפשר רק עוד משפט?

פטין מולא: תן לה.

פטין מולא: אתה מפריע.

ניר אורבך: רק לגבי החשיבות, אתה לא היית פה, אבל חבר הכנסת האוזר הסביר איך מבחינתו הוא רואה את החשיבות של החוק.

ארבל אסטרחן: אני רוצה רק עוד משפט.

ניר אורבך: בבקשה, ארבל.

ארבל אסטרחן: צריך לדעת שהממשלה, כאשר היא נזקק לפטור, היא מבקשת את זה תמיד בכל הקריאות.

אופיר כץ: ההסבר לא היה משכנע.

אופיר כץ: אל תדאג.

ניר אורבך: בסדר.

ניר אורבך: זה משהו אחר.

ארבל אסטרחן: ותמיד המלצתנו היא שזה לא ייעשה בכל הקריאות, אלא אם באמת יש הצעה שרוצים להעביר ביום אחד או משהו קורונה כזה.

יואב קיש: שהוא דחוף.

יואב קיש: אין פה דחיפות.

ארבל אסטרחן: במקרה הזה כמו ברבים מהמקרים, אנחנו הצענו ליושב-ראש הוועדה לשים על סדר-היום פטור רק לפני הקריאה הראשונה, והוא קיבל את זה.

ארבל אסטרחן: ואכן זה מה שזה על סמך החלטת יושב-ראש הוועדה.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: כשהממשלה רוצה לסמן באופן סמלי משהו חשוב, משהו שנמצא בקווי היסוד של הממשלה, משהו שבקווי היסוד קבעו שצריכה להביא אותו באופן מיידי, זה מראה את אותה חשיבות.

קטי קטרין שטרית: מה עם פיצול התפקיד של היועץ המשפטי?

צבי האוזר: הממשלה מייחסת לנושא הזה חשיבות ממעלה ראשונה.

צבי האוזר: וגם הוועדה ברוב קולותיה צריכה להשתכנע בחשיבות.

קטי קטרין שטרית: מה עם פיצול התפקיד של היועץ המשפטי שהבטחתם?

קטי קטרין שטרית: הבטחתם לפצל.

פטין מולא: כשיהיה לך רוב, תעשה את זה.

שלמה קרעי: מה קרה, האוזר?

שלמה קרעי: האוזר, אתם נלחצים?

שלמה קרעי: האוזר, אתם בלחץ.

שלמה קרעי: התיקים של ביבי מתפוררים, אתם בלחץ.

צבי האוזר: אנחנו בלחץ?

שלמה קרעי: אתם בלחץ מטורף.

צבי האוזר: תראה מה קורה כאן סביבי.

פטין מולא: אתם בלחץ אדיר מאוד.

יואב קיש: הם מפחדים שביבי חוזר.

פטין מולא: מפחדים פחד מוות.

פטין מולא: פחד מוות הם מפחדים.

צבי האוזר: - - - ותראה איזו נבחרת מכובדת הגיעה כאן לדיון.

צבי האוזר: אנחנו בלחץ.

צבי האוזר: חברים, אפשר לדון בשקט, בשום שכל, על נושא בעל חשיבות מהותית.

פטין מולא: בטח מכובדת.

פטין מולא: בוודאי מכובדת.

פטין מולא: מה לעשות?

פטין מולא: זה מה שקיים.

פטין מולא: מה אתה חושב.

קטי קטרין שטרית: רצינו להבין מה עם קווי היסוד.

קטי קטרין שטרית: מה עם הפיצול?

קטי קטרין שטרית: תספר לנו מה עם הפיצול.

ניר אורבך: רגע אחד.

אמיר אוחנה: החשיבות של החוק לא, אדוני היושב-ראש - - -

צבי האוזר: אנחנו עכשיו דנים הרי בעניין - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, תודה רבה.

ניר אורבך: תודה רבה.

אמיר אוחנה: החשיבות של החוק לא מוטלת בספק.

אמיר אוחנה: אחוז החסימה מתקרב.

אמיר אוחנה: גדעון סער מתאדה.

אמיר אוחנה: וצבי האוזר צריך לעבוד איפשהו.

אמיר אוחנה: הוא צריך לעבוד.

אמיר אוחנה: הוא צריך עבודה.

צבי האוזר: הסר דאגה מליבך, ידיד חבר הכנסת אוחנה.

צבי האוזר: הסר דאגה.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: נשארה הרשימה המשותפת.

ניר אורבך: וואי.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, חבר הכנסת האוזר.

שלמה קרעי: איזו רשימה צריכה להיות פעם הבאה, האוזר?

צבי האוזר: הממשלה איננה מתקצרת.

צבי האוזר: ברוך השם, העברנו תקציב.

צבי האוזר: ייצבנו מדינה - - - את הקואליציה.

צבי האוזר: החלטנו אחרי שנתיים סוף סוף להתמקד בעניינים חשובים ולעבוד בהם.

יואב קיש: זרוק אותו החוצה.

יואב קיש: זרוק אותו.

אמיר אוחנה: לברוח מאחוז החסימה זה חשוב.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, האם הקואליציה עושה פיליבסטר?

מיכאל מלכיאלי: האם זה נכון שהקואליציה עושה כאן פיליבסטר?

מיכאל מלכיאלי: מה יש לך?

ניר אורבך: זה ככה נראה.

מיכאל מלכיאלי: או שמר האוזר עבר לצד האופוזיציה?

ניר אורבך: אני מברר את זה .

ניר אורבך: זה ככה הנראה.

קטי קטרין שטרית: הו-הו, האוזר.

צבי האוזר: אני כבר גידלתי את זקני בשביל לנסות לעמוד בסף הכניסה למפלגת ש"ס.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, הדוברים הבאים – חבר הכנסת האוזר, די, די.

ניר אורבך: עכשיו ברצינות.

מיכאל מלכיאלי: זה לא.

מיכאל מלכיאלי: סיכמנו שזה לא יקרה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, הדוברים הבאים הם חבר הכנסת מאזן גנאים ואחר כך חבר הכנסת קרעי.

מאזן גנאים: אני מוותר.

ניר אורבך: אתה מוותר.

ניר אורבך: מצוין.

ניר אורבך: אז חבר הכנסת קרעי.

מיכאל מלכיאלי: למה?

ניר אורבך: לפני כן, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: יש לי רק שאלה.

אופיר כץ: ראיתי שהיו פרסומים.

ניר אורבך: אני חייב לשבח אותו.

ניר אורבך: הוא מממש ביקש להעיר הערה.

אופיר כץ: שאלה, ברשותכם.

ניר אורבך: אז אני נותן לו את רשות הדיבור.

אופיר כץ: היו פרסומים שבנט רצה שהחוק לא יחול עליו.

ניר אורבך: אני כבר מצטער שנתתי לך.

אופיר כץ: כאילו שהוא מתכנן שזה יחול גם עליו.

אמיר אוחנה: הוא פוחד שזה יחול עליו, אבל אז מדברים על ארבע כהונות.

קטי קטרין שטרית: הם מצאו פתרון.

פטין מולא: אופיר, הוא לא יגיע לשמונה חודשים.

פטין מולא: זה בסדר.

אופיר כץ: אסף, שאלה, באמת מה הוחלט בסוף לגבי החוק?

אופיר כץ: זה יחול על ראש הממשלה הנוכחי?

קטי קטרין שטרית: מצאו פתרון.

קטי קטרין שטרית: מצאו פתרון.

צבי האוזר: אני מציע שבניגוד לאופוזיציה, הקואליציה איננה מחילה חוקים באופן פרסונלי.

צבי האוזר: אין מישהו שהוא מעל החוק.

אופיר כץ: לא.

אופיר כץ: אני דואג לבנט.

אופיר כץ: אני דואג לבנט.

צבי האוזר: אצלכם כולם כפופים לחוק, חוץ מאחד שהוא מעל החוק.

צבי האוזר: ואין את זה במחוזותינו.

אמיר אוחנה: בנט מוכן לפשרה, אבל שיהיו ארבע כהונות.

אמיר אוחנה: הוא לא מוכן.

אמיר אוחנה: שתי כהונות לא מספיקות לו.

אמיר אוחנה: ארבע כהונות.

קטי קטרין שטרית: הוא חי בסרט.

קטי קטרין שטרית: הוא חי בסרט.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

אופיר כץ: לא, לא, רגע.

אופיר כץ: אבל הוא רוצה לענות לי.

ניר אורבך: מי?

ניר אורבך: אה, אסף.

אסף גרינבאום: כן.

אסף גרינבאום: החוק הזה חל על כולם, כל על מצב שבו ראש ממשלה מכהן שמונה שנים ברצף.

אסף גרינבאום: ואם יש פער בין התקופות, כלומר, גם אם במצב שבו יש כמה תקופות כהונה שהפער ביניהן לא עולה על שלוש שנים, אז מחברים אותן לתקופת כהונה של שמונה שנים.

אופיר כץ: ומתי זה מתחיל?

קטי קטרין שטרית: אמיתי?

קטי קטרין שטרית: הוא באמת מאמין שהוא שיהיה עוד פעם ראש הממשלה?

אסף גרינבאום: כתוב בחוק.

אופיר כץ: החוק לא לפנינו.

אסף גרינבאום: החוק מאוד קצר ויכולת להתרשם באופן - - -

אופיר כץ: החוק לא לפנינו, אסף.

אופיר כץ: לא הבאתם לנו אותו.

אסף גרינבאום: מה?

אופיר כץ: החוק לא לפנינו.

יצחק פינדרוס: הוא עבר בממשלה לפני שלוש שעות, אני מבין, טלפונית.

יצחק פינדרוס: איך רציתם שזה כבר יהיה אצלנו?

אסף גרינבאום: מה זה?

ארבל אסטרחן: לא, זה הופץ.

יצחק פינדרוס: הוא עבר לפני כמה שעות טלפונית בממשלה?

אסף גרינבאום: הוא עבר אתמול בממשלה.

אסף גרינבאום: הוא עבר לפני שבוע בוועדת השרים, והתזכיר פורסם לפני חודש ימים.

אופיר כץ: אנחנו אופוזיציה.

אסף גרינבאום: אז יכולתם להתרשם ממנו.

אסף גרינבאום: הפרוטוקול מפורסם לכולם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מתרשמים - - -

ניר אורבך: אסף, תודה רבה.

אופיר כץ: רגע, מתי זה?

אופיר כץ: אתה עונה לי?

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, בכל זאת, מכיוון שהדיון צריך להיות עקרוני, אני רוצה לספר סיפור.

אופיר כץ: אז מתי התחולה שלו, אסף?

שלמה קרעי: התחולה של החוק, אסף?

ארבל אסטרחן: תגיד לו - - -

אסף גרינבאום: מה?

אופיר כץ: מתי מתחיל החוק?

אופיר כץ: על מי הוא חל?

יצחק פינדרוס: אנחנו חייבים לשמוע את הסיפור של צביקה.

אסף גרינבאום: התחולה היא מיידית, וכתוב פה: תקופה שבה כיהן אדם.

צבי האוזר: סיפרו אנקדוטה, אנקדוטלי.

אופיר כץ: רגע, רגע.

אופיר כץ: צביקה, רגע, שיענה.

אופיר כץ: שנייה.

אסף גרינבאום: כתוב בצורה פשוטה על מי החוק הזה לא חל, על מי החוק לא יחול.

אסף גרינבאום: תקופה שבה כיהן אדם בתפקיד ראש הממשלה שחלה לפני יום תחילתו של חוק זה, לא תובא בחשבון ביום התחולה ואומר - - -

שלמה קרעי: מה יום תחילתו?

שלמה קרעי: מה יום תחולתו?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בדרך כלל, יש תחולה, ממתי החוק חל.

שלמה קרעי: אין לכם סעיף תחולה.

אסף גרינבאום: ככל שלא מופיע, התחולה היא מיידית מיום שהוא עבר.

יצחק פינדרוס: אז לכן אנחנו רוצים לאחר את זה בשבוע.

אופיר כץ: רגע, רגע.

אופיר כץ: זה לא חל על בנט.

אסף גרינבאום: למה לא זה חל על בנט?

אופיר כץ: זה חל על בנט?

אסף גרינבאום: אני לא מבין.

אסף גרינבאום: הוא ראש ממשלה מכהן, לפי מה שאני יודע.

אסף גרינבאום: והוא ממשיך לכהן כראש ממשלה.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: לא מכירים בו כראש ממשלה.

צבי האוזר: זה ראש ממשלה שפורסם ברשומות, מה שנקרא.

מיכאל מלכיאלי: רק ברשומות, כי העם לא מכיר את זה.

מיכאל מלכיאלי: זה ראש ממשלה שהעם לא מכיר בו.

צבי האוזר: לא בערוץ 20.

צבי האוזר: כי במה שפורסם בערוץ 20 יש ראש ממשלה אחר.

צבי האוזר: זה בשביל זה אולי הטעות וזו ההתנגדות.

צבי האוזר: אולי ההתנגדות היא כי אתם חושבים שיש ראש ממשלה אחר.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להגן על זכות הדיבור שלי.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, זכות הדיבור שלך.

אופיר כץ: הספירה של בנט מתחילה מרגע שהחוק עובר?

אסף גרינבאום: מה?

אופיר כץ: הספירה לגבי בנט מתחילה מרגע שהחוק עובר?

אסף גרינבאום: אז כן לגבי כולם.

אסף גרינבאום: לגבי כולם.

אופיר כץ: יש ראש ממשלה אחד.

אופיר כץ: הספירה שלו מתחילה מרגע שהחוק עובר?

קריאות: - - -

צבי האוזר: זה גם ברוח טובה, חבר הכנסת קרעי.

צבי האוזר: זה גם סיפור ברוח טובה שאתה מאוד תאהב אותו.

יצחק פינדרוס: שלמה, תן לו לספר.

צבי האוזר: הוא יאהב אותו מאוד.

ניר אורבך: שנייה, רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, אתה מבטיח אבל שאם אנחנו נותנים לך לספר את הסיפור, אתה נשאר כשחבר הכנסת מדבר?

צבי האוזר: כן, כן.

צבי האוזר: כן.

ניר אורבך: בסדר?

ניר אורבך: מקובל?

ניר אורבך: בבקשה.

צבי האוזר: בסך הכול אני חושב שלמרות חילוקי הדעות פה, הרוח היא רוח טובה ואני מאוד שמח על כך.

צבי האוזר: יש לי סיפור, כי אני שמעתי בשאלתו של חבר הכנסת כץ איזושהי אמירה במה שמכונה הסאב-טסקט, אם זה חל על בנט או לא.

אופיר כץ: כן.

אופיר כץ: אני דואג לבנט.

צבי האוזר: לא, לא.

צבי האוזר: אני יודע.

אופיר כץ: - - -

צבי האוזר: ואני אומר, בסאב-טקסט יש איזה חוסר אמון מוחלט באשר לתוחלת הכהונה של ראש הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא מאמין לזה.

מיכאל מלכיאלי: אתה חושב שאתה מאמין?

צבי האוזר: שנייה.

צבי האוזר: אז אני רוצה לספר לך, אמרתי, סיפור אנקדוטלי.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא מאמין בזה.

מיכאל מלכיאלי: ניר אורבך לא מאמין בזה.

מיכאל מלכיאלי: אתה מאמין בזה?

מיכאל מלכיאלי: לא.

צבי האוזר: אני ב-2009 נתבקשתי לכהן כמזכיר ממשלה.

מיכאל מלכיאלי: אתה מאמין שהוא - - -

צבי האוזר: חברים, בואו, אני מספר סיפור מהחיים.

יצחק פינדרוס: מלכיאלי, הוא רוצה לספר סיפור.

יצחק פינדרוס: זה לא יפה.

