הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 15, 2021-11-10 09:30

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת הישיבה של הועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי והנושא של היום תנאי העסקה ושכר של הסייעות בגנים ובצהרונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שנושא והמקצוע של הסייעות עוד לא קיבל את המגיע לו מבחינת ההבנה והכבוד וגם התנאים שאנחנו אמורים לספק למקצוע, שהוא מהווה אחד מהמקצועות הכי נוחים לגיל הרך וגם כן אחר כך בגיל יותר מתקדם.

עאידה תומא סלימאן: הכוונה מהדיון הזה הוא לאמוד מקרוב על התנאים של הסייעות, את תנאי העסקה שלהן, הקשיים שעומדים בפניהן ובמיוחד בגלל שאנחנו תמיד בוועדה הזו מתעניינות, במה שנקרא, "המקצועות הוורודים", ולצערי הרב, זה אחד מהמקצועות האלה.

עאידה תומא סלימאן: מקצוע שיש בו רוב מוחץ של נשים שעוסקות במקצוע הזה, וכנראה זו אחת הסיבות שגם כן לא מקבל את התעניינות ואת התמיכה הדרושה בזה.

עאידה תומא סלימאן: לאחרונה נפגשתי עם הרבה מהסייעות שפנו אליי ודיברו על המצוקה שלהן בתפקיד, בתנאי העסקה שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, מצד שני, בהשתתפות ובתמיכה במאבק של ארגוני מעונות היום על המצוקה של הארגונים, גם כן, שמפעילים את הסייעות ועל המחסור במקצוע הזה.

עאידה תומא סלימאן: כנראה זה מקצוע שהתחילו לנטוש אותו בגלל המצב.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים כמה חשוב חינוך ילדנו וכמה חשוב לנו, כמו שאני אומרת, חינוך נכדנו גם כן.

עאידה תומא סלימאן: אני בשלב הזה שאני מדברת על החינוך של הנכדים, לא רק של הילדים.

עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה שמי שיטפל בילדים האלה, בתינוקות האלה, נשים שבאות לעבודה עם הרבה רצון לנתינה.

עאידה תומא סלימאן: חס וחלילה אני לא אומרת שזה לא המצב היום, אבל גם כן אני לא רוצה שהן יהיו מתוסכלות או מרגישות שהן עוברות איזה שהוא עישוק.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אנחנו רוצות לדבר על נושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי מהממ"מ, מרכז המחקר והמידע בכנסת, להכין לנו מסמך שמתעד את המצב הקיים ומידע אותנו מה קורה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, אני אתן לשאר המשתתפים, אחר כך, לדבר ולהציג את הבעיה מזווית הראייה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אבל קודם אני רוצה לפתוח עם ד"ר יסכה, נציגת הממ"מ, בבקשה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, כהרגלכם, עשיתן עבודה מצוינת שאני מודה עליה ובבקשה להציג את המסמך.

יסכה מוניקדם: תודה רבה.

יסכה מוניקדם: אני רק אדגיש את דבריי שהמסמך מתמקד, לבקשתך, בנושא של סייעות רגילות בחינוך הרגיל ולא בנושא של סייעות רפואיות, סייעות שילוב או כל סייעות אחרות, למרות שניתן להניח שהרבה מהמוצג פה יהיה רלוונטי גם לגביהן.

יסכה מוניקדם: כמובן אני מציגה פה רק את הממצאים העיקריים.

יסכה מוניקדם: את המחקר המלא אפשר לקרוא גם באתר של הועדה וגם באתר של המרכז מחקר והמידע של הכנסת.

יסכה מוניקדם: אז אלה הנושאים שבעיקר אני אציג היום.

יסכה מוניקדם: לאורך המצגת אנחנו בעצם נראה מה הם הגורמים וכיצד בא לידי ביטוי הפער שבין התפקיד של הסייעת לשכר ולהכשרה שלה.

יסכה מוניקדם: אז קצת לגבי נתונים, בניגוד לגננות שמועסקות על ידי משרד החינוך, הסייעות מועסקות ברשויות המקומיות.

יסכה מוניקדם: בשנה האחרונה המשרד תקצב כעשרים ושבעה אלף תקנים.

יסכה מוניקדם: שבנוסף לתקנים הרגילים המשרד מתקצב גם סייעת משלימה ליום החופשי של הסייעת וסייעת שנייה לבני שלוש וארבע.

יסכה מוניקדם: מספר הסייעות בפועל הוא לא ברור, בגלל שיש גנים שמפצלים את התקן ובגלל שיש סייעות שעובדות במשרה חלקית.

יסכה מוניקדם: הערכה היא שיש כשלושים אלף סייעות.

יסכה מוניקדם: שוב, זה לא כולל את כל הסייעות הנוספות של החינוך המיוחד.

יסכה מוניקדם: אני פותחת סוגריים, לדבר קצת על המחסור בסייעות, זה נושא שעלה הרבה מאוד לאחרונה.

יסכה מוניקדם: ממרכז השלטון המקומי נמסר שיש מחסור של כאלף סייעות, אבל לא יודעים את הנתון המדויק.

יסכה מוניקדם: הסיבה המרכזית שדווחה על המחסור היא, שוב, הפער בין הדרישות לבין השכר.

יסכה מוניקדם: מצד אחד, עומס שחיקה, תסכול ומחסור בגננות שגורר מחסור בסייעות ומהצד השני שכר נמוך.

יסכה מוניקדם: חשוב להדגיש שהתוצאה של המצב הזה הוא, בסופו ובתחילתו של דבר, בעצם משפיע על הילדים הקטנים.

יסכה מוניקדם: אין רציפות בגן, יש גנים שכבר נסגרים בגלל מצוקה מאוד קשה של כוח אדם.

יסכה מוניקדם: מגיעות סייעות בלי סינון.

יסכה מוניקדם: לפעמים נלקחות, הסייעות של החינוך המיוחד, כדי לא לסגור גנים אחרים, מה שיוצר עוד פעם עומס על המערכת ועל התפקיד השוטף של הסייעות וזה בתורו, כמובן, פוגע בביטחון של הילדים ובהתפתחות שלהם.

יסכה מוניקדם: זאת אומרת, בסופו של דבר, הסיפור פה הוא גם הילדים שנפגעים עם זה שיש מחסור חמור של סייעות.

יסכה מוניקדם: אני רוצה לציין שכל הארגונים שעוסקים, גם מרכז השלטון המקומי, גם ההסתדרות גם "איתך מעכי".

יסכה מוניקדם: כולם בעצם קוראים, גם לשרת החינוך ולשר האוצר לטפל בדחיפות בבעיה.

יסכה מוניקדם: שרת החינוך קראה בימים האחרונים למשרד לסייע למרכז השלטון המקומי למצוא פתרונות.

יסכה מוניקדם: זאת אומרת, ממה שמשתמע מהדברים שהיא לא לוקחת אחריות על הבעיה הזאת, בגלל שהמעסיקים הם בעצם הרשויות המקומיות, אבל היא כן מבקשת לסייע למרכז השלטון המקומי להתמודד עם הבעיה הזאת.

יסכה מוניקדם: את הדברים האלה אפשר לראות גם.

עאידה תומא סלימאן: דבר מאוד מוזר, כי בעצם דווקא בשנה שהמדינה מחליטה, סוף סוף, לקחת אחריות על החינוך של הילדים ולהעביר את זה למשרד החינוך ולא להשאיר את זה כסוג של "שמרטפיה", כדי שאנשים ייצאו לעבוד, דווקא לא לוקחים אחריות על כל המערכת, כולל מי שעובד בתוכה ומשאירים את זה בידיים של השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד, זה לא תמיד השלטון המקומי, יש גם מפעילים אחרים.

יסכה מוניקדם: נכון, נכון.

עאידה תומא סלימאן: יש ארגונים של מפעילים אחרים, זה לא רק השלטון המקומי.

יסכה מוניקדם: נכון, מכל מקום זו לא העסקה ישירה על ידי משרד החינוך שנדע.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

יסכה מוניקדם: זה מה שנכון.

יסכה מוניקדם: יש גם עמותות, יש גם חברות בת, היום אנחנו כבר רואים.

יסכה מוניקדם: יש רשויות מקומיות שמפריטות אפילו עוד יותר לחברות בת, זו אפילו לא העסקה ישירה שזה אפילו עוד עלול להיות איזו שהיא פגיעה בזכויות של הסייעות, זה לא נפוץ אבל זה קיים.

יסכה מוניקדם: באמת, את הפער הזה בין השכר לדרישות אנחנו גם רואים ב"מחקר טל", שזה מחקר בין לאומי שבישראל הוא בוצע על ידי רמ"ה, הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך, שבו אפשר לראות שהנושא של הותק, בעצם, הסייעות מאוד צעירות בתפקיד, מה שמלמד על תחלופה מאוד גבוהה, ששוב זה פוגע בילדים וביכולת להתמקצע.

יסכה מוניקדם: וגם רואים ששליש מהסייעות לא עברו הכשרה בכלל, ושלצד שביעות רצון, היחסית, גבוהה מהמקצוע עצמו, יש שביעות רצון נמוכה מהשכר לצד לחץ ושחיקה.

יסכה מוניקדם: זאת אומרת, יש סייעות שמגיעות מלאות התלהבות ובסופו של דבר, בגלל כל התנאים שציינו, הן לא נשארות או לחילופין סייעות אחרות לא מגיעות להחליף אותן, כמו שאנחנו רואים היום.

יסכה מוניקדם: אז מה זה בעצם תפקיד הסייעת, אז התפקיד של הסייעת כולל שני היבטים מרכזיים, הראשון נוגע למשימות טכניות של תחזוקת הגן, ניקיון, עזרה עם הילדים, במיוחד ילדים לא גמולים שצריך להחליף להם עדיין.

יסכה מוניקדם: מצד שני, התפקיד החינוכי של תמיכה, של עבודה לצד הגננת ממש.

יסכה מוניקדם: .

יסכה מוניקדם: חלק מהעבודה בקבוצות הסייעות עושות אותן, עד כדי כך שאפילו אי אפשר לפתוח גן אם סייעת לא נמצאת.

יסכה מוניקדם: זאת אומרת, התפקיד שלה הוא חלק מהותי ממה שקורה בגן ויחד עם זאת התנאים לא משקפים את זה.

יסכה מוניקדם: וזה למרות קריאות חוזרות ונשנות, גם בוועדות של הכנסת, גם מצד ארגונים שונים השכר נשאר נמוך, המעמד נשאר.

יסכה מוניקדם: אז מה הן באמת דרישות לתנאי העסקה, אז הדרישות הן באמת נמוכות.

יסכה מוניקדם: השכר מושפע מוותק והשכלה, ולכן אם הדרישות הן שתיים עשרה שנות לימוד אז היכולת לתגמל בהתאם היא יכולת נמוכה.

יסכה מוניקדם: מצד שני, גם אחרי שסייעות עושות את קורס ההכשרה, שהן צריכות לעשות אותו על מנת לקבל וותק, עדיין השכר נשאר אותו שכר, הן לא מקבלות תגמול אחרי שהן עושות את הקורס.

יסכה מוניקדם: אז מצד אחד, אנחנו רואים מחסור חמור בסייעות ולכן יש רצון להעסיק גם סייעות בלי השכלה ובלי רקע וניסיון.

יסכה מוניקדם: מצד שני, עם העסקה הזאת לא מאפשרת שימור של סייעות ומשיכה של עובדות משכילות יותר עם יותר רקע וניסיון בעבודה עם ילדים.

יסכה מוניקדם: אז בוא נראה מה השכר, איך השכר נראה.

