ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 56, 2021-11-16 12:30

וליד טאהא: צוהריים טובים לכולם, משתתפות ומשתתפים.

וליד טאהא: רציתי לומר חברות וחברי הכנסת, אבל אני רואה רק חברי כנסת, כנראה שחברות כנסת יצטרפו בהמשך.

וליד טאהא: אנחנו מארחים היום את השרה תמר זנדברג, השרה להגנת הסביבה.

וליד טאהא: הנושא הזה סופר חשוב, סביבה, הגנת הסביבה, המאמצים שהממשלה, השרה, המדינה עושה לטובת הסביבה ולהגנתה.

וליד טאהא: אנחנו נתחיל בסקירה שתתן השרה להגנת הסביבה בעניין, אז אהלן וסהלן, תמר, ניתן לך את הבמה, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היו"ר.

תמר זנדברג: אמנם כבר הייתי בוועדה עד היום, אבל זאת הזדמנות, באופן רשמי, לפתוח את היחסים החשובים בין המשרד להגנת הסביבה לבין ועדת הפנים והגנת הסביבה בראשותך, ואין יום יותר מתאים מאשר ביום הזה, יום הסביבה, כאשר הכנסת באמת לובשת חג.

תמר זנדברג: כל שנה זה יום באמת מאוד מרגש, ואפשר לראות כאן את נציגי התנועה הסביבתית שמארגנים את היום הזה, שדוחפים בכל הוועדות ובהמשך גם בשדולה ובמליאה, וזה באמת יום שבו הכנסת מצדיעה לסביבה, לארגוני הסביבה, לתנועה הסביבתית, וזה כבוד גדול בשבילי, בפעם הראשונה בקדנציה, להציג כאן באופן סדור ורציני.

וליד טאהא: הכבוד הוא לנו גם.

וליד טאהא: אני רק אומר, כבוד השרה, שוועדת הפנים והגנת הסביבה אכן מגויסת לחלוטין לכל הפרויקטים, הנושאים, המיזמים, המאמצים, לטובת הסביבה והגנתה, ויש לך בית, את יכולה לסמוך על כך.

תמר זנדברג: אז אמרתי שזה באופן רשמי, כי צריך להבין שהיחסים בין יו"ר הוועדה לביני הם באמת על בסיס לא רק יום-יומי אלא כמה פעמים ביום.

וליד טאהא: וגם בלילה הודעות.

תמר זנדברג: נכון, וגם בלילה, על שלל נושאים, אז לכן אמרתי שזה באופן רשמי, כי היחסים הם באמת חשובים וקרובים, ויש לנו הרבה נושאים משותפים.

תמר זנדברג: אדוני היו"ר, השבועות האחרונים הראו לנו עד כמה הנושא הסביבתי, ובראשו ההתמודדות עם משבר האקלים, נמצאים על סדר היום העולמי וגם הישראלי.

תמר זנדברג: העולם הגיע לוועידת האקלים בגלזגו וגם יצא ממנה, על אף האכזבה המסוימת שיש לה מקום, ובכל זאת, היא לא שינתה את תחושת הדחיפות והתחושה של גודלו של המשבר העומד על הפרק, ועד כמה אנחנו לא יכולים, פשוט אין לנו את האפשרות, להתנהג כאילו "עסקים כרגיל", לחשוב שאנחנו יכולים לעצום עיניים ולדחות את ההתמודדות הזו לדורות הבאים אחרינו.

תמר זנדברג: קודם כל, כי הפעולות שאנחנו עושים עכשיו ידונו את גורלם של הדורות הבאים, יכול להיות ממש לקטסטרופה.

תמר זנדברג: אבל גם מהסיבה שזה כבר לא הדורות הבאים, משבר האקלים נמצא כאן ועכשיו.

תמר זנדברג: בואו רק נצא החוצה ונראה את נובמבר החם והיבש הזה, שצפוי רק להתגבר, גלי החום צפויים להתגבר במיוחד באזור שלנו, כשמקורות המים שלנו צפויים להתייבש עוד יותר, דבר שגם יביא מחלות, ובאמת, מאיזה היבט שלא נסתכל, בריאותי, כלכלי, חברתי, כי יש כאן היבט משמעותי של אי-שוויון ושל צדק.

תמר זנדברג: משבר האקלים תופס אותנו מכל כיוון, ולכן הוא מצריך מאיתנו לפעול עכשיו, ולפעול מהר.

תמר זנדברג: בעולם כבר הבינו, וההכרה בעוצמתו ובדחיפותו של משבר האקלים, תופסת אותנו בנקודה שבה העולם נמצא בהתאוששות ממשבר הקורונה.

תמר זנדברג: משבר הקורונה מזמן לנו גם הזדמנות, בגלל שהצורך להשקעות כלכליות ובעצם לצאת מהמשבר הזה בצורה שתביא לצמיחה כלכלית צודקת וירוקה ובריאה, הזדמנות מאוד גדולה, הזדמנות כלכלית, הזדמנות חברתית, הזדמנות לאומית.

תמר זנדברג: בעצם אנחנו עומדים בפני נקודה של בחירה, האם אנחנו ניגרר ונחכה לאסונות האקלים שיבואו ונתמודד איתם אחרי שיהיה מאוחר מידי, ואחרי שהאסון כבר יבוא ונעמוד בפני אסון לאומי ואולי בין-לאומי, או שאנחנו נוביל באומץ, נוביל את החברה שלנו, החברה האנושית בכללותה ובתוכה את החברה הישראלית, לעולם החדש הזה שמשבר האקלים מעצב, מתוך עמדה של הובלה ושל בחירה איך להתמודד, איך לספק לציבור את ההגנות הדרושות, ואיך לעצב מחדש את המערכות הכלכליות, האנרגטיות, התחבורתיות, את הערים, את האופן שבו אנחנו אוכלים, את מערכות המזון שלנו, וכולי.

תמר זנדברג: כי באמת, משבר האקלים משפיע על כל אחד ואחד מהם, בתקופה מאוד קצרה.

תמר זנדברג: (באמצעות מצגת) מטרת הדיון הזה היא להציג את פעילות המשרד ואת נושאי המיקוד של המשרד, תוך התמקדות בשניים מהם באופן מאוד מפורט.

תמר זנדברג: אני גם אשתדל שזה יהיה כמה שיותר קצר, כדי להשאיר עוד זמן לדיון.

תמר זנדברג: אלה הם נושאי המיקוד של המשרד להגנת הסביבה לקדנציה הקרובה, או לשנה הקרובה לפחות בתור התחלה.

תמר זנדברג: אנחנו הגשנו, אם עקבתם, כל הממשלה בעצם הגישה חוברת שמהווה את תוכנית העבודה של כלל משרדי הממשלה על נושאי המיקוד שלהם, ואלה הם נושאי המיקוד של המשרד להגנת הסביבה, אתם רואים אותם כאן לפניכם.

תמר זנדברג: זה מאבק במשבר האקלים, זה שימור ושיקום המערכות הטבעיות, ואני בכוונה מחברת את שני הנושאים האלה מכיוון שמשבר האקלים הוא לא פחות ממשבר אקולוגי ומשבר של מגוון ביולוגי, והשימור והשיקום של המערכות הטבעיות הוא חלק בלתי נפרד מההתמודדות שלנו עם משבר האקלים, גם בהיבט של מיתון המשבר, וגם בהיבט של ההיערכות אליו, ושל ההסתגלות אליו.

תמר זנדברג: המערכות הטבעיות הן אלה שמספקות לנו את שירותי המערכת, את השטחים הפתוחים, הן אלה שסופחות פחמן והן אלה ששומרות על המגוון הביולוגי של החי והצומח.

תמר זנדברג: זה כמו מערכות הגוף שלנו שמספקות לנו את האפשרות לחיות.

תמר זנדברג: כאשר אנחנו הצגנו לראש הממשלה את נושא האקלים לפני מספר חודשים, הזמנו את פרופ' קולין-פרייס, ראש בית הספר פורטר לסביבה באוניברסיטת תל אביב, והוא אמר לראש הממשלה “The earth has a fever”, לכדור הארץ יש חום, וכמו בחום הגוף שלנו, אם חום הגוף הרגיל שלנו הוא 37 מעלות, תחשבו מה קורה לגוף כשהוא מתחמם במעלה אחת ל-38 מעלות, מה קורה למערכות הפנימיות, איך אנחנו מרגישים, איך אנחנו בקושי מתפקדים.

תמר זנדברג: שתי מעלות יותר, ב-39 מעלות זה כבר חום קשה, וב-40 מעלות אנחנו כבר מובהלים לבית חולים והמערכות הפנימיות שלנו סובלות ולא יכולות לספק לנו את השירות החיוני לחיים.

תמר זנדברג: אותו הדבר כשמדובר על המערכות של כדור הארץ, וזאת ההשוואה.

תמר זנדברג: תחשבו על זה תמיד כשמדברים על התחממות של מעלה או מעלה וחצי, זה בעצם מה שהעולם מנסה למנוע, תחשבו על חום הגוף שלנו, מה המשמעות של מעלה וחצי ותבינו למה זה דבר שהוא דרמטי.

תמר זנדברג: נושאי מיקוד נוספים הם מהפיכת המחזור ומעבר לכלכלה מעגלית, זה תחום שישראל נמצאת בו בפיגור מאוד משמעותי יחסית לעולם, וגם בזה הוועדה ביקשה שנתמקד היום.

תמר זנדברג: אני רק אסקור או אזכיר שני תחומים נוספים, ואם יהיה לנו זמן נגיע אליהם, שיפור מצב הסביבה בחברה הערבית, אדוני היו"ר, כחלק משינוי הכיוון הדרמטי שכל הממשלה עושה, לתיקון העוול ארוך השנים הזה בחברה הערבית.

תמר זנדברג: המשרד להגנת הסביבה נכנס בשותפות כמובן עם כלל משרדי הממשלה ששותפים בתוכנית שזכתה לשם החיבה 923, אבל היום אנחנו כבר קוראים לה בשם הרשמי, החלטה 550, יש לה מספר, היא עברה, והמשרד להגנת הסביבה שותף לה בהיקף של 550,000,000 שקלים, יותר מחצי מיליארד שקלים לשיפור מצב הסביבה בחברה הערבית, עם התמקדות בתחומי הפסולת ושינויי האקלים, שהם הבעיה.

תמר זנדברג: אני רואה פה גם את חברתי ג'ידא רינאוי זועבי וכמובן אתה, אדוני היו"ר.

תמר זנדברג: בכל מקום שסיירתי ובכל מקום שהלכתי מתחילת הקדנציה בחברה הערבית אמרו לי שבעיה מספר אחת היא פשע ואלימות, ובעיה מספר שתיים היא הפסולת והסביבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נכון.

תמר זנדברג: וזה המנדט שלנו, ולכן החלטנו להיכנס כאן בצורה מאוד משמעותית.

תמר זנדברג: הדבר האחרון, הוא שיפור הסטנדרטים הסביבתיים והתאמתם לסטנדרטים בינלאומיים, גם כאן, מדינת ישראל חברה ב-OECD, יש לנו כמה מחויבויות לעולם כדי להתאים את עצמנו, אם יהיה לנו זמן, נפרט, אבל אם לא, נשמור את זה לפעם אחרת.

