ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 49, 2021-11-10 09:30

שרן השכל: ברוכים הבאים לוועדת החינוך התרבות והספורט של כנסת ישראל.

שרן השכל: אנחנו נקיים דיון בעניין תקצוב אולמות ספורט ומגרשי ספורט בבתי-ספר.

שרן השכל: המטרה שלנו קודם כל היא לבוא לבחון וללמוד איך משתמשים בתקציב משרד הספורט כדי לבנות מגרשי ספורט, אולמות ספורט, מתקני כושר שהם בסופו של דבר הבסיס שאיתו מתחילים ילדי ישראל את החינוך התרבותי לתרבות ספורט.

שרן השכל: אנחנו נפתח קודם כל בהצגה של הממ"מ, הם הכינו לנו כאן מצגת מאוד יפה שתסביר כאן גם לחברי הכנסת המתחילים בעולם הספורט איך למעשה מתייחסים לזה ואיך מתקצבים.

שרן השכל: אנחנו מבינים בסופו של דבר, בית-ספר שיהיו בו מתקנים טובים, איכותיים, ילדי הספורט יכולים להגיע גם אחרי הצהריים גם לחוגים, הם גדלים עם אותה תרבות ספורט ויתחנכו לא רק לעסוק בספורט, אלא גם אחר-כך להיות צרכני ספורט ולצפות בו.

שרן השכל: אנחנו מבינים גם שיש מצוקה לא קטנה של מתקני ספורט ברמה גבוהה, אני לא יודעת עד כמה, או לפחות מפניות שהגיעו אליי ואנחנו נשמח לשמוע איפה זה עומד, איך משרד הספורט מתקצב את זה.

שרן השכל: אנחנו נתחיל בממ"מ, במצגת שהעבירו אלינו.

שרן השכל: אם אפשר להעלות את המצגת בבקשה.

אסף וינינגר: תודה רבה גברת יושבת הראש.

אסף וינינגר: אני אציג כאן בקצרה כמה נתונים על תקצוב של מתקני ספורט ועל מתקנים שמשרתים בתי-ספר שזה נושא הדיון.

אסף וינינגר: נתחיל באיך נבנים מתקני ספורט בישראל.

אסף וינינגר: אז עד 2018 התקצוב ברובו התבצע באמצעות הרווחים של הטוטו ששימשו לבניית מתקנים באמצעות הקצבות של קרן המתקנים.

אסף וינינגר: בשנת 2019 בעקבות הרפורמה בתקצוב הספורט וניתוק זיקה בין כספי ההימורים לתקצוב למימון הספורט בישראל, חוק ההסדרים.

אסף וינינגר: תקציב הספורט כולו נקבע במסגרת תקציב משרד התרבות והספורט, והתקציב הזה כולל גם את התקציב שמיועד לבניה של מתקני ספורט.

שרן השכל: בבתי-ספר.

אסף וינינגר: בכלל הארץ.

אסף וינינגר: כולל - - -

שרן השכל: זאת אומרת, שיהיה ברור, התקציב לבניית אולמות ספורט, מגרשי ספורט בבתי-הספר, לא מגיע ממשרד החינוך, הוא מגיע ממשרד התרבות והספורט.

אסף וינינגר: כן, אגף מתקני ספורט.

קריאה: זה נכון לגבי אולמות, לא לגבי המגרשים.

אסף וינינגר: נכון, אבל גם כשמדברים על מגרשים, זה לא כולל הקירוי של המגרשים שגם הוא נעשה דרך משרד התרבות.

קריאה: מי נותן את הסדרי עדיפות?

קריאה: משרד החינוך?

אסף וינינגר: תכף נכנס לזה.

קריאה: אז בגדול תקרה זה משרד הספורט, שמיים זה משרד החינוך.

שרן השכל: רגע, השאלה פה אם אתם מקצים, אם משרד החינוך בעצם מקצה מגרש זה בעצם החול, או שהוא בונה נגיד את הדשא ואת הסלים שאמורים להיות שם, או את הקרקע.

קריאה: את יכולה להסביר אחר-כך.

אסף וינינגר: כל מה שקשור למגרשים עצמם, גיא יוכל להסביר מה משרד החינוך מתקצב ונותן.

אסף וינינגר: כל מה שקשור למתקנים שהם אולמות, מגרשי כדורגל, מתקנים שהם יותר משמעותיים אז זה נמצא תחת משרד התרבות והספורט, אגף מתקני ספורט במשרד הוא זה שאחראי והוא זה שנותן את התמיכות לצורך הדברים האלה.

אסף וינינגר: מעבר לזה יש עוד גופים ציבוריים שמשתתפים במימון של הקמת מתקני ספורט, זה מפעל הפיס, רשויות מקומיות, משרדי ממשלה כמו משרד הנגב והגליל.

אסף וינינגר: הרבה פעמים היום זה נעשה בדרך של איגום משאבים, בהתממשקות עם תכנית המתקנים הלאומית שתכף אני אדבר עליה ושהיא הערוץ המרכזי שדרכו ובאמצעותו נבנים מתקנים בישראל.

אסף וינינגר: עכשיו שאלנו לגבי מה משרד החינוך עושה ואיפה המקום שלו בעניין הזה.

אסף וינינגר: אנחנו בדיון על מתקנים בבתי-ספר אז מסמך שאנחנו כתבנו ב-2010, ביקשנו ממשרד החינוך להתייחס לנושא של אולמות בבתי-ספר ואם הוא מתקצב, אז זו היתה תשובת המשרד - שהמשרד לא מתקצב בניה של אולמות מאחר שלא קיים מקור מימון לכך, אבל שבכל בניה של בית-ספר, בכל פרוגרמה משוריין שטח ומיקום להקמת אולם ספורט.

משה טור פז: תגיד את זה שוב.

משה טור פז: את כל המשפט הזה.

משה טור פז: סליחה, המשפט האחרון.

משה טור פז: בכל פרוגרמה משוריין שטח לבניית אולם ספורט?

אסף וינינגר: זו התשובה של המשרד.

שרן השכל: המקום רק כאילו השטח.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל השטח כאילו הרבה פעמים זה לא שטח ציבורי, נכון?

אסף וינינגר: אני לא יודע להגיד אם השטח ציבורי או לא ציבורי, אני יודע להגיד - - -

שרן השכל: גיא, אתה תוכל לענות לנו על זה רק?

גיא דגן: רשות מקומית מתחייבת בהגשת הפרוגרמה.

גיא דגן: כדי לאשר את הפרוגרמה אז בפרוגרמה יש הקמה של מגרשי ספורט לפי גודל בית-ספר, יש מפתח לעניין של מגרשים.

שרן השכל: מה המפתח?

גיא דגן: מפתח לבית-ספר קטן זה יכול להיות מגרש כדורסל, ואילו לבית-ספר גדול זה יהיה מגרש ספורט משולב או אפילו שניים משולבים בעל-יסודי - - -

שרן השכל: מה מספר התלמידים לבית-ספר קטן?

משה טור פז: נדמה לי חמישה מטרים לתלמיד.

משה טור פז: אם אני זוכר נכון את התקן של משרד החינוך.

גיא דגן: יש מפתח מסודר לעניין הזה.

גיא דגן: יש פרוגרמה לפי גודל בית-ספר, מה הדרישות.

גיא דגן: אז הדרישה למגרש או מגרשי ספורט, הדרישה לישורת ריצה קצרה אם זה בית-ספר יסודי אז זה 60 מטר מרחק עם מרחק בלימה, ולעל יסודי זה 100 מטר עם בור קפיצה למרחק, ולסמן שטח פנוי לבניית אולם ספורט בעתיד כשיהיה תקציב.

גיא דגן: עכשיו בדרך-כלל שראש עיר מקבל תקציב לבנית אולם ספורט הוא ברוב המקרים בונה אותו בסמיכות לבית-ספר אבל זה - - -

אסף וינינגר: רגע, אני אתייחס לזה לאיך זה עובד.

שרן השכל: אז אתם לא דורשים ממנו שזה יהיה בשטח בית-הספר אלא מספיק שזה יהיה בשטח עירוני?

גיא דגן: לא, זה או בשטח בית-הספר או צמוד לבית-הספר שזה יהיה חלק מהשטח.

שרן השכל: מה המרחק המקסימלי שבו התלמידים צריכים לצעוד כדי להגיע?

גיא דגן: שתהיה ממש גדר צמודה כדי לשמור על הבטיחות של התלמידים.

שרן השכל: או-קיי.

שרן השכל: אבל אתם מאשרים כאלו שהם גם לא צמודים לגדר?

גיא דגן: כמעט ולא, רק לפעמים יש מקרים.

גיא דגן: זה דיון נפרד בגלל השטח האורבני, התחדשות עירונית, אין איפה, אבל אנחנו יודעים שהיום בגלל כל ענייני הבטיחות זה לא מה שהיה פעם.

גיא דגן: ילדים לא הולכים וחוצים כבישים לאולמות, זה כמעט לא קורה.

שרן השכל: או-קיי, בסדר גמור.

שרן השכל: תודה.

גיא דגן: אני אגיד עוד משפט אחד גם במקומות שלפעמים יש קושי עושים את המגרשים על הגג או בשטחים מפולסים אם לדוגמה באזור כמו התחדשות עירונית אין מספיק שטח, אז לפעמים בחריגות מאשרים לפעמים שזה יהיה על הגג או בשטחים מפולסים.

משה טור פז: גברתי יו"ר אני יצא לי לאשר בתי-ספר בהתחדשות עירונית, כלומר בעצם בתוך ערים קיימות ולא בניה חדשה, נגיד במזרח ירושלים זה דוגמה קלאסית, בהם אתה מקבל אישור מיוחד לבנות על גגות וגם אתה יורד מהתקן של משרד החינוך כי לפעמים זה או שאין בית-ספר, אז המשרד מאשר לך באופן חריג לבנות בית-ספר גם כשאתה לא עומד בתנאים שלו כי זה או זה או שלא יהיה בית-ספר זה קורה.

שרן השכל: או-קיי, תודה.

אסף וינינגר: נמשיך והדרך כמו שאמרנו שבה היום נבנים מתקני ספורט בישראל זה בעיקר דרך הערוץ של תכנית המתקנים הלאומית שבה נקבעים סדרי העדיפויות של מה ייבנה, כמה ייבנה.

אסף וינינגר: אנחנו רואים בשנת 2010 נקבעה תכנית המתקנים 2020, באותה תקופה זה היה בטוטו, הטוטו הוא זה שבנה את תכנית המתקנים הזו בהתאם למיפוי שהוא עשה.

אסף וינינגר: בשנת 2016 נקבעה תכנית המתקנים 2027 על-ידי המועצה הלאומית לספורט באותו זמן, והיום אנחנו יודעים שמשרד התרבות והספורט עומד לפרסם תכנית מתקנים חדשה- מתקנים 2030, אני מניח שדניאל יתייחס לזה בהרחבה בהמשך.

אסף וינינגר: נמשיך, בתרשים הזה אפשר לראות את ההוצאה בפועל על תשתיות ספורט בעשור האחרון, אפשר לראות עד 2018 את ההוצאה באמצעות קרן המתקנים של הטוטו ובשתי השנים האחרונות באמצעות משרד התרבות והספורט.

אסף וינינגר: אפשר לראות שבשנה האחרונה הסכום היה גבוה ביותר 362,000,000.

שרן השכל: השאלה איך אנחנו משווים את זה לעומת כמות הבניה של בתי-הספר, כלומר כמה בתי-ספר נבנו - - -

אסף וינינגר: תכף נראה את הפער בין מספר בתי הספר למספר האולמות שיש לנו.