יסכה מוניקדם: אז בדקנו כמה מקורות מידע כדי להבין מה השכר בפועל.

יסכה מוניקדם: אז מבחינת התקצוב, משרד החינוך מתקצב כששת אלפים חמש מאות שקל לסייעת, בנוסף לזה הוא מוסיף גם תקצוב של התנאים הסוציאליים שלא הכנסתי כאן.

יסכה מוניקדם: התקצוב כולל תוספת של תנאים סוציאליים, אבל השכר שמשולם בפועל הוא גבוה יותר, כי הרשויות המקומיות מוסיפות תוספות שמשרד החינוך לא מתקצב, ולכן השכר בפועל הוא גבוה.

יסכה מוניקדם: ועם זאת, למרות כל התוספות, עדיין השכר של הסייעת נמוך מכארבעים אחוז מהשכר הממוצע במשק.

יסכה מוניקדם: עכשיו, אם מתייחסים לזה שיש הרבה מאוד סייעות, אני לא יודעת לומר כמה, שמועסקות בשמונים ושלוש אחוזים של משרה, שאלו בעצם שעות העבודה של הגן.

יסכה מוניקדם: זאת אומרת, אם הן לא עובדות בצהרון, אז הן מרוויחות סביב שכר המינימום.

יסכה מוניקדם: אז, אומנם, יש סייעות שמרוויחות יותר אבל יש פלח משמעותי של סייעות שמרוויחות בעבודה, כמו שציינו, שהיא סופר משמעותית חינוכית עבור הילדים, והן מרוויחות שכר מינימום.

עאידה תומא סלימאן: מישהו בודק מה באמת הרשויות המקומיות או המפעילים נותנים כשכר?

עאידה תומא סלימאן: כי זה מה שהמשרד מתקצב.

עאידה תומא סלימאן: מה שהבאת פה זה מה שהמשרד מתקצב.

יסכה מוניקדם: לא, אז רק השורה הראשונה זה מה שהמשרד, השני הסעיפים האחרים אלו תלושים שאנחנו קיבלנו של סייעות שזה מה שהן מקבלות.

יסכה מוניקדם: זה ממש מתלוש השכר.

יסכה מוניקדם: המעקב עצמו זה ההסתדרות עושה וארגונים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: החמשת אלפים ארבע מאות עשרים ושמונה ברוטו, כמה זה נטו?

יסכה מוניקדם: מעט מאוד, ארבעת אלפים ומשהו.

עאידה תומא סלימאן: ארבעת אלפים.

ששי שדה: אנחנו בדקנו, גברתי, אלו נתוני אמת.

ששי שדה: סך הכל גם כתוב בנייר עמדה שלנו, השכר הממוצע של סייעת זה חמשת אלפים שקל ברוטו.

עאידה תומא סלימאן: תיכף נגיע אליכם ואתם תציגו.

יסכה מוניקדם: אוקיי.

יסכה מוניקדם: אז באמת חשוב לי גם ככה להדגיש את הפער של התקצוב בין מה שבאמת משרד החינוך מתקצב לעלות בפועל, שהפער עומד על, בערך, בין עשרים לשלושים אחוז.

יסכה מוניקדם: חלק מהסעיפים לא מתוקצבים בכלל וחלק מוקצבים בצורה חלקית, בעצם משרד החינוך מתקצב לפי מודל של דרגה שש ועשר שנות וותק, אז יכול להיות שהממוצעים בפועל הם קצת אחרים, מה שגורר עלויות גבוהות יותר, אבל זה נתון שאין לנו.

יסכה מוניקדם: שוב, בגלל ריבוי המעסיקים וגם הרשויות, גם המוכשר מהמעסיקים שונים ולכן אין נתונים ברורים פה.

עאידה תומא סלימאן: נציגי השלטון המקומי נמצאים איתנו היום?

ששי שדה: נמצאת בזום ---

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

יסכה מוניקדם: קצת לגבי הכשרה, כאמור, הכשרה היא קשורה קשר ישיר לנושא של שכר.

יסכה מוניקדם: אם אין הכשרה, אם יש השכלה נמוכה אז השכר הוא בהתאם.

יסכה מוניקדם: כרגע יש, בערך, כל שנה כשבע מאות סייעות שעוברות הכשרה במרכז השלטון המקומי.

יסכה מוניקדם: בהינתן ויש תחלופה גבוהה, כמו שהצגנו קודם, בגלל וותק נמוך, אז שבע מאות זה לא מספר גבוה של סייעות שעוברות הכשרה.

יסכה מוניקדם: משרד החינוך דן עם אגף הכשרות מקצועית במשרד הכלכלה על הנושא הזה כדי לבחון אפשרויות של הכשרה.

יסכה מוניקדם: הנושא של תעודת מקצוע ממשלתית עלה לדיון באותו פורום.

יסכה מוניקדם: תעודת המקצוע מאפשרת בעצם להגדיר תנאים ומבחן, שבו הסייעות עוברות איזה שהוא מבחן, אחרי המבחן, הן עוברות את המבחן ומקבלות תעודה.

יסכה מוניקדם: העניין בתעודה שהן יכולות לעשות את המבחן גם בלי לעבור את ההכשרה, ומצד שני אין חובה להעסיק רק מי שיש לה תעודה.

יסכה מוניקדם: אז זה אומנם מעלה את ההשכלה, אבל זה לא בהכרח פותר את הבעיה.

יסכה מוניקדם: מכל מקום, לפי משרד הכלכלה, הנושא הזה נתון לפתחו של משרד החינוך גם מבחינת תקציב וגם מבחינת התכנים והארגון של הדבר הזה.

יסכה מוניקדם: אז קצת להציג אילו שהן הצעות שהועלו לשיפור תנאי העסקה.

יסכה מוניקדם: יש כאן באמת רשימה ארוכה, זה כמובן לא הכל, ואני מניחה שהארגונים יציגו גם הצעות נוספות.

יסכה מוניקדם: מה שכן, חשוב לומר זה שחלק מההצעות נוגעות לרכיבי שכר, חלקן לתנאי העבודה עצמה, כמו צמצום של מספר הילדים בגן, שלא בטוח עד כמה ניתן ליישם אותם בעת הזאת.

יסכה מוניקדם: וחלקם מענה לצורך אקוטי בסייעות, כמו הכרזה על סיוע כעבודה נדרשת או גיוס של בני או בנות שירות, שזו גם הצעה שעלתה.

יסכה מוניקדם: אחת ההצעות שעלו היא הסדרת מקצוע הסיוע, אני רוצה קצת להרחיב על זה, כי זה נושא שעלה גם בשנים קודמות וגם עכשיו.

יסכה מוניקדם: אז הסדרת עיסוק בעצם קובעת שרק מי שיש לו רישיון שעומד בתנאים שנקבעו יכול לעבוד באותו מקצוע, כמו למשל חשמלאים, רק מי שעומד בתנאים האלה יכול לעבוד ואחרים לא.

יסכה מוניקדם: זה אומר שאם יוחלט להסדיר את עיסוק הסייעת, אז רק בעלת רישיון תוכל לעבוד בגן.

יסכה מוניקדם: חשוב להדגיש שההסדרה נועדה להגן על הציבור, ולא להעלות את היוקרה או את השכר של הסייעות, ולכן אם ילכו בכיוון כזה צריך להסביר בעצם מדוע מסדירים.

יסכה מוניקדם: בכל מקרה, לפי האגף להסדרת עיסוקים במשרד הכלכלה הנושא הזה נתון לפתחו של משרד החינוך ולא לפתחם.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל בעניין ההסדרה אני הייתי רוצה לראות כל מקצוע, זה גם ייתן יוקרה מסוימת וכבוד למקצוע שתהיה הסדרה, אבל מצד שני אני לא רואה בה פתרון, אלא בעצם.

עאידה תומא סלימאן: פתרון למחסור הקיים בסייעות, אלא אם ילווה בתכנית מאוד רחבה שתכשיר נשים או גברים צעירים, ותכין אותם לתהליך כמקצוע נחוץ ואז להיכנס לתחום העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אבל, הסדרה למען הסדרה, לא מלוות עם תכנית מסוימת, אני לא רואה בה פתרון, אלא עוד קושי מסוים שמוסיפים למצב, אבל תכף גם נתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה על המידע ועל ריכוז המידע בצורה מאוד יעילה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש הרבה דוברים ואני אבקש לפני שאני מתחילה, התמזל מזלכם שאין חברי כנסת היום, כך שזמן הדיבור כולו לאורחים ואורחות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אעמוד על זה שיש לכל אורח או אורחת רק שלוש דקות ולא יותר, כי אנחנו מאוד מוגבלים בזמן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים לסיים את הישיבה הזו לפני אחת עשרה כי המליאה מתחילה ואסור להמשיך בישיבות ועדה ובואו נהיה יעילים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתייחס גם תכף לעובדה שאנחנו מעלים גם כן את הנושא הזה דווקא בתקופה הזו, כי אנחנו לקראת כניסה יותר משמעותית של תחום החינוך לגיל הרך או לא לגיל הרך, אפילו לתחומים האחרים באחריות מאסיבית של משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן, אם כבר בונים תכניות במשרד החינוך, לא לסייע למשרד האוצר כדי למצוא פתרונות, אלא לקחת אחריות על מצבם של עובדי הוראה.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי, אלה עובדי חינוך.

עאידה תומא סלימאן: הסייעות הן מחנכות זה שההכשרה שלהן היא פחות, לא מונע מהמדינה להפקיד את חינוך ילדנו בידיים שלהן גם כן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שמשרד החינוך יקבל על עצמו את האחריות לטפל במקצוע הזה ולתגמל את הסייעות, אבל גם כן להסדיר את הבעיות הקיימות אם זה בעניין המחסור בסייעות, אם זה בעניין הדברים האחרים.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לתת קודם כל מיניב בר אור מהתאחדות מעונות היום הפרטיים או אתם יודעים מה?

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן, קודם כל, לסייעת בחינוך המיוחד.

עאידה תומא סלימאן: אומנם הפרטים שנתנו היום זה בעניין סייעות בגני ילדים, אבל אני חושבת שלהשמיע את קולן של הנשים, קודם כל.

עאידה תומא סלימאן: מזל מסה סייעת חינוך מיוחד, בבקשה גברתי.

מזל מסה: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: לא כתוב לי אם היא בזום.

עאידה תומא סלימאן: היא בזום?

עאידה תומא סלימאן: מזל, תפתחי מיקרופון.

מזל מסה: אתם שומעים אותי?

עאידה תומא סלימאן: כן, שומעים אותך.

עאידה תומא סלימאן: בואי נעשה את זה קצר וקולע.

מזל מסה: אוקי, תודה רבה.

מזל מסה: אז אני רוצה להגיד, קודם כל, כל הכבוד על הועדה.

מזל מסה: מה שכן, אני חייבת להגיד שהבעיה הכוללת היא לא רק לסייעות הגנים.

מזל מסה: יש פה מכלול של סייעות בחינוך המיוחד, בבתי הספר, בכיתות תקשורת, בגני תקשורת שכל העניין שלהן לא מוסדר בעצם.

מזל מסה: אני מצטערת, אני תוך כדי הפסקה בזמן העבודה.

מזל מסה: אני חייבת להגיד שזה משהו שהיה חייב להיפתר כבר אתמול.

מזל מסה: אי אפשר להמשיך בצורה הזאת, כי באמת המקצוע הזה בסכנה.

מזל מסה: חינוך הילדים שלנו בסכנה אמיתית.

מזל מסה: יש סכנה אמיתית למקצוע, ובמקום לשים פלסטרים הגיע הזמן לדבר איתנו ולהתחיל לשים את העניינים על השולחן ולפתור את הבעיה באופן מידי, אבל גם באופן שלא ישים פלסטר וסתם יגרום לנו ליותר מרמור.