וליד טאהא: אם יש סטטוסים של העמידה ביעדים מול ה-OECD זה יהיה מדהים.

תמר זנדברג: אתה צודק.

תמר זנדברג: בשקף הבא, משבר האקלים הוא הנושא הראשון, ובאמת ציינתי בתחילת הדברים שזה אולי האתגר הגדול ביותר שעומד בפני האנושות, אי פעם בתולדותיה.

תמר זנדברג: ממש ערב ועידת האקלים, מדינת ישראל הצטרפה למדינות רבות ברחבי העולם והתחייבה לאפס פליטות נטו עד 2050.

תמר זנדברג: זאת הייתה הכרזה דרמטית והיסטורית של ראש הממשלה, שבאמת מהווה איזושהי נקודת ציון במאבק של ישראל במשבר האקלים, וזה צעד מאוד משמעותי, שאנחנו צריכים א' לעגן אותו, לא רק בהחלטת ממשלה אלא בחוק, ו-ב', אנחנו צריכים להציג את מפת הדרכים כדי ליישם אותו.

תמר זנדברג: אנחנו, המשרד להגנת הסביבה, הצגנו בממשלה את תוכנית היישום הלאומית שקרויה "תוכנית 100 הצעדים" שמתווה את הדרך לישראל לעמוד ביעדי ההפחתה האלה.

תמר זנדברג: זה כולל החלטות ממשלה שכבר קיבלנו, כמו החלטה על התייעלות אנרגטית בהובלת משרד האנרגיה, כמו החלטה על תחבורה נקייה בהובלת משרד התחבורה, החלטה על חדשנות אקלימית בהובלת משרד ראש הממשלה.

תמר זנדברג: אני באמת חייבת לציין כבר בשלב הזה את השותפות המאוד עמוקה עם כלל משרדי הממשלה בממשלה הזו, כמובן, אולי מטבע הדברים, אנחנו המשרד שהכי מבין ונמצא בקשר עם האו"ם ודוחף גם את האחרים, אבל יש כאן שותפות באמת יוצאת דופן של כלל משרדי הממשלה הרלוונטיים ובכלל של כלל הממשלה ובהובלת ראש הממשלה וחשוב לציין את זה.

תמר זנדברג: עם זאת, חשוב לי לומר שאכן את היעדים האלה צריך לעדכן, גם לעדכן את היעד שלנו ל-2030, שבשלב הזה הוא עדיין צנוע.

תמר זנדברג: אנחנו אכן התחייבנו ליעד שאפתני ל-2050, אבל השארנו יעד צנוע ל-2030 וגם אותו צריך לעדכן, ואת שני היעדים האלה צריך לעגן בחקיקה, בחקיקה של חוק אקלים שאפתני ומשמעותי.

תמר זנדברג: צעדים נוספים שנמצאים בתוכנית היישום הלאומית הזו, הן מס פחמן, שקידמנו ביחד עם משרד האוצר, בצו של שר האוצר, שיגיע בשבועיים הקרובים לוועדת הכספים.

תמר זנדברג: זהו אחד הכלים הכלכליים היעילים ביותר להפחתת פליטת גזי חממה.

תמר זנדברג: צווי המיסוי פורסמו לפני כחודש וצפויים, כאמור, להגיע בקרוב לאישור ועדת הכספים של הכנסת, ובכך לקדם את ישראל צעד משמעותי נוסף לעבר כלכלה מתקדמת ודלת פחמן.

קריאה: יש סיכוי להרחבה קטנטנה על מס פחמן?

תמר זנדברג: כן, אתה יודע שפחמן דו חמצני זה גז חממה מאוד נפוץ שנפלט בעיקר כתוצאה מתעשייה, מייצור חשמל, גם מתחבורה, למרות שפליטת הפחמן מתחבורה היא ממוסה באמצעות המיסים על הדלק.

תמר זנדברג: כאן, מדובר בתיקון לצו שמטיל מס על הבלו, שבעצם מתחיל להפנים את העלות החיצונית של פליטת הפחמן.

תמר זנדברג: כלומר, הוא בעצם בא ואומר, שהמס שנקבע היום על דלקים שפולטים פחמן לא משקף את העלות האמיתית של פליטת הפחמן לציבור, במובן פליטות גזי חממה, במובן של ההתחממות הגלובלית, ובמובן של שינויי האקלים.

תמר זנדברג: לכן, המס הזה מכיל בהדרגה, החל משנת 2023 ועד לשנת 2028, מיסוי הדרגתי על הרכיבים השונים של הדלקים שפולטים פחמן, ואגב, שוב אני אומרת, זאת רק ההתחלה.

תמר זנדברג: הגענו פה גם להרבה פשרות, גם שימתנו את עליית מחירי החשמל, גם שישקיעו בחזרה בתעשייה ויסייעו לה.

תמר זנדברג: יש למעלה מ-400,000,000 שקלים בהחלטות הממשלה שיושקעו בחזרה ב'התיירקות' ובהתייעלות ובמעבר של התעשייה לתעשייה יותר נקייה ויותר מקיימת.

תמר זנדברג: כאן חשוב לי לומר עוד דבר, היום ההתמודדות עם משבר האקלים בעולם היא במידה מסוימת אירוע סביבתי, אירוע סביבתי חשוב, והיא במידה רבה מאוד אירוע כלכלי, אירוע ששווקי העולם וכלכלות העולם מסתכלות ומתכווננות איך לבצע את המעבר הזה לכלכלה דלה ומאופסת פחמן בצורה שרואה במשבר הזה הזדמנות לנצל השקעות אדירות שנמצאות היום בעולם באנרגיות מתחדשות, לפתח מקומות תעסוקה נקיים ובריאים, ולא מקומות תעסוקה מזהמים שפוגעים בבריאות העובדים.

תמר זנדברג: כלכלות ומדינות משקיעות סכומים דרמטיים, מיליונים ומיליארדים וטריליונים, ראו את התוכנית הכלכלית של ארה"ב ושל אירופה, בהטבות מס לתעשיות ירוקות וביציאה מהשקעות בדלקים הפוסיליים ובתעשיות מזהמות, בעידוד תחבורה ציבורית, תחבורה ירוקה, השקעה בסקטור הפיננסי שמסתובבים בו מיליארדים של השקעות שמחפשות לאן לתעל את עצמן.

תמר זנדברג: במובן הזה, וזה פוקוס שראש הממשלה שם עליו דגש מאוד גדול, יש הזדמנות לישראל, כאומת הסטארט-אפ וכמדינה שמובילה בחדשנות טכנולוגית, לקחת מובילות גם בחדשנות האקלימית.

תמר זנדברג: יש כבר היום תחומים שלמים, תחום טכנולוגיית האקלים והסביבה, שישראל היא כבר מובילה עולמית בהן, לדוגמה, עולם המזון, החלבון האלטרנטיבי, המים, החקלאות, ובהחלט יש לנו כאן הזדמנויות להוביל גם בטכנולוגיות ותעשיות נוספות.

תמר זנדברג: צעדים נוספים שביצענו זה מדריך ממשלתי להיערכות לשינויי אקלים בשלטון המקומי, ראיתי את הנציגים מהשלטון המקומי, ויש בהחלט לא מעט ערים בשלטון המקומי בעצמו שבעצם מכין תוכניות היערכות.

וליד טאהא: כמובן יש גם בזום הרבה משתתפים מהשלטון המקומי.

תמר זנדברג: אוקי, אז אני יכולה לומר פה, שעד סוף 2021 צפויה להסתיים הכנה של תוכניות לרשויות בהן גרה שליש מאוכלוסיית המדינה, אז גם שם אנחנו בהחלט נכנסים לעניינים.

תמר זנדברג: יש לנו עבודה בהטמעת סיכונים בשיקולי סביבה, ואולי יובל לסטר, סמנכ"ל אסטרטגיה תכנון ומדיניות במשרד להגנת הסביבה, יתייחס לכך עוד מעט, בהטמעת שיקולי סביבה בסקטור הפיננסי.

תמר זנדברג: יש לנו עבודה מאוד משמעותית עם מובילי הסקטור הפיננסי, בנק ישראל, רשות ההשקעות, רשות ההון, של באמת להפנים את הסיכונים הסביבתיים בהשקעות בסקטור הפיננסי, ואולי יובל, אני רוצה טיפה להתקדם - - -

שרון רופא אופיר: אם תוכלי, השרה, בבקשה להתייחס בכמה מילים למדריך שהגשתם לרשויות המקומיות, זאת אומרת שהוא מתייחס לשלטון המקומי?

שרון רופא אופיר: זה מעניין אותנו.

תמר זנדברג: בטח, יש פה גם נציגים של השלטון המקומי ושל הרשויות המקומיות, אני פשוט רוצה לקצר בסקירה ולהשאיר זמן לדיון, אבל בהחלט נתייחס.

תמר זנדברג: אז באמת תוכנית היישום כוללת מספר צעדים, או מספר היבטים.

תמר זנדברג: קודם כל, היא לוקחת את שני התחומים העיקריים בתחום ההתמודדות עם משבר האקלים, וזה הפחתה או מיתון, מה שנקרא מיטיגציה, כלומר, הפחתת פליטת גזי החממה.

תמר זנדברג: הדבר השני זה ההיערכות, כלומר אדפטציה, כלומר, איך אנחנו מסתגלים לשינויי האקלים שיבואו, והם יבואו.

תמר זנדברג: גם אם אנחנו נפסיק היום, באופן מוחלט היום ברגע זה, נוריד את השאלטר מכל העולם ונפסיק בכלל לפלוט גזי חממה, עדיין גזי החממה שכבר נפלטו נמצאים באטמוספירה עשרות שנים, וימשיכו לחמם את כדור הארץ, וישנו את מזג האוויר, ישנו את האקלים, וישנו את הסביבות הטבעיות שלנו ויחייבו אותנו להיערך לכך.

תמר זנדברג: לכן, נתחיל מהמיטיגציה, מהפחתת גזי החממה.

תמר זנדברג: ציינתי כבר ששני הסקטורים החשובים ביותר בתחום הזה הם אנרגיה ותחבורה.

תמר זנדברג: בשני התחומים האלה העברנו שתי החלטות ממשלה, אחת להתייעלות אנרגטית, והשנייה היא המעבר לתחבורה ירוקה, ממש שבוע לפני הנסיעה לגלזגו, ויש לנו פעילות נמרצת מאוד, כמובן בהובלת המשרדים המקצועיים הרלוונטיים בתחומי המעבר לאנרגיות מתחדשות.

תמר זנדברג: החלטה דרמטית מאוד בתחום התחבורה, שתוביל לכך שהחל משנת 2026 כל אוטובוס ציבורי חדש שיעלה על הכביש במדינת ישראל יהיה אוטובוס חשמלי, והחל משנת 2030 כל מכונית פרטית חדשה שתעלה על הכביש במדינת ישראל תהיה מכונית חשמלית.

תמר זנדברג: זאת דרמה שכרוכה בתכנון, כרוכה בפריסת עמודי טעינה, כרוכה בקידום נת"צים, כי אנחנו רוצים באמת לעודד מאוד את התחבורה הציבורית על חשבון התחבורה הפרטית.