אסף וינינגר: לגבי 2021 אני יודע שאפילו הסכום גבוה יותר מ-2020, גם לזה דניאל ודאי יתייחס.

אסף וינינגר: אז נמשיך.

אסף וינינגר: כאן אפשר לראות בתרשים הזה את ההוצאה לפי הגוף שמקבל את התמיכה, אנחנו יכולים לראות ש-93% מהסכום הזה שניתן ב-2020 הועבר כתמיכה ברשויות המקומיות

שרן השכל: כמה הסכום?

אסף וינינגר: הסכום היה בתרשים הקודם 362,000,000 הוא בעצם ה-100% שלנו ו- 93% מתוכו עברו כתמיכה לרשויות המקומיות.

אסף וינינגר: 83% מכספי התמיכות לרשויות המקומיות ניתנו בתקנת "אשכול אימון נוער" בעיקר שימשו לבניה של אולמות ספורט ומגרשי כדורגל, יתר התמיכות לרשויות המקומיות ניתנו בתקנות "אשכול תחרותי", "אשכול קהילתי" לצורך מתקנים מסוגים אחרים.

שרן השכל: מה מהכסף הזה מומש?

אסף וינינגר: תכף אני אכנס למימוש ואני אראה מה בדיוק נבנה.

אסף וינינגר: הכסף הזה הוא מימוש, זה כסף מזומן שיצא לצורך בניה, כלומר זה לא הרשאה להתחייב בעתיד, זה כסף מזומן.

שרן השכל: או-קיי.

אסף וינינגר: אז איזה מתקנים בונים בשנים האחרונות אז כאן אנחנו רואים בטבלה הקצבות שאושרו בשנים 2016-2019 אנחנו רואים שהוקמו או נמצאים בהקמה 462 מתקנים, זו החלוקה שלהם 165 אולמות ספורט, אחר-כך 138 מגרשים עם דשא סינטטי וכך הלאה.

אסף וינינגר: אפשר לראות בעמודות הבאות שלמעלה ממחצית מהמתקנים כבר הוקמו והיתר נמצאים עדיין בהקמה.

אימאן ח'טיב יאסין: אפשר לדעת מבחינת חלוקה איפה זה ממוקם?

אסף וינינגר: אנחנו יכולים לדעת מבחינת חלוקה, אנחנו קיבלנו את הנתונים רק אתמול בערב אז זה המקסימום שהצלחנו, אבל יש לנו את זה בחלוקה לפי רשויות מקומיות, אז לשאלתך אנחנו יכולים לראות בדיוק איפה המתקנים האלה ממוקמים.

אסף וינינגר: אז בטבלה הזו אנחנו יכולים לראות את מיפוי מתקני הספורט בישראל, זה מתבסס על מיפוי שמנוהל על-ידי משרד התרבות והספורט באמצעות דיווחים שמתקבלים במשרד על-ידי מנהלי מחלקות הספורט ברשויות המקומיות, כל מנהל מחלקה מנהל למשרד הספורט דיווח על מצב מתקני הספורט ברשות.

אימאן ח'טיב יאסין: למה אתה מתכוון כשאתה אומר מצב?

אסף וינינגר: איזה מתקנים ישנם, האם תקינים, גודל, כל הנתונים, מקורה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש למשרד תקציב לשיפוץ?

אסף וינינגר: בניה חדשה כוללת גם תקציב לשיפוץ של מתקנים.

אסף וינינגר: מה שאנחנו יכולים לראות כאן- מצב המתקנים אז אם נסתכל על השורה הראשונה על אולמות ספורט, אנחנו יכולים לראות שבכל המדינה יש 1,800 אולמות ספורט מתוכם כ-1,400 משרתים בתי-ספר.

אסף וינינגר: בהמשך אפשר לראות את הפירוט לגבי יתר המתקנים, אני אוסיף בשקופית ארבעה.

שרן השכל: וזה מה?

שרן השכל: יש לנו מעל ל- 5,000 מוסדות, נכון?

אסף וינינגר: רגע אני אציג את החלוקה של אולמות הספורט.

אסף וינינגר: כאן יש לנו את החלוקה של האולמות קודם כל לפי גדלים ואיזה זירות קיימות בהם, ואיזה ענפי ספורט כדור הם יכולים לשרת, ומה שאנחנו רואים אם אנחנו מעמידים את הנתונים האלה למול מספר בתי-הספר אז דיברנו - - -

שרן השכל: שניה, אני רוצה לחזור לגרף הקודם.

שרן השכל: בריכות שחיה כתוב פה 577 וכ-480 ללא מלונות.

קריאה: אבל הבריכות שחיה שדניאל מראה פה זה הבריכות העגולות במלונות.

אסף וינינגר: אם רוצים להכנס לבריכות השחיה אז יש טבלה בהמשך.

שרן השכל: רגע, רגע, שניה, אני רוצה להבין, המלונות משרד הספורט מסבסד בריכות במלונות?

אסף וינינגר: לא, לא חושב שזו הכוונה, זה מיפוי של כל מה שקיים במדינה.

אסף וינינגר: בין שהוא ציבורי ובין שהוא פרטי.

שרן השכל: רגע, אז בתוך ה-480 זה גם בריכות בצימרים?

לא אסף וינינגר: בצימרים אני לא חושב.

קריאה: בתי מלון הכל.

שרן השכל: הכל זה בתי מלון?

שרן השכל: מה נחשב עוד כבריכה פרטית שנחשבת פה שהיא לא מלון?

אסף וינינגר: קאנטרי.

אסף וינינגר: בריכה פרטית.

אסף וינינגר: .

שרן השכל: כמה קאנטרים שהם בריכות פרטיות שהן לא במימון של משרד התרבות והספורט?

דניאל ארץ קדושה: אנחנו מקבלים את המיפוי של מה שנמצא בתחומי הרשות המקומית לגופים ציבוריים.

דניאל ארץ קדושה: הכוונה היא כל מה שהרשות המקומית יכולה לדווח שקיים בתחום שלה, כי אנחנו עושים גם נושאים שהם לא רק מערכת חינוך, אנחנו מטפלים בכל מה שקיים שבספורט.

דניאל ארץ קדושה: לכן גם בריכות למשל באילת, הרשות המקומית סימנה גם את הבריכות במלונות, אנחנו מצמצמים אותן, כמובן שלא תומכים בהן.

דניאל ארץ קדושה: אבל אנחנו יודעים בדיוק מה משרת לפי המיפוי איפה נמצא המתקן.

דניאל ארץ קדושה: דוגמה נוספת בריכות שנמצאות בבתי לוחם, בריכות שנמצאות באוניברסיטאות, כל אלה נמצאים במיפוי.

שרן השכל: בריכות שנמצאות בבתי אבות?

דניאל ארץ קדושה: לא.

שרן השכל: או-קיי.

אימאן ח'טיב יאסין: תוכלו גם להגיד לנו בסיכום הזה גם לפי מקומות?

אימאן ח'טיב יאסין: כאילו בחברה הערבית?

אסף וינינגר: אנחנו נוכל, במסמך שכבר כתבנו.

שרן השכל: אז בעצם זה כולל את הקאנטרי?

שרן השכל: זה בעצם הגוף הפרטי היחיד הנוסף?

דניאל ארץ קדושה: יש לנו מ- 2017 מערכת מיפוי ממוחשבת שמנהלי המחלקות ברשויות מחוברים למערכת המנהלים והם אלה שמדווחים על כל מתקן שמוקם או שיש גם מתקנים לצערנו שנהרסים.

דניאל ארץ קדושה: הם מדווחים על המצב, יש לנו המון פרמטרים אם זה מקורה, מחומם, מואר, נגיש לנכים.

דניאל ארץ קדושה: כל הפרמטרים נמצאים ומנהלי המחלקות אמורים למלא את הנתונים.

אימאן ח'טיב יאסין: מה המצב בחברה הערבית?

דניאל ארץ קדושה: אני בעל-פה לא יכול לתת, אבל יש את הנתון הזה.

דניאל ארץ קדושה: יש קובץ שמפורסם לציבור.

אימאן ח'טיב יאסין: אתה בטוח שזה - - -

דניאל ארץ קדושה: מה?

דניאל ארץ קדושה: הבריכות?

שרן השכל: יש אצלך מישהו במשרד שיכול לברר לנו?

דניאל ארץ קדושה: איזה נתון אתם רוצים?

שרן השכל: כמה בריכות במגזר הערבי?

דניאל ארץ קדושה: אני אדאג שיהיה.

אסף וינינגר: צריך אבל לקחת בחשבון שהמיפוי הזה הוא אמנם מכיל הרבה מאוד אבל הוא לא מדויק.

סימון דוידסון: רגע אני רוצה להגיד לכם, בגלל שאני קצת מבין בבריכות.

סימון דוידסון: קצת הרבה.

סימון דוידסון: אז קודם כל החסך בבריכות במדינת ישראל, אנחנו בתחום הזה יותר גרועים מצ'צ'ניה.

סימון דוידסון: יותר גרועים מעולם שלישי.

סימון דוידסון: מספר הבריכות שחסרות לפעילות, את מדברת על פעילות לחוגים ובתי-ספר שילדים יוכלו להתאמן, נכון?

סימון דוידסון: לא רק ילדים, בן-אדם יכול לבוא ולהתאמן בבריכה, שזה 25 מטר מינימום, לא 18, לא 20 ולא 15.

סימון דוידסון: החסך הוא אדיר! במיוחד בחברה הערבית.

סימון דוידסון: מתוך 76 אגודות שחיה באיגוד השחייה, יש היום בחברה הערבית ארבע אגודות קהילות ששתיים מתוכן הן בשלב סגירה כי הם מתאמנים בבריכות פרטיות שפשוט זרקו אותם מהבריכה.

סימון דוידסון: אז כשאנחנו מדברים על בריכות, חשוב מאוד גברתי היו"ר להבין שהמצוקה לא שהיא קשה, היא על סף הבושה במדינת ישראל.

שרן השכל: את זה אני חוויתי על בשרי, אני אספר לכם בהזדמנות זו.

שרן השכל: אימא שלי החליטה שהיא רוצה שאני אלך לחוג שחיה צורנית, ריקוד בשחייה בכפר סבא ולא היה.

שרן השכל: איפה התאמנו?

שרן השכל: התאמנו בבריכה של בית האבות "בית בכפר" של כפר סבא.

שרן השכל: בשעות מסוימות הכניסו אותנו והיה אסור להתאמן עם מוזיקה כדי לא להפריע לאותו ציבור מבוגר.

שרן השכל: אבל פשוט לא היה מקום שהסכים לקבל את החוג.

סימון דוידסון: מתי זה היה?

סימון דוידסון: לפני כמה שנים?

שרן השכל: 25 שנה.

סימון דוידסון: זה לא השתנה.

שרן השכל: לא השתנה כלום.

שרן השכל: ממש עצוב.

עלי סלאלחה: אני הפעם הראשונה שנכנסתי לבריכה, זה היה כשהייתי סטודנט באוניברסיטה העברית.

עלי סלאלחה: לקחו אותנו לעשות קורס התעמלות.

עלי סלאלחה: לא היה לי את האומץ להכנס לזה.

עלי סלאלחה: אבל אני רוצה להגיד לכם עכשיו בכפר בית ג'ן אין בריכה.

עלי סלאלחה: מישהו, סליחה, מישהו הקים בריכה אבל מחוץ לתוכנית המתאר.

עלי סלאלחה: סגרו לו את זה.

עלי סלאלחה: קנסו אותו ב- 350,000 שקלים.

עלי סלאלחה: והקנס אם הוא לא יהרוס עוד 100,000 שקלים, נתנו לו שלוש שנים.