צבי האוזר: חבר הכנסת פינדרוס מכיר.

צבי האוזר: אנחנו ביחד.

צבי האוזר: יש לנו לימוד וחברותא, ואנחנו מספרים מעת לעת.

צבי האוזר: חוטאים מהעיקר ומרימים עיניים מן הטקסט ומספרים מעשיות אחד לשני.

צבי האוזר: אז אני אספר מעשייה שהייתה.

צבי האוזר: כשאני התבקשתי לשמש כמזכיר הממשלה, אתה יודע, הייתי צריך לסיים - - -

קטי קטרין שטרית: זה נשמע לי כמו מיליון שנה.

אופיר כץ: מה, אתה עושה עכשיו?

אופיר כץ: מעשה בכנסת?

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: אני רק אומר משהו אנקדוטלי.

צבי האוזר: לעזוב משרה מכובדת במשרד עורכי הדין.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: ברור.

צבי האוזר: ואז בואו מיטב הפרשנים והמומחים הפוליטיים, שהיו, ומבחינת צנעת הפרט, אינני נוקב בשמותיהם, אבל באמת אנשים שאז היו נחשבים בעלי תוכנת הפעלה של מערכת הפוליטית, ואמרו לי: למה לך להיות מזכיר ממשלה של נתניהו?

צבי האוזר: הסיפור הולך להיגמר תוך שישה עד תשעה חודשים.

צבי האוזר: זו הייתה הנחת העבודה בחודשים הראשונים שהאפיזודה הזאת שנקראת בנימין נתניהו תחלוף.

צבי האוזר: ובאו אליי אנשים שמתוך טובתי ואמרו: עזוב.

מיכאל מלכיאלי: היו לו 30 מנדטים מאחוריו.

מיכאל מלכיאלי: היו לו 30 מנדטים - - -

צבי האוזר: כאן אתם מדברים עכשיו על בנט: אין לזה תוחלת ואין לזה זה.

צבי האוזר: אז רק ככה כשאמרת ושאלת את הדברים, הסיפור הזה עלה בראשי וראיתי לנכון לשתף אותו איתכם.

צבי האוזר: כל אחד ייקח את זה איך שהוא מבין את זה.

צבי האוזר: זה הכול.

אופיר כץ: אני האמנתי לסיפור עד לרגע שהשוות בין ביבי לבנט.

ניר אורבך: תודה רבה לכם.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אני אתעלם מהסיפור האחרון של חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: לא היה סיפור, לא משמיץ.

צבי האוזר: ההפך, הוא השמיץ את אותם חכמים שחשבו שנתניהו, זמנו קצוב לשישה חודשים.

שלמה קרעי: צביקה, אתה לא חייב להגיב על כל משפט.

שלמה קרעי: אתה יכול גם להתאזר בסבלנות.

צבי האוזר: אתה צודק.

צבי האוזר: אני מתנצל.

צבי האוזר: אני מתנצל.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אהבתי, אהבתי.

ניר אורבך: באמת.

אופיר כץ: שלמה, עזוב אותו.

אופיר כץ: תן לו שלא יתאזר.

צבי האוזר: מתנצל.

שלמה קרעי: צביקה, טוב.

שלמה קרעי: לגבי הסיפור האחרון, אני שמח שצביקה שוגה בדמיונות והוא חי בסרט שממשלה הזאת תחזיק ושבנט יהיה לראש הממשלה לאורך ימים ושנים.

שלמה קרעי: זה טוב.

שלמה קרעי: זה טוב.

שלמה קרעי: דמיון פורה זה בהחלט, אני בעד.

יצחק פינדרוס: אל תפחיד את לפיד.

יצחק פינדרוס: אל תפחיד את לפיד.

שלמה קרעי: רק יש לי שאלה לחבר הכנסת האוזר שמקודם אמר:

שלמה קרעי: אתם צריכים להסיר את הפסל של בגין.

שלמה קרעי: יש לי שאלה אליך.

שלמה קרעי: למה בגין, הרי הוא היה ראש ממשלה, למה הוא לא חוקק את החוק את הזה שאתם מנסים להביא היום בדחיפות כל כך גדולה ובלחץ כל כך גדול?

שלמה קרעי: ואתה מצטט לי פה את בגין כאילו אם זה היה תלוי בו החוק הזה היה עובר מזמן.

שלמה קרעי: בגין היה ראש ממשלה.

שלמה קרעי: אתה מכיר ניסיון של בגין להביא חוק כזה, להביא תיקון חקיקה כזה?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אתה יודע למה?

שלמה קרעי: כי בגין היה דמוקרט.

שלמה קרעי: ומה בגין כתב בסוף הפסקה שהקראת קודם?

שלמה קרעי: הוא אומר: "לפיכך חייב העם למען עצם חירותו ועתידו לומר הפעם את דברו נגד המשכו של שלטון ממושך".

שלמה קרעי: מי אומר "נגד המשכו של שלטון ממושך" בדמוקרטיה?

שלמה קרעי: העם אומר את דברו.

שלמה קרעי: בקלפי הוא יגיד שהשלטון הזה כבר לא מוצא חן בעיניו, שהשלטון הזה מרע לרוב האומה ולכן הוא רע שבעתיים, מה שקורה בשלטון שלכם, שגנבתם את המנדטים והקמתם שלטון שלא מייצג את רוב העם.

שלמה קרעי: אז אל תצטט לי את בגין.

שלמה קרעי: עפר לפיך כשאתה מצטט אותו.

שלמה קרעי: דבר נוסף, אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, לפני שאני אתייחס לגופו של העניין.

שלמה קרעי: יש ציטוט של בגין, אחר, אם כבר אנחנו מדברים, חבר הכנסת האוזר.

שלמה קרעי: "הדמגוג, כל עוד יש לו רוב, רוצה להבטיח לו ולעצמו יד חופשית.

שלמה קרעי: הוא אינו רוצה להעלות על הדעת" – זה מתקשר לסיפור שסיפרת – "שבאחד הימים הוא יהיה במיעוט.

שלמה קרעי: הוא חוטף ואיננו רוצה שום יסודות קבועים".

שלמה קרעי: זה הדמגוג.

שלמה קרעי: "ואילו המדינאי יודע שרוב ומיעוט במדינה מתחלפים ומשתנים.

שלמה קרעי: בהיותו במיעוט, הוא מקבל את דין הרוב.

שלמה קרעי: אבל הוא יודע שהוא זכאי לתבוע לעצמו זכויות מסוימות".

שלמה קרעי: וגם, ואני ממשיכה הלאה, וגם כשהוא רוב, הוא לא רומס את זכויות המיעוט.

שלמה קרעי: מה שאתם עושים, מכיוון שאתם יודעים שהרוב שלכם הוא רוב מקרי בהחלט, רוב אפילו לא מקרי, זה רוב שנאסף בגניבה, במרמה ובהפרת אמונים כלפי הבוחר בקלפי, מעשה שלא היה כמוהו באף דמוקרטיה בעולם, ולכן אתם מנסים לבוא ולעשות כל מה שיש בידכם כדי "אכול ושתו כי מחר נמות".

שלמה קרעי: זה רק יש לנו עוד זמן קצר, 48 שעות גם אי-אפשר לחכות.

שלמה קרעי: כל דבר שאפשר לעשות היום אנחנו צריכים לעשות אותו היום.

שלמה קרעי: לגבי גופו של החוק, מה הבעיה שלנו עם החוק?

שלמה קרעי: חוץ מזה שכל התערבות לעם וכל התערבות לציבור ואמירה לציבור: לא אתם קובעים, אלא אנחנו נקבע לכם, כל אמירה כזאת היא פגיעה בדמוקרטיה.

שלמה קרעי: כל אמירה כזאת שאנחנו יותר חכמים מכם ואנחנו נחליט בשבילכם את מי תבחרו ואת מי לא זאת פגיעה בדמוקרטיה, או כמה שנים יכהן אותו אחד.

שלמה קרעי: חוץ מהעניין הזה יש גם את נרטיב.

שלמה קרעי: הרי מה אתם מנסים לומר לציבור בהעברת החוק הזה?

שלמה קרעי: נכון, אסף, שהוא לא חל רטרואקטיבית.

שלמה קרעי: אבל מה הוא אומר לעם?

שלמה קרעי: מה האזרח הפשוט שיושב בבית, כשהוא רואה שכנסת ישראל העבירה חוק שראש ממשלה שכיהן שמונה שנים לא יכול יותר, הממשלה מתפזרת באותו יום, מה זה אומר לו?

שלמה קרעי: זה אומר לו: אדוני האזרח, כשאתה הולך לקלפי, תשים לב שלא תצביע למישהו שכיהן כבר שמונה שנים, כי מי שכיהן כבר שמונה שנים, אנחנו חוקקנו חוק, נכון, שטכנית הוא לא חל, אבל מהותית אנחנו אומרים לכם: תשימו לב, אל תבחרו במי שאתם חושבים לבחור כי אנחנו יותר חכמים מכם.

שלמה קרעי: וזה החלק הראשון בקלף הראשון שאתם מנסים למוטט כאן את מגדל הקלפים, שזאת הדמוקרטיה השברירית שיש לנו כאן במדינה.

שלמה קרעי: דמוקרטיה שברירית כי משפטנים קובעים מה יאמרו ומה יגידו נבחרי הציבור, כי בג"ץ קובע אילו חוקים טובים ואילו חוקי יסוד מוצאים חן בעיניו.

שלמה קרעי: וכשאתם באים ומתחילים לפגוע בשיקול הדעת של הבוחר, בשיקול הדעת של העם, אתם מכינים את הקרקע גם לחוק הבא שלכם, שאם העם קרא כתב אישום, קרא כתב אישום מתפורר – היום הייתי בבית המשפט, באתי לחזק את ראש הממשלה נתניהו והתקשורת התקפלה תוך שעה.

אחמד טיבי: לשעבר.

שלמה קרעי: אני קורא לו ראש הממשלה.

שלמה קרעי: אני מכבד אותו.

שלמה קרעי: אתה לא רוצה, זכותך.

שלמה קרעי: ראש הממשלה נתניהו.

שלמה קרעי: התקשורת התקפלה, כי עוד עדות של עוד עד מרכזי שבא ואומר: המשקל של הדברים שהעברתי לנתניהו היו בעיניו משקל נוצה.

שלמה קרעי: הוא הפך להיות כמו עד עוין לפרקליטות.

שלמה קרעי: ואתם רואים את זה.

שלמה קרעי: אתם רואים שהכול מתפורר לכם.

שלמה קרעי: ואתם מנסים בכל דרך אנטי דמוקרטית לנסות ולהסיט את היריב היחיד הפוליטי שיכול לכם.

שלמה קרעי: היריב היחיד שאתם לא יכולים לו בקלפי.

שלמה קרעי: היריב היחיד שהדרך שלכם לנצח אותו היא או בתפירת תיקים או בחוקים אנטי דמוקרטיים או בגניבת דעת הבוחר וגניבת מנדטים.

שלמה קרעי: וזה כל הסיפור כאן, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: ולכן אני לא רואה שום חשיבות ושום דחיפות.

שלמה קרעי: זה לא חשוב.

שלמה קרעי: זה חוק לא חשוב.

שלמה קרעי: זה חוק שכשאנחנו נחזור לשלטון יחד עם עוד סדרה ארוכה של חוקים בזויים שהעברתם, שאתם מתכננים להעביר, אלה חוקים שייזרקו לפח האשפה של ההיסטוריה ביחד איתכם, אגב.

שלמה קרעי: אני מבין את הלחץ של צביקה.

שלמה קרעי: צביקה רואה שבכל הסקרים, אגב, תקווה חדשה לא עוברת את אחוז החסימה.

שלמה קרעי: והוא מבין שצריך לעשות מעשה, צריך להגביל.

שלמה קרעי: אם הייתה לו אפשרות עכשיו להגביל גם מפלגה, שמפלגה לא תכהן יותר משמונה שנים – מה דעתך?

שלמה קרעי: יחסמו את הליכוד.

שלמה קרעי: תחסמו את ש"ס.

צבי האוזר: חבר הכנסת קרעי, ההבדל בינך לביני הוא שאתה כל הזמן חי בסקרים.

שלמה קרעי: תקימו - - -

צבי האוזר: אתה לקחת מדינה שלמה, הורדת אותה שאולה, כי בסקרים סיפרו לך כל פעם שאתה מנצח, וכל פעם בא, את הבחירות הראשונות מנצח, לא הקמת ממשלה.

צבי האוזר: בחירות שניות – לא הקמת ממשלה.

צבי האוזר: התנגדת לכל החוקים שנקבעו אז.

צבי האוזר: אמרת: אני לא אעביר להוא, אני לא אעביר לזה.

צבי האוזר: בחירות שלישיות – לא.

צבי האוזר: בחירות רביעיות – לא.

צבי האוזר: אתה חי בסקרים.

צבי האוזר: אתה תמשיך לחיות בסקרים.

צבי האוזר: תמשיך לקרוא לראש האופוזיציה ראש הממשלה.

צבי האוזר: תמשיך לחיות בנדמה לי בארץ הזאת, ארץ הנדמה לי, ואנחנו נמשיך לנהל את ענייני המדינה.

צבי האוזר: זה הכול.

שלמה קרעי: אם אתם - - -

צבי האוזר: דברים מאוד פשוטים.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת האוזר.

ניר אורבך: חבר הכסת האוזר, תודה רבה.

צבי האוזר: הזכות לחלום, לפנטז היא קיימת.

צבי האוזר: היא קיימת גם בפוליטיקה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

מיכאל מלכיאלי: היושב-ראש, מה סדר הדוברים?

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

ניר אורבך: צביקה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, מה סדר הדוברים?

ניר אורבך: צביקה.

צבי האוזר: תקרא לו ראש הממשלה ותקרא את הסקרים.

ניר אורבך: צביקה.

צבי האוזר: ותשחק עם הסקרים.

ניר אורבך: תן לחבר הכנסת קרעי לסיים, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: היושב-ראש, מה סדר הדוברים?

ניר אורבך: תכף אם אומר לכם.

שלמה קרעי: אם צביקה, אם חבר הכנסת האוזר - - -

צבי האוזר: הוא שאל אותי.

צבי האוזר: אז עניתי לו.

צבי האוזר: הופנתה אליי השאלה.

מיכאל מלכיאלי: רגע, שנייה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

מיכאל מלכיאלי: חבר האופוזיציה האוזר, אתה מפריע לי.

צבי האוזר: הוא שאל: מה דעתך.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, חבר הכנסת מלכיאלי.

צבי האוזר: הוא שאל.

צבי האוזר: הוא שאל: מה דעתך.

ניר אורבך: אתה רשום.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, תכף אתה.

ניר אורבך: חבר הכסת קרעי יסיים ואתה הבא בתור.

שלמה קרעי: אם חבר הכנסת האוזר ואם חבריו - - -

קטי קטרין שטרית: מתי אני?

ניר אורבך: אחרי זה, חברת הכנסת קטי שטרית.

קטי קטרין שטרית: אני.

ניר אורבך: הינה.

שלמה קרעי: אם חבריו בתקווה חדשה ובנימינה לא היו מרמים את הבוחר ומקימים ממשלה עם האחים המוסלמים, הייתה כאן כנראה ממשלה טובה, ממשלה ימנית שהייתה יכולה לקום.

קטי קטרין שטרית: ואחר כך מתחלפים.

ניר אורבך: אין בעיה.

שלמה קרעי: ובהחלט, בהחלט היינו מנצחים.

שלמה קרעי: אותו דבר בבחירות הראשונות.

שלמה קרעי: ליברמן שהלך, אחרי שהוא המליץ על נתניהו, עשה פליק-פלאק לאחור, מישהו תפס אותו בגרון, כנראה, והוא הפיל את הממשלה והוביל אותנו לכל הסבל של השנתיים האחרונות.