מזל מסה: זה לא רק המשכורת, לא יכול להיות שבגני תקשורת ובכיתות תקשורת יגיעו סייעות שהן לא מוכשרות, שלא תהיה הגדרה לכל תפקיד ותפקיד.

מזל מסה: המשלבות הרפואיות שבאמת, אם מדברים על משכורת, הן לא מגיעות לארבעת אלפים שקלים ואפילו פחות משמונים אחוז משרה, הן מגיעות לשבעים ושישה אחוזי משרה.

מזל מסה: המשכורות שלהן פשוט עלובות.

מזל מסה: אנחנו צריכים לפרנס את המשפחות שלנו בכבוד.

מזל מסה: והמזל הגדול של כל מערכת החינוך הוא שאנחנו אוהבות את העבודה שלנו.

מזל מסה: אנחנו אוהבות אותה מכל הלב ואנחנו עושות אותה מכל הנשמה וזה המזל היחידי, אבל עם זה אנחנו לא יכולות ללכת למכולת.

מזל מסה: ובאמת הגיע הזמן ואני פה זועקת זעקה אמתית, הגיע הזמן לא רק להתעורר, פשוט לטפל.

מזל מסה: אני ממש מבקשת שזה לא ייגמר פה בוועדה, ואני ממש מעריכה את פועלך יו"ר הועדה על כל הנושא הזה שאת מעלה את זה על סדר היום, כי זה אחד הדברים הכי אקוטיים, אני חושבת, במשק היום.

מזל מסה: לא יכול להיות שנמשיך להיות שקופות, זה פשוט לא יכול לקרות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, מזל.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה איתך, אתן כבר לא שקופות בעצם העובדה שגם ח"כיות וח"כים רבים התחילו להבין שיש בעיה שצריך לטפל בה ואני אחת מהן.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבטיחה לך, כמו שאני מתעסקת בנושאים אחרים של מקצועות כאלה, שאתן עושות עבודה נהדרת ולא מקבלות את התגמול שמגיע לכן.

עאידה תומא סלימאן: אני אמשיך גם לטפל בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אחד הנושאים שמאוד ככה חורים לי ושאלתי אותן, אני כבר מדברת עם קבוצת סייעות תקופה מסוימת, כמה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון ששאלתי למה אתן לא מאוגדות?

עאידה תומא סלימאן: למה אתן לא מאורגנות?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו מפספסים בגדול כאשר לא מבינים את הכוח שיש לעובדים כאשר הם מאורגנים או העובדות כאשר הן מאורגנות.

עאידה תומא סלימאן: אחת הסיבות שהזניחו שנים רבות את המקצוע הזה היא שהעובדות לא התארגנו, ואני חס וחלילה לא אומרת את זה בצורה של האשמה, אלא אני מחזירה כדי שיבינו את הכוח שיש להן בידיים כאשר הן מתארגנות.

עאידה תומא סלימאן: ודבר שני, אני לא מבינה איך עד עכשיו מרכז השלטון המקומי, ואני תיכף רוצה לשמוע גם מהם אחר כך, איך יכול להיות שלא דרשו שינוי המצב הזה ולא דפקו על השולחן מול המשרדים השונים או משרד החינוך על עניין התקצוב?

עאידה תומא סלימאן: אבל, בגלל שכבר אמרתי שהתאחדות מעונות היום הפרטיים, אני נותנת ליניב בר אור מהתאחדות מעונות היום הפרטיים ואחר כך אני רוצה לשמוע מהשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יניב בר אור: שלום, בוקר טוב ותודה רבה על זכות הדיבור.

יניב בר אור: תודה על הדיון הכל כך חשוב הזה, כי אנחנו בעצם יודעים שהסייעות והמטפלות הן לב ליבו של העניין הזה.

יניב בר אור: בלעדיהן בעצם אי אפשר לקיים שום פעילות חינוכית וחשוב מאוד לדאוג להם.

יניב בר אור: אבל, מצד שני נראה כאילו מישהו מנסה לאחוז את המקל משני קצותיו.

יניב בר אור: מצד אחד להטיל רגולציות והכשרה והסמכה והדרכות ולימודים ומדברים על פרופסורה ותואר ראשון למטפלות.

יניב בר אור: אני לא בטוח, אגב, שכל דבר במדינה חייב להיות עם תואר ראשון.

יניב בר אור: כמו שבכף היד שלנו לא כל חמשת האצבעות שוות, ואנחנו צריכים את כל כף היד בשביל להחזיק כוס.

יניב בר אור: ולכן חשוב גם להתחשב במטפלות וסייעות שהן מבוגרות, שהן עובדות עשרים, שלושים שנה והן יכולות ללמד אותנו ואת המדריכים מאשר להתחיל להוציא אותן להכשרות כאלה ואחרות, יש להן מספיק ניסיון ומספיק ידע.

יניב בר אור: וכן צריך לדאוג לשכר הוגן והולם, אבל צריך לזכור שגם יש לזה עלויות.

יניב בר אור: כי תוספת של כל מטפלת במעון או בגן, לא משנה מה, על פי הנתונים הקיימים היום, היא תוספת תקציבית של כמאה אלף שקל בשנה.

יניב בר אור: ואם אנחנו צריכים להוסיף בשלוש כיתות, אז אנחנו מדברים על תוספת תקציבית של שלוש מאות אלף שקל בשנה לכל מעון, אוקי?

יניב בר אור: אז צריך לחשוב גם מאיפה מביאים את הכספים האלה.

יניב בר אור: אי אפשר לבקש שהחינוך יהיה זול ומפוקח ומודרך ובסוף לבוא ולהגיד אנחנו גם לא רוצים לשלם עבור החינוך הזה.

יניב בר אור: זה עולה כסף והמדינה פה צריכה לבוא ולתת את ההקלות הנדרשות.

יניב בר אור: אם זה בתחום של הגנים הפרטיים, אז אפשר לעשות את זה באמצעות הורדת המע"מ והורדת הארנונה העסקית, בעיקר עכשיו שאנחנו, כמו שאמרת בתחילת הדיון, עוברים למשרד החינוך.

יניב בר אור: צריך להגדיר את המעונות היום הפרטיים כמוסד חינוכי בהתאמה למבנה מגורים, כי כבר המדינה מסכימה סוף סוף שמבנה מגורים יכול להתקיים בו מעון יום לפעוטות.

יניב בר אור: אז, אנחנו חושבים שצריך לעשות את הדברים בשום שכל, צריך כן לדאוג להכשרות, להדרכות.

יניב בר אור: צריך לדאוג גם לשכר וצריך גם לזכור שעכשיו, בהסכם האחרון, שהביא שר האוצר, יש לנו עליית שכר של עד לששת אלפים שקל בשכר המינימום עד 2026, זאת אומרת - - -

עאידה תומא סלימאן: שבע מאות שקל לאורך חמש שנים.

יניב בר אור: נכון.

יניב בר אור: אז זה אולי מעט מדי, מאוחר מדי, אבל אנחנו אומרים שלא מזמן גם סיימנו של פעימות, של ארבע פעימות של עליית שכר.

עאידה תומא סלימאן: כן.

יניב בר אור: זאת אומרת, השכר מ-2006 עד היום בחמש עשרה שנים האחרונות עלה בשש פעימות לפחות.

יניב בר אור: אני זוכר שזה היה אז שמונה עשר שקלים, היום זה שלושים שקלים.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שאתם אומרים זה משיט עליכם הוצאה נוספת שאין לה כיסוי, זה מה שאני מבינה?

יניב בר אור: כן, בסופו של דבר אנחנו מפחדים שלא תהיה ברירה ועם כל הניסיונות שלנו לשמור על רמת מחירים אחידה, לא תהיה ברירה, אלא להעלות את המחירים כי אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

יניב בר אור: תביני שמה שאתם בעצם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, אני מבינה ואני רוצה שתקצר.

יניב בר אור: לא, רק עוד משפט אחד.

יניב בר אור: היחס בין מטפלות במעונות למטפלות בגנים ובצהרונים, אוקי?

יניב בר אור: הוא יחס ישיר, כי בסך הכל יש לי את היכולת לגייס כוח אדם מאותו בנק של מטפלות שמסתובבות בשוק.

יניב בר אור: ואם מטפלת תרוויח - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: ביקשת משפט ואני בדחק של זמן.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, אני חושבת שהרעיון עבר.

יניב בר אור: אני מודה לך, תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעדנה סבג "מכוח לעובדים", ושלוש דקות.

עדנה סבג: שלוש דקות, אז אני אנסה לצמצם.

עדנה סבג: קודם כל, תודה רבה שאנחנו פה ותודה רבה לך שאנחנו יכולים לדבר.

עדנה סבג: עכשיו אנחנו מה זה במצוקה מאוד קשה, רגשות מעורבים.

עדנה סבג: אנחנו צוותי הצהרונים מאוגדות אצל כוח לעובדים.

עדנה סבג: אני כנציגה, אני שומעת גם את כל הסייעות בשטח.

עדנה סבג: אני אתחיל לספר את הסיפור שלנו, שכרגע כשנפתחה השנה, צמצמו לנו בגנים, צמצמו בעובדות, אין תקציבים.

עדנה סבג: אנחנו מפוזרות, אנחנו לא נמצאות לא אצל משרד החינוך ולא אצל עיריית ירושלים.

עדנה סבג: אנחנו נמצאים אצל קבלן שהם קוראים לו "חברת המתנ"סים", שכל פעם "חברת המתנ"סים" אומרים אין תקציבים.

עדנה סבג: עכשיו אני פשוט מדברת מהר כדי להספיק.

עדנה סבג: אנחנו כל כך במצוקה שכרגע שנפתחו הצהרונים יש שלושים ילדים שאנחנו רק מובילה וסייעת, שזה מאוד קשה.

עדנה סבג: עכשיו, בואו, אני לא רוצה להמעיט בערך של צוותי הבוקר.

עדנה סבג: צוותי הבוקר גם עושים עבודה קשה וטובה, אבל אנחנו מקבלות את הילדים של ההורים שיוצאים לעבוד.

עדנה סבג: זו השעה שאנחנו התחלופה של האמא, של ההורים שלהם, שאנחנו מקבלים אותם עייפים, מותשים.

עדנה סבג: ברגע שהם עייפים ומותשים הם מוציאים את האגרסיה שלהם, ההתנהגויות שלהם הן שונות מצוותי הבוקר.

עדנה סבג: בבוקר הם מקבלים אותם רגועים.

עדנה סבג: בצוותי הבוקר, אני למשל, בגן בגילו שאני גרה, יש שם שתי סייעות בבוקר, אני על עשרים וארבע ילדים.

עדנה סבג: השנה קיבלתי תשעה עשרה.

עדנה סבג: .

עדנה סבג: אני נותנת דוגמא, אבל זה כולל את כל הגנים.

עדנה סבג: אני קיבלתי תשעה עשרה ילדים ממעון שהגיעו שעדיין הם לא גמולים, אז הסייעת שלי כל הזמן בשירותים.

עדנה סבג: גם עם אלה שגמולים את צריכה לנקות להם, סליחה על הביטוי, את הטוסיק ושיהיו נקיים.

עדנה סבג: אנחנו כל הזמן משחקים איתם שם, אנחנו צריכים לעשות להם פעילות, אנחנו צריכים להאכיל אותם ולבדוק שהם אוכלים טוב, כי זו הארוחה היחידה החמה שהם מקבלים בצהריים.

עדנה סבג: אני רוצה להגיע למצב של העובדות, השכר הוא שכר ממש עלוב.