תמר זנדברג: אנחנו כולנו עדים לפקקי התנועה ולמשבר התנועתי, שהוא גם משבר התניידותי, הוא משבר עירוני, הוא משבר זיהומי, הוא משבר אקלימי, והוא משבר שעולה בחיי אדם בתאונות הדרכים.

תמר זנדברג: כלומר, מכל הסיבות האלה, תחבורה מקיימת זה מרכיב חשוב.

קריאה: זה מחובר לקרקע המציאות שעד 2030 רק רכבים חשמליים?

תמר זנדברג: לא, החל משנת 2030 כל רכב חדש שיעלה על הכביש יהיה חשמלי בלבד, כלומר, יש פה איזשהו phase out במהלך השנים, עד שכל רכב כזה יהיה חדש.

תמר זנדברג: יש לנו עוד היבטים של הפחתת פליטות בתחום תכנון הערים, בתחום התעשייה, ובתחום הפסולת, שפולט 77 אחוזים מפליטות המתאן, שזה גז חממה עוצמתי ומסוכן.

תמר זנדברג: 77 אחוזים מהפליטות בישראל נפלטות מהטמנת פסולת, ונגיע לזה עוד רגע בנושא המיקוד השני, מחזור הפסולת וכלכלה מעגלית, אבל זה דבר מאוד חשוב.

תמר זנדברג: בתחום ההיערכות לשינויי האקלים, הזכרתי קודם את הנושא של המערכות הטבעיות ושימור המערכות הטבעיות, ואני רוצה לומר שתחום ההיערכות גם הוא כולל הרבה מאוד היבטים שמפורטים כאן, בתחום המזון, מערכות הבריאות, החינוך.

תמר זנדברג: אני רוצה לציין כאן את החיבור שעשינו לראשונה כאן ביום הסביבה בוועדה של רם שפע, היה דיון שהוקדש לתוכניות בתחום החינוך, ובמיוחד בחינוך הבלתי פורמלי.

תמר זנדברג: אנחנו התחלנו תוכנית בשווי של 15,000,000 שקלים עם מועצת תנועות הנוער שכבר התחילו, וכל אחת מתנועות הנוער בישראל עושה פעילות בתחום האקלים.

תמר זנדברג: בכך, בנוסף לפעילות שכבר קיימת עם משרד החינוך, אנחנו בעצם מכסים את כל תחום החינוך בישראל, פורמלי ובלתי פורמלי, שתהיה בו נגיעה לתחום האקלים, גם בידע וגם באורחות חיים, הכשרות, רכזי קיימות וכולי.

תמר זנדברג: בשקף הבא נתמקד בתחום שימוש המערכות הטבעיות, ופה אני רוצה גם להזכיר כמה נושאים.

תמר זנדברג: דיברתי קודם על החשיבות של המערכות לחיינו, הן בעצם אלה שמספקות לנו את שירותי המערכת, ולפי דו"ח מצב הטבע העולמי, משבר האקלים ומשבר המגוון הביולוגי הם משברים שקשורים אחד לשני, משפיעים אחד על השני, וגם בנפרד וגם ביחד הם בעצם מייצרים סיכון מאוד משמעותי לכל נקודה, לכל שטח, לכל מרחב על פני כדור הארץ, אין שטח שחסין מהם.

תמר זנדברג: היה דו"ח לאחרונה שאומר ש-85 אחוזים מאזרחי העולם כבר היום מרגישים את ההשפעות של משבר האקלים.

תמר זנדברג: הבאתי כאן כמה דוגמאות, ניקח כדוגמה את ההגנה על הסביבה הימית כסביבה טבעית.

תמר זנדברג: אני חושבת שכולם עקבו אחרי המאבק שלנו בשינוע נפט בים בכלל ובמפרץ אילת בפרט, וההתנגדות שלנו להסכם שחתמה עליו קצא"א שבעצם בפוטנציאל להגדיל את הסיכון הזה, להגדיל את הסיכון שיכול להיות בלתי הפיך לשונית האלמוגים באילת, לעיר אילת, למפרץ אילת, למערכות הטבעיות באילת, ולא רק שם אלא גם בים התיכון.

תמר זנדברג: אז אנחנו לא מכבר, לפני כשבוע שבועיים, פרסמנו את האימוץ שלנו של מדיניות אפס סיכונים, או יותר נכון תוספת אפס סיכונים, במפרץ אילת.

תמר זנדברג: אנחנו עובדים ונמצאת כאן חה"כ גילה גמליאל, השרה לשעבר, שבתקופתה פקדה אותנו אחת מתקריות הזיהום החמורות בים התיכון, שהמשרד כינה בשם 'זפת בסערה'.

תמר זנדברג: כולכם זוכרים את ההתגייסות האזרחית, כולל של הרבה מהיושבים כאן, לניקוי הים והחופים, והאירוע הזה הדגים את החשיבות שיש בהיערכות ובמוכנות של מדינת ישראל לתקריות זיהום ים וחופים, ושמן ודלקים.

תמר זנדברג: כאן בכוונתנו להעביר חוק, את חוק התלמ"ת, חוק המוכנות והתגובה לתקריות של זיהום הים והסביבה החופית בשמן, שבאמת יכין את ההיערכות, גם של המדינה וגם של הרשויות השונות, לרבות הרשויות המקומיות, לאירועים דומים.

תמר זנדברג: שיטה נוספת לשמירה על המרחב הימי, היא הכרזה על שמורות ימיות.

תמר זנדברג: היום רק כשלושה אחוזים מהשטח הימי במדינת ישראל הוא מוגן, ובהחלט יש לנו כוונה להרחיב את השמירה הזו.

תמר זנדברג: בישראל, שהיא מדינה קטנה וצפופה עם לחצי פיתוח מאוד גדולים, גם בגלל גידול האוכלוסייה וגם בגלל שאנחנו מדינה מפותחת, ברמה כלכלית גבוהה ועם צמיחה גבוהה, אובדן השטחים הפתוחים זו סכנה אמיתית ומשמעותית, והוא הגבוה ביותר מזה 20 שנה, והוא גם מדרדר, בתורו, את המגוון הביולוגי ואת המערכות הטבעיות, ולכן אנחנו נצרכים לתוכנית לאומית לשמירה על המגוון הביולוגי.

תמר זנדברג: בנוסף, הצטרפנו לשתי יוזמות בין-לאומיות להגנה על 30 אחוזים מהמערכות האקולוגיות היבשתיות והימיות הגלובליות עד 2030.

תמר זנדברג: באוקטובר האחרון פורסם דו"ח לאומי ראשון מסוגו, על ההערכה הלאומית של שירותי המערכת האקולוגית.

תמר זנדברג: זה דו"ח שלקח שמונה שנים לעבוד עליו, בשיתוף 200 חוקרים, והוא מציג בצורה מבהילה גם את התלות של האדם במערכות האקולוגיות וגם את העובדה שהמערכות האקולוגיות בישראל מתדרדרות כתוצאה מפעילות האדם, ובראשם, אגב, הצמצום והקיטוע של שטחים פתוחים, בגלל הבנייה הנרחבת.

תמר זנדברג: אז זו מחויבות משמעותית שלנו.

תמר זנדברג: אני רק אזכיר עוד בהקשר הזה את נושא הנחלים ומוקדי המים, ואת החובה שלנו לשמור עליהם ולשקם אותם.

תמר זנדברג: בכוונתנו למנף ולקדם בתקופה הקרובה את שיקום הנחלים, בין היתר גם בחברה הערבית וגם במרחבים המשותפים לחברה הערבית והיהודית ששם נמצאים הרבה מהשטחים הפתוחים והנחלים בהרבה מהאזורים בארץ.

עמיחי שיקלי: יש דוגמאות לאיך ישמרו על השטחים הפתוחים?

עמיחי שיקלי: איך ישמרו על הנחלים?

וליד טאהא: אני מציע, חה"כ שיקלי, תקשיב מה אני הולך לומר, אנחנו נתן לשרה להשלים את הסקירה שלה, אתה תרשום הערות, וכשאני אתן לך זכות דיבור אתה תעלה את כל מה שאתה רוצה.

עמיחי שיקלי: אין בעיה.

תמר זנדברג: אני אגיד רק, לשאלתך חה"כ שיקלי, בהחלט חלק מהשמירה על השטחים הפתוחים, לדוגמה, זה להימנע מבינוי עליהם ולעבור להתחדשות עירונית ולציפוף הערים הקיימות.

תמר זנדברג: יש לנו תוכנית ויש לנו כבר עבודה עם מינהל התכנון, לדוגמה, מסדרונות אקולוגיים, כדי לשמור על כך שגם כאשר כן בונים, ישמרו על מסדרונות אקולוגיים שיהיו מוגנים מבניה, כדי שיוכלו לשמש למעבר של צמחים ובעלי חיים.

תמר זנדברג: יש לנו כוונה להוציא 'קול קורא' לשיקום נחלים, יש הרבה נחלים שבגלל שאיבה ובגלל שפיכת פסולת בעצם הפכו להיות גם מקום שהוא ממש מפגע סביבתי, אבל הם גם לא ממלאים את התפקיד שלהם, את התפקיד הטבעי והאקולוגי שלהם, לדוגמה בניקוז שמבוסס על מערכות טבעיות ויכול להגן עלינו מפני אסונות כמו שיטפונות.

תמר זנדברג: לכן, שיקום נחלים זה דבר שמצריך השקעה של כסף, יש פה נושא של סמכויות אכיפה ביחד עם רשויות הניקוז.

תמר זנדברג: יש לנו ממש תוכנית לכל אחד מהדברים האלה, באמת, זו סקירה אז הדברים הם רבים, אבל במה שתרצו נוכל גם להתמקד וגם להעמיק בישיבות הבאות.

תמר זנדברג: כנ"ל הנושא של הגנה על בעלי חיים.

תמר זנדברג: הארכנו את הוראת השעה של החוק להגנה על חיות הבר, יש לנו כוונה לקדם רפורמה משמעותית בתחום הציד.

תמר זנדברג: יושב כאן חה"כ מוסי רז, שהגיש הצעת חוק שאנחנו מתכוונים לקדם ביחד בתחום מניעת הרעלות.

מוסי רז: אני חושב שגם רוב חברי הכנסת שיושבים פה חתומים, לא כולם.

תמר זנדברג: מצוין, ובכלל להציג ביחד עם רשות הטבע והגנים תוכנית למניעת הרעלות, תוכנית שכוללת גם שינויי חקיקה אבל גם מרכיבים נוספים.

תמר זנדברג: אני רוצה להזכיר כאן, גם בהקשר של שריפות וגם בהקשר של נזקי האקלים שהולכים לבוא, החלטת ממשלה שקיבלנו בעקבות השריפה בהרי ירושלים, על שיקום השטח, לרבות מוכנות לשריפות עתידיות, אבל גם את הכוונה שלנו לקדם גן לאומי סובב ירושלים, את 'גן לאומי הרי ירושלים' כדי להגן על השטח הטבעי והחשוב הזה והערכי הזה, מפני תוכניות בנייה, מפני לחצי פיתוח, וגם להגן עליו מפני נזקי משברי האקלים כמו שריפות ודברים מן הסוג הזה, שצפויים רק להתגבר בשנים הקרובות.