שלמה קרעי: ולכן, מה שאני אומר, צביקה, אם כבר אתם רוצים באמת להציל את כבודכם, להציל את העתיד הפוליטי שלכם, תגישו תיקון לחוק הזה.

שלמה קרעי: אני אאשר לכם אותו בפטור מחובת הנחה, שמפלגה לא יכולה להיות קיימת יותר משמונה שנים.

שלמה קרעי: ככה תמחקו את המפלגות הוותיקות ותתחילו לרקוד על מפלגות חדשות.

שלמה קרעי: ככה לא תהיה ברירה לציבור.

שלמה קרעי: כנראה, מישהו יצביע לכם.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

ניר אורבך: לפני שאנחנו עוברים לחברת הכנסת קטי שטרית - - -

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: אנחנו מתחלפים, מלכיאלי ואני.

ניר אורבך: אז אנחנו רוצים רק התייחסות של אסף, נציג משרד המשפטים, יועץ השר.

ניר אורבך: בבקשה, אסף.

אסף גרינבאום: לא.

אסף גרינבאום: רק חבר הכנסת קרעי שאל פה קודם אם ראש הממשלה מנחם בגין חוקק חוק דומה.

אסף גרינבאום: אז אומנם ראש הממשלה מנחם בגין לא חוקק חוק דומה, אבל במשך כמעט כעשר שנים, כמו שאמרתי בדברי הפתיחה, היה חוק כזה, חוק דומה בספר החוקים של מדינת ישראל, בין היתר, בתקופת שלטונו של הליכוד.

אסף גרינבאום: ולכן אז אולי מנחם בגין - - -

קטי קטרין שטרית: על מה אתה מדבר?

מיכאל מלכיאלי: היה חוק כזה פעם?

אסף גרינבאום: כן.

אסף גרינבאום: כן.

קטי קטרין שטרית: על מה אתה מדבר?

קטי קטרין שטרית: איזה חוק?

אסף גרינבאום: בין 1995 - - -

שלמה קרעי: הוא מדבר על בחירה ישירה.

שלמה קרעי: זה שונה לחלוטין.

אסף גרינבאום: מה?

קטי קטרין שטרית: אתה מדבר על בחירה ישירה.

אסף גרינבאום: אבל העיקרון הזה, העיקרון, העיקרון - - -

קטי קטרין שטרית: לא, לא.

קטי קטרין שטרית: לא העיקרון, אסף.

קטי קטרין שטרית: לא היה מדובר בהגבלת כהונה.

קטי קטרין שטרית: אל תמציאו עכשיו את הגלגל.

אסף גרינבאום: העיקרון היה - - -

שלמה קרעי: אתה לא בעמדה של פרשן.

שלמה קרעי: אתה תיתן עובדות.

שלמה קרעי: אתה לא בעמדה של פרשן.

שלמה קרעי: אתה לא תטעה את הציבור שצופה בנו.

קטי קטרין שטרית: עכשיו הוא נותן פרשנות, אתה מבין?

מיכאל מלכיאלי: זה ממש לא נכון.

קטי קטרין שטרית: לאן הגענו.

קטי קטרין שטרית: נו, באמת.

משה ארבל: כיועץ מקצועי לשר המשפטים, אני חושב שאין לך זכות - -

קטי קטרין שטרית: מה קורה ליועצים המשפטיים?

קטי קטרין שטרית: מה קורה?

צבי האוזר: רגע.

צבי האוזר: למה לא נתתם לו להשלים את המשפט, חברים?

ניר אורבך: רגע, רגע.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: סליחה, סליחה.

קטי קטרין שטרית: לא ייאמן.

אופיר כץ: לא ייאמן באמת.

משה ארבל: - - להתבטא התבטאות פוליטית, בטח לא בפומבי, בטח לא כאן.

אסף גרינבאום: לא התבטאתי.

משה ארבל: זה חורג מגבולות סמכותך ותפקידך.

אסף גרינבאום: לא התבטאתי.

משה ארבל: ונציבות שירות המדינה גם תקבל על זה עדכון.

משה ארבל: אתה לא יכול עכשיו לבוא לכאן - -

קטי קטרין שטרית: לתת פרשנות.

קטי קטרין שטרית: מה זה הדבר הזה?

משה ארבל: - - ולתת לנו פרשנות פוליטית.

משה ארבל: אתה עובד מדינה.

אסף גרינבאום: לא.

אסף גרינבאום: לא התבטאתי.

צבי האוזר: הוא נותן לנו את המצב החוקי בין 1995 - - -

משה ארבל: כללי התקשי"ר חלים עליך.

משה ארבל: אתה לא יועץ פוליטי לשר, ואתה לא יכול לעשות את זה.

אסף גרינבאום: לא התבטאתי התבטאות פוליטית.

אסף גרינבאום: נשאלתי.

משה ארבל: אני מאוד מצטער.

צבי האוזר: חבר הכנסת משה ארבל, אולי אפשר לתת לו להשלים?

שלמה קרעי: אמרת, קיים חוק כזה.

ניר אורבך: רגע אחד.

אסף גרינבאום: נכון אמרתי את העיקרון.

אסף גרינבאום: לא אמרתי - - -

קטי קטרין שטרית: נכון, אמרת, קיים חוק כזה.

צבי האוזר: אולי אפשר לתת לו להשלים את הדברים?

ניר אורבך: שנייה אחת, חבר הכנסת האוזר.

שלמה קרעי: פתאום אתה מגן על זכות הדיבור של מישהו.

צבי האוזר: רגע, רגע, רגע.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: כן.

ניר אורבך: שנייה.

ניר אורבך: אסף, בבקשה, תסיים.

אסף גרינבאום: אמרתי שהיה קיים עיקרון דומה.

קטי קטרין שטרית: אוקיי.

קטי קטרין שטרית: עכשיו הגענו לעיקרון דומה.

אסף גרינבאום: זה מה שאמרתי בפתח הדברים כשרוב החברים פה לא היו.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: אמרת קיים חוק.

אסף גרינבאום: כל אחד יעשה את ההבחנות שלו.

מיכאל מלכיאלי: אתה.

מיכאל מלכיאלי: אתה, מה אתה רואה?

מיכאל מלכיאלי: זו עובדה?

צבי האוזר: חברי הכנסת, כמה זמן היה קיים העיקרון הדומה?

אסף גרינבאום: כעשר שנים.

צבי האוזר: בין אילו שנים לאילו שנים?

קטי קטרין שטרית: רגע, מי מנהל את הדיון?

קטי קטרין שטרית: באמת, אי-אפשר ככה.

ניר אורבך: רגע אחד.

קטי קטרין שטרית: אבל בלתי אפשרי.

קטי קטרין שטרית: באמת.

קטי קטרין שטרית: מה זה?

צבי האוזר: אני רוצה לדעת.

צבי האוזר: זה מידע שאמור להגיע לידי חברי הכנסת.

צבי האוזר: למה אנחנו מפחדים לומר את האמת?

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: פה כילד גדול הוא יודע לעקוץ.

קטי קטרין שטרית: מי שמפחד זה אתם, האוזר.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, יש לי הצעת ייעול.

צבי האוזר: למה אנחנו מפחדים?

קטי קטרין שטרית: אתם מפחדים, לא אנחנו.

משה ארבל: יש לי הצעת ייעול, צביקה.

צבי האוזר: בבקשה.

צבי האוזר: אז בואו ניתן להשלים את השאלה.

צבי האוזר: בבקשה.

אסף גרינבאום: מתחילת שנות ה-1990 ועד תחילת שנות ה-2000, כעשר שנים, היה עיקרון כזה שהיה מעוגן בחקיקה.

אסף גרינבאום: וכאמור, הוא בוטל לפני כ-20 שנה, ואנחנו מבקשים לחדש את אותו עיקרון.

צבי האוזר: במשך עשור זה היה.

צבי האוזר: השמש זרחה בבוקר בעשור הזה?

צבי האוזר: אתה יודע, אצלי היא לא זרחה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, חבר הכנסת האוזר, צביקה.

ניר אורבך: אסף, תודה רבה.

ניר אורבך: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: הייתי מאוד שמחה אם חבר כנסת צביקה האזור היה נמצא איתי עכשיו בכנס שהיינו עם שיקלי על מה שקורה עם ההשתלטות של הרשות הפלסטינית על שטחי C ביהודה ושומרון, כי אני זוכרת טוב מאוד שנורא נושא המורשת היה מאוד מאוד קרוב לליבו.

קטי קטרין שטרית: ואני רק רוצה להודיע לו שנהרס כרגע, ממש לפני מספר ימים, נהרס אתר ארכיאולוגי, ארמון מתקופת החשמונאים, ואין פוצה פה.

קטי קטרין שטרית: כי אם יש בעיות בארכיאולוגיות בארץ, אז יש לך פקחים.

קטי קטרין שטרית: אבל שם אין אף אחד שמוכן לבוא, וממש בימים אלו נהרס ארמון ששם - - -

משה ארבל: היועצת של רם בן ברק אישרה את זה.

קטי קטרין שטרית: אה, אוקיי.

קטי קטרין שטרית: זה כבר משהו אחר.

צבי האוזר: איפה נהרס ארמון?

צבי האוזר: קודם כול, חמור מאוד.

צבי האוזר: אבל אם את יכולה הוסיף רק פרטים, שננסה לשלב ידיים.

ניר אורבך: חברת הכנסת.

קטי קטרין שטרית: אם היא אישרה את זה, אז זה בסדר.

קטי קטרין שטרית: רק שתדע לך, צביקה, ואני יודעת שזה קרוב לליבך.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת.

צבי האוזר: אני יודע אבל איפה?

קטי קטרין שטרית: אז רק שתדע לך, עכשיו, ממש ברגעים אלו יש פריצה של מקומות שבהם נהרסים אתרי הארכיאולוגיה היום-יום מתחייב.

משה ארבל: בשטחי C.

קטי קטרין שטרית: בשטחי C, אלה השטחים שלנו.

קטי קטרין שטרית: אבל מה שקורה כרגע הוא שאין דין ואין דיין, ואף אחד לא עושה עם זה שום דבר.

צבי האוזר: אז אני מציע שתצא פה קריאה משותפת של כל הוועדה עליה - - -

קטי קטרין שטרית: הינה, אני יכולה להעביר לך את החומרים.

ניר אורבך: רגע, רגע.

ניר אורבך: חברת הכנסת קטי שטרית, בואי, בואי, אני רוצה לשמוע.

ניר אורבך: מה, צביקה?

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: אני אומר שתצא קריאה משותפת.

צבי האוזר: אגב, הנושא הזה, אומרת חברת הכנסת שטרית שהיא קיבלה אינפורמציה בישיבה הקודמת.

קטי קטרין שטרית: עכשיו - - -

צבי האוזר: אני פשוט לא הייתי.

צבי האוזר: אז אני לא מכיר את הפרטים, אבל חזקה שהדברים נכונים.

צבי האוזר: והיא אומרת גם יש כאן מסמכים.

צבי האוזר: שתצא קריאה פה, מעבר לכל המחלוקות הפוליטיות הקיימות, שהנושא הזה הוא נושא חמור.

צבי האוזר: זו פגיעה בנכסי מורשת לא רק של העם היהודי - -

קטי קטרין שטרית: נכון.

צבי האוזר: - - אלא בנכסי מורשת של הציוויליזציה האנושית בראייה עולמית.

צבי האוזר: והדברים האלה אסור שייעשו לו בשטחי C, לא, אגב, לא בשטחי A ו-B ולא בשום מקום אחר, והדברים האלה.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: הלוואי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא מגיעים ל-A ו-B.

קטי קטרין שטרית: זה כבר אותו - - -

ניר אורבך: אבל חברת הכנסת שקטי שטרית.

צבי האוזר: ובהינתן שבשטחי C באחריותנו, צריך - - -

פטין מולא: ממי לבקש זכות דיבור?

קטי קטרין שטרית: אני רק רוצה להגיד לך, עוד יותר חמור - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת פטין מולא, אתה, לא חשוב לך מה שהם אומרים עכשיו?

ניר אורבך: זה לא ויכוח.

קטי קטרין שטרית: עוד יותר חמור שאוניברסיטת בר אילן - - -

פטין מולא: חלאס, יאזלמה.

קטי קטרין שטרית: שנייה, פטין.

קטי קטרין שטרית: גם פטין היה בכנס.

קטי קטרין שטרית: אוניברסיטת בר אילן, שקיבלה גם זכות לחפור באתר מסוים, המינהל האזרחי אמר לה: את לא יכול לחפור, אתם לא יכולים.

פטין מולא: מזעזע.

קטי קטרין שטרית: לא יכולים לחפור כאן.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר.

קטי קטרין שטרית: כשהם חזרו שבוע אחרי, אין אתר.

קטי קטרין שטרית: הכול כוסה בעבודות עפר שקבלנים שמבצעים שם – פלסטינים – שמפילים את כל הפסולת בתוך האתרים האלה.

קטי קטרין שטרית: מזעזע.

ניר אורבך: חברת הכנסת קטי שטרית, אז רגע אחד.

קטי קטרין שטרית: זו ההיסטוריה שלנו, זה הקיום שלנו, נמחק יום-יום.

קטי קטרין שטרית: ולכן אני מגיעה לנקודה שעליה התכנסנו.

ניר אורבך: אז רגע, לפני שאתה מגיעה לנקודה.

קטי קטרין שטרית: כן.

ניר אורבך: מה שאמר חבר הכנסת האוזר ומה שאת העלית הוא סופר-חשוב.

קטי קטרין שטרית: כן.

ניר אורבך: ואני מאמץ את מה שחבר הכנסת האוזר מציע.

קטי קטרין שטרית: אני בשמחה אצטרף לכל יוזמה.

ניר אורבך: ראשית, זו קריאה שלנו על החומרה של הדבר הזה.

ניר אורבך: שנית, אני גם חושב שאנחנו צריכים לחשוב, אולי לא עכשיו, אבל באיזו ועדה כן כדאי להעלות את הנושא הזה כמו שאנחנו מעלים - - -

קטי קטרין שטרית: ניר, זה מה שאני הצעתי.

קטי קטרין שטרית: אמרתי להם: חברים, חייבים להביא.

ניר אורבך: אז בסדר.

קטי קטרין שטרית: כי זה לא, זה שאתה עושה כנס באיזשהו מקום סגור ואין לא צילום, לא תיעוד, לא כלום.

קטי קטרין שטרית: מי שמע על זה?

קטי קטרין שטרית: אף אחד לא שמע על זה.

ניר אורבך: צריך דיון, לדעתי, בוועדת החוץ והביטחון.

ניר אורבך: אבל אנחנו צריכים לחשוב מה הזירה הנכונה ומה הפלטפורמה הנכונה פה בכנסת.

קטי קטרין שטרית: חד-משמעית.

קטי קטרין שטרית: בוא, אני אגיד לך.

קטי קטרין שטרית: לי יש קילומטראז' - -

ניר אורבך: אז מצוין.

קטי קטרין שטרית: - - יעיד על כך צביקה האוזר, בוועדת החוץ והביטחון על הנגשת מערת המכפלה.

צבי האוזר: נכון.

קטי קטרין שטרית: ואני פניתי למינהל האזרחי ואמרתי להם ככה: יש לכם שתי אפשרויות – או שאתם מתייאשים או שאני מתייאשת.

קטי קטרין שטרית: אין סיכוי שאני מתייאשת; מעלית תהיה במערת המכפלה.

קטי קטרין שטרית: ובסופו של דבר, הם התייאשו, כי הם ניסו להסביר את זה במיליון ואחת הסתייגויות כאלה ואחרות, כולל בתי משפט.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לדעת, איפה במדינת ישראל יש מקום ציבורי עם 100 מדרגות בלי מעלית?