עדנה סבג: סייעת מקבלת שלושים ושבעה שקלים לשעה, סך הכל המשכורת שלה.

סיגלית בן אמור: עצוב, עצוב מאוד.

עדנה סבג: היא עובדת איתי גם כסייעת מובילה.

עדנה סבג: אבל שלושים ושבעה שקלים שבחודש בקושי הם מגיעים לאלפיים שקל.

עדנה סבג: מגיעות אלינו רוב העובדות, הן מקצבאות זקנה שאין להן פנסיה, ולכן הקצבאות זקנה האלה הן..

עדנה סבג: אין להן, זו ההכנסה היחידה, בקושי הן מגיעות - - -

סיגלית בן אמור: מה עם חודשי הקיץ שמפטרים אותנו בחודשי הקיץ?

סיגלית בן אמור: אין לנו הכנסה.

עדנה סבג: אין לנו רצף.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא אי אפשר שתיים.

עדנה סבג: בסוף יוני מפטרים אותנו, שולחים אותנו לחל"ת, לכו תתמודדו עם ביטוח לאומי.

עדנה סבג: אלה של קצבאות זקנה לא מגיע להם, אז בחודשיים האלה אין להם שכר, הם צריכים לחיות עם הקצבה הזו.

עדנה סבג: אנחנו רוצים.

עדנה סבג: .

עדנה סבג: מה זה עצוב, אני גם שעדיין אין לי קצבת זקנה, למה אתם שולחים אותי להחתים בלשכת התעסוקה?

עדנה סבג: מטרידים אותי ללכת לביטוח לאומי, תביאי טופס כזה ועוד טופס כזה ולא מגיע לך.

עדנה סבג: גם ככה השכר הוא נמוך.

עדנה סבג: אני רוצה להגיע גם שאנחנו מה זה עושים עבודה מאוד קשה, לא רוצים להביא לנו סייעת שלישית, שנייה, סליחה שבצוותי הבוקר יש להם, למה לנו לא?

עדנה סבג: למה לנו לא מגיע?

עדנה סבג: למה אנחנו צריכים להתמודד עם הקושי?

עדנה סבג: אני רוצה עוד איזה משפט להוסיף, עכשיו הכרזנו על סכסוך עבודה.

עדנה סבג: אנחנו לקראת שביתה ואנחנו לא מוכנות לקבל את השכר העלוב הזה.

עדנה סבג: וזה שאנחנו עובדים מאוד מאוד מאוד קשה.

עדנה סבג: תנאי העסקה, אין לנו לא ביגוד, אין לנו מתנות.

עדנה סבג: אתה יודע, שעכשיו יש לנו מתנה ארבע מאות שקל בפסח, ביקשנו גם בראש השנה איזו מתנה, שי קטן, הם אומרים לא אנחנו נחלק לכם את זה, למה?

עדנה סבג: צוותי הבוקר מקבלים שש מאות ושמונה מאות שקל בשני החגים?

עאידה תומא סלימאן: שיתחילו להעסיק אתכם ברצף ולא לעבור על החוק כי מפטרים אתכם כל חודשי הקיץ.

עדנה סבג: נכון.

עדנה סבג: את יודעת שגם אנחנו עושים קייטנות.

עדנה סבג: בקייטנות הם מבקשים מאיתנו לבוא משבע וחצי עד ארבע, ארבע וחצי לסייעת, אין לנו הפסקה.

עדנה סבג: זה לא חוקי שאנחנו לא יכולים לשתות כוס קפה ולצאת.

עדנה סבג: הם מביאים לנו חוג ואומרים לנו "תלכו בחוג להפסקה", אבל החוגים הם ממש לא הכי טובים.

עדנה סבג: בעלי החוגים אומרים לנו "תשבו ליד הילדים", אז איזו הפסקה תהיה לנו?

סיגלית בן אמור: אני גננת מובילה בצהרון, יש תחתיי סייעות שעובדות, רק מה שקורה פשוט מכיוון שיש כמות גדולה מאוד של ילדים אין מספיק סייעות, ואם יש סייעות, סליחה, הן לא מספיק עושות את העבודה.

עדנה סבג: יש לנו חוסר בסייעות.

סיגלית בן אמור: שנייה רגע, הן פשוט, אני לא רוצה להגיד, אבל לא איכותיות, לא עושות את העבודה, מה שצריך לעשות.

סיגלית בן אמור: והן אומרות מה, על מה משלמים לנו?

סיגלית בן אמור: מה אנחנו צריכות לעשות?

סיגלית בן אמור: זאת אומרת, זה ככה, זה בדיוק ככה.

סיגלית בן אמור: הן לא עושות את העבודה.

סיגלית בן אמור: עכשיו רק במשפט אחרון, מה שקורה שזה גם מסכן את הילדים, אין מספיק צוות.

עדנה סבג: עוד משפט, אני חייבת עוד משפט, שכרגע אין לנו עובדות לצהרונים, אין ממש סייעות.

עדנה סבג: אף אחת לא רוצה לבוא בשביל שלושים ושבעה שקלים אז זה נופל עלינו.

סיגלית בן אמור: חייבים לעשות שינוי.

עדנה סבג: נופלת עלינו העבודה הכי קשה.

עאידה תומא סלימאן: חברות, זהו.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להמשיך את הדיון.

עדנה סבג: יש לי עוד כמה דברים לומר חשובים.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להמשיך את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ויש אחרים גם כן שיבטאו, אבל צריך לתת לכולם לדבר.

עדנה סבג: בכל אופן, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לכן שהגעתן והיה לי חשוב להשמיע את הדברים שלכן.

עאידה תומא סלימאן: אני משאירה את הנציגים של המשרדים עוד קצת, כדי שיהיה לכם, אני מקווה, אלה שבזום ואלה שאתנו, תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעידית מנהלת מרכז גאות מהסתדרות העובדים הלאומית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

עידית ליפובצקי: בוקר טוב.

עידית ליפובצקי: שמי עידית ליפובצקי מנהלת מרכז גאות בהסתדרות הלאומית.

עידית ליפובצקי: אני רוצה, קודם כל, לומר את העובדה שאנחנו מדברים על כמות מאוד מאוד גדולה של סייעות.

עידית ליפובצקי: אנחנו מדברים, פה יסכה דיברה על שלושים אלף, הערכה שלנו שזה הרבה יותר, מעל ארבעים אלף.

עידית ליפובצקי: זה כוח מאוד עצום שאנחנו בעצם נותנים בו את האוצרות שלנו, את הילדים שלנו ואת הנכדים שלנו.

עידית ליפובצקי: אין לתפקיד הזה מספיק הוקרה, אין לו שכר ראוי ואני ממש מוסיפה לדברים שנאמרו גם על ידי מזל וגם על ידי הסייעות שנמצאות פה, שמדברות מדם ליבן.

עידית ליפובצקי: מעבר לעניין השכר אנחנו מדברים גם על היחס, איך מתייחסים לאותן סייעות שלא יכולות לצאת להפסקה, שלא מקבלות את התנאים המינימליים שמגיעים להן.

עידית ליפובצקי: אנחנו מדברים עם הרבה מאוד סייעות, מאות אם לא אלפי סייעות שחברות אצלנו בהסתדרות הלאומית וחשוב לנו לבוא בקריאה בנושא השכר שהוא מאוד מאוד, אני לא יודעת באיזו מילה להשתמש, עלוב.

עידית ליפובצקי: ואני רוצה גם להדגיש את ההפרש בין דור א' לדור ב', אותן סייעות שהגיעו לפני מרץ 99' לאותן סייעות שעובדות לאחר מכן, שעושות את אותה העבודה גם את העבודה הפדגוגית, גם את העבודה שנדרשת להן בגן לניקיון ולסדר, מחליפות בימים שהגננות לא נמצאות, נמצאות בחודשי הקיץ.

עידית ליפובצקי: אנחנו לא רואים את התגמול לאותן סייעות של דור ב', שזכאיות לאותם תנאים של דור א'.

עידית ליפובצקי: לכן הקריאה שלכן, יושבת ראש הועדה, לבוא ולראות איך אנחנו בעצם מעבירים את האחריות מהשלטון המקומי, שדרך אגב, אנחנו רואים שאין אחידות.

עידית ליפובצקי: כל רשות נותנת תוספות שונות, אם זו תוספת ייחודית ואם זה תוספת מאמץ, אנחנו רואים שאין מי שבעצם יבוא ויאגד את הנושא הזה.

עידית ליפובצקי: אנחנו, ההסתדרות הלאומית, יוצאים בקריאה להקים את ארגון הגננות מהמקום שדובר פה.

עידית ליפובצקי: ברגע שיהיה להן מקום מאורגן, ברגע שתהיה התלכדות, ברגע שתהיה פה שיתוף פעולה והרצון להוביל מהליכים, נוכל לבוא ולפעול ולעשות שינוי.

עידית ליפובצקי: אני מודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לאחמד סואעד מנהל חברת גני ילדים.

עאידה תומא סלימאן: כן, אחמד, בבקשה.

אחמד סואעד: בוקר טוב.

אחמד סואעד: אני רוצה להתייחס לנקודה של "הבן החורג" של מערכת החינוך הישראלית, מה שנקרא, גני הילדים המוכרים שאינם רשמיים.

אחמד סואעד: שמעבר לנושא של השכר זו נקודה מאוד מסוכנת ואני אתן דוגמאות.

אחמד סואעד: אני, במקרה, הייתי ברשות המקומית, בה אני גר והתברר שהייתה השתלמות לסייעות גננות בנושא מתן זריקות למקרים של ילדים שאכלו אוכל שלא יכולים, ילדים רגישים.

אחמד סואעד: ושאלתי למה לא הזמינו את הסייעות של הגנים המוכשרים, מה שנקרא?

אחמד סואעד: נאמר לי שהם לא באחריות.

אחמד סואעד: זו נקודה מאוד חשובה לתקן אותה, כי מדובר, בסך הכל, בילדים של העיר, ילדים של המדינה ואי אפשר להשאיר את הגנים האלה.

אחמד סואעד: ומדובר באלפי ילדים ומאות גני ילדים בחברה הערבית, שאנחנו לא מקבלים שום שירות.

אחמד סואעד: ואני לא מדבר על דברים שעולים כסף, אני מדבר על השתלמויות, אני מדבר על כנסים, אני מדבר על כל מה שקורה בתחום הסייעות של הגנים ושל המעונות יום גם.

אחמד סואעד: כי, אנחנו, הסייעות שלנו לא משתתפות בהשתלמויות, הגנים שלנו גם לא משולבים בתוכניות ארציות כמו "אופק חדש" או יום חינוך ארוך.

אחמד סואעד: ושאנחנו באים לבקש שהפסיכולוג של הרשות יטפל בילדי הגן שלנו, נאמר לנו זה לא אחריות שלנו.

אחמד סואעד: אז צריך לקבל, אחת ולתמיד החלטה שכל הגנים - - -

עאידה תומא סלימאן: אחמד, גם הפסיכולוג הוא אומר שהילדים לא באחריות שלו?

אחמד סואעד: לא, הפסיכולוג הוא, מנהלת הרשות הפסיכולוגית ברשות אומרת הגנים האלה לא באחריות האלה ואנחנו לא מטפלים בהם.

אחמד סואעד: ואנחנו אומרים, אנחנו מוכנים לשלם כסף עבור השירות הזה, אבל חשוב לנו שהראיה תהיה כלל עירונית.

אחמד סואעד: אותו פסיכולוג שמטפל בגנים אחרים יטפל גם בגנים המוכשרים, המוכרים שאינם רשמיים.