תמר זנדברג: בשקף הבא אני עוברת לנושא מהפיכת המחזור, במעבר לכלכלה מעגלית.

תמר זנדברג: חברות וחברים, מדינת ישראל מפגרת הרחק הרחק מאחור בטיפול שלנו בפסולת.

תמר זנדברג: אנחנו היום מטמינים 80 אחוזים מפסולת שלנו, ואסטרטגיית הפסולת מיועדת להפוך את הפירמידה, ובתוך עשור להגיע למצב שאנחנו נעבור להפחתה, הפרדה במקור, מיון ומחזור, ונגיע למצב של הטמנה של רק 20 אחוזים מהפסולת.

תמר זנדברג: אין לי מילים לתאר לכם מה גודל המהפכה שטמונה כאן ושעומדת בפתחנו, כמדינה.

תמר זנדברג: א' מהבחינה שאנחנו בפיגור משמעותי באמת, של עשורים, אחרי מדינות מפותחות ומתקדמות בעולם.

תמר זנדברג: ב' מבחינת גזי החממה שאותה הפסולת פולטת, ואמרתי קודם, 77 אחוזים מפליטות גז המתאן מגיע ממטמנות של פסולת, מסקטור הפסולת, והפיכה כזאת, רק הפחתה מ-80 אחוזי הטמנה ל-20 אחוזי הטמנה יחסוך לנו, כמה פליטה מגזי חממה?

יובל לסטר: 92 אחוזים ב-2050, ו-47 אחוזים ב-2030.

תמר זנדברג: 47 אחוזים ב-2030 מסקטור הפסולת, זה היעד הסקטוריאלי של הפסולת, ו-92 אחוזים ב-2050, כלומר, זאת דרמה מבחינת פליטת מתאן.

תמר זנדברג: זו דרמה גם מבחינת מה ששאלת, חה"כ שיקלי, השטחים הפתוחים ומשבר ההטמנה.

תמר זנדברג: תבינו, הטמנת פסולת זה בעצם לקחת את אורח החיים שלנו, את הייצור שלנו, את המוצרים שאנחנו צורכים, את האופן בו אנחנו אוכלים, את הבגדים שאנחנו לובשים, כל הדברים האלה משתמשים בהם ומטמינים אותם באדמה שכדור הארץ נותן לנו לשימושים אחרים לחלוטין.

תמר זנדברג: כדור הארץ נתן לנו את האדמה הזו לא בשביל להטמין את הפסולת שלנו, הוא נתן לנו אותה בשביל לייצר משאבי טבע, בשביל ליהנות ממנה, בשביל לחיות איתה בשלום, לא בשביל לטמון בה את הפסולת שלנו ושהיא תפלוט גזי חממה ותטנף את החיים שלנו ואת כדור הארץ.

תמר זנדברג: לכן, לעבור לעולם כזה של הפרדה במקור, מחזור, והטמנה מועטה, בעצם יעביר אותנו מעולם כזה של כלכלה לינארית, שבו אנחנו קונים, משתמשים, זורקים, מטמינים, וסופגים את זה אחר כך בתור פסולת וגזי חממה, לעולם שבו אנחנו סוגרים את המעגל של הכלכלה המעגלית, אנחנו צורכים פחות, אחר כך אנחנו משתמשים במה שאנחנו צורכים בשימוש חוזר, ומה שאנחנו לא יכולים להשתמש בו בשימוש חוזר אנחנו ממחזרים, ורק את השאריות של השאריות אנחנו מטמינים, וגם את זה, בצורה נכונה.

תמר זנדברג: זה יצריך מאיתנו צעדים, זה יצריך מאיתנו לחוקק חוק מסגרת, שבאמת ייתן מסגרת חוקית לכל הדבר הזה ויאפשר לנו גם לחייב צעדים וגם לאכוף אותם, יש תוכנית שהוקמה במשרד שבאמת מראה כמה מתקנים אנחנו נצטרך, איזה מתקנים, איפה, מה יהיה התפקיד שלהם, באמת אחרי ניתוח ותוכנית מאוד רצינית.

תמר זנדברג: אני לא אפרט פה, אבל תבינו, המהפכה הזו גם תיכנס לכל בית, היא תיכנס אלינו לבתים כי היא תצריך מאיתנו גם הפרדה במקור, היא תצריך מאיתנו להפריד קודם כל את הפסולת האורגנית, שהיא אולי הפשע הכי גדול שאנחנו עושים כלפי עצמנו, שאנחנו לא מפרידים את הפסולת האורגנית ומטפלים בה בצורה שהיא קודם כל תוכל לחזור כמעגל, לחזור כקומפוסט, כי היום היא הגורם שפולט גזי חממה ויש לו שימוש שלא משומש.

תמר זנדברג: אבל יותר מזה, הפסולת האורגנית היא זו שמלכלכת את החומרים שראויים למחזור בתוך הפח, כמו פלסטיק, כמו זכוכית, כמו ניילון, כמו מתכת, כמו כל הדברים האלה.

תמר זנדברג: לכן, הפרדה במקור היא ראשית המהפכה והצעד הראשון שיאפשר לנו גם להתקדם במעלה השרשרת הזו.

תמר זנדברג: בימים אלה באמת יש לנו עבודה על כל השרשרת עם רשויות מקומיות שייקחו על עצמן באופן וולונטרי, עוד לפני שיש לנו חוק ולפני שאנחנו מחייבים.

תמר זנדברג: יש יותר מרשות אחת, ויותר משתיים, ויותר משלוש בארץ שרוצות ומעוניינות לקחת על עצמן להתחיל ולהטמיע הפרדה במקור אצלן ברשות, וגם להתקדם ולגשת לקולות קוראים בסיוע ובתמיכה של המשרד להגנת הסביבה להקמת המתקנים, מתקני המיון, מתקני המחזור, כדי באמת להמשיך ולהסתובב סביב אותו מעגל.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר כאן, אם יש איתנו ראשי רשויות או נציגים של השלטון המקומי - - -

זיו דשא: מה העניינים?

תמר זנדברג: אה זיו, מה קורה?

תמר זנדברג: המון המון אומרים לנו, אנחנו שומעים מרשויות מקומיות, "אנחנו משלמים היטל הטמנה אבל שומרים אותו בקרן הניקיון, איפה הכסף?".

זיו דשא: אנחנו כבר לא מטמינים.

תמר זנדברג: יפה, אז בדיוק, המטרה היא להשתמש בכסף שנמצא בקרן הניקיון כדי להחזיר אותו בחזרה לציבור דרך הרשויות המקומיות, בפיתוח אותם מתקני פסולת מתקדמים, ולגרום לכך שההטמנה תרד דרמטית ואיתה גם היטל ההטמנה.

תמר זנדברג: כלומר, זאת קרן שמטרתה להתרוקן כדי לספק את הפתרונות לפסולת, ואז להגיע לשיעור הטמנה, ולכן גם היטל התמנה, מאוד מצומצם.

תמר זנדברג: אני רוצה בהקשר הזה לציין עוד נושא אחד, והוא נושא הגמילה מהפלסטיק.

תמר זנדברג: אנחנו עוברים ימים סוערים גם סביב הכניסה לתוקף של חוק הפיקדון, וגם סביב הכניסה לתוקף של המיסוי על הכלים החד-פעמיים.

תמר זנדברג: אני רוצה להתייחס כאן בצורה ישירה לזה שאומרים לנו, כולל גם מהחדר הזה, אני חייבת לומר את זה ביושר, אמרים לנו מה אתם הולכים לדבר הקל הזה, לקשית, לכוס, לצלחת, לחד-פעמי, אתם מתחילים מהציבור ולא מחילים מדיניות, ולא על מזהמים, מתחילים מהקל, וה-greenwash, וכל הדברים האלה.

תמר זנדברג: קודם כל אני רוצה לומר שאנחנו בהחלט מתחילים מהגדולים, ראינו כאן מס פחמן, ראינו כאן השקעה של מיליארדים בתחבורה ציבורית, בתשתיות, בתשתיות פסולת, בדברים שמתמודדים איתם שהמדינה לוקחת על עצמה כמדיניות להתמודד עם המזהמים הגדולים, עם הפולטים הגדולים, עם עצמה כגורם השקעה ציבורית, ובתוך זה, תחום הפסולת הוא לא דבר שולי וקטן.

תמר זנדברג: פסולת הפלסטיק החד-פעמי מייצרת 79 אחוזים מהפסולת במרחב הציבורי, ו-90 אחוזים מהפסולת בים ובחופים.

תמר זנדברג: מתוך זה, 35 אחוזים מקורם בכלי פלסטיק לאוכל, כן, באותה צלחת וכוס ובוחשן קפה ומזלג וכפית.

תמר זנדברג: מה שאנחנו עושים 'קנה בכסף, השתמש פעם אחת, וזרוק' מייצר כמויות פסולת בלתי נתפסות ומזיקות מאוד, לבריאות, לסביבה, למרחב הציבורי שכולנו נהנים ממנו, ולכן, ההתמודדות היא עם גמילה, ואנחנו משתמשים במילה 'גמילה' מכיוון שמדינת ישראל מכורה לפלסטיק.

תמר זנדברג: בישראל, השימוש בכלים חד-פעמיים גבוה פי חמישה מהאיחוד האירופי, ורוב השימוש נמצא במגזר הביתי, בניגוד לאירופה ששם זה במגזר המוסדי, כך שיש לנו כאן בהחלט הרגל שהשתרש, שמשפיע ושהוא דרמטי מבחינת הפסולת שמיוצרת, וכאן זה חד משמעית אלמנט של הפחתה, כי מטרת המס על החד-פעמי, הוא שלא ישלמו אותו.

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים שהציבור יקנה כלים חד-פעמיים, וגם לא שימחזר אותם, כי נורא קשה למחזר אותם, זה מחזור מאוד גרוע, וגם מחזור הוא רק השלב השלישי אחרי reduce, להפחית, reuse, להשתמש שוב ושוב כמו בכלים רב פעמיים, לא חשוב מאיזה חומר הם עשויים, ורק בסוף recycle, למחזר, אלה שם שלושת ה-Rs של הפסולת.

תמר זנדברג: ולכן, חשוב לי מאוד, א', לשים את זה בקונטקסט של צעדים גדולים כקטנים, למרות שהם לא קטנים, ו-ב', להבין שלא מדובר כאן באירוע קטן, מדובר כאן באירוע מאוד משמעותי, שכן, הוא מצריך שינוי התנהגות, גם הגמילה מהשימוש בחד-פעמי, גם חוק הפיקדון, וגם ההפרדה במקור שנגיע אליה, משמעותן שינויי התנהגות ושינויי הרגלים לנו, לציבור הישראלי, למשפחות שלנו, לבתים שלנו, לילדים שלנו, אבל אין דבר יותר נכון ויותר צודק מזה, לכן אנחנו נחושים לקדם את זה ולעשות את זה.