עלי סלאלחה: ורק לאחרונה נתנו לו לפתוח את זה.

עלי סלאלחה: 15 שנים אם לא יותר, הבריכה הייתה סגורה.

עלי סלאלחה: ובית ג'ן זה כפר של 13,000 תושבים, יש יותר מ- 5,000 ילדים, יש מבוגרים ואף אחד לא יכול לעשות את זה.

עלי סלאלחה: אני הייתי נוסע לכפר ורדים בשביל לעשות שחיה.

עלי סלאלחה: אז אני לא מבין, באמת אני לא מבין למה לא נותנים.

עלי סלאלחה: אני יודע למה בבית ג'ן שמורת טבע ו.. ו.. ו.., אבל הבן-אדם הוא קודם וצריכים לקחת את הצרכים של החברה ושל בני-האדם אנחנו גם לא פוגעים לא בשמורה ולא בחיות ולא בכל הזוחלים שיש שם.

עלי סלאלחה: אנחנו חיים בתוך השמורה יחד עם מה שיש שם.

עלי סלאלחה: אם אני לוקח דליה ועוספיה- אין בריכה.

עלי סלאלחה: אם אני לוקח את ירכא גם אין.

שרן השכל: האמת שיש פרוייקט בצפון שניגשו אליו חבר'ה מאגודת השחיה בסכנין שהם רוצים להקים פרוייקט רציני לכל הצפון, משהו ממש רציני.

שרן השכל: יכול להיות שאנחנו צריכים לקחת את זה כוועדה כסוג של משימה.

סימון דוידסון: אני אוכל שתי דקות לפני שאתה ממשיך, אני אגיד לך למה..

עלי סלאלחה: סימון, א' כל לחברה הדרוזית יש דתיות ויש דתיים שהם לא יצאו החוצה בשביל לעשות את זה.

עלי סלאלחה: אז גם צריכים לקחת את זה בחשבון.

עלי סלאלחה: אני חושב שאפשר לעשות קאנטרי כמו בכפר ורדים, בין ארבעה חמישה כפרים - - -

סימון דוידסון: כן אבל מנהל הספורט לא מממן קאנטרי.

סימון דוידסון: זה לא התפקיד - - -

שרן השכל: בגלל זה השאלה גם כמה קאנטרי נכללים.

עלי סלאלחה: המצוקות של החברה שלנו.

עלי סלאלחה: גם באיסלאם זה אותו דבר.

סימון דוידסון: אני אוכל שתי דקות?

שרן השכל: אז שניה, רגע רגע ניתן להם שניה להשיב.

אימאן ח'טיב יאסין: אולי הם ישיבו על כל השאלות בפעם אחת.

שרן השכל: את רוצה לומר משהו?

סימון דוידסון: דניאל, אולי אני אגיד משהו?

סימון דוידסון: אתה מכיר את הדעות שלי אבל קודם כל הדיון הזה מאוד חשוב.

אסף וינינגר: יש לי שקופית אחת.

שרן השכל: עוד שקופית אחת?

שרן השכל: בסדר.

סימון דוידסון: למה אתה הולך?

אסף וינינגר: לא, לא.

אסף וינינגר: אבל כדי שלא ניצור, ככה - - -

שרן השכל: נסחפנו לדיון על בריכות שחיה, אתה רואה מה אתה עושה לנו סימון.

דניאל ארץ קדושה: בסוף לא ישאר לך חומר לדון בועדה.

סימון דוידסון: ישאר, עוד לא התחלתי עם גיא.

אסף וינינגר: לעניין בתי-הספר והפער לעומת כמות הספורט, אז כמו שאנחנו רואים יש כ-1,400 שמשרתים בתי-ספר יכול להיות שהם משרתים יותר מבית-ספר אחד, גם זו אפשרות.

אסף וינינגר: .

אסף וינינגר: גם אם ניקח בחשבון אפילו שכל אולמות הספורט משרתים בתי ספר, עדיין אנחנו מדברים על פער גדול מאוד, אנחנו רואים יש 5,400 בתי ספר במערכת החינוך, 3,700 מהם הם בתי-ספר ממלכתיים מסוגים שונים ממלכתי דתי, ממלכתי חרדי, ממלכתי רגיל.

אסף וינינגר: זאת אומרת יכולים לדבר על לפחות פער של 2,000 אולמות ספורט, ואם אני משווה את זה ושאלת איך התקדמנו במהלך השנים, אם אני משווה את זה למסמך שכתבנו ב- 2010 לא השתנה הרבה, הפער גדל.

סימון דוידסון: אנחנו במצב יותר גרוע.

שרן השכל: זאת אומרת שבמדינת ישראל חסרים 2,000 אולמות.

שרן השכל: .

שרן השכל: יותר מ-2,000.

שרן השכל: אתה יכול לתת לנו חלוקה גם מגזרית?

שרן השכל: אזורים?

שרן השכל: צפון?

שרן השכל: פריפריה?

שרן השכל: מרכז?

סימון דוידסון: יש לך גם אולמות וגם מגרשים בחברה הערבית.

אסף וינינגר: נכון, יש לי את זה לא כאן לפני.

סימון דוידסון: אז אני פשוט צללתי לחומר.

סימון דוידסון: החוסר בחברה הערבית הרבה יותר גדול.

סימון דוידסון: יש פערים בחברה הערבית הרבה יותר בחסך של האולמות.

סימון דוידסון: אבל אני רוצה להגיד כמה נקודות.

שרן השכל: אני רק רוצה להגיד תודה רבה לממ"מ שהביא זאת בפנינו.

דניאל ארץ קדושה: סימון, יש לי את החלוקה אם אתם רוצים.

דניאל ארץ קדושה: הבריכות.

דניאל ארץ קדושה: אז ככה בלמ"ס 1-4 יש 10 ברשויות הערבית, שתיים ברשויות מעורבות, שתיים בדרוזיות, ו-72 ביהודיות.

אימאן ח'טיב יאסין: 1-4?

דניאל ארץ קדושה: 1-4 זה כולל את כולם יש עד 10.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל כמה בערביות זה כולל ב- 1-4?

דניאל ארץ קדושה: יש 10 רשויות ערביות.

דניאל ארץ קדושה: 10 בריכות.

שרן השכל: כן, כל החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: יש בזה קאנטרי?

דניאל ארץ קדושה: קאנטרי משרת גם רשות מקומית, זה תושבים.

דניאל ארץ קדושה: אנחנו לא יכולים שלעירייה תהיה.

דניאל ארץ קדושה: רשויות בורחות מבריכה.

משה טור פז: במספרים שאמרו קודם, הרוב היה קאנטרי.

שרן השכל: חה"כ סימון דוידסון בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני צריכה לצאת בגלל זה חשוב לי לדבר.

אימאן ח'טיב יאסין: האמת הנושא של מתקני ספורט בחברה הערבית הוא על הפנים.

אימאן ח'טיב יאסין: אתה אמרת מילה יותר קשה- זה מביש.

אימאן ח'טיב יאסין: באמת זה מביש.

אימאן ח'טיב יאסין: את מדברת על לפני 25 שנים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אגיד לך איפה שיעור הספורט שלנו היה כשהייתי בתיכון- בתוך היער.

אימאן ח'טיב יאסין: רצנו בתוך היער זה מה שהיה לנו, אפילו לא היתה לנו חצר בתוך בית-הספר וזה עדיין לא הרבה שנים אחורה.

אימאן ח'טיב יאסין: המצב לא כל-כך.

סימון דוידסון: באיזה ישוב?

אימאן ח'טיב יאסין: אני מעראבה במקור.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו רצנו שם על הכביש שעוקף בית נטופה, הררית, יודפת, עשינו את העקיפה הזאת זה היה שיעור הספורט שלנו בתוך עצי הזית.

אימאן ח'טיב יאסין: אז המצב לא כל-כך השתנה, אני כמנהלת מתנ"ס 20 שנה, נכון שיש ביפיע אולם ספורט, אבל עדיין לא יכולנו לעשות את כל מה שצריך מבחינת תחומי ספורט באותו אולם.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק זה, שמונה שנים מתוך זה עשינו מנהלה בתוך האולם, שם למטה למתנ"ס.

אימאן ח'טיב יאסין: זה היה המבנה של המתנ"ס.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אם אתם רוצים סיפורים אז סיפורים על אמת, אני יכולה להביא מפה עד הודעה חדשה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להתייחס קצת לנושא של שחיה, לא רק בגלל שיש לי בן שהוא שחיין שנמצא בנבחרת ושאנחנו כל יום יש לנו - - -

סימון דוידסון: אבל תגידי לאן את נוסעת.

אימאן ח'טיב יאסין: בדיוק, הוא נוסע לנהלל.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להקפיץ אותו, הולך לאוטובוס.

אימאן ח'טיב יאסין: סיים י"ב, הוא רוצה לעבוד, אין לו אפשרות לעבוד כי יש לו עוד שעתיים לפחות בנסיעה הזאת שלוקחת 10 דקות רבע שעה במקסימום הוא יכול להיות שם, אבל כדי לחכות לאוטובוס, כדי, כדי, כדי, לא משנה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לדבר על האפשרות לחיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אתם יודעים, תסתכלו תבדקו כמה ילדים ואנשים בתוך החברה הערבית טובעים! כל שנה.

שרן השכל: נכון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת כבוד היו"ר שזה מחייב לא רק אמירה, זה מחייב עשייה במקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: למה הם טובעים?

אימאן ח'טיב יאסין: כי פשוט ישנם אנשים שפעם ראשונה בחיים שלהם הם נכנסים לשחות במקום שהוא לא מקום, כי הם לא יודעים לשחות.

קריאה: בטבריה בעיקר.

אימאן ח'טיב יאסין: בטבריה זה סיפור גדול, אלים עם כל מה שיש שם.

אימאן ח'טיב יאסין: אישית אני יכולה להביא סיפור מזעזע של שלושה נערים שלפני מספר שנים, מהישוב שלי מעראבה, הלכו לעשות תיאוריה בטבריה, סיימו, חגגו את הניצחון שלהם, נכנסו לכינרת- לא יצאו.

אימאן ח'טיב יאסין: שלושה ימים חיפשו אותם ובסוף מצאו אותם חלקי בני אדם.

אימאן ח'טיב יאסין: אז זה מזעזע, זה אומר, אני מדברת על החיים לא מדברת על פריבילגיה, ליהנות משחייה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני כאישה דתית, גם עם כאבי גב שהרופאים אומרים לי כאילו הכי טוב זה שחייה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל איפה שאני אלך לשחות?

אימאן ח'טיב יאסין: אין לי יום שאני יכולה לשחות במקום אפילו בציבורי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני גרה במרחק של חמש דקות מבריכת השחייה בנצרת.

אימאן ח'טיב יאסין: הבריכה היחידה שמשרתת יותר מ-100,000 אנשים באזור.

אימאן ח'טיב יאסין: אומרים שיום רביעי בבוקר אפשר שהנשים יגיעו.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אני צריכה לא ללכת לעבודה ביום רביעי בבוקר כדי לבוא לשעת שחייה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה בושה.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שקורה בתוך המדינה, איך שמתייחסים לחברה הערבית גם בנושא הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: שלא יגידו לי שזה כאילו משהו לא מהותי, לא בסיסי.

אימאן ח'טיב יאסין: זכותי וזכות הבן שלי שיהיה לו אפשרות גם לשחות, גם לשחק, גם לנפוש, גם לנשום.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני לא מדברת על הבן שלי באופן אישי.