אחמד סואעד: וזה לא רק הפסיכולוג, אלו תכניות שנכנסות לכל הגנים בעיר, הילדים שלנו לא מקבלים את השירות הזה.

עאידה תומא סלימאן: אוקי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

אחמד סואעד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעו"ד גיל בר טל הסתדרות המעו"ף, בבקשה אדוני.

גיל בר טל: שלום, תודה רבה לך, יו"ר הועדה.

גיל בר טל: אני יו"ר הסתדרות המעו"ף.

גיל בר טל: אני פחות אפרט על הבעיה.

גיל בר טל: רציתי לומר שבשני הסכמים קודמים הסייעות ברשויות המקומיות מאוגדות בהסתדרות המעו"ף.

גיל בר טל: יש לנו שיתוף פעולה מלא עם השלטון המקומי, והרבה מהמקרים אנחנו רואים עין בעין.

גיל בר טל: בשני הסכמים קודמים תועדפו הסייעות והתקדם שכרן.

גיל בר טל: מה שרציתי להציע זה שהועדה תעזור לנו לקבוע שמשרה מלאה לסייעת היא שלושים וחמש שעות עבודה, זה מאה אחוז.

גיל בר טל: אי אפשר לעבוד עם שלושים ילדים שמונה וחצי שעות עבודה ביום.

גיל בר טל: הסייעות הן אינן פקידות, זו עבודה פיזית עם אחריות מאוד קשה, גם גננת לא עובדת בהיקף משרה כזה.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים שכן במשרה המלאה של סייעת בחוק יהיה שלושים וחמש שעות עבודה, מאה אחוז משרה.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים שהתקינה בגן הילדים תעמוד על שמונה ילדים, מקסימום, בכל איש צוות.

גיל בר טל: אי אפשר ששתיים, שלוש נשות צוות יטפלו בשלושים ילדים, חלקם אינם גמולים.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים שהגדרת התפקיד יהיה עוזרת הוראה או תומכת הוראה.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים תוספת בגין החלפת גננת.

גיל בר טל: הרבה פעמים הגננת לא מגיעה, הסייעת עוסקת בתפקיד גננת.

גיל בר טל: אנחנו צריכים להראות לה שאנחנו מעריכים את זה, בצד האחריות יהיה לה גם תגמול של כמאתיים שקל ליום לסייעת מחליפה.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים שבימי חופשות הגנים וחופשות הקיץ הן יהיו זכאיות גם הן לחופשה.

גיל בר טל: אם משהיא מבקשת לעבוד שיתנו לה תוספת לשכר שעה, כפי שההסתדרות מבקשת, כחמישים שקלים לשעת עבודה.

גיל בר טל: יש אפשרות שהמשרה תוכר כעבודה מועדפת, ככה ימשכו צעירים וצעירות לעסוק בה, לצורך קבלת מענק לפי סעיף 174' לחוק הביטוח הלאומי.

גיל בר טל: זה יכול לתת איזה "פוש" בלתת לבחורות ובחורים צעירים לעבוד בתחום הזה ולהקל על מצוקת כוח האדם.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים ששכר המינימום לעובדת שמתחילה, יש לה ששת אלפים חמש מאות שקל, אחרת אף אחד לא תרצה להצטרף למעגל העובדות של תומכות הוראה.

גיל בר טל: ואם עובדת עובדת בחינוך המיוחד, צריכים לתת לה תוספת של חמישה עשר אחוז, מעבר לתוספת הרגילה.

גיל בר טל: חוץ מזה, אנחנו מבקשים סיוע משפטי.

גיל בר טל: הרבה תלונות נפתחות נגד סייעות, רבות מהן נסגרות מחוסר עניין לציבור מחוסר עניין בכלל בתיק הזה.

גיל בר טל: אנחנו צריכים להגן עליהן ואנחנו צריכים להעניק סיוע משפטי.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים מהועדה שתגייס את משרד האוצר לעזור לשלטון המקומי ולהסתדרות המעו"ף להגיע להסכם הוגן והולם.

גיל בר טל: עכשיו, לפי דוח מבקש המדינה, יש חמשות מאות גני ילדים, חסרים יותר ממאה קלינאי וקלינאיות תקשורת.

גיל בר טל: גם שם צריך לשפר את השכר ושהוא יהיה תחרותי לשוק הפרטי.

גיל בר טל: הן לא רוצות לעבוד בשלטון המקומי בגלל השכר הנמוך ושעות העבודה הרבות.

גיל בר טל: אנחנו גם רוצים שיתנו דגש, עובדת נשחקת, יש לה מחלת מקצוע.

גיל בר טל: היא נשחקת מהר מאוד.

גיל בר טל: אנחנו מבקשים הסדר פנסיה, שיאפשר לצאת ממעגל העבודה בכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני שומעת פה שיש עובדות או סייעות שהן כבר בגיל של פנסיה והן עובדות כדי להשלים את ההכנסה, אז...

גיל בר טל: נכון, גברתי.

גיל בר טל: אין הסדר פנסיה מתאים, השכר היה נמוך לאורך כל השנים וכשהן יוצאות ממעגל העבודה הן לא מקבלות פנסיה ראויה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו הן יצטרכו לחכות עוד שלוש שנים לצאת.

גיל בר טל: לכן אנחנו מבקשים לראות בהן סקטור שיוזרם לשם כסף ולתת גישור.

גיל בר טל: אישה שלא יכולה לעבוד יותר במקצוע, במקום שתחכה שלוש שנים, תהיה לה פנסיית גישור כזאת, שתאפשר לה גם תוספת, גם דמי אבטלה וגם להגיע לגיל שישים וחמש.

גיל בר טל: אנחנו ערים לעניין הזה, אנחנו מבקשים את עזרת הועדה בשיתוף פעולה בגיוס משרד האוצר והשלטון המקומי, שכבר מוכן ומבין את הבעיה.

גיל בר טל: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנתת דרישות מאוד חשובות, וכמובן אני לא פתחתי בדיון הזה למען הדיון ורק דיון, אלא כדי שנמשיך את הדרישות האלה הלאה וננסה להשיג.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעו"ד אסנת זיו את "איתך מעכי" בבקשה גברתי.

אסנת זיו: היי, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

אסנת זיו: "איתך מעכי" למי שלא יודע, אנחנו בעצם מייצגות סייעות בכל המוסדות המוכרים שאינם רשמיים.

אסנת זיו: הרשמיים, הפתורים והפרטיים למעלה מעשר שנים.

אסנת זיו: יש לנו ניסיון שטח עצום עם סייעות.

אסנת זיו: "איתך מעכי" מייצגות סייעות במוסדות החינוך הרשמיים, המוכרים שאינם רשמיים הפתורים והפרטיים מזה למעלה מעשר שנים.

אסנת זיו: אנחנו בעצם מדברות את השטח ומכירות את הסייעות ואת המצוקות שלהן מקרוב.

אסנת זיו: אני לא רוצה להלאות את הועדה, כי הדברים החשובים, והאמת היא, המאוד מעודדים נאמרו על ידי גיל בר טל ממש לפני שאני הלכתי לדבר וזה אחד לאחד הדרישות שאנחנו כתבנו בנייר עמדה שלנו.

אסנת זיו: זה מפתיע לשמוע את זה, כי באמת שנים על גבי שנים, הנושא הזה נמצא בדיונים, היו הכרעות חשובות מאוד בוועדות החינוך לאורך השנים ובאמת ששום דבר לא יצא מזה, אני מצטערת לומר בצורה בוטה.

אסנת זיו: הדבר הכי הכרחי, ואולי שאני הוסיף על זה, שבאמת הסייעות מאוגדות היום, גברתי יושבת הראש בהסתדרות המעו"ף.

אסנת זיו: הבעיה העיקרית היא שאין להן באמת ייצוג, מבחינה הוליסטית, לכל הסייעות באשר הן.

אסנת זיו: גם הדיון הזה היום, אם יורשה לי, הכותרת שלו זה "תנאי העסקה של סייעות בגני הילדים", אבל ידוע שבגני הילדים יש גם עובדות גם סייעות שילוב וגם סייעות רפואיות ויש גם גני ילדים של החינוך המיוחד.

אסנת זיו: כולן ככולן סובלות מתנאים בעייתיים ומפיצול בתנאים ובחוסר אחידות שמאוד בעייתי, וגם מעבר לזה שזה ממרמר אותן בינה לבינה, אין לזה שום הצדקה.

אסנת זיו: אם אני ארחיב עוד לגבי הסייעות של הצהרונים, שם זה בכלל מערב פרוע.

אסנת זיו: הן באמת יצור כלאיים שלא שייך לשום מקום - - -

עאידה תומא סלימאן: את בעצמך אומרת שיש הבדלים בתוך הקבוצות, בגלל זה אני לא עשיתי דיון גורף.

עאידה תומא סלימאן: כי אני חושבת שיש - - - << אורח >> אסנת זיו: << אורח >> נכון.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שחשוב להזכיר.

עאידה תומא סלימאן: אני בכוונה מזכירה את הפערים בקבוצות האלה, בשביל להגיד שצריך.

עאידה תומא סלימאן: ..

עאידה תומא סלימאן: זו לא סתם האמירה שמשרד החינוך צריך לקחת אחריות על כל העובדות האלה.

עאידה תומא סלימאן: מבחינת הנכונות וההבנה שהעובדות האלה הן עובדות חינוך, הן עובדות פדגוגיות שעובדות עם ילדים, אז צריך להיות גורם אחד שמתכלל.

עאידה תומא סלימאן: ולא יכול להיות שבצד אחד הם מתקצבים, ומצד שני הם אומרים אנחנו מוכנים לסייע.

עאידה תומא סלימאן: התקצוב הזה יש לו אחריות ויש לו גם אחריות של פיקוח על תנאים.

עאידה תומא סלימאן: ורק בשביל לסבר את אוזן מבחינת נתונים, כי הם נאמרו בדו"ח של הממ"מ, אנחנו פנינו בשאילתה, באמצעות ח"כ מוסי רז ושרת החינוך, וקיבלנו נתונים מבחינה מספרית.

עאידה תומא סלימאן: כיום מועסקות שישים וחמש אלף סייעות במערכת החינוך וזה כולל גם את הסייעות שמועסקות במוסדות המוכרים שאינם רשמיים.

עאידה תומא סלימאן: למה זה חשוב?

עאידה תומא סלימאן: כי מוסדות מוכרים שאינם רשמיים גם מתוקצבים על ידי משרד החינוך והן סובלות, אולי אפילו יותר, מתנאי העסקה שלהן, כי אין אף אחד שמפקח שבאמת התנאים, שאמורים לחול בעצם בהתאם להסכמים הקיבוציים של המרכז השלטון המקומי, יחולו גם עליהן.

עאידה תומא סלימאן: הן סובלות אפילו מבעיות של חוסר בשכר מינימום ושכר נורא נורא נמוך ותנאים בעייתיים מאוד, וזה חל בעיקר במגזר החרדי ובמגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לשים את זה על השולחן כי הסייעות הן קבוצה אחת וגם הסייעות של הצהרונים וגם הסייעות של המשפחתונים, הן כולן קבוצה אחת חינוכית ועל משרד החינוך לקחת על זה אחריות ישירה.

עאידה תומא סלימאן: דבר אחרון שאני רוצה להגיד בקשר להתאגדות המקצועית, זה שנכון שסייעות מאוגדות בהסתדרות המעו"ף, יחד עם זאת, הקריאה שלנו ושל הסייעות במשך שנים, וגם עכשיו, בקבוצות המאבק, יש קבוצה מאוד מאוד ערה של סייעות, זה להקים ארגון יציג בתוך הסתדרות המעו"ף.