קטי קטרין שטרית: אמת או לא, צביקה?

צבי האוזר: אמת.

צבי האוזר: אני חושב, אתה יודע, לא, בשביל זה היא שליחת ציבור, חברת הכנסת שטרית.

צבי האוזר: אבל במקום אחר היו שמים פלאק על המעלית, ואני לא אומר את זה בציניות - -

קטי קטרין שטרית: אתה מבין את זה?

צבי האוזר: - - על המסירות שלה לפרויקט.

צבי האוזר: אבל הנושא הזה הוא כבר כמה שנים.

ניר אורבך: מאה אחוז.

ניר אורבך: אז אנחנו נסכם את הנקודה הזאת.

ניר אורבך: באמת אני אומר.

קטי קטרין שטרית: חד-משמעית.

ניר אורבך: בואו ננסה להתקדם גם על הדבר הזה בכוחות משותפים.

קטי קטרין שטרית: מאה אחוז.

קטי קטרין שטרית: תודה.

צבי האוזר: בוודאי.

קטי קטרין שטרית: ועכשיו לענייננו.

קטי קטרין שטרית: אני יודעת דבר אחד.

קטי קטרין שטרית: תראה, ראיתי את הטרלול לפני כמה דקות: יש הצבעה, אין הצבעה, כן מצביעים, אין מצביעים, וזה.

קטי קטרין שטרית: וזה מסביר את המצב המאוד עצוב שלנו בתוך הוועדות, שבאים בטענות אלינו למה אנחנו לא נמצאים כאן, למה אנחנו לא באים כאן.

קטי קטרין שטרית: וזה הזמן להגיד, הלוואי שמישהו ירים את הכפפה סוף סוף ויקום ויגיד: צריך ייצוג הולם שלנו באופוזיציה בוועדות.

קטי קטרין שטרית: לא ייתכן שכשיש איזושהי חרב שמונחת ליושב-ראש לגבי ועדת האתיקה מבג"צים שונים שהוגשו, אז מייד רוצים ועושים עבודת נמלים כדי להשיג מישהו שיבוא להיות שם.

קטי קטרין שטרית: אנחנו אמרנו וטענו: או הכול או כלום.

קטי קטרין שטרית: אי-אפשר להתייחס אלינו כאל איזשהו משהו שמשתמשים בו וזורקים אותו.

קטי קטרין שטרית: לחלוטין לא.

קטי קטרין שטרית: אם צריך אותנו, צריך אותנו בכל הוועדות.

קטי קטרין שטרית: וכן הנושאים הם מאוד חשובים.

קטי קטרין שטרית: ומי שבאמת ובתמים רוצה לנהל את המדינה הזו כמו שצריך, צריך לנהל אותה על כך שנקבל את הייצוג ההולם שלנו בתוך הוועדות.

קטי קטרין שטרית: ולענייננו לגבי החוק הזה, אני באמת ובתמים חוזרת על מה שחבריי שאלו: מה הדחיפות?

קטי קטרין שטרית: ואני מוצאת כמה וכמה בעיות שלדעתי הן מאוד קשות.

קטי קטרין שטרית: במידה שתחליטו שאנחנו עוברים למשטר נשיאותי, אהלן וסהלן.

קטי קטרין שטרית: צודקים, במשטר נשיאותי יש שתי קדנציות, שתי כהונות.

קטי קטרין שטרית: אבל מה שקורה כרגע הוא שאנחנו נשארים במשטר פרלמנטרי כשאנחנו יודעים שמנהיגים רבים בעולם שהם בעלי שם, כמו כן – ברחו לי השמות.

שלמה קרעי: מרקל.

קטי קטרין שטרית: מרקל, נכון.

קטי קטרין שטרית: מרקל ומרגרט תאצ'ר, והיו לי שורה של שמות.

קטי קטרין שטרית: כולם נעלמו לי.

קטי קטרין שטרית: כשאני רואה שהורסים אתרים ארכיאולוגיים, שזו המורשת שלנו, אני נמצאת בפאזה אחרת.

קטי קטרין שטרית: אבל אני מנסה ככה לעשות את הסוויץ'.

קטי קטרין שטרית: ואני רואה שהם תפקדו והם לא עזבו בגלל שמישהו חוקק חוק כדי שהם יעזבו, אלא הם פרשו כשהם מצאו לנכון לפרוש.

קטי קטרין שטרית: אז אני תמיד שואלת את עצמי: למה?

קטי קטרין שטרית: למה מחוקקים בעת הזו את החוק הזה?

קטי קטרין שטרית: אז אוקיי, אמר חבר הכנסת צביקה האוזר קווי היסוד.

קטי קטרין שטרית: מצוין.

קטי קטרין שטרית: יש קווי יסוד נוספים שהלוואי ותיגשו אליהם, כמו פיצול התפקיד של היועץ המשפטי ועוד דברים אחרים שהבטחתם, ואני לא רואה שהם קיימים.

קטי קטרין שטרית: אבל ניגע לגופו של החוק.

קטי קטרין שטרית: הרי וגם הולך אחר כך לרשויות מקומיות.

צבי האוזר: אסף, יש לך כבר פה התחייבות שאם תרצו בפיצול קיצור 48 שעות, אז לפחות חברת הכנסת שטרית יהיה לה - - - היא תצטרך לתמוך.

קטי קטרין שטרית: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אין בעיה.

אסף גרינבאום: יש לנו את תמיכתה.

אסף גרינבאום: תהיה לנו את תמיכתה.

קטי קטרין שטרית: אני אגיד לך משהו, אני אגיד לך משהו ככה מעומקי ליבי.

קטי קטרין שטרית: חבל שאנחנו, שזה – אני עבדתי עם שלושה אנשים רציניים במהלך חיי: עם גדעון סער, ישראל כץ וניר ברקת.

קטי קטרין שטרית: ואני מעולם, מעולם לא דיברתי בגנות אף אחד מהם.

קטי קטרין שטרית: גם אם היה לי, ותאמין לי, היו תחקירים שביקשו ממני לדבר וכו' וכו', ולא הסכמתי.

קטי קטרין שטרית: כי אני חושבת כשמישהו עובד אצל מישהו מסוים, הטיפה טיפה, גרם של הנאמנות צריך להיות שלא מדברים עם מי שעובדים.

קטי קטרין שטרית: כי אחרת, השאלה שנשאלת היא: איך עבדת?

קטי קטרין שטרית: אם עבדת יום אחד, בנוסף לתחושה הקשה שיש לך, איך עשית את זה?

קטי קטרין שטרית: אז הצעה שלי אליך חברי, לא מדברים על מי שעבדת איתו.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: חושב שלדבר בשבחו של מי שעבדת איתו אין שום בעיה.

צבי האוזר: אני לא יודע אם הקשבת דברים שלי מתחילתם.

צבי האוזר: אני רק אמרתי שבאו אנשים - -

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: צביקה, אתה לא חושב שיש לך את ההזדמנות, צביקה - - -

צבי האוזר: - - ואמרו לי: אל תגיע לעבוד עם נתניהו, כי בתוך שישה עד תשעה חודשים הכנסת תדיח אותו.

צבי האוזר: ואמרתי: הינה, תראו.

צבי האוזר: אני לא רואה, בקטי שטרית, איזושהי - - -

קטי קטרין שטרית: צביקה, לא.

קטי קטרין שטרית: אני מדברת, באמת.

קטי קטרין שטרית: הצעה, אני אומרת לפעמים, אתה יודע.

צבי האוזר: תאמיני לי, קטי, בטני מלאה וראשי מלא סיפורים, עניינים, שאני שומר אותם ביני לבין עצמי.

קטי קטרין שטרית: גם אני, גם אני, גם אני.

צבי האוזר: וטוב שכך.

צבי האוזר: אני מברך אותך.

צבי האוזר: ואני מאותה סיעה שלך בעניין הזה.

צבי האוזר: אינני מספר את מה שעיניי ראו ובאוזניי שמעו.

צבי האוזר: ואני חושב שכך צריך לעשות.

מיכאל מלכיאלי: בשביל שלא יסבך אותך עם הקואליציה.

צבי האוזר: אני לא חושב שהמנהג שהצהרת עליו הוא רע.

צבי האוזר: אני איתך.

צבי האוזר: זה הכול.

צבי האוזר: הסיפור שסיפרתי הוא - - -

ניר אורבך: חברת הכנסת שטרית, בסדר.

ניר אורבך: הדברים הובהרו.

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: בואו, לא באופן אישי.

קטי קטרין שטרית: זה משהו נורא מפריע כל פעם.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: בסדר.

קטי קטרין שטרית: אבל בואו נעבור לחוק עצמו.

קטי קטרין שטרית: ולכן אני אומרת, אני יודעת, ואני נפגשתי עם מספר ראשי ערים שמאוד מאוד כועסים, כי זה ישליך לגבי הכהונה שלהם.

קטי קטרין שטרית: ואני אתן דוגמה במישור המוניציפלי, ואז אני אדבר על השלטון המרכזי.

קטי קטרין שטרית: במישור המוניציפלי נבחר ראש עיר, קדנציה ראשונה הוא רק לומד ולומד ולומד ומכין תוכניות, ויכול ליישם אותן בקדנציה השנייה או השלישית.

קטי קטרין שטרית: גם בתקווה חדשה יש ראש רשות שכיהן 18 שנה כראש עירייה, והוא היה ראש עירייה, לדעתי, טוב.

קטי קטרין שטרית: אני לא חושבת שהוא היה גרוע, ואף אחד לא אמר לו: לך, צא; יש חוק נגדך; תזוז.

קטי קטרין שטרית: כי זה לא היה דמוקרטי, לא בעיני התושבים באילת ולא בעיני אף אחד אחר שביקש ודרש.

קטי קטרין שטרית: וכרגע מה שאתם עושים הוא שאתם לא רק פוגעים היום במי שחושב שהוא צריך לכהן יותר משתי קדנציות או שמונה שנים או whatever, לא משנה מה, אתם הולכים לפגוע היום בראשי רשויות בכל הארץ, מצפון עד דרום.

קטי קטרין שטרית: זה שאתם רוצים לעשות את זה מפני שאתם רוצים להיראות כמי שעושה את זה גורף, זה נושא אחד.

קטי קטרין שטרית: נושא שני, חברים, לא להתאבד.

קטי קטרין שטרית: זה מין סוג של התאבדות.

קטי קטרין שטרית: כאילו, די.

קטי קטרין שטרית: בואו תנסו לבדוק מה לא בסדר אצלכם, מה אתם צריכים לעשות, כדי שאולי הציבור יביע אמון בכם וירצה לתמוך בכם בפעם הבאה.

קטי קטרין שטרית: אבל כרגע, מה שאתה שומע בקרב הציבור זה שאתם לא מצליחים להוריד את נתניהו פעם אחר פעם באופן דמוקרטי, ואתם הולכים לחוקק פה חוק אנטי-דמוקרטי.

קטי קטרין שטרית: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: סדר הדוברים הוא כזה: חבר הכנסת מלכיאלי עכשיו.

ניר אורבך: חבר הכנסת פטין מולא מייד אחריו.

ניר אורבך: חבר הכנסת אמיר אוחנה ככל שיגיע לפה חזרה.

ניר אורבך: חבר הכנסת משה ארבל.

ניר אורבך: חבר הכנסת אבי מעוז וחברת הכנסת קרן ברק.

ניר אורבך: אם מישהו רוצה עוד ולא נרשם, להירשם, בבקשה, אצל נועה.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אני קודם כול רוצה להודות לך על האופן שבו אתה מנהל את הדיון.

מיכאל מלכיאלי: הרבה אנשים בקואליציה צריכים ללמוד ממך.

מיכאל מלכיאלי: זו האמת.

ניר אורבך: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אני, ברשותך, רוצה באמת לשאול, אני לא מעט דיונים בוועדת הכנסת - - -

ניר אורבך: שנייה, רגע.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, רגע אחד.

ניר אורבך: אני מבקש, בבקשה, לשמור קצת על שקט בצדדים.

ניר אורבך: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר – יש בעיה עם הרמקול.

ניר אורבך: קטי, חברת הכנסת קטי.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר.

מיכאל מלכיאלי: איפה שהאופוזיציה יושבים, גם הרמקולים לא עובדים.

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, אדוני היושב-ראש, תראה, אני לא מעט פעמים השתתפתי בדיוני ועדת הכנסת גם בקדנציה הזאת וגם בקדנציות קודמות בנושא שהממשלה מבקשת לפטור מחובת הנחה.

מיכאל מלכיאלי: יתקנו אותי גם מנהלת הוועדה והיועצת המשפטית של הוועדה, הנושא של פטור מחובת הנחה הוא ניתן גם להצעות חוק פרטיות וגם להצעות חוק ממשלתיות.

מיכאל מלכיאלי: בשתיהן היינו צריכים לבוא אחר כבוד לוועדה כאן ולנמק למה זה כל כך חשוב.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, ראינו שלממשלה היה מאוד מאוד בהול להעביר הצעות חוק בפטור מחובת הנחה.

מיכאל מלכיאלי: אם אני לא טועה, בסיטונאות גדולה מאוד זה הגיע בתקופת הקורונה, שהיה חשוב לממשלה מאוד בשביל להרוויח את הזמן, כי כל יום שהחוק לא נכנס לתוקף, אז בעצם יש בעיה.

מיכאל מלכיאלי: המגפה הולכת ומתפשטת.

מיכאל מלכיאלי: והיו עוד כמה פעמים שהממשלה בעצם ביקשה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אני בא עכשיו כתייר, לא כאיש אופוזיציה.

מיכאל מלכיאלי: אדם שבא לכנסת.

מיכאל מלכיאלי: ושואל את עצמי, כשהממשלה מבקשת לקדם את הדיון הזה כמה שיותר מהר, מתוך מחשבה להביא את זה היום למליאה, כנראה - - -

שלמה קרעי: חוקי-יסוד, חוקי-יסוד.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל שאלה פשוטה.

שלמה קרעי: האם למהר בהליך של חוק-יסוד זה לא פגיעה בדמוקרטיה?

שלמה קרעי: אני חשבתי שחוק-יסוד - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, תמשיך, בבקשה.

צבי האוזר: למה למהר?

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

שלמה קרעי: זה הליך של חוק-יסוד.

שלמה קרעי: זה כבד משקל.

שלמה קרעי: צריך לשקול, צריך לחשוב, לשון על זה לילה ולבחון את זה עוד לילה.

ניר אורבך: די.

ניר אורבך: נו.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אני מבקש.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, נו.

מיכאל מלכיאלי: אגב, התנהלות של חבר הכנסת האוזר - - -

צבי האוזר: נכון.

צבי האוזר: אבל פה מדברים על יומיים בשל החשיבות הסמלית של חוק היסוד והתיקון.

צבי האוזר: מדובר בחשיבות, לא מהירות.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אגב, לו אני מראשי הקואליציה, התנהלותו של חבר הכנסת האוזר הייתה מטרידה אותי מאוד מאוד.

מיכאל מלכיאלי: הפיליבסטר פה שהוא עושה יחד עם האופוזיציה תמוה מאוד בעיניי.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אני רוצה לשאול אותך.

מיכאל מלכיאלי: אתה נמצא היום בתפקיד אולי מהחשובים ביותר כנסת: יושב-ראש ועדת הכנסת.

ניר אורבך: מי יודע אם לעת כזאת הגעת?

מיכאל מלכיאלי: מה זה?

ניר אורבך: מי יודע אם לעת כזאת?

מיכאל מלכיאלי: לא.

מיכאל מלכיאלי: אני לא אומר אם לעת כזאת.