קריאה: מדליית זהב ראשונה קיבלה מדינת ישראל מהשחיין איהד שלבי משפרעם.

אימאן ח'טיב יאסין: אני ניסיתי כשהייתה תכנית של אתגרים כשהייתי מנהלת מתנ"ס דבר ראשון לנסות להכניס את הנושא של שחייה לתוך התכנית, עשינו את זה פעם אחת ואחר-כך אמרו לא, אסור שחייה כי זה יקר.

שרן השכל: תודה רבה, את צודקת.

שרן השכל: מאה אחוז.

שרן השכל: חה"כ סימון דוידסון.

סימון דוידסון: תודה.

סימון דוידסון: טוב, דניאל ומנהל הספורט מכיר אותי הרבה שנים.

סימון דוידסון: אחד המצוקות, לא אחד המצוקות, המצוקה הכי גדולה במדינת ישראל, מדבר לא רק על ספורט, ספורט בריאות הצלת חיים.

סימון דוידסון: זה נושא של מתקני ספורט, לא רק בריכות, הבריכות זה הדבר הכי קשה אבל לא רק בריכות.

סימון דוידסון: למה לא מדברים על ה- ₪1,300,000,000, שהיה בקרן המתקנים בשנת 2016 שעבר למשרד האוצר, שאיתם היו צריכים לבנות מתקנים לילדי ישראל.

דניאל ארץ קדושה: אמרנו מאה פעם, זה לא נתון נכון.

סימון דוידסון: 1.1?

דניאל ארץ קדושה: לא זה לא משנה כמה, אבל זה לא נתון נכון.

סימון דוידסון: מעל מיליארד!

דניאל ארץ קדושה: מאחר וזה לא היה נושא הדיון.

דניאל ארץ קדושה: .

סימון דוידסון: בסדר, זה חשוב לי להגיד את זה.

סימון דוידסון: קודם כל חשוב להבין שהעתיד של הספורט הישראלי וילדי מדינת ישראל קשור קשר ישיר למה שקורה בבתי-הספר.

סימון דוידסון: ככל שיהיו יותר מתקנים ראויים בבתי-הספר ואני לא מדבר רק אולם, ולא על בור קפיצה, אני מדבר שבשנת 2021 אנחנו צריכים להיות יותר קרובים למה שנעשה בעולם.

סימון דוידסון: ואני לא מדבר רק על ארצות הברית, אני מדבר גם על צ'ילה ועל פארגוואי ועל מדינות עולם שלישי.

סימון דוידסון: אין בעולם דבר כזה לבנות בית-ספר בלי מתקן.

סימון דוידסון: למה חושבים על ספריה?

סימון דוידסון: למה חושבים על מעבדות?

סימון דוידסון: למה חושבים על כל מיני חדרי ספח?

סימון דוידסון: ואין מחשבה של משרד החינוך איך בונים בית-ספר יחד עם המתקני ספורט, בתכנית מתקן מסודרת של מדינת ישראל.

סימון דוידסון: איפה תהיה בריכה?

סימון דוידסון: כן!

סימון דוידסון: גם בבית-ספר צריכה להיות בריכה.

אימאן ח'טיב יאסין: כשמשרד החינוך מחליט לבנות בית-ספר - - -

סימון דוידסון: למה בארצות הברית בונים את הבריכה יחד עם הבית-ספר ובכל מיני מדינות אחרות עושים את זה?

סימון דוידסון: אני לא מדבר על אוסטרליה ועל מדינות מתקדמות באירופה.

סימון דוידסון: ולמה במדינת ישראל לא?

סימון דוידסון: כי אין מחשבה כזאת, אין רצון כזה, אין חשיבה, אין הבנה כמה הספורט חשוב לעתיד ילדינו לא רק מבחינה בריאותית.

סימון דוידסון: למה שרן היתה צריכה לנסוע לא יודע לאן, ולשחות בשמונה בערב שחיה אומנותית במדינת ישראל?

סימון דוידסון: אנחנו מדינה מודרנית.

סימון דוידסון: והיום זה יותר גרוע, בלוד, יושב פה מנהל מחלקת הספורט של לוד, כשאני הייתי שחיין בשנות השבעים, היתה אגודה בלוד.

סימון דוידסון: אני זוכר שניצח אותי אפילו באליפות ישראל שחיין מלוד.

סימון דוידסון: כבר שלושים שנה אין שם אגודה.

סימון דוידסון: שלושים שנה!

שרן השכל: אמרו שיש רק שתי בריכות בערים מעורבות.

קריאה: עכשיו אנחנו מקימים שלוש בריכות אז תהיה גם אגודה.

סימון דוידסון: מדינת ישראל, גבירתי יו"ר, אני חוזר על הנתון הזה, אני אמרתי לך אותו.

סימון דוידסון: אנחנו הנמוכים בעולם מבחינת הספורטאים הרשומים באיגודי הספורט.

סימון דוידסון: במדינת ישראל רשומים באיגודי הספורט 130,000 ספורטאים זה 1.23 מאוכלוסיית ישראל.

סימון דוידסון: בחברה הערבית 0.6 לעומת מדינות בעולם שזה מ-12% עד 28% רשומים באיגודים.

סימון דוידסון: בדנמרק מעל 1,000,000 רשומים באיגודי הספורט, מדינה של 5,500,000 תושבים.

סימון דוידסון: למה זה ככה?

סימון דוידסון: ולמה אין מספיק ספורטאים?

סימון דוידסון: כי אין מתקנים! אין איפה להתאמן! ואני לא מדבר רק על שחיה, אני מדבר בכלל על הספורט הישראלי, אין איפה להתאמן.

סימון דוידסון: ואני אומר את זה כבר מהיום הראשון שנכנסתי כיו"ר איגוד השחיה, ודניאל יודע את זה, בצעקות, בצרחות, בפלקטים, בהפגנות ואף אחד לא מקשיב לי.

סימון דוידסון: אז אני אגיד לך משהו, בגלל זה אני פה, בגלל זה אני בכנסת ישראל.

סימון דוידסון: כי בזכות אנשים כמו שרן וכמו חברי הכנסת, וכמו כל כנסת ישראל, שהיום אחרי חמישה חודשים ארבעה חודשים שאני פה יש קונצנזוס לספורט הישראלי.

סימון דוידסון: כולם רוצים ספורט.

סימון דוידסון: חרדים, וערבים, וחילונים, ודתיים, ויהודים ולא משנה, כולם.

סימון דוידסון: כולם רוצים שהילדים שלנו יעסקו בספורט ולא ייסעו שעה להתאמן.

סימון דוידסון: זה לא נורמלי, לא נורמלי הדבר הזה.

שרן השכל: בייחוד בתקופת הקורונה שאנחנו רואים מה ההשלכות הקשות.

סימון דוידסון: יפה.

סימון דוידסון: כשמדברים איתנו על קייטנות קיץ, איפה הם עושים זה בייביסיטר זה לא קייטנות קיץ.

סימון דוידסון: אני אתן לכם עוד נתון ובזה אני אסיים.

סימון דוידסון: גברתי יו"ר מדינת ישראל אנחנו מספר אחד באירופה, את יודעת במה?

סימון דוידסון: בהשמנה של ילדים.

סימון דוידסון: 12.6 אחוזים מילדי מדינת ישראל מוגדרים כשמנים ואנחנו בעולם מספר שתיים אחרי ארצות הברית.

סימון דוידסון: אלופי אירופה, שניים בעולם.

סימון דוידסון: למה זה?

סימון דוידסון: זה מתחיל ממתקנים, ממשיך בשיעורי חינוך גופני בבית-ספר, שא' זה לא מספיק, וב' אנחנו נתחיל בדיון על מה שקורה בשיעורי חינוך גופני בבית-ספר, בגלגול הקודם שלי בחיים, עשר שנים הייתי מורה לחינוך גופני, אני יודע מה זה, אני יודע איך זה מתנהל, ואני יודע כמה טוב אפשר לעשות את זה.

סימון דוידסון: אבל אנחנו פה דנים בנושא מסוים אחד - המתקנים.

סימון דוידסון: ואני אומר לכם ואני מקווה שיו"ר אני בטוח שהיא איתי בנושא הזה, הדיון הזה הוא דיון ראשוני, אנחנו נציק למשרד החינוך ולמשרד האוצר ואנחנו נעלה את זה, ואנחנו נתקוף את זה מכל הזוויות, כי מגיע לילדי מדינת ישראל ולהורים שיהיו מתקנים ראויים לעשות פעילות ספורטיבית.

סימון דוידסון: בבית-ספר, אחרי בית-ספר, בפעילות הקיץ, מקצועני או לא מקצועני, ושילדים לא יצטרכו לנסוע שעה וחצי כדי לעשות ספורט שבסוף הספורט הוא רק שעה.

סימון דוידסון: אז בואו נהיה על זה, אני מקווה שדניאל, אני בטוח שאתה איתי בנושא הזה, אבל צריך להיות יצירתיים.

סימון דוידסון: בונים בעולם יותר זול, יש בניה קלה, אפשר לפתוח את הראש, לקחתי את החבר'ה שלך לחו"ל לראות את זה, אנחנו למדנו מזה אז בוא ניישם, בוא נהיה לא מה שעשו לפני שלושים שנה, בוא נעשה מה שעושים היום בעולם.

סימון דוידסון: היום בעולם בונים יותר זול, יותר מהר וגם לגובה.

סימון דוידסון: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: העניין זה מדיניות והחלטה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא משהו אחר.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים להמשיך ללחוץ על זה.

סימון דוידסון: לא פגישה - - -

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני אשלב שניה דובר ח"כ משום שיש לנו לא מעט דוברים שביקשו לדבר, אני קודם כל רוצה להעלות את משרד האוצר, נמצאים בזום, שביקשו להגיב לחלק מהנתונים שאותם הממ"מ הציג.

שרן השכל: יואב הכט איתנו.

יואב הכט: כן, שלום.

שרן השכל: שלום יואב.

יואב הכט: שומעים אותי?

שרן השכל: כן.

יואב הכט: מעולה.

יואב הכט: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שעלו תוך כדי הדיון, והדברים שדניאל אמר, כמובן הם לא שהם לא נכונים אבל צריך לזכור שהשאלות שהועלו ביחס לבתי-הספר הן לא במסגרת תכנית מתקנים.

יואב הכט: ומשרד התרבות והספורט הוא לא זה שאחראי על תקצוב שלהם, אלא בתי-הספר ומשרד החינוך.

יואב הכט: זו נקודה אחת שרציתי לתקן משהו שנאמר.

שרן השכל: אבל משרד החינוך טוען בפנינו שהוא לא מתקצב אותם.

גיא דגן: אני עוד לא קיבלתי רשות דיבור.

יואב הכט: כחלק מבינוי בתי-הספר שזה נמצא באחריות משרד החינוך, הוא זה שמתקצב אותם, גם מתקני הספורט הם באחריות משרד החינוך.

יואב הכט: אני לא חושב שהיתה מחלוקת בנוגע לזה.

יואב הכט: מה שנטען אם הבנתי נכון על-ידי מי שהציג את הסקירה, הוא שכאשר מגיעים בוחנים את הצרכים השונים של הרשויות, שהם מאחריות תכנית המתקנים ובאחריות משרד התרבות והספורט, אז בוחנים את הצרכים ובין היתר בתי-ספר שלא מימשו את האחריות שלהם, או לא קיימים בהם מתקנים מסיבות שונות, אז לוקחים את זה בחשבון, כמובן שהמטרה של משרד התרבות והספורט היא להעמיד את המתקנים לרשות הציבור איפה שצריך אותם, אבל אני חושב שבין זה לבין להגיד שזה באחריות משרד התרבות והספורט לתקצב את המתקנים בבתי-הספר זה מאוד רחוק וככל שזה מה שנאמר צריך לתקן את זה, זה לא נכון.