תמר זנדברג: אלה היו שני נושאי המיקוד שנתבקשנו על ידי הוועדה להתמקד בהם, נושא האקלים ונושא הפסולת וכלכלה מעגלית.

תמר זנדברג: רק בקצרה עכשיו נסקור, כפי שהזכרתי בהתחלה, את שיפור מצב הסביבה בחברה הערבית.

תמר זנדברג: אמרתי 550,000,000 שקלים שיוקדשו במיוחד להתמקדות בתחום הפסולת, אבל גם לתחומים נוספים של קיימות ושינויי אקלים.

תמר זנדברג: יש פה קצת מהדברים שהתוכנית תכלול, אחרי שהתוכנית עברה בממשלה לפני שבועיים, אנחנו בימים אלה נכנסים להליך מזורז של 120 יום של שיתוף ציבור, יחד עם מנהיגים מקומיים, עם קהילות, עם מובילי דעת קהל, כדי באמת לעשות את מה שצריך ולא את מה שנדמה לנו שאנחנו רוצים.

תמר זנדברג: גם כאן יש דרמה מאוד גדולה, בגלל כמות הפסולת, בגלל ההשלכה של כמויות פסולת רבות שיש במגזר הערבי.

תמר זנדברג: אני רק אגיד שיש קשר, ערמות פסולת כאן, לא רק, אבל הרבה מאוד, בגלל שהן מושלכות במרחב הציבורי, אדוני היו"ר, הן גם נשרפות, ואז הן מייצרות גם זיהום אוויר.

תמר זנדברג: בדו"ח המפלט האחרון, דו"ח הפליטות לסביבה, גילינו ששריפות הפסולת הפכו להיות ממש מכת מדינה, מכת מדינה מבחינת זיהום האוויר שהן מייצרות.

תמר זנדברג: לכן, יש כאן איזשהו מהלך של התמודדות עם הפסולת שמביאה אותנו לאיזשהו מהלך של מניעה במקור, דיברנו קודם על הפרדה במקור, כאן יש מניעה במקור, של הגורם לשריפה, ובמקום ללכת ולכבות שריפה אחרי שהיא כבר נדלקה, תרתי משמע, לטפל במקור הפסולת איפה שהיא נוצרת.

תמר זנדברג: אני לא אתעכב על זה מפאת קוצר הזמן, אבל בהחלט יש לנו פה שיפור של הסטנדרטים הסביבתיים, כך שיתאימו לסטנדרטים הבין-לאומיים.

תמר זנדברג: יש לנו כאן חובות כמו לדוגמה, חוק רישוי כימיקלים, שישראל התחייבה לחוקק אותו כשהיא נכנסה ל-OECD בשנת 2010, ועדיין לא עשינו אותו.

תמר זנדברג: ישנם חובות נוספים, כמו הרישוי המשולב בתעשייה ודברים אחרים, וגם חוקים שעוד יגיעו לפה, אם תרצו נרחיב עליהם בהזדמנות אחרת, אני חושבת שלא כדאי להרחיב עכשיו מפאת קוצר הזמן.

תמר זנדברג: בשקף הבא, אני רוצה לציין את הנושא של צמצום זיהום אוויר מהתעשייה הפטרו-כימית במפרץ חיפה.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר, שאמרתי בהתחלה שאנחנו נמצאים בעידן של שינויי אקלים, ומעבר משימוש בדלקים פוסיליים להפחתת פליטות ובעיקר לאנרגיות מתחדשות, וזאת מהות העידן הזה שאנחנו נמצאים בו, בהיבט של הפחתה.

תמר זנדברג: זה אומר שהתעשייה הפטרו-כימית במפרץ חיפה, שלא צריך להכביר מילים ויושבים כאן הרבה שהיו שותפים במאבקים שם, בסופו של דבר היא תעשייה פטרו-כימית, פוסילית, תעשיית דלקים של זיקוק נפט שהעולם מסתכל על ה-phase out של התעשיות האלה, ולכן, זה ישב לנו בדיוק על דו"ח ועדת מנכלים שכבר התכנס בממשלה הקודמת, בהובלת המועצה הלאומית לכלכלה, וגיבש תוכנית לפינוי התעשייה ממפרץ חיפה בגלל - - -

גילה גמליאל: זה מטעם המשרד להגנת הסביבה, לא המועצה הלאומית.

תמר זנדברג: המשרד להגנת הסביבה, יחד עם משרדים אחרים, בהחלט.

גילה גמליאל: זה היה המשרד להגנת הסביבה יחד עם ראש הממשלה לשעבר, ואז המועצה העבירה את זה לוועדת הכספים שהחליטה - - - וכבר עברו חמישה חודשים ונשמח לדעת מה נעשה.

תמר זנדברג: אוקי, מצוין, אז הנה אני אומרת שהתוכנית הזו, והרעיון הזה של פינוי התעשייה ממפרץ חיפה משתלב לנו, לא רק במובן של פינוי התעשייה הזו מהמקום הזה בגלל הזיהום, בגלל הפצע העירוני שזה מהווה, אלא גם כשאנחנו מסתכלים אל מול משבר האקלים ואל מול הצורך שלנו בכלל לצאת מהשקעות בתעשיות האלה ובדלקים האלה, ולעבור לעולם נקי ולעולם של אנרגיות מתחדשות.

תמר זנדברג: לכן, אני רוצה רק לציין כמה נקודות בהקשר הזה, אחת, תוכנית לאומית לצמצום ומניעת זיהום אוויר בהתאם לחוק אוויר נקי, שזה חוק באחריות המשרד להגנת הסביבה.

תמר זנדברג: עד היום, בגלל היעדר תקציב מדינה, התוכנית הזו לא אושרה בממשלה במועד שנדרש לפי חוק, כבר לפני שנתיים, אבל אנחנו בהחלט בקרוב נביא את התוכנית הזו לאישור.

תמר זנדברג: אנחנו נעדכן את ערכי איכות האוויר, בחודש האחרון פרסמנו להערות הציבור טיוטת תקנות אוויר נקי, בהתאם לערכי יעד שפרסם רק לאחרונה ארגון הבריאות העולמי, ואנחנו נאמץ את הערכים המעודכנים האלה.

תמר זנדברג: זה צעד חשוב בשיפור איכות האוויר בישראל.

תמר זנדברג: ושתיים, כאמור, מפרץ חיפה, בעצם העולם החדש מעביר אותנו מעולם של דלקים פוסיליים וזיקוק נפט, לעולם של אנרגיות מתחדשות.

תמר זנדברג: כשאנחנו מסתכלים על זניחת התעשייה המזהמת, אז השנים הקרובות הן השנים הקריטיות לביצוע השינוי הזה, ולכן, אני פניתי לראש הממשלה וביקשתי ממנו להביא, כהחלטת ממשלה, את אימוץ המלצות ועדת המנכלים לפינוי התעשייה הפטרו-כימית המזהמת במפרץ חיפה, ולהתחיל בתוכנית היישום.

תמר זנדברג: לסיכום, אלה רק חלק מפעולות המשרד בחודשים האחרונים.

תמר זנדברג: כמו שאתם רואים, אנחנו בתקופת עשייה מאוד מאומצת, ואנחנו מקדמים שלל של נושאים בתקופה מאוד קצרה.

תמר זנדברג: אנחנו נשמח מאוד לשיתוף פעולה, גם של הוועדה, כפי כבר התחלנו, וגם של התנועה הסביבתית שנמצאת כאן, אנחנו כבר עובדים בשיתוף פעולה מצטיין יחד עם משרדי הממשלה האחרים.

תמר זנדברג: בסופו של דבר, אני רוצה לומר, ברמה האישית, שאני ביקשתי ואפילו נלחמתי לכהן במשרד הזה, כי הרגשתי שזה המקום שממנו אני אוכל כל יום בבוקר לקום ולענות לעצמי על השאלה 'מה עשיתי היום בשביל עתיד הילדים שלי, והילדים שלהם, והילדים של כולנו בכדור הארץ?

תמר זנדברג: ' ואני ממש גאה על הזכות שנפלה בחלקי לענות בעשייה כזאת כל בוקר על השאלה הכל כך חשובה הזאת.

תמר זנדברג: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה, כבוד השרה תמר זנדברג, השרה להגנת הסביבה.

וליד טאהא: את תפיסת העולם שלך כולם מכירים, ובאמת הגעת למקום הנכון שאת יודעת לתרום בו רבות.

וליד טאהא: סקרת את כל הנושאים, יש לנו גם פה הרבה מאוד אנשים שכמובן מעוניינים לדבר, אני רוצה לתת ליובל אולי להשלים, אתה תציג שם ותפקיד, ותשלים אם אתה תרצה בכמה דקות תמונה בנושאים שאתה מעוניין, או שהכול בסדר?

תמר זנדברג: לא, בוא נתקדם בדיון ואחרי זה אולי נענה, כי צריך לתת מקום לציבור הרב שיש פה.

וליד טאהא: אוקי, בסדר.

משה אבוטבול: ווליד, מתי תכבד גם אותנו ונאמר כמה מילים?

משה אבוטבול: בהמשך?

וליד טאהא: בוודאי, איזו שאלה.

וליד טאהא: אתה גם חבר הכנסת היחיד שנשאר, כי חברי הכנסת מדלגים בין הוועדות וגם בין המזנונים, אז לך תחפש אותם, אנחנו נתן עכשיו זכות דיבור לחה"כ משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: קודם כל, בלי ספק יש לנו יום מאוד חשוב ויום חגיגי, כל הנושא הזה שצריך כל אחד לתת את חלקו ואת העשייה שלו, יש היום גם נאומים מיוחדים בכנסת לציון היום החשוב הזה של איכות הסביבה, אני גם בין הנואמים ברשימת הנואמים שם, אבל שם זה נאום בפני עצמו על נושא מאוד מרגש, של למה יכולה להוביל איכות הסביבה כשלוקחים את זה לכיוונים חיוביים.

משה אבוטבול: זה דבר מאוד מרתק שקרה, דבר מאוד חדשני, אבל בוא נשאיר את זה לאחרי הצוהריים לנאום שם במליאת הכנסת.

משה אבוטבול: אני הייתי רוצה לדבר, ברשותך השרה, על הנושא שבאמת כבר במשך שנים דיברנו על זה, אבל אני הבנתי שלקחתם את הנושא הזה של אובדן מזון גם כצעד התייעלות.

משה אבוטבול: אם תוכלי, ברשותך, להתייחס לנושא הזה.

משה אבוטבול: אנחנו יודעים, שמחד, ישנן רבבות רבבות של משפחות שלא מצליחות לקיים את עצמן מבחינה כלכלית, ועוד בקדנציה הקודמת הספיק מי שהיה שר הפנים, הרב אריה דרעי, לעשות את המיזם של הביטחון התזונתי הזה, לחלק להם שוברים באלפי שקלים, הם קיבלו גם 7000-8000 אלף שקלים כעזרה.

משה אבוטבול: היום, אנחנו מבינים, לצערנו, שהנושא הזה מבוטל, אבל ישנם ארגונים נפלאים שאני גם בעצמי הייתי בתוכם, ואני מציע לכל אחד שנמצא פה מהנוכחים, אם הוא רוצה להזיל דמעה ולראות את עם ישראל היפה, עם ישראל המוצלח, שיבוא לאותם מקומות.