מיכאל מלכיאלי: בזה אנחנו משתמשים בדברים אחרים.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר, תשמע, אתה נמצא באחד מהתפקידים החשובים ביותר בכנסת: יושב-ראש ועדת הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: לא לחינם ראש הממשלה דרש שהוועדה הזאת תהיה בידיים של הסיעה שלו, כי זה חלק מההתנהלות של הכנסת, שזה לא יהיה כמו בקדנציה הקודמת שהכנסת לא עבדה, שותקה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו אמר בנט: אני רוצה שזה יהיה אצלי בסיעה.

מיכאל מלכיאלי: הוא צודק.

מיכאל מלכיאלי: סובה, אתה מפריע.

מיכאל מלכיאלי: סובה, וזה לא בפעם ראשונה.

יבגני סובה: איך אתה יודע על מה דיברנו?

מיכאל מלכיאלי: סליחה.

יבגני סובה: אולי דיברתי עליך, מיכאל?

מיכאל מלכיאלי: אה, ברור, מה.

יבגני סובה: נכון.

מיכאל מלכיאלי: זה הסיכום בינינו.

יבגני סובה: תשאל לפחות על מה דיברתי.

מיכאל מלכיאלי: בקיצור, אדוני היושב-ראש, תראה, עכשיו אתה בעצם צריך לייצג את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא מציג הממשלה פה.

מיכאל מלכיאלי: אז נכון שראש הממשלה הוא בעצם מהסיעה שלך.

מיכאל מלכיאלי: מבין.

מיכאל מלכיאלי: אבל התפקיד שלך פה הוא לייצג את הכנסת, אלא אם כן אתה אומר: תקשיבו, אני מייצג את הממשלה פה.

מיכאל מלכיאלי: זכותך לומר את זה.

מיכאל מלכיאלי: אתה לא אומר את זה.

מיכאל מלכיאלי: כמו, למשל, יושב-ראש הכנסת, הוא בעצם ראש הממשלה של הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תפקידו לייצג את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תפקידך לייצג אותנו, את חברי הכנסת, לא משנה כרגע קואליציה ואופוזיציה.

שלמה קרעי: אז הוא למד מממנו, מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אני רוצה לשאול אותך.

מיכאל מלכיאלי: כשאתה היום הולך להביא את הדיון הזה להצבעה – או שמא לא תביא; תשתכנע בדבריי – אתה, מה אתה חושב?

מיכאל מלכיאלי: כלומר, האם אתה מביא את הוועדה ככלי שרת בידי הקואליציה לתחזוקה?

מיכאל מלכיאלי: הרי לחוק הזה אין שום נפקא מינה לשום דבר.

מיכאל מלכיאלי: בנט לא יהיה שמונה שנים.

מיכאל מלכיאלי: זה הרי ברור לכולם.

מיכאל מלכיאלי: וגם אם יהיה, החוק הזה לא יקרה בשביל להאריך עוד חודש.

מיכאל מלכיאלי: כאילו, למה אנחנו – הבהילות הזאת פה עושה רושם לנו, האנשים הקטנים באופוזיציה שלא מבינים את כל התהליכים, שכאילו יש איזשהו צורך, תחזוק הקואליציה בחוקים שהם כאילו אנטי ביבי, כי גם אתם הרי מבינים שהוא יכול עדיין למשול פה שמונה שנים ויותר, כי אחרת לא הייתם מריצים את החוק הזה, כי הרי אתם לא הולכים לעשות את זה לבנט, כי הוא גם לא יהיה וגם בשבילו אתם כן רוצים שהוא יהיה יותר.

מיכאל מלכיאלי: אז כאילו מה הבהילות?

פטין מולא: מה הדחיפות?

פטין מולא: מה הדחיפות?

מיכאל מלכיאלי: אתם בעצם לוקחים את הוועדה ככלי שרת בתחזוקת הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, לא יכול להיות בעולם, כשיש את עיקרון הפרדת הרשויות בין הכנסת לממשלה, שאתה כיושב-ראש ועדת הכנסת לא תגן על הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: כאילו, זה כמו שניקח את יושב-ראש ועדת הכספים שרוצה לבזבז את כל הכסף, שאין לו שום אחריות מול משרד האוצר.

שלמה קרעי: שיעבוד אצל ליברמן.

מיכאל מלכיאלי: למשל.

קרן ברק: נגיד.

קרן ברק: אח כזה.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר, למשל.

מיכאל מלכיאלי: או תגיד שיושב-ראש ועדת מעמד האישה, שאנחנו יודעים שהוא מדבר נגד נשים.

מיכאל מלכיאלי: זה הולך ביחד.

מיכאל מלכיאלי: אתה יושב-ראש ועדת הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: ואני חושב, בעניותי, שאתה מנהל פה דיון שהוא נגד הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אז או שתגיד: אני נציג הממשלה בכנסת.

מיכאל מלכיאלי: זכותך.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא נכעס עליך.

מיכאל מלכיאלי: גילוי נאות.

מיכאל מלכיאלי: אבל אחרת, אין לנו שום סיבה להבין למה אתה מקדם את החוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: זה אחד.

מיכאל מלכיאלי: דבר שני, שהוא לא פחות חשוב מהראשון, הוא שאני חושב שבסוף הנראות של הדיון הזה מול האזרחים היא לא טובה.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: בא ביום, יום אחרי יום קשה מאוד לעם ישראל.

מיכאל מלכיאלי: איבדנו אדם.

מיכאל מלכיאלי: אתמול הייתי בבית החולים, ביקרתי את אחד הפצועים.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע, זה בעצם יום מאוד מאוד לא פשוט לנו, כאילו אנחנו עדיין עוסקים מנקמות אישיות, בחשבונות אישיים, נגד בן אדם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב הגיע זמן שממשלת השינוי והריפוי, עם הדגש למילה ריפוי, אז תוריד קצת את הלחץ, כל הזמן, מהאנטי הזה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, אותם אני מבין.

מיכאל מלכיאלי: אבל אתה יושב-ראש ועדת הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תייצג אותי.

מיכאל מלכיאלי: נכון שאני לא חבר בוועדה פה, אבל אני חבר כנסת בכנסת ישראל, ואני לא מבין למה אתה לוקח את הכנסת ככלי שרת בידי הממשלה.

מיכאל מלכיאלי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני הייתי מצפה והייתי מבקש ממך לומר למי ששלח את זה, לממשלה: אני לא מוכן שהוועדה בראשותי תעשה את המעשה הזה; ואני דוחה את זה; תמתינו למחר, פה - - - תודה רבה.

ניר אורבך: תודה.

מיכאל מלכיאלי: לא שכנעתי.

מיכאל מלכיאלי: שכנעתי?

ניר אורבך: היו לך נימוקים כבדי משקל, אגיד את זה ככה.

ניר אורבך: חבר הכנסת פטין מולא, בבקשה.

פטין מולא: כן.

פטין מולא: צוהריים טובים, לך, יושב-ראש הוועדה.

פטין מולא: וחבריי חברי הכנסת, אני באמת - - -

מיכאל מלכיאלי: האוזר ימשיך במקומי את הפיליבסטר.

ניר אורבך: ביי.

פטין מולא: אני באמת – מה הדחיפות בחוק כזה על חוק אחר שהוגש לוועדת השרים?

פטין מולא: ואני מחזיק ביד שלי פה את כל החוקים שדנו בהם אתמול בוועדת השרים.

פטין מולא: 29 חוקים, מתוכם תשעה חוקים עברו אישור, וחלק דחו אותם בארבעה חודשים ועוד, ועוד, ועוד.

ניר אורבך: חלק בחודשיים.

פטין מולא: איך?

ניר אורבך: חלק גם בחודשיים.

פטין מולא: וחלק בארבעה חודשים גם.

פטין מולא: אמרתי, ועד כמה.

פטין מולא: אני שואל שאלה באמת מעניינת את כל חברי הכנסת ואת כל חברי הבית: האם החוק הזה יותר חשוב מחוק שאני הגשתי, עיגון מעמדה של העדה הדרוזית?

פטין מולא: הוא יותר חשוב מהחוק שאני עגנתי בו את מעמדה של העדה הדרוזית, שכואב לה, ועשתה, ותמכה ונתנה למדינת ישראל יותר מהקואליציה, מהשותפים שלכם בקואליציה היום – שוויון זכויות, תקציב.

פטין מולא: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה יודע שעד עכשיו – אתם בשלטון כמה?

פטין מולא: שישה חודשים?

פטין מולא: עוד מעט – עוד אין תקציב לעדה הדרוזית, ליישובים הדרוזיים.

פטין מולא: אין חומש.

פטין מולא: אין תקציב לבתי הספר.

שלמה קרעי: עבאס גמר הכול.

פטין מולא: אין כלום.

פטין מולא: למה?

פטין מולא: הכנתם תוכנית חומש למגזר הערבי?

משה ארבל: לא יכול להיות.

משה ארבל: חמד עמאר הוא שר במשרד האוצר, ואני לא מאמין למה שאתה אומר.

פטין מולא: אני אומר לך.

מיכל שיר סגמן: זה פשוט לא נכון, המקרה.

פטין מולא: ואני אגיד לך משהו, ואני אגיד לך משהו.

פטין מולא: כשפניתי לכבודך בשביל להעביר, לבקש פטור מהנחה של 45 יום, העברת את זה לוועדת השרים.

פטין מולא: ואני מיום ראשון שעבר, כל שרי ממשלת ישראל בוועדה, כתבתי להם בווטסאפ, שלחתם את החוק, וביקשתי.

פטין מולא: ואחד מהשרים מהמפלגה שלך, מה הוא כותב לי?

פטין מולא: אהלן, ידידי.

פטין מולא: לדעתי, עדיין יש נתק מוחלט בין קואליציה לאופוזיציה.

פטין מולא: לא.

פטין מולא: הלוואי וזה יסתיים.

פטין מולא: זה לא בושה ששר בממשלת ישראל לענות לחבר הכנסת שמבקש ממנו לעזור בלהקדים או לפטור מהנחה על חוק שבא להגן על העדה הדרוזית ולתת לה את המעמד שלה בזכות ולא בחסד?

משה ארבל: מה אמר לך את זה?

ניר אורבך: שר מימינה.

פטין מולא: שר מימינה שנמצא בוועדה.

פטין מולא: כתוב.

פטין מולא: הינה, כתוב.

משה ארבל: מה אמר לך?

משה ארבל: מה אמר חמד עמאר?

פטין מולא: חמד עמאר אמר לי: אני תומך בחוק הזה.

פטין מולא: גדעון סער כותב לי אתמול בלילה: בוא נישב; נעשה את זה.

פטין מולא: כי חמד עמאר אומר: לא ייתכן ולא יכול להיות שבכנסת ישראל חבר הכנסת יעביר חוק-יסוד.

פטין מולא: חוק הלאום, מי הביא אותו לכנסת?

פטין מולא: איזה חבר הכנסת?

אסף גרינבאום: מספר חברי כנסת.

פטין מולא: מי יזם אותו?

משה ארבל: גם כבוד אדם וחירותו היה חוק פרטי.

פטין מולא: שנייה.

פטין מולא: מי יזם את חוק הלאום?

אסף גרינבאום: מספר חברי כנסת.

פטין מולא: מי?

אסף גרינבאום: אני לא זוכר.

פטין מולא: לא הממשלה.

פטין מולא: לא הממשלה, נכון?

אסף גרינבאום: לפי מיטב זיכרוני, לא.

פטין מולא: לפי מיטב זיכרונך, לא.

אסף גרינבאום: כן.

פטין מולא: אז איזה מין תשובות אני מקבל כחבר כנסת?

ניר אורבך: אבל יש עוד שאלה, אם זה מהקואליציה או מהאופוזיציה.

שלמה קרעי: אולי נשלח אותך לעשות רעינון זיכרון בפרקליטות.

פטין מולא: לא, לא.

פטין מולא: אני שואל, כבוד היושב-ראש, שאלה באמת מעניינת.

פטין מולא: עם החוק הזה לבוא – ואני לא רוצה אגיד לך, חוק איראני, דיקטטורי, אני לא יודע מה – לבוא ולמנוע מאזרח להגיד: ראש הממשלה שלי X.

פטין מולא: למה?

פטין מולא: בגלל שיש לך רוב שהוא לא-יהודי.

פטין מולא: אני אומר, רוב לא-יהודי, מי שעושה צבא הוא יהודי.

פטין מולא: מי שלא עשה צבא, הוא לא-יהודי.

פטין מולא: אני כאזרח מדינת ישראל, דרוזי, אני רואה את עצמי יהודי יותר ממך ושווה זכויות יותר ממך ומכל אזרח במדינת ישראל.

פטין מולא: זה שאני נכה צה"ל ובן למשפחה שכולה, והעדה שלי תרמה מעל 500 חללים, קבורים בבתי הקברות בכפרים הדרוזיים.

פטין מולא: כשאין להם היום, הילדים שלהם והיתומים שלהם אין להם תקציבים, באים ומחוקקים חוקים על מנת למנוע מ-X או מ-Y לכהן כראש ממשלה.

פטין מולא: באמת אני, אני באמת מסתכל, אומר: חברים, לאן הגענו?

ניר אורבך: חבר הכנסת מולא, תודה רבה.

פטין מולא: תודה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אמיר אוחנה לא נמצא.

ניר אורבך: חבר הכנסת משה ארבל.

שלמה קרעי: ניר, באמת עכשיו ספר לנו.

שלמה קרעי: מי זה - - -

ניר אורבך: שנייה, רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בוא, בוא.

שלמה קרעי: מי מנסה - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תן לי לנהל.

ניר אורבך: חבר הכנסת משה ארבל; אחר כך – חבר הכנסת אבי מעוז; וסוגרת את הרשימה חברת הכנסת קרן ברק.

משה ארבל: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי היועצת המשפטית של הוועדה, אני מפנה את שאלתי בתחילת דבריי אלייך: האם באמת לאחר פסק דין חשוב מאוד ומכונן שמדבר בבג"ץ שפיר על שימוש לרעה בכוח הסמכות המכוננת, ובג"ץ בעצם בא ומגדיר לנו באופן מאוד מאוד ברור כיצד נכון וראוי והתהליך לכונן חוקה במדינת ישראל, האם התהליכים האלה, וכיצד, איך שהם נעשים והחופזה להביא את זה גם בפטור מחובת הנחה באופן הזה, האם זה לא עולה – לא, אני לא אומר מניעה משפטית – האם זה לא עולה לכדי קושי משפטי מסוים?

משה ארבל: בשונה מחברתי חברת הכנסת קטי שטרית שדיברה קודם על משטר נשיאותי בארצות הברית, בארצות הברית, במשטר נשיאותי באמת ישנה הגבלה, והיא גם הייתה פרסונלית, ב-1947 בעקבות פופולריותו של הנשיא רוזוולט דאז, והיא התחילה בתהליך בקונגרס מ-1947 והסתיימה במרץ 1951, ארבע שנים לקח תיקון החוקה הזו בארצות הברית הגדולה של אמריקה במשטר נשיאותי.

משה ארבל: והינה כאן אנחנו בעצם מכוננים חוקה למדינת ישראל.

משה ארבל: האירוע פה זה בעצם לזרז את התהליכים להתכנסותה של הרשות המכוננת, הכנסת בכובעה כרשות מכוננת, לכונן חוקה למדינת ישראל.

משה ארבל: עושים את זה במשאל טלפוני, בווטסאפ לשרי הממשלה אתמול בלילה במהירות, מהר מהר רצים להביא את זה לכאן, לוועדת הכנסת, כדי לקיים כאן דיון מהיר מאוד מאוד לפטור מחובת הנחה, ואצה רצה הדרך.