גיא דגן: אני רוצה רגע להגיב ברשותך.

גיא דגן: אני חושב - - -

שרן השכל: בבקשה גיא, אני אתן לך באמת את זמן הדיבור שלך כמשרד החינוך.

גיא דגן: אמרתי קודם, משרד החינוך בפרוגרמה של בניית בית-ספר מתקצב את מגרשי הספורט, מגרש ומגרשים, הסברתי את זה בהתאם לגודל בית-ספר, הוא מתקצב את מתקני אתלטיקה כמו מסלול לריצה קצרה ובור קפיצה למרחק, והוא דורש בפרוגרמה שהוא מאשר להקמת בית-ספר מגרש פנוי לבניית אולם ספורט בעתיד, כי את האולם משרד החינוך לא מתקצב, את שאר הדברים הוא כן מתקצב וזה מה שאמרתי.

שרן השכל: אז רגע, את מגרש הכדורסל כולל הסלים והכל?

גיא דגן: את מגרש הכדורסל כולל הסלים, אם זה מגרש ספורט משולב אז את שני מגרשי כדורסל לרוחב.

גיא דגן: כדוריד לאורך.

אסף וינינגר: את הקירוי של המגרשים הוא לא - - -

גיא דגן: תלוי.

גיא דגן: אם בית-ספר מאוד גדול - - -

שרן השכל: או-קיי, אני רוצה אז להבין, אם אתם מתקצבים את כל המגרשים, ואתם מתקצבים את זה בבניה, וזה מתוכנן בבניה של בתי-ספר, איך הגענו למצב שיש לנו חוסר של 2,000 מגרשים?

קריאה: אולמות.

שרן השכל: 2,000 אולמות.

שרן השכל: כלומר בכל בתי-הספר יש מגרש?

שרן השכל: אז בכמה מבתי-הספר חסרים מגרשים?

אסף וינינגר: אני חושב שהמצב הוא יותר טוב.

שרן השכל: יותר טוב מ-2,000 זה נהדר, השאלה כמה חוסר.

אסף וינינגר: אנחנו יודעים כמה מגרשים ישנם, כמה מהם משרתים בתי-ספר, אפשר - - -

שרן השכל: כן, אם אפשר בבקשה להוציא את הנתון.

גיא דגן: אני אגיד רגע לגבי מגרשים.

גיא דגן: אני לעיתים רחוקות מאוד מגיע לבית-ספר שאין מגרש, זה בתי-ספר מאוד ותיקים.

עלי סלאלחה: הגעת לבית ג'ן?

גיא דגן: אני אומר שהשאלה אם זה בית-ספר חדש או ישן?

סימון דוידסון: אין מגרש משולב בבית ג'ן?

עלי סלאלחה: לבית-הספר שאני ניהלתי 1,300 תלמידים, חטיבה וחטיבה עליונה שיחקו בחצר הפנימית של בית-הספר.

גיא דגן: השאלה מתי בית-הספר נבנה, אני אומר בשנים רבות.

גיא דגן: ..

עלי סלאלחה: אני נכנסתי שמה או נכנסנו לשמה ב- 1991.

גיא דגן: אני לא יודע להגיד לך אחורה בשנים ההם שאתה מדבר עליהם שהבתי-הספר נבנו.

גיא דגן: אני אומר לך שכבר הרבה מאוד שנים משרד החינוך לא מאשר אף תכנית של בנית בית-ספר בלי מגרשי ספורט.

עלי סלאלחה: אני לא רוצה לבכות על חלב שנשפך.

עלי סלאלחה: אני רוצה עכשיו שיהיה לי חלב...

שרן השכל: אז שניה עוד מעט יתנו לנו את הנתון של כמה מגרשים בעצם חסרים.

אסף וינינגר: יש לנו פשוט בעיה עם הנתון הזה בגלל המיפוי, אז חלק גדול במגרשים אמורים הרי לסמן אם משרת בית-ספר או לא משרת בית-ספר, אז לגבי המגרשים הרבה מהמשבצות הן ריקות אז אנחנו לא יודעים אם כן או לא, אז מהבחינה הזאת אנחנו לא ממש יודעים לומר.

אסף וינינגר: גיא אולי - - -

דניאל ארץ קדושה: אני רוצה לקבל את רשות הדיבור.

שרן השכל: כן, בבקשה.

דניאל ארץ קדושה: כי קודם כשהתייחסתי, וזו היתה התייחסות ספציפית לנקודה.

אלון טל: אולי אני רק דקה רוצה להתייחס.

אלון טל: אני רוצה להעלות את הסוגיה המגדרית.

אלון טל: בתור אבא לשלוש בנות, אפילו נתחיל עם הבגרות, הדרישות המצחיקות שבנים צריכים לרוץ ולעשות ספורט אמיתי, ובנות צריכות לרקוד ולעשות כל מיני...

קריאה: זה לא נכון.

קריאה: זה לא הדרישות.

אלון טל: טוב, אני יודע שהבנות שלי ששיחקו בנבחרת כדורגל, נעלבו מהציפיות במסגרת הבגרות.

אלון טל: אבל לא זאת השאלה, המבחן אין מי שחושב על זה שיש תמהיל שונה קצת לנשים ולהבטיח במיוחד מה שאני שמעתי יש ציבור דתי של נשים.

אלון טל: ודבר שאני סתם רוצה לחזק את ידך סימון, אנחנו הולכים לקראת שינוי אקלים, אנשים ירצו להיכנס למים בטמפרטורה גבוהה, ואני מתייחס באמת בקשר להזנחה בציבור הערבי, הכמיהה להגיע לטבול בכנרת רק תלך ותגדל ככל שהטמפרטורה תעלה, אנחנו חייבים להיערך, ואחד הדברים בספורט זה הגדלת יכולת.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: תודה.

דניאל ארץ קדושה: דניאל ארץ קדושה, משרד התרבות והספורט.

דניאל ארץ קדושה: אז רציתי להגיב גם למה שח"כ דוידסון אמר, לתקן ואחר-כך להתייחס לנושא של היום.

דניאל ארץ קדושה: כשהטוטו חדל מלתקצב את המתקני הספורט ואת הספורט, הסכום שהועבר זה לא הסכום שנקבת, כי זה היה סכום ההתחייבויות.

דניאל ארץ קדושה: הטוטו הרי התחייב שנים קדימה ולכן ההתחייבויות שלו היו בערך כמיליארד וחצי, הסכום שהוא העביר לאוצר היה בערך שני שליש מהסכום הזה.

דניאל ארץ קדושה: אני אומר את זה על סמך זה.

דניאל ארץ קדושה: לכן הוא הכניס את המדינה לחובות, לא לזכויות.

קריאה: אבל זה מאות מיליונים.

דניאל ארץ קדושה: בחובות.

דניאל ארץ קדושה: המדינה היתה אמורה לממן את הפער שבין ההתחייבויות העתידיות שלו.

דניאל ארץ קדושה: עכשיו לכן אני מתקן, זה לא כסף, כולם מדקלמים "האוצר לקח כסף", האוצר לא לקח שום דבר הוא דווקא, ואני לא איש האוצר, אני איש משרד התרבות והספורט, והאוצר כל הזמן שבר את הראש איך הוא מממן את הפערים בין ההתחייבויות העתידיות שהיו בהרשאות לבין זה.

דניאל ארץ קדושה: אז לכן צריך לתקן פעם אחת את האגדה הזאת, והאוצר יודע בטח בוודאי ובוודאות להציג את הנתונים, הם כאלה.

דניאל ארץ קדושה: עכשיו הנושא היום זה הנושא של הפערים באולמות ספורט בבתי-ספר מוסדות חינוך זה היה הנושא, כל שאר הדברים.

דניאל ארץ קדושה: לכן לגבי האולמות אני רוצה לומר בדיוק מה שאמר יואב מאגף התקציבים, משרד התרבות והספורט לא מתקצב באופן מודע אולמות ספורט בבתי-ספר.

דניאל ארץ קדושה: מי שעושה את זה, מי שמכוונת איפה יוקמו האולמות זאת הרשות המקומית, כשהיא מקבלת הרשאה היא מחליטה איפה.

דניאל ארץ קדושה: לשמחתנו אנחנו מעודדים אותם להצמיד אותם, להכניס אותם לתוך מוסד חינוך, אבל זאת לא האג'נדה של משרד הספורט זאת צריכה להיות אג'נדה של סדר יום של משרד החינוך.

דניאל ארץ קדושה: משרד החינוך, ואני אומר בתור אחד שעבר 20 שנה במשרד החינוך, הייתי גם מפקח חינוך גופני, הייתי גם בהנהלת מחוז.

דניאל ארץ קדושה: משרד החינוך לאורך כל השנים מהקמת המדינה, הנושא הזה של אולמות ספורט לא היה בכלל בחזקה שלו, כבר הוא לא טיפל בזה.

דניאל ארץ קדושה: מי שבנה בנה, מי שלא לא, הוא לא ראה בזה משהו שהוא כמו שהוא ראה בחדר מורים או בספריה בבית-ספר או חדר מעבדה, ולהגיד שמשרד התרבות והספורט יבנה אולם ספורט לבית-ספר זה בערך כמו להגיד למשרד המדע לבנות את החדר מעבדות, ולהסתדרות המורים לבנות את חדרי המורים.

דניאל ארץ קדושה: משרד החינוך אחראי על התכנון המושלם של בית-הספר ובתוכו גם את החלל לפעילות גופנית כולל מתקני חצר.

דניאל ארץ קדושה: ועוד תיקון אחד מנסיון אני יודע, משרד החינוך לא מכוון כסף למתקני חצר, הוא מכיס את זה בפרוגרמה הכללית ב-15 אחוז האחרונים שלו.

דניאל ארץ קדושה: כלומר הוא לא בא ואומר תבנו, זה, כן לא, נוריד לכם כסף, זה בפרוגרמה הכללית שלו.

שרן השכל: מה זאת אומרת?

גיא דגן: לא, זה לא נכון, זה לא נכון דניאל.

גיא דגן: בתקצוב של בית-הספר הוא מתקצב את הפרוגרמה בפרוגרמה הוא מחייב את מגרש הספורט ואת המתקנים שאמרתי.

גיא דגן: זה נכון שבמידה והוא לא יבנה, הוא גורע את ה-15 אחוז האחרונים.

דניאל ארץ קדושה: זה לא קורה בפועל.

דניאל ארץ קדושה: מנסיוני אומר, אין מתקני אתלטיקה, ואין בורות קפיצה למרחק, ואין שום דבר ממה שהיה בעבר, ואני כילד היה לנו בשנות ה-60, סוף שנות ה-50 תחילת שנות ה-60 בבית-הספר שלי היה בור קפיצה למרחק כדבר מובנה, מתח, מסלול ריצה, נכון היה מיקור קר לא היה אספלט.

עלם איבראהים: אני חושב שאתה לא חי את השטח.

דניאל ארץ קדושה: אני לא חי את השטח?

דניאל ארץ קדושה: טוב.

עלם איבראהים: אני משתתף בוועדת הספורט גם בחברה הערבית, שזה פעם שניה שאני לא רואה אף נציג מהחברה הערבית ואני חושב שזה חשוב.

עלם איבראהים: אני חושב שגם זה ח"כ, אני חושב שאתם - - -

שרן השכל: עלם, אני מבקשת שניה להמתין ולא להתפרץ, ניתן לו שניה להשלים.