עאידה תומא סלימאן: זה נכון, אף אחד לא חולק שההסכמים האלה הם תוצר מרובה שנים של הסתדרות המעו"ף ומרכז שלטון המקומי, אף אחד לא ייקח את זה, אבל צריך ארגון יציג בתוך ההסתדרות של סייעות בלבד, בדומה להסתדרות האחיות, הכבאים, המהנדסים, העובדים הסוציאליים.

עאידה תומא סלימאן: יש סקטור שהוא רווי ודורש מומחיות וצריך להסדיר את זה אחת ולתמיד.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כשאמרתי שאין איגוד לזה בדיוק התכוונתי.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מספיק שיש ארגון גדול שמיצג, צריך גם שתהיה התארגנות פנימית וייצוגית של העוסקות במקצוע ולא רק שמישהו לקח על עצמו לייצג אותן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: יש עוד הרבה דוברים.

עאידה תומא סלימאן: ח"כ לזימי, את רוצה להמשיך להקשיב או - - -

נעמה לזימי: להקשיב, אני אדבר אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: עו"ד דיאנה מאלו"ט.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

דיאנה בארון: אז תודה רבה על זכות הדיבור, גברתי היו"ר.

דיאנה בארון: אני משמשת בתפקיד ראש תחום חינוך באגף לקידום זכויות וקשרי ממשל באלו"ט.

דיאנה בארון: אנחנו כאן בעצם בכובע הסנגורי שלנו, כי אלו"ט היא לא רק עמותה מתפעלת אנחנו גם עמותה מסנגרת, עמותת טובים "האגודה הלאומית לילדים ובוגרים על הרצף האוטיסטי".

דיאנה בארון: היה לנו חשוב גם לדבר, לא רק להגיש נייר עמדה לוועדה, כדי כן לסנגר ספציפית את האוכלוסייה שאולי באמת פחות מדברים עליה, האוכלוסייה של ילדים ופעוטות עם מוגבלויות, שבין הם משולבים בחינוך הרגל ובין אם הם במסגרות החינוך המיוחד.

דיאנה בארון: אבל, אנחנו מכירים בזה, שכמובן, הבעיה צריכה לקבל פתרון כולל.

דיאנה בארון: ההסדרה של הנושא צריכה להיות כוללת, כמו שחברתי "מאיתך מעכי" הזכירה, שיש הרבה איגודים, איגודי הכבאים, האחיות, וכו' שיש להם איזה שהוא ייצוג כולל, אבל עדיין בתוכם יש כל מיני דיפרנציאליות בין סוגי התפקידים שכל אחד יכול לעשות, אז גם כן צריך להכיר בזה.

דיאנה בארון: סייעות בחינוך המיוחד עושות תפקידים, שאולי, קצת שונים מסייעות בחינוך הרגיל.

דיאנה בארון: סייעות שילוב במיוחד עושות תפקידים שהם הרבה יותר..

דיאנה בארון: בחו"ל אולי יקראו לזה "פארא-מקצועי" או "פארא-חינוכי".

דיאנה בארון: אני הערכתי את מה שיו"ר הסתדרות המעו"ף אמר "תומכות הוראה".

דיאנה בארון: זה בעצם שהן גם עושות עבודה חינוכית, עבודה מקצועית עם התלמידים.

דיאנה בארון: והקושי המרכזי באוכלוסיית התלמידים עם המוגבלויות זה נובע בעצם גם מזה שאין דיפרנציאליות כזאת, גם בהגדרות של תפקידי הסייעות, גם בדרישות סף שמבקשים הסייעות אבל גם בהכשרות.

דיאנה בארון: לפני מספר שנים התקיימו שולחנות עגולים בנציבות זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

דיאנה בארון: היה שם פורום מאוד רחב, מאוד מכובד והגיעו לשם להסכמות לגבי הכשרות, לקיחת אחריות של משרד החינוך ברמה המקצועית ויישום בשטח על ידי המרכז לשלטון המקומי.

דיאנה בארון: אבל בפועל מאז 2018 הדבר הזה לא יושם, ואנחנו פועלים יחד עם עוד הארגונים, יחד עם הנציגות לקיים שולחנות חדשים.

דיאנה בארון: אבל, אנחנו כן חושבים שצריך גם את הפתרונות קצרי הטווח, שדיברו כאן בוועדה, למשל עבודה מעודפת, בנות שירות וכו'.

דיאנה בארון: אבל זה נכון ,וחשוב מכך, לקדם פתרונות ארוכי טווח.

דיאנה בארון: כי, עד שלא תהיה איזו שהיא הסדרה של הדבר הזה, בין היתר גם הנושא של הכשרות, דיפרנציאליות בתנאי הסף, תיקון של דרישות התפקיד שמפורסמות במשרד הפנים, הכל צריך להיות בראייה הוליסטית, איזו שהיא תכנית חומש וזה צריך בראש ובראשונה להיעשות בהובלת משרד החינוך.

דיאנה בארון: אז אנחנו מאוד מקווים שזה יילקח בחשבון וייקחו אחריות על זה, כדי לטפל במחלה ולא רק לשים פלסטר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכמעט העלנו את כל הבעיות הקיימות בתחום הזה, אלא אם מישהו יגיד לי שלא נגענו באיזו שהיא נקודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת באמת, אם לא נגענו בנקודה, כי אני ממש בלחץ של זמן, אני רוצה לשמוע מהמשרדים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

ששי שדה: ששי שדה יו"ר אגף איגוד מקצועי בהסתדרות הלאומית.

ששי שדה: קודם כל, אני מברך על העבודה שנעשתה כאן, על הדיון ועל עבודות המחקר שנעשתה, כי הדבר הכי טוב שאני רואה שיוצא מזה, עוד לפני שמתחילים לעבוד, אנחנו שבאים מהשטח כל הזמן באים ונדרשים להוכיח.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אני מבקשת תכנס לנושא, תעשה לי טובה.

עאידה תומא סלימאן: אני ממש בלחץ של זמן, ואתה רואה נכנסים חברי כנסת שאני חייבת גם לתת להם לדבר.

ששי שדה: בסדר.

ששי שדה: בכל זאת, זה מראה את הנתונים וזה חשוב מאוד, כי ככה זה שם על השולחן את מה שצריך לתקן.

ששי שדה: אנחנו חושבים.

ששי שדה: ..

ששי שדה: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה, אלו דברים חשובים ובעיות שבאמת צריך לטפל בהן, אבל אנחנו סבורים שבשביל לעשות עבודה מקיפה.

ששי שדה: ..

ששי שדה: היום יש עבודה שנעשית במשרד החינוך ובוועדת החינוך ומנסים לעשות שינויים בלוח החופשות, ואני חושב שנכון לשלב את הכל ביחד.

ששי שדה: אמרה את זה עידית קודם לפני, אבל אני חושב שנכון יהיה להקים משרד ממשלתי שיטפל בגיל הרך ובהורות ולשלב את הכל ביחד תחת גני ילדים ומעונות יום ושם לקבוע בדיוק את שעות העבודה.

ששי שדה: הכל תחת העסקה ישירה, וכל תחת קבלנים וקבלני משנה.

ששי שדה: ואנחנו רואים את כל הקטסטרופה שנהיית, עקב התנאים שהיום עובדות הסייעות, בין אם זה שיש לך חלק מהצוות בגן עובד על ידי משרד החינוך ויש גם שלטון המקומי.

ששי שדה: זה מייצר מרמור, זה מייצר מעמדות, וזה שהן גם עובדות.

ששי שדה: .

ששי שדה: והחלק הפדגוגי, יש להן תפקיד.

ששי שדה: החלק הפדגוגי בגן זה דבר שהוא חשוב מאוד כאן, גם לטובת השכר, כי השכר שלהן היום הוא שכר שמביא לידי ביטוי עובדת ניקיון, ולא באמת עובדת פדגוגית.

ששי שדה: זה ממש בקצרה, יש לי המון בנושא.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מהממונה על תנאי שכר במרכז השלטון המקומי, עו"ד אירית היא בזום.

אירית ורונין: אז קודם כל בוקר טוב ליו"ר הועדה, בוקר טוב.

אירית ורונין: נעים מאוד, שמי עו"ד אירית ורונין, ממונה על תנאי השירות במרכז שלטון מרכזי, מרכז שלטון המקומי, נציגת מעסקים.

אירית ורונין: קודם כל, גברתי, אנחנו רוצים לברך אותך על הדיון הסופר חשוב הזה.

אירית ורונין: ללא ספק, הנושא של סייעות זה בעצם הבטן הרכה של גם שלטון המקומי, גם ההסתדרות.

אירית ורונין: גיל בר טל יו"ר ההסתדרות דייק בזה שהוא אמר שאנחנו בעצם שותפים בכל הנושא של בעייתיות של העסקת סייעות.

אירית ורונין: אנחנו פועלים יד ביד בקידום נושא הסייעות יחדיו, גם מול משרד החינוך, גם מול משרד האוצר.

אירית ורונין: אנחנו הקמנו לפני הקורונה בעצם שולחן עגול, לטובת קידום הסוגיה.

אירית ורונין: אנחנו חזרנו עכשיו לשולחן העגול ואנחנו פועלים עם שיתוף הפעולה גם עם משרד האוצר.

אירית ורונין: יו"ר מרכז שלטון מקומי, חיים ביבס, הוציא שלושה מכתבים, גם למשרד האוצר, גם לשר האוצר, גם לשר החינוך, בנושא של קושי בהעסקת הסייעות, בשימור הסייעות, בגיוס הסייעות, גם בהכרת עבודת הסייעות כעבודה מועדפת, גם בנושא תקצוב, גם בנושא השכר והשימור.

אירית ורונין: אני מציינת שוב, זו באמת הבטן הרכה של גם השלטון המקומי.

אירית ורונין: אני חייבת לומר שבתקופת הקורנה כאשר המדינה הוציאה עובדים לחל"ת, זה ללא ספק, גם פגע בנושא של שימור סייעות והחזרת הסייעות.

עאידה תומא סלימאן: גם כשאתם מוציאים אותן לחל"ת בחודשי הקיץ זה פוגע בהן.

אירית ורונין: לא, לא, זה לא קורה בשלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: לא?

עאידה תומא סלימאן: זה לא פוגע?

ינון אזולאי: הצהרונים מוציאים אותם.

אירית ורונין: סייעות בגני ילדים מועסקות שניים עשר חודשים לפי הסכמים קיבוציים.

ינון אזולאי: גם בצהרונים או רק בגננות?

ינון אזולאי: גם בצהרונים אתם מחזיקים אותן בקיץ?

אירית ורונין: אני מדברת על סייעות בגני ילדים שמועסקות לפי הסכמים קיבוציים.

ינון אזולאי: לא, אבל הדיון גם על הצהרונים.

ינון אזולאי: השאלה אם על הצהרונים אתם כן מוציאים אותן לחל"ת בחודשי הקיץ?

אירית ורונין: הצהרונים שהם בעצם מתנהלים במסגרת יום לימודים ארוך, מדובר בצהרונים שהם לרוב מופעלים על ידי רשות מקומית.

אירית ורונין: בעצם סייעת ממשיכה את עבודתה של הבוקר...

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים מה זה צהרונים, אפשר לענות על השאלה?

עאידה תומא סלימאן: הסייעות בצהרונים אתן מוציאים אותן?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים מה זה סייעות צהרונים, לא צריך להסביר, יודעים בדיוק מה התפקיד שלהן.

עאידה תומא סלימאן: שאלה מאוד ספציפית - אתם מוציאים אותן לחל"ת בחודשי הקיץ כן או לא?