משה ארבל: ככה אנחנו רוצים שהחוקה של מדינת ישראל תיראה?

משה ארבל: האם באמת, בשים לב לדברי בג"ץ שפיר, זו הדרך הנכונה לכונן חוקה?

משה ארבל: שאלה אלייך.

ניר אורבך: שנייה, רגע.

משה ארבל: התייחסות של היועצת המשפטית.

משה ארבל: זה חשוב.

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: בסדר.

ניר אורבך: אני מציע שתסיים את דבריך.

משה ארבל: סיימתי.

משה ארבל: שאלה.

צבי האוזר: אז יש תשובה.

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

משה ארבל: שאלתי אותה.

ניר אורבך: ארבל.

צבי האוזר: אבל לא דיברת על החשיבות.

צבי האוזר: דיברת על הדחיפות.

ניר אורבך: אבל חבר הכנסת האוזר, תודה.

צבי האוזר: כן.

צבי האוזר: לא, אני - - -

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: בגין.

ניר אורבך: נו, די.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, די עם ההערות הביניים.

ניר אורבך: די.

ניר אורבך: די.

משה ארבל: השאלה הייתה רצינית.

מיכל שיר סגמן: בגין היה תומך בחוק כזה.

ניר אורבך: לא, בואו, חברי הכנסת.

שלמה קרעי: מיכל שיר, בגין לא הגיש חוק כזה.

שלמה קרעי: תקראי את סוף הפסקה שלו.

משה ארבל: אני גם רוצה לנצל את זכות הדיבור שלי - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, נו.

שלמה קרעי: את נכנסת לכאן באמצע הדיון.

מיכל שיר סגמן: באמצע הדיון.

מיכל שיר סגמן: חבל שאתה לא תומך בכזה חוק.

משה ארבל: - - כדי להתייחס לדבריך, היועץ שר המשפטים, בעקבות הדברים קודם.

שלמה קרעי: תקראי - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אני מבקש.

מיכל שיר סגמן: היית תומך בו אבל.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: מה פתאום.

שלמה קרעי: כדאי שתקראי טוב את מה שכתוב.

ניר אורבך: ארבל, בבקשה.

ארבל אסטרחן: אני אגיד בקצרה, התייחסתי גם קודם.

ארבל אסטרחן: אבל צריך לומר כך: פטור מחובת הנחה צריך להיות תמיד חריג.

ארבל אסטרחן: הכלל צריך להיות תקופת ההנחה שקובע התקנון.

משה ארבל: אני מדבר על הכול.

משה ארבל: על המשאל הטלפוני.

ארבל אסטרחן: ואני מסכימה שהוא צריך להיות חריג יותר לגבי חוקי היסוד.

ארבל אסטרחן: חוקי היסוד צריכים בוודאי להיות מחוקקים באופן שמאפשר דיון רציני, מעמיק ככל שצריך.

ארבל אסטרחן: אני לא בטוחה שבג"ץ סתיו שפיר רלוונטי לנו פה.

ארבל אסטרחן: זה הבג"ץ שדיבר על התיקונים לחוק-יסוד: משק המדינה.

משה ארבל: לא.

משה ארבל: אבל הוא דיבר גם על איך מכוננים חוקה.

משה ארבל: אז הוראת שעה לא, אבל ודאי הייתה כאן, הייתה רוח פסק הדין מרחפת על האירוע פה שמכוננים חוקה במשאל טלפוני, מכוננים חוקה בפטור מחובת הנחה ומכוננים חוקה במהירות הבזק.

משה ארבל: אז אומנם זה לא בהוראת שעה.

ארבל אסטרחן: עוד לא במהירות הבזק.

ארבל אסטרחן: כאילו, אנחנו בשלב הראשון.

ארבל אסטרחן: נכון שמבקשים פה חריגה.

ארבל אסטרחן: אבל זה לא דבר שהוא חריג בחיי הכנסת.

ארבל אסטרחן: כל שבוע ועדת הכנסת מאשרת פטור מחובת הנחה.

ארבל אסטרחן: זה נעשה בעבר גם לגבי חוקי היסוד.

ארבל אסטרחן: צריך כמובן שהדיון בוועדת החוקה, כשהצעת תעבור אליה, ייעשה.

ארבל אסטרחן: ככל שהצעה תעבור קריאה לראשונה, יהיה דיון רציני, מעמיק ככל שצריך.

ארבל אסטרחן: לכן אני גם ציינתי קודם שהממשלה ביקשה הפטור בכל הקריאות, ויושב-ראש הוועדה שם על סדר-היום פטור רק בקריאה ראשונה, בין היתר, לדבר הזה.

ארבל אסטרחן: אני לא יודעת אם יתבקש אחר כך פטור נוסף, אבל כרגע זה מה שמדברים עליו.

משה ארבל: אבל את לא רואה קושי בתהליך של משאל טלפוני ובפטור מחובת הנחה?

ארבל אסטרחן: שוב, לגבי ההליכים שהיו בממשלה, אני לא יכולה להתייחס.

ארבל אסטרחן: אני לא יודעת מה שהיה שם.

ארבל אסטרחן: גם אמר נציג הממשלה שגם כן הופץ תזכיר.

מיכל שיר סגמן: זה גם הליך נפוץ.

מיכל שיר סגמן: מה?

מיכל שיר סגמן: זה סוד שוועדת השרים עושה משאלים טלפוניים גם על חוקי-יסוד?

ניר אורבך: לא, לא.

מיכל שיר סגמן: מה, אנחנו לא יודעים שזה קורה?

ניר אורבך: אני רוצה להתקדם, חבר הכנסת האוזר, חברת הכנסת שיר.

צבי האוזר: אבל אחרי זה, ארבל הסבירה את החשיבות.

צבי האוזר: אומר התקנון שהקיצור הזה, שהוא ל-48 שעות, הוא על הדחיפות או על החשיבות.

ארבל אסטרחן: נכון.

צבי האוזר: אין בינינו מחלוקת על החשיבות.

צבי האוזר: ולכן אנחנו - - -

משה ארבל: ישנה מחלוקת על החשיבות, בוודאי.

צבי האוזר: אין בינינו.

צבי האוזר: הרי אתה ציינת עד כמה החוק הזה חשוב.

ארבל אסטרחן: - - - מאוד נפוצה.

צבי האוזר: ומשנים חוקה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, תודה רבה.

צבי האוזר: והממשלה באופן סימבולי עושה את זה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ארבל אסטרחן: בהשוואה לארצות הברית, ששם המדינות השונות צריכות לאשר את החוקה, כל אחת מהן, אני לא בטוחה שזאת השוואה שמתאימה לנו.

ארבל אסטרחן: אבל בגדול אני מסכימה שלגבי חוקי-יסוד צריך עוד יותר להיזהר ולא לחרוג מהכללים הקיימים, כפי שעושים בהצעות חוקים אחרים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הערה קצרה.

ניר אורבך: עוד רגע אחד, תודה.

שלמה קרעי: משפט.

ניר אורבך: משפט אבל באמת.

שלמה קרעי: משפט.

שלמה קרעי: משפט אחד.

שלמה קרעי: מיכל, למה שאמרת, יש, בגמרא תמיד אומרים: שפיל לסיפא דקרא.

שלמה קרעי: אתה מביא ראיה מתחילת הפסוק, תסכל מה כתוב בסוף הפסוק.

ניר אורבך: תודה רבה.

שלמה קרעי: רגע.

ניר אורבך: לא, לא.

שלמה קרעי: אני מסיים את המשפט.

שלמה קרעי: המשפט אומר, של בגין, בסוף מה שהוא אומר: שלטון ממושך הוא שלטון מושחת.

שלמה קרעי: לפיכך חייב העם למען עצם חירות ועתידו לומר את דברו.

שלמה קרעי: העם אומר את דברו, ולא המחוקק קובע לעם מה לומר.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: עם זאת, ראינו מה שלטון ממושך עושה.

מיכל שיר סגמן: ולכן נולד החוק הזה מתוך צורך.

שלמה קרעי: עם זאת, ראית מה בגין אומר.

שלמה קרעי: לא ראינו שום דבר חריג.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: עכשיו אני מתווכח איתה.

ניר אורבך: אז בסדר.

ניר אורבך: לא צריך להתווכח.

ניר אורבך: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

שלמה קרעי: אז אל תכניסו לפה את בגין.

אבי מעוז: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

אבי מעוז: אני מצטרף לכל הדוברים הקודמים בקשר לחוקה, הגדרת החוק הזה כחוק-יסוד.

אבי מעוז: זה באמת חוק-יסוד.

אבי מעוז: ומה שהפנה אותנו אליו חבר הכנסת ארבל, הבג"ץ והחיפזון שנעשה בכל החקיקה הזאת וההתייחסות אל החוק הזה והחיפזון הבלתי רגיל, אישור טלפוני בממשלה, ועכשיו מבקשים פטור מחובת הנחה, אם זה היה חוק-יסוד רגיל, אז הייתי פשוט מצטרף לכל קודמיי והייתי מסתפק בזה.

אבי מעוז: אני רוצה להגיד שהחוק הזה הוא לא חוק רגיל.

אבי מעוז: מה שמבוקש פה בעצם זה לא הגבלת כהונת ראש ממשלה.

אבי מעוז: מה שמבוקש פה בעצם זה הגבלת העם.

אבי מעוז: אנחנו הולכים להגביל את רצונו של העם או את יכולתו של העם להיות השליט הבלעדי במדינת ישראל.

אבי מעוז: בשיטה הדמוקרטית שלנו העם הוא הריבון.

אבי מעוז: והעם הוא הריבון, לכן נוצרה השיטה הפרלמנטרית שלנו והשיטה הדמוקרטית שבה אנחנו מנהלים את מדינת ישראל מראשית הקמתה.

אבי מעוז: ואני חושב שהחוצפה שיש לממשלה בהביאה את החוק הזה היא חוצפה כנגד העם.

אבי מעוז: אומרת הגמרא במסכת סוטה: בעקבתא דמשיחא - -

ניר אורבך: חוצפא יסגא.

אבי מעוז: - - חוצפא יסגא.

אבי מעוז: החוצפה תרבה.

אבי מעוז: אני חושב שחלק מהעניין שהחוצפא תסגא, החוצפה תרבה, היא חוצפת הממשלה הנוכחית שהולכת ברוב חוצפתה.

אבי מעוז: אחרי שהיא קמה אומנם באופן חוקי אבל לא באופן דמוקרטי, היא עכשיו הולכת לכפות על העם, ברוב המקרי שיש לה, משהו שהעם לא רוצה.

אבי מעוז: העם לא רוצה שיגבילו את כוחו.

אבי מעוז: והחוק הזה הוא לא חוק להגבלת כהונת ראש הממשלה.

אבי מעוז: הוא חוק להגבלת העם.

אבי מעוז: ולכן אני חושב שהרבה הרבה יותר צריכים להתייחס אליו בכובד ראש מאשר חוק-יסוד רגיל.

אבי מעוז: והתשובה שלך, היועצת המשפטית, ארבל, שנתת לחבר הכנסת ארבל, אני חושב שהיא לא עולה בקנה אחד עם כוונת המחוקק כפי שמופיעה בחוק הזה.

אבי מעוז: יש פה רצון להגביל את כוחו של העם להיות הריבון.

אבי מעוז: זה חוק שנוגד את כל עצם המשטר הדמוקרטי של מדינת ישראל.

אבי מעוז: ולכן אני חושב שבעניין הזה אסור לנו בתור מחוקקים שנדלג אפילו על השלב של ההנחה.

אבי מעוז: אסור לנו לדלג על שום שלב, מכיוון שאנחנו פה בעצם, וגם אתה, היושב-ראש – אתה בעצם נציגו של העם.

אבי מעוז: אנחנו צריכים להגן על העם מפני המעשה של הממשלה ולדון על זה בכובד ראש הראוי.

אבי מעוז: ואני חושב שכובד הראש הראוי הוא לא לדלג על שום שלב.

אבי מעוז: ולהפך, צריך להחמיר.

אבי מעוז: אם בחוק רגיל, אם בחוק-יסוד רגיל, צריך חובת הנחה, אז פה שחובת ההנחה תהיה פי כמה וכמה.

אבי מעוז: ולכן אני קורא לכם לא לאשר את הפטור הזה.

אבי מעוז: אני אומר גם לכם, כדי שהעם באמת יקבל את מה שאתם עושים, את מה שאתם מחוקקים ברוב הארעי שיש לכם היום, אם אתם רוצים שהעם יקבל את זה ושהמדינה תחזור לפסים הרגיל שהיא הייתה בהם, אני אומר לכם, אסור לדלג על שום שלב.

אבי מעוז: ואני קורא לכם, בגלל כובד המשקל של החוק הזה ובגלל שהוא יורד על לשורש הדמוקרטיה והמשטר הפרלמנטרי שקיים פה במדינה, אני קורא לכם לא לאשר את הפטור, ולהפך, לדקדק בכל השלבים כאילו עכשיו אנחנו כותבים את החוקה או שעכשיו אנחנו כותבים את ספר החוקים מהתחלה.

אבי מעוז: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אבי מעוז, תודה רבה.

ניר אורבך: אחרונת הדוברים – חברת הכנסת קרן ברק.

מיכל שיר סגמן: נועה, גם אני רוצה.

קרן ברק: גם מיכל הגיעה.

קרן ברק: מה, לא תיתן לה לדבר בגלל שהיא בקואליציה?

ניר אורבך: את רוצה?

מיכל שיר סגמן: כן.

ניר אורבך: טוב.

ניר אורבך: אז חברת הכנסת שיר.

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: חברת הכנסת ברק הייתה כאן לפניי.

ניר אורבך: בוודאי.

ניר אורבך: נו, לדבר.

מיכל שיר סגמן: בבקשה.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אני לא מדברת לכיסא ריק.

ניר אורבך: בבקשה, סליחה.

קרן ברק: קודם כול, אני מתחברת מאוד מאוד מאוד, אני מקווה – ארבל, תקשיבי, זה דיון חשוב.

קרן ברק: המינימום הוא שתקשיבי לנו אחרי כל ההמלצות שאני הייתי ברמה אישית מאוכזבת ממך.

קרן ברק: באמת אין גבול לאכזבה שלי על העצות המשפטיות שלך בכנסת הנוכחית.

קרן ברק: אז המינימום הוא שתקשיבי לנו.

קרן ברק: קצת.

קרן ברק: אולי אחרי זה כשזה יגיע לדיונים - - -

ארבל אסטרחן: פעם ראשונה שאני שומעת על האכזבה.

ארבל אסטרחן: אני אשמח לדבר איתך על זה.

קרן ברק: אוקיי.

ניר אורבך: ואני רק חייב שארבל היא מאוד מאוד קשובה.

ניר אורבך: קורה לפעמים שחורגים.

קרן ברק: לא רק קורה.

קרן ברק: מה?

ניר אורבך: אני אומר שקורה לפעמים לחורגים לווטסאפ, אבל היא כל דיון, כל הדיון היא קשובה.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: אני חושבת שקורה כאן מגה אירוע.

ניר אורבך: סליחה.

קרן ברק: שקורה כאן מגה אירוע ברמה לא סבירה, לא קטנה, לא מצומצמת.

קרן ברק: עוד מעט את תביני למה אני מתכוונת באכזבה שלי בדברים שאני גם אגיד, ארבל.

קרן ברק: אבל המגה אירוע שקורה הוא שאנחנו נמצאים עכשיו בדיון בוועדה על פטור מחובת הנחה כשאין לנו שום זכות להצביע בדיון הזה.

קרן ברק: זאת אומרת, זה דיון שהוא תאורטי.

קרן ברק: הייעוץ המשפטי של הכנסת מנע מאיתנו את זכות ההצבעה.

ארבל אסטרחן: לא.