דניאל ארץ קדושה: אז לגבי הדברים האלה אני חושב שהשינוי שצריך לעשות זה שינוי בתוך לכיוון משרד החינוך שיקח אחריות על הנושא הזה, כי הפערים - - -

קריאה: אין לנו פה נציגים ממשרד החינוך?

קריאה: לא הגיעו?

שרן השכל: מה זה?

שרן השכל: הנה, גיא.

דניאל ארץ קדושה: גיא פה, נציג משרד החינוך.

קריאה: הוא המפמ"ר.

דניאל ארץ קדושה: והפערים רק גדלים ובאמת צריך להציף את זה פעם אחת.

דניאל ארץ קדושה: אנחנו כמשרד חשבנו שיש חשיבות לאולמות ספורט בבתי-ספר, אנחנו ביקשנו לקיים שולחן עגול עם משרד החינוך, עם נגב גליל, עם משרד השיכון.

דניאל ארץ קדושה: אנחנו כרגע פועלים בכיוון הזה כדי שיהי שולחן כזה, אני מקווה מאוד שהאוצר יצטרף אלינו.

דניאל ארץ קדושה: וכדי שנסתכל...

שרן השכל: ומבחינת התכנית שלכם של המתקנים של 2030, איפה זה עומד?

דניאל ארץ קדושה: תכנית 2030 כרגע אנחנו מקדמים אותה.

דניאל ארץ קדושה: היא לא הוכנה סופית, אבל ככל שיוקמו במסגרתה, ויוקמו, אולמות ספורט, כמובן שההרשאה הולכת לרשויות המקומיות - - -

שרן השכל: מה אתה יכול כן לספר לנו על התכנית הזו?

שרן השכל: כלומר מתי?

דניאל ארץ קדושה: אני לא יכול לספר עליה, היא כרגע בטיוטות בשלבים די ראשונים, אני לא יכול להגיד משהו עליה.

שרן השכל: משהו להערות חברי הכנסת?

דניאל ארץ קדושה: על טיוטה כרגע חבר'ה זה כרגע הולך לכיוון - - -

שרן השכל: מה המטרה?

דניאל ארץ קדושה: המטרה היא להקים מתקנים לעשר השנים הבאות.

שרן השכל: מתקנים או אולמות?

דניאל ארץ קדושה: בהם גם אולמות.

שרן השכל: או-קיי.

שרן השכל: מה זה הגדרות וקריטריונים לאיך?

שרן השכל: כמה לתקצב?

שרן השכל: איפה?

דניאל ארץ קדושה: יש שם עקרונות שכרגע הם בטיוטות ואני לא יכול להתייחס אליהם.

שרן השכל: מתי זה יפורסם לציבור?

דניאל ארץ קדושה: מקווים שבתחילת 2022.

שרן השכל: בתחילת 2022.

עלי סלאלחה: השולחן שאתם אומרים - - -

שרן השכל: רגע אני מבקשת, משה טור פז טרם דיבר והוא ביקש את זכות הדיבור מזמן.

משה טור פז: טוב שלום לכולם, בוקר טוב.

משה טור פז: הדיון הזה בדרך-כלל מגיע באיזשהו שלב לדיון תקציבי.

משה טור פז: עלות הקמת משאבי ספורט, אל מול תקציב משרד האוצר ומה שיושב בתרבות, בספורט ובחינוך.

משה טור פז: זה חלק חשוב אבל בעיני לא מספיק.

משה טור פז: קודם כל, אני רוצה לדבר שניה על איכות המתקנים, כשאנחנו היינו ילדים, אני מדבר כאן על עצמי, אז היה תקן שכבר לא קיים במשרד החינוך של מה שנקרא "אולמות ספורט קטנים".

משה טור פז: תכנסו לבתי-ספר ישנים עוד תמצאו אותם, ואז היה אולם שהוא לא אולם תקני, 20 על 10, ששימש לא רע את אותם הצרכים של אותם זמנים בשנות, אני גדלתי בשנות ה-70-80 בחיפה ובירושלים, אבל היתה לי הזכות ללמוד באירופה שנה אחת, ואז ראיתי מה זה מתקני ספורט בסטנדרט עולמי שעליהם דיבר ח"כ דוידסון.

משה טור פז: אתה לומד בבית-ספר שיש לו אולם ספורט, יש לו מגרש כדורגל תיקני ועוד מספר מתקנים שהוא חולק עם רשויות נוספות.

משה טור פז: אני חושב שכשאנחנו עוסקים במתקני הספורט, הטבלה שהוצגה לנו קודם היא רפרנס, היא נקודת ייחוס.

משה טור פז: אנחנו חייבים לעסוק בקריאות ספורט, במתקני ספורט רבי תכלית.

משה טור פז: כמי שעבד ברשות המקומית הגדולה בישראל – בירושלים, רק עירוב שימושים, אין דבר כזה אולם בית-ספר שלא פתוח לציבור ולהיפך, ואני חושב שיש מקום למעורבות גדולה יותר בתקצוב משרדי הממשלה את הקמת מתקני הספורט, כך שבאמת יהיו מסביב לשעון לאורך היממה ולאורך השבוע ושלא ישמשו חלקית.

משה טור פז: אני יכול לספר כאן שלפעמים מאבקים עירוניים מביאים לכך שמתקן משמש רק אגודות ספורט או רק בתי-ספר כי לא מצליחים להגיע לעמק השווה.

משה טור פז: אבל בעיני, גברתי אנחנו ניהלנו כאן בתחילת היום דיון נוסף שלכאורה לא קשור על מוסדות המוכר שאינו רשמי בישראל ועל תקצובם, אבל האמת היא שזה קשור אחד לאחד, כי הנתון שראינו כאן קודם של 1,370 אולמות בית ספריים וציינת את זה קודם, אני רוצה שניה להרחיב על זה.

משה טור פז: כל נושא בינוי וארגון בתי-הספר בישראל קשור ישירות לדיון הזה, כי אם אישרת הקמת בית-ספר קטן ל-50 תלמידים ולא משנה באיזה מגזר אי שם באיזה מקום בארץ, ברור שלא יהיה לו אולם ספורט.

משה טור פז: לעומת זאת כשאתה מקים קריות חינוך של יסודי ועל-יסודי צמודים, ולפעמים שלושה ארבעה בתי-ספר צמודים, ואתה בונה לידם מתקן אחד איכותי של ספורט אתה משיג WIN-WIN בהמון מובנים.

משה טור פז: אנחנו בדרך עוד נדבר על תקצוב בתי-הספר אבל הנה הדיון הזה מתחבר ישירות לקמפוס של ארבעה בתי-ספר שלומדים בו 2,500 תלמידים יש היגיון לבנות מגרש ספורט תקני, אולם ספורט תקני, ועוד ועוד.

סימון דוידסון: בריכה.

סימון דוידסון: תגיד בריכה, אל תתבייש.

משה טור פז: ובריכה.

משה טור פז: אבל מה שקורה שמדינת ישראל, משרד החינוך היום מאשר לכל 30 מורים להקים בית-ספר לפי דתם ותפיסתם או אפילו תת תפיסתם, ואז יש לך סמל מוסד שלומדים בו ויש כאלה מאות בישראל, פחות מ-100 תלמידים, ואנחנו נדון על זה שהם לא מקבלים שירותים פדגוגים כראוי, אבל ברור שלא יהיו להם שירותים ספורטיביים ראויים אי אפשר לכל 100 תלמידים בישראל להקים אולם ספורט.

משה טור פז: כלומר הדיון הזה והדיון הקודם של המוכר שאינו רשמי הם קשורים אחד לשני לחלוטין.

אסף וינינגר: גם בחמ"ד.

משה טור פז: נכון, עכשיו מטבע הדברים איפה זה קרה בעיקר?

משה טור פז: בחמ"ד ובחינוך החרדי.

משה טור פז: אז הנה מה אנחנו פוגשים - - -

שרן השכל: אז אם ככה צריכים התפלגות.

משה טור פז: אמת, אמת.

משה טור פז: ולכן ההתפלגות - - -

שרן השכל: לראות איפה ומה החוסר בכל מגזר.

שרן השכל: כלומר גם התפלגות פריפריאלית אבל גם מגזרית.

משה טור פז: עכשיו אני אתן דוגמה הפוכה כדי שבכל זאת יהיה לנו רפרנס חיובי.

משה טור פז: בשכונת ארמון הנציב בירושלים, ממש מהלך של עשר דקות נסיעה מכאן, הוקמו בשנים האחרונות שני בתי-ספר.

משה טור פז: בית-ספר תיכון יהודי בצד היהודי של ארמון הנציב ובית-ספר ערבי בצד של מזרח ירושלים.

משה טור פז: בעבודה יוצאת דופן הוקם שם גם קמפוס עם בריכת שחיה ומתקני ספורט.

משה טור פז: הקמפוס הזה משרת גם את התיכון היהודי בצד של ארמון הנציב, וגם את התיכון הערבי בצד השני מעבר לכביש, שכונות צור-בכר וג'בל מוכאבר.

משה טור פז: וזו דוגמא מה המדינה יודעת לעשות כשהיא מחברת, כשהיא מתכננת מראש ומחברת את תכנון הספורט שלה לתכנון החינוך שלה, ואפילו מצב שיהודים וערבים מתאמנים באותם מתקנים.

משה טור פז: כלומר, הסיפור הזה קשור ישירות למבנה ארגון תקינה והקצאת סמלי מוסד של משרד החינוך.

משה טור פז: אם אנחנו לא רוצים להיות במצב שרק 25 אחוז מסמלי המוסד בישראל יש להם מתקן בפורט צמוד, אנחנו צריכים לדרוש ריביזיה בתכנון לא רק של אולמות הספורט ומתקני הספורט, אלא של מתקני המוסדות החינוכיים, כי שוב בית-ספר של מאה תלמידים אין הצדקה וגם אין יכולת - - -

שרן השכל: לא, הם אמרו שיש סוג של מרחב לכל תלמיד, כלומר הם כן מודדים את זה לפי תלמיד.

משה טור פז: כן, אבל שוב אנחנו יכולים לבנות אולם ספורט רב תכליתי.

משה טור פז: ומגרש פתוח לידו אם יש לנו פה קמפוס עם 1,200 תלמידים, אבל אם יש לנו 100 ילדים, אז מה ניתן להם?

משה טור פז: עשירית מגרש?

משה טור פז: זה לא מספיק.

משה טור פז: זו בדיוק הטענה.

שרן השכל: אז קודם כל גיא, אני אשמח גם שתשיב לחלק מהשאלות של חברי הכנסת פה לעניין.

שרן השכל: וגם לעניין התקצוב עצמו, כלומר מתי אתם מתקצבים, האם זה בתחילת הבניה, האם הם בונים את זה ביחד או האם הם בעצם בונים מתקנים רק לאחר שנבנה בית-ספר, כלומר מה באמת קורה שם?

גיא דגן: אני אשיב, אם אני מתחיל ככה בצורה מסודרת, אז קודם כל אני רוצה להגיד שאני נורא שמח על כל מה שנאמר פה, אני מסכים עם הדברים שנאמרו פה כי ברור לכולם שכמפמ"ר חינוך גופני הייתי רוצה שיהיו התנאים הטובים ביותר והתנאים העתידיים הטובים ביותר, ברור שזה גם יגביר את הבריאות וגם יגביר את הספורט התחרותי וכל השאר של בני הנוער ומעבר לכך.

גיא דגן: אבל כדי להסביר בדיוק עוד פעם על מה מדובר, אני אומר שוב, כל בית-ספר במדינת ישראל שמתכננים אותו המשרד לא מאשר את התקצוב שלו אם בפרוגרמה שמגישים למשרד הדברים האלה לא מופיעים, ואם יש קשיים כאלה ואחרים זה הולך לדיון, כמו - - -

שרן השכל: ומתי מעבירים את הכסף?