משה אבוטבול: אני הייתי ב'לקט ישראל', ורואים שם איך שאנשים מעבירים לשם קונטיינרים במשאיות של מזון, שבסופו של דבר עובר למשפחות נזקקות, משפחות ברוכות ילדים, אני לא אומר 'מרובות ילדים', אצלנו זה 'ברוכות ילדים' כי כל ילד הוא ברכה.

משה אבוטבול: אבל היום, עם המצב שהוא כביכול בגלל שכל הנושא הזה של איכות הסביבה היה שנים שדיברו לאבד את המזון הזה, לזרוק אותו, להשמיד אותו, כל דבר כדי לשמור על רמת המחירים, הייתי רוצה באמת לדעת האם המשרד של גברתי השרה תקצב את הנושא הזה של הצלת המזון?, זה דבר אחד, וגם כן, זה הרי גם כן יכול לגרום לפחות פליטות וכל הנושא הזה, האם יש לך תוכניות?

משה אבוטבול: , ואני בטוח שגם על זה חשבת, כי אני פה במצגת שלך פחות ראיתי מיקוד לנושא הזה, יכול להיות שאולי יש לך עוד דברים צדדיים, והייתי מאוד שמח לדעת את המדיניות של השרה, ואיך אנחנו מצד אחד שומרים על איכות הסביבה, שזה ערך עליון, אבל לא פחות, מטפלים באותן רבבות רבבות משפחות מכל המגזרים.

משה אבוטבול: אגב, 'לקט ישראל' שולח גם כן ליישובים ערביים ויישובים חרדיים ובכל מקום הוא עובד עם מחלקות הרווחה.

משה אבוטבול: כשעוד הייתי ראש עיריית בית שמש לפני עשר שנים, כבר אז הם היו שולחים קונטיינרים של אוכל לכל מיני ארגונים שמחלקים לפני שבת, אז חשוב שהשרה גם כן תיתן מיקוד בנושא, אני אעריך את זה מאוד.

תמר זנדברג: בשמחה רבה, כאמור, יש באמת המון נושאים, התמקדתי בהצגה במה שנתבקשתי על ידי הוועדה.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר לך שאתה מתפרץ לדלת פתוחה, הצגת את זה כאילו מצד אחד צריך לדאוג לסביבה ומצד שני לדאוג למשפחות.

וליד טאהא: אפשר לעשות את זה בד בבד.

תמר זנדברג: זה אותו דבר, לא בד בבד.

משה אבוטבול: אז איך את מכילה את זה?

משה אבוטבול: תספרי לנו קצת.

תמר זנדברג: אני אענה.

תמר זנדברג: המשרד להגנת הסביבה הוביל בשנה האחרונה תוכנית, שגם הוגשה לאו"ם, בתחום באופן כולל מערכות המזון, כי כשהאו"ם שם את ה-NDC שהם היעדים והתחומים שבהם משבר האקלים בא לידי ביטוי ומה צריך לעשות כדי להתגונן מפניו, נושא מערכות המזון הוא נושא דרמטי, החל מהאופן שבו אנחנו מייצרים את המזון, לא יודעת אם הזכרתי פה, זה עובר דרך תעשיית המזון מהחי שאחראית על 20 אחוזים מהפליטות העולמיות - -

משה אבוטבול: כל שרשרת המזון

תמר זנדברג: דרך ייצור מזון אחר, כמו אורז שפולט גזי חממה ואחרים, דרך האופן שבו אנחנו צורכים את המזון הזה, משנעים אותו, דואגים שהמזון יגדל ויהיה עונתי ולא יהיה בזבזני במשאבים, איך אנחנו מעבירים את המזון הזה ברחבי העולם, ואיך אנחנו דואגים לצדק חברתי בהקשר הזה, כי אתה יודע, חצי מהעולם מתפקע משפע ומשליך לפח, לא רק מזון, אלא בגדים ואופנה ורהיטים ומה שלא תרצה, בזמן שהחצי השני, וזה לא רק חצי-חצי, אלא זה לפעמים 'כיסים' בתוך אותה מדינה או בתוך אותו אזור גיאוגרפי שהוא רעב והוא עני.

תמר זנדברג: לכן השפע הזה, מעבר לזה שהוא מושלך לפח, ודיברנו על זה שהוא מייצר פסולת ופולט גזי חממה, הוא אפילו לא מאכיל את כל בני האדם שעל העולם, למרות שבצד אחד מיוצר שפע כמעט בלתי נתפס.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה הם בעיה, אני לא רוצה להגיד סביבתית, אלא הם בעיה של קיימות, איך אנחנו חיים בשלום ובאופן מקיים ובר-קיימא, עם עצמנו, אחד עם השני בחברה האנושית, עם בעלי החיים, עם כדור הארץ, עם המערכות הטבעיות.

תמר זנדברג: לכן בהחלט, בנושא של הצלת מזון קודם כל יש לנו את הנושא של הפחתה, איך אנחנו בכלל לא מגיעים למצב שיש לנו כזה שפע שהולך ונזרק לפח, אבל בוודאי ובוודאי שאם זה קרה, גם הנושא של הצלה לאחר מכן הוא מרכיב בזה.

תמר זנדברג: אגב, אני חייבת לומר, שהמשרד להגנת הסביבה לקח על עצמו פה משימה עם התוכנית הזאת שהיא כמעט לא בתחום הסמכויות שלו, כי רוב הסמכויות בנושא הזה נמצאים במשרדים אחרים, ואנחנו עובדים איתם, הם היו חלק משולחנות עגולים.

תמר זנדברג: המדענית הראשית שלנו, פרופ' נגה קרונפלד שור הובילה את התוכנית הזאת, חלק מהיושבים כאן השתתפו בה, בשותפות עם משרדי ממשלה אחרים.

תמר זנדברג: שוב, לנו אין כמעט סמכויות בתחום הזה, אבל לקחנו את זה על עצמנו כי מדובר בסוגיה שהיא באמת, אני לא רוצה להגיד שהיא סביבתית כי זאת סוגיה קיומית.

משה אבוטבול: גברתי זכתה להיות פעם ב'לקט ישראל' או במשהו דומה?

תמר זנדברג: בוודאי, אני מכירה את זה, גם ב'לקט ישראל', גם בארגונים וחברות אחרות בתחום הזה של שינוע חברתי.

תמר זנדברג: בוודאי, אני מכירה את זה היטב, אני חושבת שהנושא של הפחתה, גידול המזון בצורה המקיימת, ובסוף, גם מעבר צודק וצדק חברתי, ואיך אנחנו מגיעים למצב שבו אנחנו מפתחים בצורה בת-קיימא וצודקת, לא שפע מיותר אלא שפע טוב שתורם לאיכות החיים של כולם ולא משאיר אף אחד מאחור.

משה אבוטבול: לחזק את החלש, על אף שזה עדיין לא מוטמע בתוך התוכנית, אבל זה מונח אצלכם?

יובל לסטר: אז קודם כל, כל הנושא של מניעת בזבוז מזון זה חלק אינטגרלי מהאסטרטגיה שלנו לפסולת ולמעבר לכלכלה מעגלית.

יובל לסטר: יש שם שורה ארוכה של צעדים שאנחנו כבר התחלנו להטמיע אותם.

יובל לסטר: אנחנו עובדים עם 'לקט ישראל' מספר שנים, פרסמנו דו"ח בשנה שעברה וגם מתכוונים בחודשים הקרובים לפרסם עוד דו"ח שמצביע על כך שאובדן מזון בישראל מוביל לנזקים של 3.2 מיליארד שקלים מידי שנה, שישה אחוזים מפליטות גזי החממה זה כתוצאה מאובדן מזון.

יובל לסטר: בתוך הדוחות האלה אנחנו גם זיהינו את כל כלי המדיניות שצריך לבצע על מנת לצמצם את בזבוז המזון בישראל.

יובל לסטר: כמו שהשרה אמרה, מרבית הסמכויות נמצאות במשרדים אחרים, אבל בתחום שלנו, תחום ניהול הפסולת, אנחנו נעשה את כל הדברים שנדרשים כדי לצמצם את אובדן המזון בישראל.

משה אבוטבול: תודה רבה לך, זה מה שציפיתי לשמוע.

משה אבוטבול: אני מודה לכם.

וליד טאהא: תודה רבה לך, חה"כ משה אבוטבול.

וליד טאהא: אנחנו נתן זכות דיבור לזיו דשא, ראש מועצת זכרון יעקב.

וליד טאהא: בבקשה, זיו.

זיו דשא: תודה על הדברים, אני מברך על היום הזה גם בשם השלטון המקומי.

זיו דשא: מעבר לתפקידי כראש המועצה המקומית זכרון יעקב, אני גם יו"ר הוועדה להגנת הסביבה של המרכז לשלטון מקומי.

זיו דשא: אני הגעתי היום ברכבת מזכרון, זאת הדרך המהירה והנוחה.

וליד טאהא: עושה את זה הלכה למעשה.

זיו דשא: ולמה להגיע ברכבת?

זיו דשא: כי אני חושב שאנחנו באמת צריכים להתחיל לשנות תפיסה.

זיו דשא: דיברת, השרה, על הרבה מאוד נושאים שאני מזדהה עם כולם, לגבי איך עושים אותם אנחנו עוד מתדיינים, אבל אחד הדברים שהיו חסרים לי ביעדים זה תחום החינוך, וצריך להכניס אותו לדעתי.

זיו דשא: בחינוך ובקהילה צריך להשקיע יותר משאבים, נכון שבקרן ניקיון שאני חבר בה אנחנו הולכים לשם, אבל זה לא המקור היחידי ואני אגע בזה.

זיו דשא: אני רוצה להגיד משהו על תחום החינוך, יש לנו את היחידה לחינוך, טליה מבור תרימי את היד, מזכרון יעקב.

זיו דשא: יש לי ארבעה ילדים שיהיו בריאים וכולם, גם הגדולים שכבר היום בצבא וגם הקטנים שהיום בכיתה ז' ו-ח' הולכים לבית ספר עם קופסת אוכל בלי שקיות ניילון.

זיו דשא: למה אני אומר את זה?

זיו דשא: לא כדי להגיד שהם עושים את זה, אלא כדי להגיד שכדי שהחינוך הסביבתי יעמוד בכל מה שאנחנו רוצים כאן, גם אם נחתום על הסכמים ונעשה חוזים ונעשה הכול, אבל בסוף החינוך הוא בקהילה ומשם יבואו הרבה מאוד דברים, אם זה הפחתת צריכה או שימוש בתחבורה ציבורית.

זיו דשא: אני חושב שדבר נוסף שצריך להגיד, ואמרתי את זה קודם בדיון בוועדת החינוך של הכנסת, המנהלים והמנהלות של היחידות הסביבתיות, אני לא יודע אם יש את זה בכל הרשויות, אבל זה תפקיד שמחייב, כמו שיש מחלקת רווחה ושירותים חברתיים, מחלקת חינוך זה תפקיד שחייב להיות בכל רשות ורשות, אם היא קטנה אז אולי בשותפות אבל חייב שיהיה את התפקיד הזה.