ארבל אסטרחן: תקנון הכנסת מנע.

ארבל אסטרחן: לא הייעוץ המשפטי.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: תקנון הכנסת - - -

ארבל אסטרחן: זה ממש לא הצורה הנכונה להציג את זה כך.

קרן ברק: לא נכון.

קרן ברק: זה לא נכון.

קרן ברק: אני יודעת אילו תגובות שנותנים לעיתונאים, אלה שמקשיבים לכם.

קרן ברק: לא נכון.

קרן ברק: פרשן אחר לא היה בחיים, בחיים אבל, בחיים מונע מהאופוזיציה, לא משנה באיזו קונסטלציה, לא היה מונע.

קרן ברק: לא היה מעביר פה חוק ההסדרים, לא היה מעביר פה תקציב, לא היה מעביר את החוקים האלה פה אחד, ללא הצבעה של האופוזיציה ולא משנה מה.

מיכל שיר סגמן: אתם מוזמנים להצטרף לוועדות.

ארבל אסטרחן: אתם מכירים את התקנון.

ארבל אסטרחן: אתם מכירים את הסעיף.

צבי האוזר: זאת אומרת, שהיה נותן לאופוזיציה כלי אפקטיבי לשתק את עבודת הפרלמנט.

קרן ברק: לא היה דבר כזה.

קרן ברק: לא נכון.

צבי האוזר: בוודאי.

קרן ברק: לא.

צבי האוזר: בוודאי.

צבי האוזר: הרי אתם מחליטים מצד אחד להחרים, מצד שני אתם לא רוצים שתהיה עבודת פרלמנט.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: זה לא נכון, צביקה.

צבי האוזר: זאת אומרת, היה מעניק למיעוט את היכולת לשתק את עבודת הפרלמנט.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

קרן ברק: יש את האופציות, האפשרויות שיש לכנסת ישראל.

צבי האוזר: חבל שאת תוקפת פה אדם שעושה את מלאכתו נאמנה.

צבי האוזר: תתקפי את הפוליטיקאים, למה?

צבי האוזר: בואו נשאיר את עובדי הכנסת מחוץ לדיון הפוליטי.

קרן ברק: בעיניך, חבל.

קרן ברק: בעיניי, היא יודעת כמה הערכתי אותה עד היום שבו היא נתנה את חוות הדעת הזאת.

קרן ברק: עד אותו יום הבנתי שזהו, שהלכה לי המדינה, לא פחות מזה.

קרן ברק: לא פחות מזה.

קרן ברק: אם במדינת ישראל יועצת משפטית של הכנסת, כנסת ישראל, נותנת אפשרות שיעברו פה חוק ההסדרים, עשרות חוקים, ותקציב מדינה פה אחד, ללא התנגדות של קול אחד, זה הדבר הכי החמור שקרה פה.

קרן ברק: ועכשיו את ממשיכה את זה פה.

קרן ברק: את נותנת.

קרן ברק: הסיפור הזה שפה, על דבר כזה משאל העם היה צריך לעשות.

קרן ברק: על דבר כזה.

קרן ברק: זה לא, זה כמו שאמרו פה, זה שינוי שיטת הבחירה לגמרי, לחלוטין.

קרן ברק: ממשלה שאין לה, אין לה באמת, זאת אומרת, כמו שאנחנו רואים, זה הרי לא שיש פה רוב מוחלט לממשלה הזאת בציבור, לא בכנסת.

מיכל שיר סגמן: גם מערערת את היסודות הדמוקרטיים.

קרן ברק: ראש הממשלה הנוכחי הזה - - -

מיכל שיר סגמן: הכנסת הזו היא כנסת נבחרת והממשלה הזו היא ממשלה נבחרת.

מיכל שיר סגמן: ובכל פעם שאתם מנסים לערער את זה אתם פוגעים בדמוקרטיה של מדינת ישראל.

ניר אורבך: חברת הכנסת שיר.

קרן ברק: את פוגעת בדמוקרטיה.

קרן ברק: את פוגעת בדמוקרטיה.

קרן ברק: את הרסת את הדמוקרטיה ואת פוגעת בדמוקרטיה של מדינת ישראל.

צבי האוזר: להירגע, להירגע.

צבי האוזר: להיגרע.

מיכל שיר סגמן: - - -

צבי האוזר: בבית הזה צעקות לא יעזרו.

קרן ברק: את פוגעת בדמוקרטיה.

קרן ברק: אתם הרסתם את המדינה הזאת.

קרן ברק: אתם הרסתם את הדמוקרטיה.

ניר אורבך: סליחה, סליחה.

ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: אתם אפשרתם להעביר פה-אחד, ללא מתנגדים 50 חוקים.

ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: זה להרוס את הדמוקרטיה.

מיכל שיר סגמן: תגיעו לעבודה בוועדות.

מיכל שיר סגמן: תגיעו לעבודה.

ניר אורבך: חברת הכנסת שיר, סליחה, סליחה.

קרן ברק: - - -לא זאת.

קרן ברק: כל אופציה - - -

צבי האוזר: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, בואו נירגע, נוריד טונים.

ניר אורבך: עכשיו, חברת הכנסת קרן ברק, אני מציע בכנות - - -

קרן ברק: אני מציעה - - -

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: רגע אחד.

קרן ברק: אין לי.

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: אני נותן לך לדבר.

ניר אורבך: אני מציע, תתקפי את הממשלה, תתקפי את הכנסת.

ניר אורבך: בינתיים, מה שהתמקדת זה - - -

קרן ברק: אבל אני באמת כועסת עליה.

ניר אורבך: רגע אחד.

קרן ברק: אני באמת כועסת על ארבל, מה לעשות?

ניר אורבך: אבל רגע אחד.

ניר אורבך: עוד שנייה אחת.

ניר אורבך: אני אתן לך להגיד מה שאת רוצה, כמה זמן שאת רוצה.

ניר אורבך: אבל עוד רגע אחד.

קרן ברק: כן.

ניר אורבך: אני רק מציע, גם מבחינתנו, ואני אומר גם לנו, בואו נוריד רגע את הטונים.

ניר אורבך: זה דבר ראשון.

צבי האוזר: אבל, אדוני, יש חוסר הגינות, שתוקפים אנשים כאן שבאופן עקרוני אין להם פה זכות הדיבור, אין זכות הגנה.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר, תודה רבה.

ניר אורבך: בשביל זה עצרתי רגע את הדיון.

צבי האוזר: יש פה חוסר הגינות.

קרן ברק: ארבל, אני יכולה להתנצל שזה - - -

ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק, מה שאני מציע - -

קרן ברק: כן.

ניר אורבך: - - אפשר להתמקד בנו, אפשר להתמקד בממשלה.

ניר אורבך: אני מציע.

ניר אורבך: אמרת את מה שאמרת - -

קרן ברק: בסדר.

ניר אורבך: - - מבחינת הערות ליועצת המשפטית.

ניר אורבך: יש לי גם מה להגיד על זה.

ניר אורבך: אני מבקש אבל עכשיו שתתמקדי בנו.

קרן ברק: מאה אחוז.

ניר אורבך: תודה רבה.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: אז אני אומרת, מדובר פה על מגה אירוע שבו משנים את שיטת הבחירה של הריבון.

קרן ברק: עכשיו, מכיוון שלטענתי, לטענתי, ראש הממשלה הנוכחי נבחר כמו נשיא, ולא כמו ראש ממשלה, מכיוון שהציבור, כשהוא הלך לקלפי, היה לו פתק לכל אחד מהמועמדים שאמר: זה בראשות זה, זה בראשות זה; כל מפלגה בראשות איזה נציג הוא ראש הממשלה שלה.

קרן ברק: ואחרי שהוא הלך לקלפי הוא לא בחר בראש הממשלה הנוכחי להיות ראש הממשלה שלו, כי זה לא.

קרן ברק: ראש הממשלה הנוכחי לא בא רק כמפלגת לוויין.

קרן ברק: הוא ביקש להיות ראש הממשלה.

קרן ברק: והציבור אמר: איננו מעוניינים שאתה תהיה ראש הממשלה.

קרן ברק: הוא כן אמר: אנחנו מעוניינים, מבחינתי, שתי סיעות גדולות – בגלל זה גם הגשתי את התיקון לחוק היסוד – שהנשיא יטיל וגם ייבחר, זאת אומרת, לא רק יטיל אלא גם שהבחירה תהיה שראש הממשלה יהיה מאחת משתי הסיעות הגדולות.

קרן ברק: מדוע?

קרן ברק: כי זה מה שהציבור רצה.

קרן ברק: כי אני, להבדיל מחבריי שיושבים פה על השולחן, נמצאת במפלגה דמוקרטית.

קרן ברק: הדמוקרטיה, אף אחד פה לא יגיד לי שהדמוקרטיה היא לא נר לרגליי.

קרן ברק: הדבר הכי חשוב לי במדינת ישראל זה הדמוקרטיה, ואני נמצאת במפלגה בגלל זה שהיא מפלגה דמוקרטית.

קרן ברק: אלה הערכים הכי גבוהים אצלי.

קרן ברק: וכשמגיעים מועמדים ואומרים: אני רוצה את אמונך, הציבור; אני רוצה להיות ראש הממשלה – ואתה לא מקבל את אמון הציבור, וזאת אומרת, הציבור עצמו לא בחר בראש הממשלה הנוכחי.

מיכל שיר סגמן: - - -

קרן ברק: תקשיבי, או שאני מדברת או שזה.

קרן ברק: אחרי זה תוכלי לסתור את כל מה שאני אומרת.

ניר אורבך: חברת הכנסת שיר.

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: מאה אחוז.

קרן ברק: זוהי עמדתי האמיתית.

קרן ברק: ותמיד אני אומרת אותה.

קרן ברק: ולכן ביום השבעת הכנסת הגשתי את התיקון לחוק-יסוד: הממשלה הזה, לפני שידעתי מי יהיה ראש הממשלה, לפני שידעתי באיזה צד הוא יהיה בכלל.

קרן ברק: הרי הממשלה הוקמה הרבה אחרי זה.

קרן ברק: אני ביום השבעת הממשלה אמרתי, לא יכול להיות – הכנסת, סליחה – ביום השבעת הכנסת, כשאני נכנסתי, ובאותו יום הגשתי חוק, אמרתי שלא יכול להיות שראש הממשלה במדינה שלי, האהובה שלי, יהיה מישהו שהציבור לא מאחוריו, ראש הממשלה.

קרן ברק: ולכן הגשתי את תיקון לחוק-יסוד: הממשלה שאומר שראש הממשלה יהיה אחת משתי הסיעות הגדולות.

קרן ברק: לא אכפת לי איזו.

קרן ברק: אבל הסיעות הגדולות, גם אם הסיעה השנייה היא חצי מגודלו.

קרן ברק: אבל שיהיה ציבור מאחוריו ולא חברי כנסת מאחוריו.

קרן ברק: ובפועל מה שקרה פה הוא שראש הממשלה נחבר כמו נשיא.

קרן ברק: הרי איך אנחנו בוחרים את הנשיא?

קרן ברק: הכנסת בוחרת אותו.

קרן ברק: לא הציבור.

קרן ברק: הכנסת.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, זה לא קשור אבל לדיון.

קרן ברק: חברי הכנסת בוחרים את הנשיא וכך גם נבחר ראש הממשלה.

קרן ברק: חברי הכנסת בחרו בו.

קרן ברק: לא הציבור, כי לציבור הייתה את האפשרות להצביע לראש הממשלה הנוכחי, והוא בחר לא להצביע לו, לא רצה אותו בראש הממשלה.

קרן ברק: דרך אגב, הוא גם לא רצתה בראש המפלגה שצביקה ומיכל שיר מייצגים אותה פה.

קרן ברק: אותו, אותו– אתם מפריעים לי.

ניר אורבך: שנייה.

ניר אורבך: תשבו, תשבו.

ניר אורבך: חברי הכנסת, בואו תצטרפו.

קרן ברק: כל המפלגות האלה אמרו: לראשות הממשלה, תקווה חדשה לראשות הממשלה.

קרן ברק: כנ"ל ימינה לראשות הממשלה.

קרן ברק: הציבור אמר:

קרן ברק: איננו מעוניינים; אנחנו מעוניינים בחברי הכנסת נחמדים שיהיו שם, אבל אנחנו לא רוצים שראש המפלגה יהיה גם ראש הממשלה של אותן מפלגות.

קרן ברק: זה מה שהיה בבחירות.

ניר אורבך: תיקון קטן.

ניר אורבך: בפתק לא כתוב: לראשות הממשלה.

ניר אורבך: בפתק כתוב: בראשות.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: יכול להיות שלא כתוב.

ארבל אסטרחן: כל רשימה קובעת את הכינוי שלה.

ארבל אסטרחן: יש כאלה שכתוב: לראשות הממשלה.

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: בבקשה, נו.

ניר אורבך: אני - - -

קרן ברק: אז קודם כול, וגם שניהם לא אמרו.

קרן ברק: נגיד, כשכחלון רץ עם המפלגה שלו, הוא אמר, הוא הודיע: אני רוצה להיות שר האוצר.

קרן ברק: הוא אמר: תצביעו לי כדי שאני אהיה שר האוצר.

קרן ברק: אני קשה לי ככה, באמת.

קרן ברק: יש פה כל כך מעט אנשים, אני לא יכולה.

ניר אורבך: בסדר.

ניר אורבך: בבקשה.

קרן ברק: כחלון כשהוא רץ בראש המפלגה שלו, הוא הודיע לציבור: תצביעו לי, תחזקו אותי, כדי שאני אהיה שר האוצר.

קרן ברק: נפתלי בנט וגדעון כשרצו אמרו: תחזקו אותי, כי אני רוצה להיות ראש הממשלה.

קרן ברק: לא שר האוצר, לא שר חינוך.

ניר אורבך: אז הציבור יודע מה הוא אמר.

קרן ברק: והציבור אמר:

קרן ברק: איננו מעוניינים שתהיה ראש הממשלה; אנחנו מעוניינים שתהיה חבר בסיעה, לא רוצים שתהיה ראש הממשלה.

קרן ברק: ולכן אחרי שקרה כזה אירוע - - -

מיכל שיר סגמן: - - - ממשלות אחדות לדורותיהן?

מיכל שיר סגמן: מה?

מיכל שיר סגמן: אני לא מבינה - - -

ניר אורבך: לא, לא.

קרן ברק: מה זאת אומרת?

צבי האוזר: לא, לא.

צבי האוזר: זאת אומרת, שלא חוק היסוד הוא שקובע את סדרי הממשל במדינת ישראל, אלא הפתק, מה כתוב בפתק, את אומרת.

קרן ברק: שוב אני אומרת, הציבור - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: מה זאת אומרת?

צבי האוזר: כשהיו בחירות ישירות במדינת ישראל הצביעו בחירות ישירות ושמו פתק.

קרן ברק: גדעון סער אמר: תחזקו אותי, אני רוצה להיות ראש ממשלה.

קרן ברק: נפתלי בנט אמר: אני רוצה להיות ראש ממשלה, הציבור אמר: לא מעוניינים בכם, לא בך ולא בך.

צבי האוזר: קרן, הכול טוב ויפה.

צבי האוזר: הציבור לא אמר לא לסער ולא לבנט.

צבי האוזר: הציבור בחר ליכוד, תקווה חדשה, ימינה.

צבי האוזר: בחר במפלגות ונתן את שיקול הדעת למפלגות להקים קואליציה ולהעמיד בראשה ראש ממשלה.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: הם ביקשו להיות ראשי ממשלה, צביקה.

קרן ברק: הם ביקשו.

צבי האוזר: זו השיטה הדמוקרטית במדינת ישראל.

מיכל שיר סגמן: אין לך בחירה ישירה במדינת ישראל.