אירית ורונין: עובדות צהרון שהן עובדות בעצם, סייעות שממשיכות מהבוקר לא מוצאות לחל"ת.

אירית ורונין: אני לא יכולה, גברתי, להגיד חד משמעית לגבי על מאתיים שישים סייעות.

ינון אזולאי: לא, אבל השאלה על הסייעות בצהרונים שהן לא בבוקר, בוא נמקד אותן.

ינון אזולאי: את יודעת, צריך כנראה, לפעמים לתת עם הכפית עד הפה.

ינון אזולאי: אז השאלה היא סייעות שבצהרונים שלא בבוקר, האם אתם מוציאים אותן או לא מוציאים אותן לחל"ת?

עדנה סבג: אנחנו בצהרונים מסיימים בשלושים ואחד ליוני את העבודה.

עדנה סבג: כן מוציאים אותנו לחל"ת.

עאידה תומא סלימאן: שמענו את זה.

עאידה תומא סלימאן: בואו תנו לנו לשמוע תשובה.

אירית ורונין: אז אני שוב אומרת, עבודת סייעת שבעצם היא מועסקת על ידי הרשות המקומית, שמתחילה בבוקר, חד משמעית היא לא מוצאת לחל"ת.

עאידה תומא סלימאן: וזאת שלא מתחילה בבוקר?

אירית ורונין: אז יכול להיות שיש רשויות שמוציאות, מאחר ו...

עאידה תומא סלימאן: אתם לא יודעים את זה?

אירית ורונין: אנחנו לא יודעים לומר על כל המאתיים שישים רשויות מה כל רשות מקומית עושה.

אירית ורונין: אני יכולה להגיד ש...

ינון אזולאי: אבל את מודעת לזה שיש כאלה רשויות, ברובן כן.

ינון אזולאי: לא, את לא עונה על השאלה ואת מתחמקת מהשאלה.

ינון אזולאי: שואלת היו"ר אם את מודעת?

ינון אזולאי: אם את נציגה של השלטון המקומי, את צריכה לדעת.

ינון אזולאי: ואם אין לך שליטה בשלטון המקומי, כלומר, יש לך בעיה מערכתית שאת לא שולטת על המקום שאת נמצאת פה.

אירית ורונין: אדוני, אני מסבירה,

ינון אזולאי: אין מה להסביר, השאלה הייתה כן או לא ואת לוקחת את הכן ומורחת את זה ללא...

ינון אזולאי: מחזירה את זה לכן ולא יודעת מה לכן ומה לא, אז את מורחת אותנו בתשובות.

ינון אזולאי: התשובה היא שאתם מוציאים ואתם זורקים אותן ללכת לחתום אבטלה בתקופה הזאת בניגוד לרצונן.

ינון אזולאי: וגם יש שאלה על הסייעות הרפואיות מה את עושה איתן?

ינון אזולאי: מה עושים עם הסייעות הרפואיות שגם הן נמצאות בחל"ת?

אירית ורונין: סליחה, סייעות רפואיות מועסקות מ- 2015 לפי שניים עשר חודשי שכר.

אירית ורונין: הן מקבלות שניים עשר חודשי שכר, זה הסכם שנחתם ב-2015, שהן מקבלות שכר שניים עשר חודשים.

אירית ורונין: אז, אדוני, אם אתה לא יודע, בבקשה.

ינון אזולאי: קודם כל, אני יודע.

ינון אזולאי: תקשיבי לי טוב, אירית, קודם כל תפעילי את המצלמה, אנחנו לא מדברים איתך בשיחת טלפון.

ינון אזולאי: זה שאת יושבת לי שם ואת חושבת שהכיסא שלך בטוח ואת יכולה לדבר איך שאת רוצה, אז את טועה.

ינון אזולאי: קודם כל, תפסיקו להתעלל באותן אלה שבצהרונים לזרוק אותן ואחר כך להגיד לנו כן לא, לא כן.

ינון אזולאי: אז קודם כל, תהיה פה דוברת אמת ותהיה חותכת במה שאת נמצאת פה ותגידי את האמת, אתם זורקים אותן לאבטלה, קודם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עוד התפרצות, לאורחים לא מותר להתפרץ לתוך דיון.

עאידה תומא סלימאן: חה"כ למרות שמגיע לו כל הכבוד ו"שאפו" על ה- - -

ינון אזולאי: אני למדתי ממך, את יודעת, ממזמן אנחנו עובדים ביחד בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל אני מבקשת, אירית, אני מבינה, קודם כל, שאת לא נותנת את התשובות המלאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה ברגע שאת מדגישה שחלק מהסייעות לא מפוטרות כי יש להן חוזה עבודה שהוא לשניים עשר חודשים ואת לא עונה על האחרים, אז האחרות בעצם כן מפוטרות?

אירית ורונין: מי זה האחרות, גברתי?

עאידה תומא סלימאן: גברתי, נשאלת, ניתנה לך את האפשרות לענות גם על הרפואיות, על אלה שלא מתחילות הבוקר.

אירית ורונין: עניתי על הרפואיות, אמרתי שהרפואיות, לפי ההסכם בקיבוצי שלהן, מועסקות שניים עשר חודשים, הן מקבלות שניים עשר חודשי שכר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה עכשיו למה מרכז השלטון המקומי לא מקים מהומה על התנאים של עובדות שלו, שנקראות הסייעות, ולא בא בטענות לממשלה.

אירית ורונין: גברתי, אני שוב ציינתי אנחנו זו "הבטן הרכה" גם של מרכז שלטון המקומי.

אירית ורונין: אם יש מנהיג שימנע ממנו זה הסייעות ואנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה.

אירית ורונין: גיל בר טל, יו"ר ההסתדרות, ציין את זה במפורש.

אירית ורונין: אנחנו גם הקמנו שולחן עגול, גם חיים ביבס יו"ר מרכז שלטון מקומי - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת שולחן עגול?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה מאבקים שמאיימים להשבית עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שזורקים את המפתחות בחזרה לאוצר ואומרים לו "בוא תנהל אתה את המעונות".

עאידה תומא סלימאן: לא שולחן עגול ומתדיינים ומתדיינים ושנתיים ושלוש, זה לא נראה, בעיניי, לנהל מאבק אמיתי.

אירית ורונין: גברתי, אנחנו כמרכז השלטון המקומי, רשויות מקומיות מעסיקים את העובדים לפי הסכמים קיבוציים, זה לא שוק פרטי שכל אחד יכול לתת מה שהוא רוצה, זה תלוי תקציב של משרד החינוך בסופו של דבר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כן, חה"כ ינון אזולאי בבקשה.

ינון אזולאי: קודם כל, גברתי היו"ר, אני חייב להגיד שאת לא מרפה מהנושא של מעונות הגנים.

ינון אזולאי: אני יודע עוד שגם בתקופה שלפני שנתיים ושלוש שהיית במקום הזה, באמת אני חייב לפרגן ולהגיד, העבודה שאת עושה לא מרפה מזה ויישר כח על זה.

ינון אזולאי: אבל, זה לא סתם נמצא במעמד האישה.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שרוב הסייעות והגננות אלו נשים, יש להן את הגישה הטובה.

ינון אזולאי: וכשאנחנו באים ומדברים על אותן נשים, אלו אותן נשים שבעצם מחזיקות לנו את הילדים.

ינון אזולאי: אנחנו עכשיו בוועדת הכלכלה יש סיפור על יוקר המחיה, כולם זועקים על יוקר המחיה, אבל אני לא שומע את הזעקה כשהמשכורות לא עולות.

ינון אזולאי: אני לא שומע את הזעקה של אותן גננות, פשוט יש שיטה – עושים דור א' דור ב'.

ינון אזולאי: כשאנחנו הולכים לדור א', אתה חושב כבר שזה התחיל במצילים אולי.

ינון אזולאי: את יודעת, חושבים שזה מצילים שעובדים בקיץ ובחורף ושמים אותם דור א', דור ב'.

ינון אזולאי: וכשאני מסתכל אני אומר שם זה שורש הבעיה.

ינון אזולאי: למה לקחת את הסייעות האלה כבנות ערובה?

ינון אזולאי: עכשיו מספרת "בגלי צה"ל" בדרך, אני שומע אצל רזי ברקאי, אחת גננת קוראים לה ש'.

ינון אזולאי: הוא שואל אותה למה את לא אומרת את השם שלך המלא?

ינון אזולאי: היא אומרת אני חוששת, אני חוששת.

ינון אזולאי: מה קרה, ממה היא חוששת?

ינון אזולאי: מה מתעסקים איתה בבריוניות?

ינון אזולאי: אני לא מבין את הדבר הזה.

ינון אזולאי: ולכן, אני בא ואומר, והיא מספרת שיש לה סייעת, שהסייעת שלה החליפו בגלל שהיא לא רוצה להתחסן, אז החליפו אותה בסדר, אוקיי זה חשבון שעושים טוב או לא טוב.

ינון אזולאי: אני בעד שכולם יתחסנו, ואני אומר צריך לעשות הכל שהתחסנו וגם לפעמים לתת את "המקל", אבל מצד שני, יש לה סייעת שהיא פחות, שהיום היא בלי ניסיון בלי כלום.

ינון אזולאי: הודיעו לה פתאום מחר את סייעת, היא לא מסתדרת.

ינון אזולאי: לוקחים את הסייעת, עושים אותה עובדת ניקיון, עושים אותה איש תחזוקה, עושים אותה גננת, עושים אתה מחליפה, מטפלת, הכל הכל עושים אותה.

ינון אזולאי: חבר'ה, צריך לדעת, אתם רוצים שהן יהיו הכל, תוסיפו להן כסף.

ינון אזולאי: הן לא צריכות להיות הכל, הן צריכות להיות עם הילדים שלנו, וצריך להוסיף עוד סייעת וצריך לעשות הכל, כי זה דור העתיד.

ינון אזולאי: וכשאתם מדברים על יוקר המחיה, לפני שרצים על יוקר המחיה, שזה חשוב מאוד, תתחילו להעלות את המשכורות, קודם כל, לאותן אלה שנמצאות במקום הזה, שמטפלות בילדים שלנו, בדור העתיד ששם גם הכלכלה של מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חה"כ אזולאי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לי שותפים טובים במאבק הזה ואנחנו נמשיך את זה.

עאידה תומא סלימאן: עשינו את זה ביחד אז ואנחנו נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: ואני רואה שהצטרפה עוד שותפה, אני מאוד מקווה, שכן גם תצליח לעזור.

עאידה תומא סלימאן: כן, חה"כ נעמה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נעמה לזימי: טוב, קודם כל, אני מברכת על הדיון הזה, העניין הזה חשוב.

נעמה לזימי: אני מצטרפת לינון גם, הסיפור של דור א' דור ב', בהרבה מקומות זה גם מגיע גם לדור ג', חייב לחלוף מהעולם.

נעמה לזימי: זאת שחיקת שכר מכוונת, זאת אומרת המדינה יצרה מצבים של שחיקת הסכמי השכר, שבסופו של דבר מתגלגלים אל הציבור היום.

נעמה לזימי: ברשויות המקומיות היום לא ניתן למצוא פסיכולוגיות, יועצות חינוכיות, קלינאיות תקשורת, סייעות נשחקות ועוזבות.

נעמה לזימי: באמת, המדינה במו ידה מייצרת מצב שאין סייעות, בטח לא בחינוך המיוחד, בטח לא טיפוליות, מצב שהוא באמת קשה.

נעמה לזימי: אליי מגיעות הרבה פניות דווקא כי הייתי חברת מועצת העיר חיפה, אז מגיעות אליי פניות של חיפאים, גם כחברת מועצה וגם היום בכנסת.