זיו דשא: הנושא של הקצאת משאבים מדינתיים וסדרי עדיפויות, ודיברנו על זה גם בגלזגו, הנושא של השקעה באנרגיה חלופית ובהתייעלות אנרגטית ועם כל הדברים, ודיברנו על מתקני קצה, זה באמת חלק מהיעדים שצריך כדי לעמוד בדברים האלה.

זיו דשא: שני דברים אחרונים, דיברנו על משבר הדיור, אנחנו בהחלט שותפים בשלטון המקומי, מצד שני, אם נבנה רק יחידות דיור, נשמור על משאב הקרקע, אני מבין את זה, אבל לא ניתן פתרונות תשתיתיים בתחום התחבורה, בתחום החינוך, אז נקבל יישובים וערים צפופים ללא איכות חיים, ואז זה משפיע לרעה על איכות הסביבה.

זיו דשא: אני אומר, היום אין פתרונות תשתיתיים להקמת הערים והשכונות האלה, ואני אומר את זה עובדתית, לא אכנס לזה כרגע אבל אני כן חושב שהמשרד צריך להירתם לעניין הזה.

זיו דשא: הדבר השני, שאמרתי לכל אורך הדברים, הציבור והקהילה הם שחקן מרכזי, ואנחנו אמנם נעשה הסכמים וחוזים וחוקים, אך ככל שנרתום את הציבור שלנו ביישובים ובכלל בחברה הישראלית, יהודים וערבים, חרדיים וחילוניים, מכל המגזרים, אני חושב שככה אנחנו נוכל לעמוד ביעדים האלה, כי אנחנו נשפיע דבר ראשון על איכות החיים שלנו, על הסביבה שלנו, ואני חושב שהיום אני רואה בהחלט בפעילות גם של המשרד וגם של משרדים אחרים הבנה של הנושא הזה, הפניית משאבים, תשומת לב מקצועית, ואני מברך על זה.

זיו דשא: כמו שאמרתי, מבחינתנו בשלטון המקומי, ככל שיעבדו איתנו בשיתוף פעולה וישתפו אותנו בתהליכים, תמצאו שותף ושחקן מרכזי שבסוף גם מבצע דברים בשטח.

זיו דשא: אני מברך על היום הזה ואני חושב שצריך להכניס את הדברים לשגרת החיים ולא ליום מיוחד, תודה.

וליד טאהא: תודה רבה, זיו דשא, ראש מועצת זכרון יעקב.

וליד טאהא: דניאל מורגנשטרן, יועץ סביבתי, מומחה למחזור, בבקשה תציג את עצמך עוד פעם לפרוטוקול ותדבר בבקשה.

דניאל מורגנשטרן: אדוני היו"ר, גברתי השרה, אני שמעתי גם את הסקירה המקיפה מאוד על ועידת גלזגו שנתת קודם באולם למטה, ואני מאוד מודאג, משום שאת ציינת עכשיו שאחד הגורמים היותר חמורים, גם בזיהום האוויר וגם בפסולת, היא העובדה שהיא הולכת ומכסה אותנו.

דניאל מורגנשטרן: קראתי רק השבוע שהמשרד מנסה ליזום חקיקה חדשה ולאפשר תוכניות שתאפשרנה להרים את ההרים של אפעה וגני הדס וחגל, אותן מטמנות גדולות שהן שלוש המטמנות הגדולות בארץ.

דניאל מורגנשטרן: יכול להיות שנגיע לרמה של מגדל בבל ויקרה לנו מה שהקב"ה עשה למגדל בבל.

דניאל מורגנשטרן: הדרך היא שונה לחלוטין, ואני תמה שעד היום מומחי המשרד לא הלכו בה.

דניאל מורגנשטרן: אני עוסק בנושא 46 שנים, הייתי איש תמ"א 16, הראשון שעסק בנושא מחזור, לא הבנתי מה זה מחזור, אז היה 1976, שמישהו ייזכר איפה הוא היה אז.

דניאל מורגנשטרן: המסקנה היא אחת, אין דרך אחרת להתמודד עם נושא הפסולת אלא לצמצם אותה, וכל הדרכים שננקטו עד היום לא מצמצמות את הפסולת.

דניאל מורגנשטרן: הרעיון של חוק היטל ההטמנה שחוקק השר שהיה אז לאיכות הסביבה, גדעון עזרא ז"ל, היה טוב.

דניאל מורגנשטרן: הוא היה להטיל היטל על ההטמנה, על ההשפעה פר יחידה, אבל החוק מטיל אותו על הרשות המקומית, ומסתבר שלרשות המקומית אין דרך להעביר את ההיטל הזה אל האזרח, אל משק הבית, אל יצרן ההשפעה.

דניאל מורגנשטרן: זהו כשל נוראי.

דניאל מורגנשטרן: גם חוק האריזות שיזם גלעד ארדן הוא כשל, והזהרנו אותו, אמרנו לו שיראה איך בגרמניה במשך שמונה שנים היה חוק אריזות משנת 1991 עד שנת 1998 והוא נכשל, משום שהוא לא נפתח לתחרות.

דניאל מורגנשטרן: הוא לא שמע לנו, נתן את החוק בידי המונופול 'תמיר' של התאחדות התעשיינים.

דניאל מורגנשטרן: מה שדרוש לעשות היום הוא דבר אחד, וגברתי השרה, אני מקווה שתאמצי את זה, כי אם לא אנחנו נגיע למגדל בבל של אשפה.

דניאל מורגנשטרן: משק סגור לאשפה ותיאגוד של עשר רשויות אזוריות, לדוגמת גוש איגוד הערים דן לאיכות הסביבה, או לתברואה, כאשר האגרה שתוטל תכסה את כל העלויות החיצוניות, וזה לא ארבע אגורות לקילומטר הובלה, זה הרבה הרבה יותר, כי ארבע האגורות האלה הן פחות משמונה שקלים להובלה של 186 קילומטר, מחירייה לאפעה.

דניאל מורגנשטרן: סליחה, אני פעם הייתי הרגולטור של ענף המשאיות לפני 40 שנה, אני קצת מבין במשאיות והובלה.

דניאל מורגנשטרן: מה שצריך לעשות זה לבטל את היטל ההטמנה, טוטאלית, להוציא את רכיב התברואה בארנונה הכללית, לבטל את חוק האריזות, או לפתוח אותו, וכל השלושה האלה זה חקיקה ראשית של כנסת ישראל, כאן זה המקום לעשות את זה, יחד עם אימוץ חוק הטמנה, או חוק טיפול באשפה, שיאפשר להטיל אגרת אשפה על כל משק בית ועל כל יצרן אשפה, פר משקל ו/או נפח.

דניאל מורגנשטרן: עוד תנאי אחד, שכולם יפרידו את האשפה לשני זרמים, בהתחלה בהתנדבות, רטוב ויבש, והיבש יהיה נורא יקר, אז אנחנו נאפשר ליצור את מה שנקרא בשפה העממית 'מרכזי מחזור'.

דניאל מורגנשטרן: אלה לא מרכזי מחזור, אלה מרכזי איסוף מופרדים, ושם אתה תלך ותוביל ותפריד כמו השוויצרי והשבדי, והגרמני והאוסטרי, ובריטיש קולומביה היפה בקנדה, אתה תפריד הכול בהתנדבות, כי אם לא תפריד בהתנדבות אתה תצטרך לשלם אגרה גבוהה.

דניאל מורגנשטרן: עוד תנאי אחד, התנאי הוא לסגור את כל פחי האשפה וכל מכלי האצירה של מדינת ישראל במכסים, לכל אחד יהיה כרטיס חכם, והפתיחה תפתח לו נפח מסוים של אצירה, וברגע שהנפח הזה ייסגר, יצרן האשפה יחויב, והוא יחויב בו במקום כי המערכות היום יודעות לעשות את זה.

דניאל מורגנשטרן: זה נעשה כבר 20 שנה במדינות אירופה, במזרח הרחוק ובצפון אמריקה, למה שזה לא יעשה אצלנו?

דניאל מורגנשטרן: הם הרבה פחות חכמים מאשר אנחנו, אנחנו הסטארט-אפ ניישן, הרביעית או החמישית בעולם, בשבוע שעבר היו כאן מומחי תחבורה, 69 חברות סטארט-אפ ישראליות הציגו בפניהם.

דניאל מורגנשטרן: המשפט האחרון שלי, אדוני היו"ר, אתה הקשבת בקשב רב, באשפה אנחנו בזנב של ה-OECD, בושה וחרפה.

וליד טאהא: ולא רק באשפה, יש עוד קריטריונים שבהם אנחנו בזנב.

דניאל מורגנשטרן: אם לא נשנה את ההתנהגות, יגרשו אותנו משם, יגרשו אותנו מה-OECD.

דניאל מורגנשטרן: גברתי, אני מקווה שתאמצי את זה, זאת חקיקה ראשית של כנסת ישראל, אני אעזור לך מניסיוני במשך 46 שנים.

דניאל מורגנשטרן: תודה רבה.

וליד טאהא: הוא פתר אותנו מהבעיה, תמר, כי את נורבגית.

וליד טאהא: את רוצה לענות?

תמר זנדברג: רק להגיד שהרבה מהעקרונות שציינת הם אכן העקרונות שאסטרטגיית הפסולת בעצם הולכת לפיהם.

תמר זנדברג: זה באמת קודם כל הפרדה במקום, וזה בהחלט הפחתת הטמנה שזה ה-נושא.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך שלדעתי, באחד השבועות הראשונים שלי במשרד באמת הוצג לי מה שאתה מתאר כמשבר ההטמנה, שהולך ומסתיים, ואני אמרתי לאנשי המשרד וסיכמנו ביחד שלא יעלה על הדעת שביד אחד נקדם את ההטמנה כי הולך להיגמר המקום, אבל נמשיך להסתמך על 80 אחוזי הטמנה, ולכן אנחנו חייבים ביד השנייה באופן אגרסיבי מאוד, להתקדם באסטרטגיית ההפרדה והמחזור, ואנחנו אכן עושים את זה, כולל המובן הזה שציינת של מה שנקרה pay as you throw, כלומר, תשלום עבור מה שאתה משליך ומה שאתה טומן.

תמר זנדברג: אנחנו נתחיל בפיילוט באחת הערים ונתחיל להכניס את זה.

תמר זנדברג: המטרה שלנו היא בהחלט, אני אקרא לזה כתוצאה מלקחי העבר, במיוחד באקלים הפוליטי והפרלמנטרי בישראל, לא לחכות שקודם תהיה חקיקה שלמה ומושלמת והכול יעמוד על מקומו בשלום וכל המתקנים יעמדו עטופים בסרט ורק אז להכניס את זה לפעולה, זה לא יקרה בחיים.

תמר זנדברג: לכן, כפי ציינתי בהתחלה, אנחנו הולכים ומאתרים מרחבים וערים ומועצות ואשכולות.

תמר זנדברג: דיברת על איגודים, אז אנחנו בהחלט רואים באשכולות איזשהו כוח, גם כלכלי, ליזום ולהקים מתקנים אזוריים שיתנו למרחבים.