גיא דגן: בדרך-כלל בונים את מתקני הספורט כדי שלא ייהרס.

גיא דגן: הרי בדרך-כלל בונים בית-ספר בשניים או שלושה שלבים, אז ברוב המקרים אלא אם כן זה כן מתאפשר, בונים את מתקני הספורט לקראת הסוף כי עדיין המשאיות שם עוברות, ובטון ולא רוצים לבנות את זה בהתחלה.

גיא דגן: זה נכון שבדרך-כלל בית-ספר מתחיל להבנות - - -

שרן השכל: אבל לאישור למתקנים עצמו כלומר ההתחייבות לתקציב?

גיא דגן: אין חלוקה, מאשרים א הפרוגרמה את התקצוב של בית-הספר כשבתוכו יש את התכנית גם של מתקני הספורט.

גיא דגן: וכמו שאמרתי קודם, לא מתקצבים אולם ספורט, רק צריכים לשריין שטח לבניה בעתיד.

גיא דגן: אני מסכים עם זה.

גיא דגן: ..

שרן השכל: אז תגיד לי, כמה בתי-ספר בצורה חריגה אישרתם בנגיד שנתיים האחרונות להיבנות ללא אותם מתקנים?

גיא דגן: לא אישרנו לשום בית-ספר להיבנות ללא מתקנים.

גיא דגן: אישרנו לפעמים החרגות של גודל מגרש, מגרש על הגג, מגרש בשטח מפולס, מגרש צמוד.

גיא דגן: אבל עוד פעם, לפעמים בהתחדשות עירונית בעיר מאוד אורבנית - - -

שרן השכל: אני לא מדברת על בניה של מגרש בגג או בכל מקום, אלא ספציפית על בתי-ספר שנבנו ללא אותם מגרשים ומתקנים.

גיא דגן: אין דבר כזה.

גיא דגן: לא אישרנו שום בית-ספר כזה, גם כשיש חריג זה מגיע ההחרגה היא בצורך של לעשות את זה במקום, על גג, אבל אין דבר כזה כי בסופו של דבר כל תלמידי בית-הספר לומדים שעתיים חינוך גופני, יש מורים מבית-הספר הם צריכים שיהיה להם איפה לעבוד, להגיד שלעבוד במגרשי חוץ בכל תנאי מזג אויר זה דבר אידיאלי?

גיא דגן: לא.

גיא דגן: אבל נכון לרגע זה, משרד החינוך כשהוא בונה בית-ספר הוא מקפיד על העניין הזה של המגרש ומתקני אתלטיקה קלה בסיסיים, והוא לא מתקצב בניית אולם הספורט.

גיא דגן: עכשיו נכון מה שדני אמר קודם, משרד החינוך הוא לא חלק מהתחום שעוסק בסדרי עדיפויות במה שקשור למתקנים, דרך-אגב יש בקשה כזאת של השרה להכיל נציג משרד החינוך בפורום שקובע סדרי עדיפויות, וזה נכון שמי שבסופו של דבר מקבל את ההחלטות זה בדרך-כלל ראש הרשות או הרשות המקומית, כי היא מבינה שלבנות אולם ספורט שהוא לא קשור לבית-הספר אז בבוקר האולם ריק כי יש איגום משאבים וזה נבנה בצמוד לבית-הספר חוץ מבדרך-כלל היכלי ספורט גדולים שהם בדרך-כלל של קבוצות הכדורסל וכאלה שמתאמנים זרים בוקר, אחר הצהרים ויש שם מספר רמות של מקומות ישיבה.

גיא דגן: עכשיו באמת זה נכון שכשהמדינה היתה בחיתוליה, כל בית-ספר נבנה היה בתוך חלל בית-הספר, חלל קראו לזה אולם ספורט, זה היה סוג של אולם ספורט, לפעמים עשה רעש קצת, אבל היה סוג של אולם ספורט 20 על 10, זה לא אולם ספורט תיקני, זה היה שטח שאפשר היה לקיים שם את שיעורי החינוך הגופני, הטקסים הבית-ספריים, מכירים את זה מהעבר.

גיא דגן: היום בעצם אין שום מענה חוץ מהחלטת ראש רשות, דרך-אגב לא תמיד זה מכספי המדינה, הרבה פעמים זה מכספי פיתוח של שכונה חדשה, אז בדרך-כלל ראשי רשויות מקצים גם לעניין הזה.

גיא דגן: כלומר לא כל אולמות הספורט זה מכספי המדינה, יש גם מכספים פנימיים.

גיא דגן: לדוגמה ציין פה מאיר שבלוד הולכים לבנות עכשיו בריכות שחיה, אז גם פה אני מניח שהרשות המקומית מכספי פיתוח של שכונה ודברים נוספים.

קריאה: הסכמי גג.

גיא דגן: הסכמי גג.

גיא דגן: יפה.

גיא דגן: אבל אני יותר ממסכים עם כולם שכל בית-ספר שנבנה המעבדת חינוך גופני זה אולם ספורט.

גיא דגן: זה צריך להיבנות יחד עם בית-הספר.

שרן השכל: או-קיי, תודה.

שרן השכל: אני באמת שניה אתן את זכות הדיבור למאיר אליהו, אני מבינה שאתה יו"ר ועדת המתקנים?

מאיר אליהו: כן.

מאיר אליהו: באיגוד מנהלי הספורט ברשויות המקומיות, ואני בהחלט רוצה להציג את הצד של הרשויות המקומיות.

מאיר אליהו: בסופו של דבר כל מה שנאמר כאן נופל לפתחה של הרשות המקומית, זה לא משנה מי מתקצב את זה משרד החינוך או משרד הספורט, בסוף הרשות המקומית היא זו שמקימה וזו שמתפעלת.

מאיר אליהו: קיים חוסר עצום במתקני ספורט זה ידוע, אבל הבעיה מאחר והנושא הוא מתקנים במוסדות חינוך, עד היום פועלים שני המשרדים, משרד החינוך בנפרד ומשרד התרבות והספורט שמתקצב את המתקנים בנפרד, ולדעתי פה מתחילה הבעיה.

מאיר אליהו: נבנים בתי-ספר כאשר הבינוי של מתקני הספורט זה סוג של פריבילגיה.

קריאה: ילד חורג.

מאיר אליהו: בדיוק.

מאיר אליהו: נשאר תקציב או אין תקציב, נשאר מקום אז דוחפים מגרש.

שרן השכל: אבל איך אתה מסביר את זה אל מול העדכונים של משרד החינוך?

שרן השכל: שבהם הם אומרים כל בית-ספר שנבנה יש לו תקציב מאושר למתקני ספורט.

שרן השכל: מגרש כדורסל, כדורגל.

מאיר אליהו: כן, אבל זה לא נגמר במגרשי ספורט.

מאיר אליהו: מה זה מגרש ספורט?

מאיר אליהו: מקימים מגרש חיצוני, אני יכול להגיד לך שאותו מגרש חיצוני מקימים אותו ללא תאורה אחר הצהריים, ואז מה קורה?

מאיר אליהו: היום בשעה 16:30 כבר חשכה, המגרש הזה כבר לא שמיש.

מאיר אליהו: אז אנחנו מבינים שאותו ילד שלומד בבית-ספר רוצה אחר הצהריים להגיע לחוגים, או להגיע סתם לשחק קצת עם ההורים, הוא לא יכול כבר לשחק כי הקימו את המגרש ללא תאורה.

מאיר אליהו: גם כשנבנים אולמות ספורט, נבנים לא תקניים ונגע בזה חבר הכנסת והוא צודק ב-100 אחוז.

מאיר אליהו: יש פה ראיה מאוד מצומצמת, חייבת להיות פה ראיה מערכתית ושילוב של שני המשרדים, גם של משרד הספורט וגם של משרד החינוך, להתחיל לתקצב פה מתקנים בבתי-ספר.

מאיר אליהו: אני יכול להגיד לכם שהבעיה הולכת ומחמירה כי לרשויות אין קרקע פנויה היום.

מאיר אליהו: אתם צריכים להבין, יש רשויות שרוצים להקים אולמות ספורט, רוצים להקים אצטדיונים, רוצים להקים מתקנים, אין קרקע פנויה.

מאיר אליהו: יש לי שכונות בלוד שאני רוצה להקים שם אולם ספורט, אין לי איפה לבנות.

מאיר אליהו: לכן, המשמעות של להקים אולם היום, מתקן ספורט בתוך בתי-הספר או צמוד בתי-ספר היא קריטית, היא קריטית לרשות, היא קריטית לבתי-הספר, תראו בסופו של דבר הכל מתחיל ונגמר בבתי-הספר.

מאיר אליהו: הספורט אם אנחנו רוצים באמת להעצים ולעצב את הספורטאי זה מתחיל בבית-ספר ככל שיהיו מתקנים ראויים ומתאימים אז יגדלו פה ספורטאים.

מאיר אליהו: האולמות ספורט שלא נבנים כאן הם לא רק נוגעים לפעילות העממית של הבתי-ספר, היא קריטית גם לפעילות התחרותית.

מאיר אליהו: אז זה כן מתקצב משרד הספורט, ושוב גם בכל רשות, אני לא יודע אם אתם יודעים, יש איזושהי הקצאה של מספר אולמות שהיא יכולה לבנות במהלך תקופה.

מאיר אליהו: אז ללוד יש למשל הראשה של שלושה אולמות, בנינו מתוכה שניים, נשאר אחד.

מאיר אליהו: יש רשויות שאין להן, והרשויות החלשות שאין להן, אז ברור לכם - - -

סימון דוידסון: אבל מאיר, זה נשמע לפי הדברים שלך חשוב שיבינו, הרשאה זה לא אומר שהרשות מקבלת 100 אחוז מהתקציב של הבניה.

סימון דוידסון: יש פה מאצ'ינג ולפי הדרגת למ"ס, ויש מלא עיריות שאין להן את הכסף למאצ'ינג אפילו.

מאיר אליהו: אז מה קורה?

מאיר אליהו: הפערים בין הרשויות החזקות לבין הרשויות החלשות הולכים וגדלים.

סימון דוידסון: נכון.

מאיר אליהו: רעננה, לא צריכים את הטוטו ולא צריכים משרד החינוך הם מסוגלים לבנות.

מאיר אליהו: ..

סימון דוידסון: גם תל-אביב לא.

מאיר אליהו: והרצליה ובכל - - -

עלי סלאלחה: גם בית ג'ן לא צריכה.

מאיר אליהו: יכול להיות, לא מכיר.

מאיר אליהו: אבל ברור לנו שרשויות חלשות, הם אם הן לא יקבלו תקציבים גדולים אז הן לא יוכלו להקים את המתקני ספורט.

מאיר אליהו: תזכרו שבסופו של דבר זה גם נופל, על הרשות נופלת האחזקה של המתקן.

מאיר אליהו: זה תקנים, זה כח-אדם, זו אופרציה שלמה.

מאיר אליהו: אז מפה אנחנו מבינים שהבינוי במוסדות חינוך, לאור העובדה שקרקע פנויה זמינה היום לרשויות המקומיות כמעט ואין, צריך לקחת את זה בחשבון זה הופך להיות קריטי.

מאיר אליהו: טוב אני לא רוצה לחזור על דברים שכבר נאמרו - - -

סימון דוידסון: לגבי הנושא של האחזקה, הייתי מבקש מאסף הממ"מ, לקבל נתונים אם אפשר לקבל אותם, דרך משרד הספורט, כמה אולמות יש במדינת ישראל, אולמות או מתקני ספורט שהם הקימו אותם והם לא פעילים בגלל רמת התחזוקה הירודה או אין כסף לשפת אותם ולהפוך אותם לפעילים.