נעמה לזימי: שוקת שבורה של מצב מתגלגל של שנים, שנים של ממש.

נעמה לזימי: אני לא יודעת איך מצפים בעבודה כל כך שוחקת שמשהיא תישאר בשכר כל כך נמוך עם תנאים כל כך בעיתיים.

נעמה לזימי: צריך גם לומר, שהיעדר העסקה ישירה תחת גופים חלופיים, מייצרים לא רק את שחיקת השכר, שחיקת התנאים, מייצרים גם עוולות.

נעמה לזימי: כשאני שומעת מסייעות שהן לא מוזמנות אפילו להרמת כוסית בחג או לא מקבלות אפילו את היחס הכי אלמנטרי.

נעמה לזימי: הן שמטפלות בחינוך מיוחד, בילדים שלנו, ביקר לנו מכל, הופכות להיות לא רק דור ב', אלא סוג ב', וזה דבר שפשוט חייב לחלוף מהעולם.

נעמה לזימי: השלטון המקומי צריך לקחת אחריות ולהעביר את כל אחריות הסייעות אל הרשויות.

נעמה לזימי: הרבה ראשי ערים שמעוניינים בזה נופלים בזה בגלל עניין של תקצוב.

נעמה לזימי: אז יש פה מדינה, שלטון מקומי יחדיו, אי אפשר לחמוק מזה.

נעמה לזימי: דור א' חייב לחזור להיות אחיד, העסקה ישירה, כוללת.

נעמה לזימי: וזו אמירה, מעבר לאמירה של אחריות, זה הילדים שלנו.

נעמה לזימי: אם אנחנו לא מבינות את זה ואנחנו נותנים ל-"outsourcing" להביא את מי שאחריות עלינו בנקודות הכי רגישות, נתייחס לאמירה הזו כחברה.

נעמה לזימי: אז יש לך בוודאי שותפה פה וגם לך ינון, לכל הדבר הזה.

נעמה לזימי: ואני מאוד מקווה, מאוד מקווה שנצליח להביא בשורות טובות.

עאידה תומא סלימאן: אני גם כן מאוד מקווה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע, לפני שאנחנו מסיימות את הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: .. נשארו לנו בדיוק תשעה דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת שש דקות לשני נציגי המשרדים ושתי דקות לסיכום, ואני אקפיד על הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אורנה פז מנהלת אגף חינוך קדם יסודי, משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת שתתייחסי האם יש לכם בשורה בעניין הזה, בהכנות לשנה הבאה.

אורנה פז: תודה רבה, גברתי היו"ר.

אורנה פז: אני מודה לך על הדיון הזה.

אורנה פז: אנחנו במשרד החינוך מאוד מאוד מעריכים וחושבים שהסייעות הן חלק אינטגרלי מצוות ההוראה של הגנים.

אורנה פז: יש לי בשורה, דיברנו ביום שני פה על המעבר של המעונות ואנחנו רואים ברצף החינוכי מלידה עד שש בשורה למדינת ישראל.

אורנה פז: ואנחנו התחלנו במהלך של לבנות הכשרה, יחד עם השלטון המקומי, כבר נפגשנו מספר פעמים.

אורנה פז: אנחנו הולכים לגרוף את כל ההכשרה הזו של לידה עד שש בחבילה אחת.

אורנה פז: למנות מנהלת גיל רך ללידה עד שש, הכשרה, כמו שאמרתי, יחד עם השלטון המקומי בלעזור בכל הנושא של מילוי מקום ומחסור של סייעות.

עאידה תומא סלימאן: איך תעזרו בעניין של מחסור של סייעות?

עאידה תומא סלימאן: והדבר השני הוא, אני מבינה שאתם נכנסים לעניין של הכשרות, דבר שלא עשיתם בעבר וזה טוב.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו מה להעיר על עניין ההכשרות, אבל איך תעזרו בעניין של המחסור ומה אתם הולכים לעשות בעניין?

עאידה תומא סלימאן: הרי, זה היה באחריות שלכם להעביר את התקציבים שמהם משלמים את המשכורות של ה- - -

אורנה פז: אז על התקציבים אולי אני אתן לדודי לדבר.

אורנה פז: דודי נמצא פה ממשרד החינוך, מהתקציבים.

דודי מזרחי: שלום לכולם בוקר טוב.

דודי מזרחי: בהמשך למה שאמרה אורנה, אני רוצה לחדד.

דודי מזרחי: אני לא רוצה לחזור על קלישאות וזה, אבל חשוב באמת לחדד ולהבהיר את זה, גם הדוברים שדיברו קודם לכן התייחסו לכך.

דודי מזרחי: כל נושא תנאי העסקה, היקף השכר, תנאי העבודה של הסייעות, משרד החינוך כמובן נותן מבחינתו את הדגשים שלו, אבל זה נושא שבעצם נמצא במשא ומתן ישיר ובאחריות של משרד האוצר ומרכז השלטון המקומי אל מול הסתדרות המעו"ף.

דודי מזרחי: אני יודע שמתקיימים דיונים אינטנסיביים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת אתה יודע?

עאידה תומא סלימאן: אתה לא חלק מהדיונים האלה, משרד החינוך לא חלק מהדיונים האלה?

דודי מזרחי: חד וחלק אנחנו לא חלק מהדיונים האלה.

דודי מזרחי: משרד החינוך נותן את ה"input" המקצועי שלו, אבל מי שמעסיק את הסייעות זה השלטון המקומי.

דודי מזרחי: מי שקובע את תנאי העסקה שלהם זה משרד האוצר יחד עם מרכז השלטון המקומי.

דודי מזרחי: הן לא עובדות של משרד החינוך.

דודי מזרחי: הן חשובות לנו, הן יקרות לנו, אנחנו מאמינים שצריך לטפח, להעצים, להכשיר אותן, אורנה התייחסה לכך קודם,

עאידה תומא סלימאן: אתם לא חושבים גם שהם צריכים לקבל את הגמול?

דודי מזרחי: אנחנו באמת עובדים יחד עם השלטון המקומי יש לנו עמדה רחבה בנושא הזה, אבל תנאי העסקה של הסייעות, עם כל הרצון הטוב, לא נמצאות בגבולות הגזרה של משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, איך יכול להיות?

עאידה תומא סלימאן: אם הן יקרות לכם ואתם מוקירים את העבודה שלהן ואתם מבינים כמה הן חשובות למערכת, אתם לא מתערבים מה הטיפול שהם קבלים?

דודי מזרחי: אנחנו נותנים את הדגשים שלנו ואת המלצות המדיניות שלנו גם מול הממונה על השכר במשרד האוצר והשלטון המקומי.

דודי מזרחי: אנחנו שותפים לשיח, אבל בדיוק כמו שגם הפסיכולוגים יקרים לליבנו וגם הספרנים וגם הלבורנטים, אנחנו לא מעסיקים אותם באופן ישיר ולא אחראים על תנאי העסקה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: להגיד לכם את האמת?

עאידה תומא סלימאן: אני נדהמת.

עאידה תומא סלימאן: הייתה החלטה שעשינו עליה הרבה חגיגות על העברת הסמכויות, על זה שהמדינה לוקחת אחריות על החינוך לגיל הרך.

עאידה תומא סלימאן: אני מגלה יום אחרי יום שזה בלוף אחד גדול, כי באמת כאשר מעבירים ולוקחים אחריות זה אומר להשקיע, זה אומר לתקצב, זה אומר לשנות את הסטנדרטים המקצועיים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה למה בכלל, סליחה, אתה עכשיו אמרת לי שאתה לא אחראי על הנושא הזה, אז תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת ממך, אין לך מה לתת לי תשובות ברגע שאתה אומר שאתה לא אחראי ואתה אפילו לא חלק מהמשא ומתן.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, משרד החינוך ניער את ידיו ואחר כך אומרים לי שאנחנו יש לנו תכנית להשלים את החסר, איך תשלימו את החסר אם הבעיה העיקרית היא המשכורת?

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לך.

עאידה תומא סלימאן: לסגור מיקרופון.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: או שלוקחים אחריות או שלא לוקחים אחריות, אין מצב של ביניים.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להתהדר בזה שקיבלנו החלטה היסטורית ושרים אומרים שזה לא באחריות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שלוקחים אחריות על החינוך נכנסים לכל פינה ומתקנים כל עוול ועושים את המקסימום כדי לתקן את המצב.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שאומרים דברים בסיסמאות ויש תוכן שלא קיים, לא יכול להיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו סובלים כבר בחודשים האחרונים, אתם יודעים.

נעמה לזימי: ובינתיים סייעות מתפטרות ואין - - -

עאידה תומא סלימאן: מה שהביא המעבר הזה בעניין האחריות של החינוך, רק ששלושה משרדים יכולים להתנער מאחריות.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד זורק על השני.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד אומר "זה לא באחריות שלי, זה באחריות של משרד אחר", אז זה אומר שרק נתנו לעצמם פטור ואנחנו לא נקבל את זה ואני לא אסכים לזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת עכשיו שאנחנו נבקש, ואני אפנה לשרת החינוך שתקבל על עצמה את האחריות.

עאידה תומא סלימאן: כן, את אחרית על החינוך של הילדים שלנו עם כל מה שמשתמע מזה - להכשיר, לפקח, לתקצב ולתמוך, זה מה שנקרא להיות אחראי על החינוך.

עאידה תומא סלימאן: ואני פונה לשרה, באמת, אני יודעת שחינוך הילדים במדינה חשוב לך ואני יודעת את זה טוב מאוד, אל תתני יד להתנערות מהאחריות הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת מוכנה לקבל על עצמך אחריות ולעמוד לפעמים נגד הזרם, אז אני באמת פונה ומבקשת שתעשי את זה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אני אזמן לפגישת עבודה פנימית, לא ישיבת ועדה, פגישת עבודה, נציגים של השלטון המקומי, נציגים של האוצר, נציגים של משרד החינוך והסתדרות המעו"ף ואנחנו ננסה לסייע בדחיפת התחלת משא ומתן רציני לשינוי תנאי העסקה של הסייעות, לשינוי גם כן ההסדרה של המקצוע הזה, שזה כולל גם כן שעות עבודה וכולל גם הסכמים שמתייחסים לסייעות שמפוטרות ואין להן הסכם עבודה קיבוצי.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושב שהגיע הזמן גם להוריד את התקינה, זה נושא שחייבים לדבר עליו גם כן בתכנית שמכינים אותה.

עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות העיקריות בתחום הזה שנגלתה לפני עינינו זה הנושא שהסייעות נמצאות בכל מיני חלוקה מאוד מוזרה, הגיע הזמן.

עאידה תומא סלימאן: נכון שיש להתייחס להכשרות דיפרנציאליות לפי עבודה עם ילדים וצורך מיוחד של קבוצות מסוימות והכשרות אולי יותר מיוחדות, אבל המקצוע כמקצוע צריך להיות מקצוע אחיד.

עאידה תומא סלימאן: כמו שיש מורה או מורה ויש התמחויות גם כן צריך להיות אצל סייעות, והגיע הזמן לעשות את זה והגיע הזמן גם כן להעסקה ישירה.

עאידה תומא סלימאן: להתייחס אליהן כעובדות חינוך ולהעסקה ישירה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה לא יתהפך מחר בבוקר, אבל זו אחת הדרישות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נזמן את הפגישה נתחיל את העבודה ונראה איך נתקדם ואני שמחה שיש לי שותפים למאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת שהייתי צריכה להיות כל כך קשוחה בזמני דיבור, אבל הנה תראו, בדיוק עכשיו אחת עשרה מסיימים ואני נועלת את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.