צבי האוזר: אמרת שהדמוקרטיה חשובה לך.

צבי האוזר: אל תעוותי את הכללים.

צבי האוזר: יש כאן כללי משחק.

צבי האוזר: אל תזלזלי בציבור שאיננו יודע את כללי המשחק.

קרן ברק: הם ביקשו.

קרן ברק: אתה.

קרן ברק: אתה מזלזל בציבור.

צבי האוזר: הציבור בחר מפלגות.

קרן ברק: אתה מזלזל בציבור.

ניר אורבך: חבר הכנסת האוזר.

צבי האוזר: הוא לא בחר באף פרסונה לראשות ממשלה.

צבי האוזר: הציבור בחר פעמיים בהיסטוריה של מדינת ישראל לראשות ממשלה, פעם בנתניהו, פעם בברק.

צבי האוזר: ובזה השתנתה השיטה.

צבי האוזר: זה הכול.

צבי האוזר: אל תמציאי שיטה.

קרן ברק: אתה מזלזל בציבור, כי הציבור לא רצה אותם לראשי הממשלה.

ניר אורבך: חבר הכנסת צביקה האוזר.

קרן ברק: הוא רצה אותם כחברים בקואליציה, לא כראשי הממשלה, לא את נפתלי בנט ולא את גדעון סער.

קרן ברק: הציבור אמר את דברו.

ניר אורבך: חברת הכנסת ברק.

קרן ברק: הוא לא היה מעוניין בהם כראשי ממשלה.

קרן ברק: זאת עובדה.

קרן ברק: תשאל את הציבור.

קרן ברק: ולכן כשאתה מגיע עם כזה החוק, של תיקון חוק-יסוד כל כך משמעותי, כל כך משמעותי, תשאל את העם מה הוא רוצה.

קרן ברק: המינימום.

קרן ברק: אפילו בסקר תשאל את העם.

קרן ברק: אתה יודע מה?

קרן ברק: אפילו תעשה סקרים ותשאל את העם במה הוא מעוניין.

מיכל שיר סגמן: חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש - - -

ניר אורבך: הכול בסדר.

ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה, תמשיכי.

קרן ברק: ולכן אני חוזרת ואומרת - -

ניר אורבך: שנייה, תנו לחברת הכנסת קרן ברק לסיים, בבקשה.

קרן ברק: - - שראש הממשלה הנוכחי לא קיבל את אמון הציבור, הוא קיבל את אמון הכנסת, לא את אמון הציבור, את אמון הכנסת לראשות הממשלה.

קרן ברק: את אמון הציבור הוא קיבל כגודלו שישה מנדטים, לא לראש הממשלה.

קרן ברק: ולכן בכזו סיטואציה כל כך משמעותית, אתה חייב ללכת לעם ולשאול אותו: האם אתה מעוניין בכזה שינוי?

קרן ברק: זה שינוי דרמטי.

קרן ברק: הרי, כמו שאמרנו, בארצות הברית - - -

מיכל שיר סגמן: אני חושבת שאת תופתעי.

קרן ברק: יכול להיות.

ניר אורבך: חברת הכנסת שיר, נו, בבקשה.

ניר אורבך: בלי הערות ביניים.

קרן ברק: את יודעת מה?

קרן ברק: מיכל, תשכנעי אותי.

ניר אורבך: בלי הערות ביניים, בבקשה.

קרן ברק: מיכל, את יודעת מה?

קרן ברק: אני אהיה איתך יותר גלויה.

קרן ברק: אני לא יודעת מה עדיף.

קרן ברק: אני באמת לא יודעת.

קרן ברק: אבל אני רוצה שהעם יחליט.

מיכל שיר סגמן: העם החליט.

קרן ברק: אני אפילו לא יודעת.

קרן ברק: אני רק אומרת.

קרן ברק: אני לא יודעת מה יותר טוב.

קרן ברק: אני לא אומרת פה משהו קיצוני.

מיכל שיר סגמן: העם החליט.

מיכל שיר סגמן: יש ממשלה בישראל.

ניר אורבך: חברת הכנסת שיר, אני מבקש.

מיכל שיר סגמן: - - -

ניר אורבך: אז בסדר, נו.

ניר אורבך: בלי הערות ביניים.

קרן ברק: אני כן יודעת שהעם הזה לא החליט, הלך לבחירות כשהוא ידע שזה - - -

מיכל שיר סגמן: הדבר היחיד שקרה הוא שחשבתם שתנצחו, וזה לא קרה.

מיכל שיר סגמן: זה הדבר היחיד שקרה.

ניר אורבך: מיכל, מיכל, נו, בשביל מה?

קרן ברק: מה?

קרן ברק: מה לא קרה?

קרן ברק: מה?

קרן ברק: אני לא שמעתי מה אמרת.

קרן ברק: תן לי להגיב.

קרן ברק: מה היא אמרה.

ניר אורבך: חברת הכנסת ברק, אני לא שמעתי גם.

ניר אורבך: ותגיעי לקראת סיום, בבקשה.

קרן ברק: אוקיי.

קרן ברק: מה שאני אומרת הוא שמכיוון שבמצב השלטוני הנוכחי, כשאתה משנה שיטה פרלמנטרית ומשנה את רצון הציבור - -

ניר אורבך: נו, חבר'ה.

קרן ברק: - - משלטון פרלמנטרי לשלטון נשיאותי, לצורך העניין, אתה חייב לחזור לעם ולשאול אותו אם הוא מעוניין.

קרן ברק: זוהי דעתי, בטח ובטח כשאין פה מסה קריטית של מה העם רוצה, כי עוד פעם, זו לא המפלגה הגדולה וגם לא השנייה בגודלה שעומדת בראשות הממשלה.

קרן ברק: ולכן הם לא מייצגים בעצם את רוב הציבור.

קרן ברק: ובשלב הזה, בכזה אירוע, אתה צריך בעיניי לחזור לעם אל העם.

קרן ברק: אבל אחרי כל מה שאמרתי, בטח לא לקבל פטור, זה לא מסוג החוקים שמקבלים עליהם פטור מחובת הנחה.

קרן ברק: זה לא בקורונה שאנחנו צריכים מחר.

קרן ברק: בקורונה היה פטור מחובת הנחה כי היינו חייבים לסגור מחר דברים כדי שהמחלה תתפשט.

קרן ברק: אלה חוקי היסוד היחידים שאתה מקבל עליהם פטור, שכדי לעצור מגפה עולמית, אפילו לא ישראלית, עולמית, אתה מבקש פטור מחובת הנחה.

קרן ברק: זה לא מסוג החוקים שאתה מבקש עליהם פטור מחובת הנחה.

קרן ברק: ולכן אני באמת מבקשת מכם ומבקשת גם ממך, נטרלת אותנו בוועדות, נטרלת אותנו – בוועדה הנוכחית הזאת אנחנו לא יכולים להצביע גם אם נעמוד על הראש ונסתכל - - -

ארבל אסטרחן: - - -

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: זה לא, זה לא.

ניר אורבך: אבל, סליחה.

ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: לא יכולים להצביע אחרי שנטרלתם אותנו מכל הוועדות.

ניר אורבך: זה משהו אחר בכלל.

קרן ברק: אל תעשו את הדבר הקשה הזה, שלגמרי תלכו נגד רצון העם ועוד בחוק-יסוד, ועוד פטור שאין לו – הרי לא מחר מגבילים את הכהונה.

קרן ברק: זה לא שזה מחר קורה.

קרן ברק: אני צחקתי לפני כן באיזה דיון ואמרתי: למה הם מבקשים פטור?

קרן ברק: מה, מחר מגבילים את הכהונה?

קרן ברק: הרי זה לא קורה מחר.

קרן ברק: אז על מה החיפזון?

ניר אורבך: חברת הכנסת קרן ברק, תודה רבה.

קרן ברק: תודה.

ניר אורבך: אנחנו נעבור כרגע להצבעה.

דסטה גדי יברקן: רגע.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה להגיד משפט.

דסטה גדי יברקן: אפשר?

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, אנחנו כבר מנהלים דיון פה קרוב לשעתיים.

ניר אורבך: לפנים משורת הדין, אני אתן לך.

ניר אורבך: אבל אני מגביל אותך בזמן.

ניר אורבך: יש לך דקה לדבר.

ניר אורבך: אני סגרתי את רשימת נואמים כבר מזמן.

ניר אורבך: אני עושה את זה מתוך כבוד אליך.

דסטה גדי יברקן: לא.

דסטה גדי יברקן: בוודאי.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: בדרך כלל, אם נותנים ממש קצר, זה לריצה.

דסטה גדי יברקן: אתה יודע?

ניר אורבך: אין בעיה.

ניר אורבך: לא, לא.

ניר אורבך: אני סומך שמה לא תצליח להגיד בדקה כבר לא תצליח להגיד ביותר.

דסטה גדי יברקן: קודם כול, אני חושב שבאמת להוציא את הפוזיציה הפוליטית, הדיון הזה ראוי וחשוב לקיים אותו במדינה דמוקרטית, באמת.

קריאה: נכון.

דסטה גדי יברקן: אבל הוא צריך להיות דיון מאוד רחב היקף, משמעותי, כי הוא משפיע על סדרי עולם בפוליטיקה ובכלל על ניהול המדינה.

דסטה גדי יברקן: למה אני אומר את זה, לנתק את זה מהפוליטיקה?

דסטה גדי יברקן: אני חושב בימים כתיקונם ובזמנים יציבים פוליטיים, לו הדיון הזה היה עולה בכנסת או בוועדה, אפילו בשיח הציבורי לאחר סקר עומק רציני, מעמיק, אני חושב שהיה ניתן לקבל תשובה אמיתי מן העם.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, מאחר שהדיון הזה, הגבלת כהונה, הוא לא הגבלת כהונה למועמד לראשות הממשלה במדינת ישראל, אלא הגבלת כהונה של בן אדם אחד.

דסטה גדי יברקן: וכולם יודעים את הפיל בחדר.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, כדי שהדיון הזה יהיה באמת אמיתי וחשוב, אני חושב שחובה עלינו ככנסת לקיים את הדיון הזה, לנטרל אותו מהשיח: נתניהו, לא נתניהו.

דסטה גדי יברקן: כי בסופו של דבר, החוק הזה הפך לכלי פוליטי.

דסטה גדי יברקן: מה שבשדה הפוליטי, בקלפי הציבור לא מצליח לשנות את דעתו - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: משפט סיכום.

דסטה גדי יברקן: אתמול פורסם סקר בערוץ 20.

ניר אורבך: ראינו את זה.

דסטה גדי יברקן: הסקר הזה מדבר בעד עצמו.

ניר אורבך: חברת הכנסת גדי יברקן, הכול בסדר.

דסטה גדי יברקן: 54% מאזרחי ישראל, שמאל, ימין, דתיים, חרדים, לא משנה מי זה, אמרו את דעתם.

ניר אורבך: הדברים הובנו והובהרו.

ניר אורבך: הדיון, אגב, אני מניח – חבר הכנסת גדי יברקן, בסדר גמור.

קריאה: ערוץ 14.

דסטה גדי יברקן: ערוץ 14 זה היה קרוב.

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, שמענו.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, אי-אפשר להיות - - - ולכן חשוב - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, תקשיב, אנחנו עוברים, אז אנחנו עוברים להצבעה.

ניר אורבך: אני חייב להגיד משפט אחד, חייב להגיד משפט אחד, ואנחנו באמת עוברים להצבעה.

ניר אורבך: חברים, וחברת הכנסת קרן ברק, תקשיבי גם את כי זה קשור גם למה שאת אמרת, יש פה שיטת בחירה במדינת ישראל, בסדר?

ניר אורבך: שיטת הבחירה קובעת שזה נבחר לפי גושים, לא לפי המפלגה הגדולה, ולא לפי מה שאת – יש סקרים כל יום כאילו יש מחר בחירות.

ניר אורבך: שני דברים אני אומר.

קרן ברק: - - - לפי המפלגה הגדולה.

קרן ברק: זו המשמעות.

קרן ברק: לא - - -

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: לא, לא, לא.

ניר אורבך: שנייה אחת.

ניר אורבך: אני מסכם.

ניר אורבך: אני מסכם.

רות וסרמן לנדה: קרן, בואי לא נאשים את היועצת המשפטית בזה.

ניר אורבך: אני מסכם.

ניר אורבך: אחד, אנחנו מדברים על שיטת בחירות.

דסטה גדי יברקן: אין שיטה כזו בארץ.

דסטה גדי יברקן: אין שיטה כזאת של גושים.

ניר אורבך: ואם יש בעיה עם שיטת הבחירות – יש שיטת בחירות כזאת בדיוק.

דסטה גדי יברקן: אין שיטה גושים.

ניר אורבך: זו בדיוק השיטה.

ניר אורבך: אני יודע שקשה להפנים את זה במקום שאתם נמצאים.

דסטה גדי יברקן: לא.

דסטה גדי יברקן: אבל אין גושים.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, זה לא ויכוח עכשיו.

ניר אורבך: זה סיכום.

דסטה גדי יברקן: כי אם זה לפי גושים, יש פה גוש ימין מוגבר בכנסת.

ניר אורבך: טוב.

ניר אורבך: חברים, יאללה, אנחנו עוברים להצבעה לגבי בקשת הממשלה להקדמת הדיון.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה התייעצות סיעתית.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, סליחה, לא.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה התייעצות סיעתית.

ניר אורבך: סליחה.

ניר אורבך: אנחנו יושבים פה כבר מ-12:30.

ניר אורבך: יכולת לבקש את זה מהתחלה.

דסטה גדי יברקן: בסדר, אבל זכותי, מותר לי.

דסטה גדי יברקן: אני רוצה התייעצות סיעתית.

ניר אורבך: בקשת הממשלה להקדמת הדיון בהצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקן מס' 12) - -

איתן גינזבורג: ניר, ניר, הוא מעוניין.

ארבל אסטרחן: הוא לא חבר ועדה.

ארבל אסטרחן: הוא לא חבר ועדה.

ניר אורבך: איתן, תודה.

ניר אורבך: איתן, תאמין לי שאני בשיא הסבלנות פה.

ניר אורבך: די.

ניר אורבך: - - (תקופה המרבית לכהונה ראש הממשלה) (מ/1469), לקריאה הראשונה.

דסטה גדי יברקן: אני - - - בוועדה.

ניר אורבך: חבר הכנסת גדי יברקן, אני מכבד אותך.

ניר אורבך: אתה, באמת.

דסטה גדי יברקן: ניסיתי - - -

ניר אורבך: אני מבין אותך.

ניר אורבך: אני מבין אותך.

ניר אורבך: אתה פה 14:10.

ניר אורבך: אנחנו פה מ-12:30.

יבגני סובה: נכון.

ניר אורבך: נתתי לך דקה.

ניר אורבך: עברת גם לסקרים, שזה בסדר.

ניר אורבך: זה לא ממין העניין כרגע.

ניר אורבך: אמרת מה שאמרת.

ניר אורבך: הבהרת את עמדתך לחלוטין.

ניר אורבך: מי בעד ההצעה?

ניר אורבך: שירים את ידו.

- דדון: שישה בעד.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: מי נמנע?

דסטה גדי יברקן: אין נגד.

דסטה גדי יברקן: השתקה.

דסטה גדי יברקן: ההצעה נתקבלה.

ניר אורבך: ההצעה עברה.

ניר אורבך: יש רוויזיה.

דסטה גדי יברקן: זה נקרא השתקה.

ניר אורבך: אנחנו נודיע על הרוויזיה בהמשך.

דסטה גדי יברקן: אפילו נגד אני לא יכול.

ניר אורבך: הישיבה ננעלת.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: צוהריים טובים.