שרן השכל: יש לנו את זה.

שרן השכל: כתוב פה כמה לא שמישים.

סימון דוידסון: יש לנו דבר כזה?

שרן השכל: כן, כן הנה בטבלה השניה לדעתי.

סימון דוידסון: כמה יש לנו?

סימון דוידסון: הרבה?

קריאה: אני יכול להגיד לך מהזכרון.

קריאה: מתוך כ-9,000 מתקני ספורט בישראל, כ-300 לא תקינים.

אלון טל: אפשר לשאול שאלה?

אלון טל: כשאני עליתי ארצה בשנות ה-80 היה מיזם שעולה מדרום אפריקה, מגרשי טניס בישראל.

אלון טל: האם מישהו מנסה באופן מאורגן לגייס את התורמים הפילנתרופים?

שרן השכל: אני מתנצלת אנחנו צריכים לסיים, אני רוצה לתת אולי באמת לעלם, נציג מהמגזר הערבי משום שבאמת לא היו לנו דוברים מהמגזר, אם אתה רוצה ממש ככה בשתי דקות סיכום?

עלם איבראהים: קודם כל תודה על ההזדמנות שנתת לי, אני מעריך מאוד מה שאומרים ח"כ וגם החבר'ה שפה ממשרד החינוך, משרד הספורט.

עלם איבראהים: אבל אני חושב שצריך לחיות את השטח, ואם אנחנו עושים מחקרים לעומק, ואני מעודד את מה שהוא אומר שהרשויות המוניציפליות אין להן שום פתרון.

עלם איבראהים: אני אתן דוגמה פשוטה, יש לאיזה ישוב נקרא ג'דידה מכר, לא נדבר על סאג'ור שאני בן של סאג'ור.

עלם איבראהים: ג'דידה מכר, שם יש תכנית של קרית ספורט פשוט "קול קורא" לאולם כדורסל, "קול קורא" למגרש כדורגל, "קול קורא" למירוץ ההיקפי הזה.

עלם איבראהים: פשוט חסר אונים, יש פה מתוך התכנית הזאת של 30,000,000 יש לנו רק 3,000,000 ש"ח.

עלם איבראהים: עכשיו הוא אומר, אני שומע אותו גם, תקשיבו אני מחכה ל"קולות קוראים" עד שיגיע ה"קול הקורא" השני מסתיים ה"קול הקורא" הראשון.

עלם איבראהים: ככה קורה בטייבה שפתאום משרד הספורט החליט שהתקציב עבר התאריך שלו פג תוקף, אז ביטלו לו את התקציב והוא היה באמצע הבניה, ועוד אינספור דוגמאות.

עלם איבראהים: אני שיחקתי כדורסל בילדותי, הייתי משחק ברחוב.

עלם איבראהים: הלכתי ונרשמתי בכרמיאל כי אבא שלי יכול היה לרשום אותי שם.

עלם איבראהים: היינו משחקים ברחוב כדורגל, עד היום בסאג'ור אין מענה לילדים.

עלם איבראהים: עכשיו בוא נחשוב לרגע, שאם אנחנו מתחילים את הספורט על-פי מחקרים אירופאים, מתחילים את הספורט מגיל 0, מגיל הרך ומתחילים לעלות בסולם הדרגות בסולם המדרגות עם הספורט ואורח חיים בריא, אני חושב שגם האלימות נמנעת דרך הדבר הזה.

עלם איבראהים: ואם אני מדבר על נושא של הטניס, תודה שהזכרת, אני מנהל תחום מרכזי הטניס, מנהל תחום החברה הערבית מרכזי הטניס בישראל.

עלם איבראהים: יש למרכז טניס 17 מתקנים בארץ, אף פעם לא בא מישהו והתעניין במרכזי הטניס חוץ מיו"ר הועדה.

עלם איבראהים: למה?

עלם איבראהים: כי היא בסופו של דבר אנחנו חושפים אותה ל-63 תכניות קהילה שלא נתמכים על-ידי תקציב מהמדינה.

שרן השכל: רק לסיכום, מילת סיכום כי אנחנו צריכים לסיים.

עלם איבראהים: או-קיי.

עלם איבראהים: מה שאני חושב שאנחנו צריכים לבחון את השטח.

עלם איבראהים: ותודה רבה שאתה אומר את האמת, אני מאוד מעריך את זה, נשטח זועק למתקני ספורט.

עלם איבראהים: תודה.

שרן השכל: אני מתנצלת אנחנו חייבים לנעול משום שהמליאה נפתחת, אבל אני חייבת לסכם בכמה מילים.

שרן השכל: הדיון הזה מאוד חשוב, אנחנו נקיים פה דיון המשך אני רוצה לסכם את זה בדברים האלה, קודם כל תודה רבה לכל מי שהגיע, אנחנו יודעים שבסופו של דבר גם הנציגים של הממשלה יש להם מטרה אחת וזה לדאוג לספורט בישראל.

שרן השכל: אנחנו פה כוועדה, תאמינו לי אנחנו רוצים לעזור לכם.

שרן השכל: אנחנו באמת רוצים לעזור לכם למצוא את הדרך הכי טובה למען אזרחי ישראל, ותאמינו לי גם מלחמות שצריך לעשות על תקציבים אנחנו גם יכולים לעשות אותן.

שרן השכל: אנחנו צריכים להבין לעומק איפה אנחנו נתקלים בבעיות, ואיפה הדברים לא עובדים כשורה.

שרן השכל: אז ככה קודם כל הועדה קובעת כי יש לתעדף בתקציב בקריטריונים לרשויות שהתחייבו לבנות אולמות בבתי-ספר.

שרן השכל: כלומר כשאתם מתעדפים לאיזה רשות להעביר את התקציבים לבניית אולמות, אנחנו מבקשים שתתעדפו את אותן רשויות שהתחייבו לבנות את אותם אולמות בבתי-הספר משום שיש לנו מחסור של 2,000.

שרן השכל: הוועדה מבקשת מכם תכנית לוועדה הבאה איך אנחנו מצמצמים את הפערים האלו ב- 2,000 בתי-הספר.

שרן השכל: אם תביאו לי רשימה של בתי-הספר קטנים כפי שאמר ח"כ משה טורפז, שכל 2,000 בתי-הספר הם בתי-ספר קטנים, אני אגיד לך אתם יודעים מה 100 תלמידים בסדר, תבנו לה עירוני וכו'.

שרן השכל: אתם חייבים להביא לנו תכנית איך אתם רוצים לצמצם ולהתחיל באמת ממצב של 2,000 אולמות שחסרים, לצמצם את הפער הזה.

שרן השכל: אנחנו רוצים לראות את זה.

שרן השכל: הוועדה מבקשת שלקר

שרן השכל: את פרסום הטיוטה לתקציב מתקנים 2030 המשרד יגיע לוועדה על-מנת להציג בפני חברי הכנסת את התכנית.

שרן השכל: על-מנת שנוכל להעיר גם הערות על הטיוטה.

שרן השכל: אני מבקשת מיו"ר ועדת המשנה לתקציב הספורט, ח"כ סימון דוידסון, אני רוצה להטיל עליך עוד משימה, לגבש רשימת צרכים למתקני ספורט ומתקנים עירוניים, כלומר גם בבתי-הספר וגם למתקנים העירוניים.

שרן השכל: אם משרד החינוך צריך לתקצב גם תאורה.

שרן השכל: אני לא יודעת אנחנו לא מכירים את זה.

סימון דוידסון: יש בקרן המתקנים גם תאורה.

סימון דוידסון: באגף המתקנים.

שרן השכל: אני רוצה, אבל באגף המתקנים אבל לא משרד החינוך לא מתקצב את זה ואז הם באים ואומרים שיש מגרשים.

שרן השכל: אז אני רוצה להבין מה הם הצרכים של המגרשים, של הבריכות.

שרן השכל: איך אנחנו אחר-כך פה, קודם כל אני מבקשת להוסיף עוד באמת חודש לעבודת הוועדה לועדת המשנה, אני מניחה שנשאיר אותה כבר פתוחה עד לסוף המושב, כי אני רוצה שתגבש לנו למליאה את העמדה מה בית-בספר צריך.

שרן השכל: מה הוא צריך, מה המצב האולטימטיבי שכל בית-ספר צריך שיהיה בו, או-קיי?

שרן השכל: ואז אנחנו נמצא את הדרך איך להעביר את זה בין משרד התרבות למשרד החינוך, המלצות, דרישות, קריטריונים, כדי להגיד להם חבר'ה אתם חייבים לתקצב את זה.

שרן השכל: זה המינימום, זה רף המינימום.

שרן השכל: אני מבקשת שתקיימו דיונים עם הגורמים המקצועיים, עם מחלקות החינוך העירוניות כדי להבין מה הם הצרכים בשטח, להעביר את זה אלינו וביחד נגבש את העמדה מה להעביר למשרד הספורט ומשרד החינוך כדי שנוכל לבנות מתקנים טובים, איכותיים כדי שלא נצא מידי חובה.

עלי סלאלחה: אני רוצה לבקש לעשות דיון בנושא הזה לחברה הדרוזית.

עלי סלאלחה: דיון מיוחד.

שרן השכל: אז אנחנו נדון בזה בדיון ההמשך, אתה צודק ח"כ עלי סלאלחה, אנחנו נדון בזה בדיון ההמשך.

שרן השכל: קודם כל מה שאנחנו מבקשים לדיון ההמשך, הוועדה מבקשת מהממ"מ אנחנו רוצים השוואה רשותית על-פי רשויות מקומיות של כמה מתקנים יש, כמה מגרשים, אילו מתקנים וכמה מתקנים גם לא שמישים על-פי השוואה, ניתן לכם רשימה של ערים בניהן תל-אביב, מודיעין, חיפה, באר-שבע, נוף-הגליל, כרמיאל, טבריה, ירושלים, אילת, ירוחם, אשקלון, בקעת הירדן, דרום השרון, שפרעם, סחנין, טייבה, כפר-סבא, בית-ג'ן, אם יש עוד ערים שאתם חושבים שלצורך השוואה כדי שנבין בין ערים גדולות, הפערים, בין התקצובים, ההשלמות בערים האלה - - -

עלי סלאלחה: דליית אל כרמל, עוספיא.

שרן השכל: אז דליית אל כרמל ועוספיא.

שרן השכל: אם יש עוד רשויות שאתם חושבים שחשוב.

קריאה: מע'אר.

שרן השכל: אז להעביר אלינו כדי שנעביר לממ"מ, כדי שנוכל לפתוח את הדיון הבא בהשוואה.

שרן השכל: איזה רשויות לא מצליחות להחזיק את המתקנים, איפה יש פערים בין הרשות שלא מסוגלת לתת את המאצ'ינג ובגלל זה היא גם לא מבקשת כי היא גם לא מסוגלת לעמוד בזה, מה הכמות ואיכות המתקנים שיש בערים במרכז ובין ערי הפריפריה, או רשויות חזקות לרשויות חלשות.

שרן השכל: אלה הדברים שאנחנו מבקשים לדיון הבא.

שרן השכל: הדיון הבא אנחנו נקיים אותו לאחר שיו"ר ועדת המשנה יסיים את הדיונים הספציפיים בוועדה הזו ואנחנו נקבע אותו ביחד בשיתוף פעולה.

שרן השכל: תודה רבה לכל מי שהגיע, אני נועלת את הישיבה.