תמר זנדברג: יש לנו כבר איתורים של כל כמה וכמה מקומות כאלה ברחבי הארץ, שבהם הרשויות מוכנות ורוצות ללכת איתנו, כי הן רוצות והתושבים רוצים להיות מתקדמים ולהוביל בתחום הפסולת, ואנחנו נתחיל ונייצר מקומות כאלה, שיתחילו כמו שאמרת, באופן וולונטרי, עד שתיכנס החקיקה המחייבת לתוקף.

קריאה: עמק חפר היא הראשונה.

תמר זנדברג: לכן, באמת הרבה מהדברים שציינת הם עולים בקנה אחד עם העקרונות והאסטרטגיה, וככל שיש דברים נוספים, אנחנו גם נשמח לשמוע וללמוד ולהשתפר תוך כדי הדרך.

וליד טאהא: תודה רבה לדניאל, ותודה גם לשרה.

וליד טאהא: דן אלון, סמנכ"ל החברה להגנת הטבע, בבקשה.

דן אלון: שלום, תודה רבה.

דן אלון: תודה לך היו"ר, תודה לך השרה על סקירה מאוד מעניינת.

דן אלון: אני לא כמו דניאל, אין לי 46 שנים, אני קצת יותר צעיר, אני רק 26 שנים בחברה להגנת הטבע, ולא מצאתי את עצמי הרבה פעמים מברך.

דן אלון: אז היום אני פה, בין השאר, כדי לברך, כי אני חושב שהסקירה שהצגת כאן מבטאת סדר יום אמיץ, מיוחד, כמי שבא מהחברה להגנת הטבע, סדר יום שאני חושב שאנחנו מוליכים הרבה מאוד שנים, הנושא של שימור שטחים פתוחים, הנושא של שימור הים שהוזנח במשך כל כך הרבה שנים וזקוק לנו היום מאוד, ואנחנו יכולים להמשיך לדבר על פליטות, אבל אם לא נשמור על הים אז מה יהיה?

דן אלון: ואם לא נשמור על השטחים הפתוחים

תמר זנדברג: אם לא נשמור על הים אז הוא יתחיל לפלוט במקום לספוח.

דן אלון: בדיוק.

וליד טאהא: יש תוכניות מיוחדות מול הערים והרשויות של החוף?

תמר זנדברג: גם, כן.

דן אלון: אני חושב שסדר היום החשוב היום הוא קודם כל להקים שמורות ימיות, חלק כבר הוקמו, והמשרד הציב כאן יעד שאפתני, אבל כמו שאני רואה, המשרד מאוד בכיוון, ואני באמת מאוד מברך על הדבר הזה.

דן אלון: אני רוצה להגיד כאן עוד משהו, הייתי קודם בוועדת הכלכלה ושם דובר על הנושא של אנרגיות מתחדשות, וזה עלה גם כאן.

דן אלון: אני אמרתי שם, ואמרו גם אחרים, נושא משק נטול פחמן, דיברתם על דל או מאופס, הוא נושא מאוד חשוב, אסור לו בשום פנים ואופן שיבוא על חשבון שטחים פתוחים, ואנחנו כולנו חייבים לעשות את המאמץ הענק לייצר את אותן אנרגיות קודם כל במקומות שבהם אפשר מחר בבוקר להקים 30 ו-40 אחוזים, ואני חושב שהמשרד תומך בזה, וזה חשוב ואנחנו כמובן נעזור מאוד בדבר הזה.

דן אלון: עשינו עבודה, גם אתם עשיתם עבודות, הראנו כולנו שאפשר להגיע, נדמה לי ל-40 או 50 אחוזים, יכול להיות שיש מחלוקת ואולי זה 30 אחוזים.

דן אלון: נדמה לי שאפשר להביא את ישראל ל-30 אחוזים פחות מהיעדים אם נלך לכיוון הזה, וזה חשוב מאוד.

דן אלון: אני רוצה לדבר על נושא מגוון המינים.

דן אלון: קודם כל, אני רוצה לברך אותך, אני הרבה שנים פה ויושבת כאן גם העוזרת שלך שפעם ישבה לידי, וביחד קידמנו את הנושא הזה של חוק הצייד, הנושא של הטיפול בחוק הגנת חיות הבר בישראל, חוק ארכאי שלא מתאים לתקופה שבה אנחנו חיים.

דן אלון: אז קודם כל אני רוצה להודות לך.

דן אלון: אני רוצה גם להודות לחברת הכנסת גמליאל שכבר הלכה, שהוציאה את התקנה הראשונה בנושא הדרורים והשלווים ואת הארכת את זה עכשיו בשלוש שנים, ואני בטוח שלא נסיים בשלוש שנים.

דן אלון: אני יודע שגם את היית רוצה שזה יהיה יותר מזה, ואני חושב שזה חשוב מאוד.

דן אלון: ממש לפני שבועות בודדים כולנו נתקלנו בבעיה האחרת של החוק הזה, וזה נושא הרעלים.

דן אלון: איבדנו חמישה אחוזים מהנשרים שלנו ביום אחד, בגלל מישהו שזרק רעל, בטעות או לא בטעות, כנראה לא בטעות - - -

וליד טאהא: כן, יש פה נושא שצריך להתעמק בו ולדון בו, הגיעו אליי פניות גם מהצד השני.

וליד טאהא: יש שם את המפעלים הראויים שצריכים לשים על השולחן ולהבין מה זה הדבר הזה, מתוקף איזה חוק זה עובד.

וליד טאהא: יש הרבה דברים לא ברורים.

וליד טאהא: אני ארצה, כבוד השרה, להיכנס לעומק העניין, להסדיר את זה טוב, יש גם ציידים שמוחים שזורקים אותם החוצה בעניין הזה, יש הרבה דברים שצריך להסדיר.

דן אלון: בסדר גמור, מפעלים ראויים קשורים בציד, למי שלא יודע.

וליד טאהא: מתוקף איזה חוק הם עובדים?

תומר רוזנר: חוק כלי הירייה.

וליד טאהא: המפעלים הראויים?

תומר רוזנר: מפעל ראוי זה מושג מחוק כלי הירייה.

וליד טאהא: כלומר, משכירים נשק מכל הבא ליד והולכים לירות?

דן אלון: מפעל ראוי היה כלי שהמשרד - - -

וליד טאהא: טוב, אנחנו נקיים על זה דיון.

דן אלון: אני רוצה להגיד עוד משהו, דיברנו על הים ואי אפשר שלא לדבר על קצא"א, כמובן, ואני יודע את עמדתך האמיצה, ולא רק העמדה אלא גם ההחלטות.

דן אלון: אנחנו מברכים, אבל חשוב שבאולם הזה יאמר, שההסכם של קצא"א, ואני חושב שלא צריך להאריך, אסור לו שיקרה, אסור שיתקיים, ואנחנו צריכים לעשות כל מאמץ בחדר הזה ובחדרים אחרים, כדי למנוע את הדבר הזה.

דן אלון: אני רוצה להגיד עוד מילה אחת בנושא הפסולת.

דן אלון: יש נושא אחד שלא עלה כאן לדעתי בנושא הפסולת, וזה הנושא של פסולת בנייה בשטחים פתוחים.

דן אלון: זו רעה חולה, מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שהשטחים הפתוחים שלנו נראים כמו מזבלה, כי יש אנשים שהחליטו להשליך את פסולת הבנייה שלהם בשטחים הפתוחים כי שם זה הכי זול.

וליד טאהא: נכון.

דן אלון: בזה אנחנו חייבים לטפל מחר בבוקר, וכפי שאמרתי, יפה שעה אחת קודם.

דן אלון: אז שוב, תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה, דן אלון.

וליד טאהא: בכנסת אנחנו לא רגילים לחכות למחיאות כפיים, לכן אני מתפרץ אליכם ללא כוונה.

וליד טאהא: אנחנו נמשיך את הדיון, גם מולכם וגם מול השרה.

וליד טאהא: נגעת בסוגייה מאוד חשובה שגם אותה צריך להסדיר.

וליד טאהא: אני רוצה לתת זכות דיבור ליניב בלייכר, יו"ר פורום אזרחים למען אוויר נקי, בוא תעזור לנו לנשום אוויר נקי.

יניב בלייכר: צוהריים טובים, אני רוצה לברך על הדיון, ואין ספק שנעשית עבודה במשרד שאנחנו לא ראינו בשנים האחרונות.

יניב בלייכר: מה שחסר לי בסקירה, גברתי השרה, זה שני נושאים.

יניב בלייכר: אחד, הוא נושא האכיפה הסביבתית.

יניב בלייכר: לא ראינו פה יעדים, לא מבחינת היקף האכיפה ולא מבחינת כוח אדם, ואני אשמח לדעת מה המשרד עושה בנושא הזה.

יניב בלייכר: הנושא השני הוא זיהום אוויר חוצה גבולות, שריפות פסולת.

יניב בלייכר: שני הנושאים האלה, גם זיהום אוויר משריפות פסולת וגם אכיפה ספציפית נגד שריפות פסולת, אבל בכלל.

תמר זנדברג: אוקי, אז לנושא השריפות התייחסתי קצת, אני אפרט.

תמר זנדברג: קודם כל, כמו שאמרתי, נושא שריפות הפסולת הפך במדינת ישראל למכת מדינה, ממש ככה.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה, זה גם הפך למכת מדינה בהיבט של זיהום אוויר, לפי הנתונים שלנו, וגם בהיבט של מטרדים לתושבים.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר לך, אין יום, אין שבוע שאני לא מקבלת תלונות ופניות מתושבים, באמת ממקומות רבים מאוד ברחבי הארץ בנושא הזה.

תמר זנדברג: לנושא הזה יש שני כיוונים, אחד, שהוא בעצם אולי דרך המלך, והוא מה שקראתי לו קודם 'מניעה במקור', זה בעצם למנוע את ההשלכה של הפסולת בשטחים הפתוחים כדי שאז לא יהיה מה לשרוף.

וליד טאהא: להביא לביטול הסיבה.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: הרי מדובר בהשלכה, צוין כאן הנושא של פסולת בניין, שהוא אחד מתיקוני החקיקה הראשונים שאנחנו הולכים להביא, בתחום פסולת הבניין.

תמר זנדברג: במקום ללכת ולטפל בקבלנים, בין אם כאלה או אחרים, מורשים או לא, אבל מבצעים את הפעולה הלא חוקית של שפיכה בשטח הפתוח, במקום לטפל בפסולת הבניין בתחנת מעבר, וכולל התשלום שזה גובה.

תמר זנדברג: ושוב, תשלום של כאלה סכומים, זה נכון להיטל ההטמנה, זה נכון לפסולת בניין, הוא בא לממן את העלות של מה שזה עולה אחר כך לציבור כשזה מושלך בשטח הפתוח.

תמר זנדברג: ואז זה נשרף, ואז אנחנו מקבלים את אותם מפגעים.

תמר זנדברג: כאמור, זה נוגע לפסולת בניין, לפסולת ביתית, תעשייתית, גושית, מה שנקרא לכל מיני דברים שאין מה לעשות איתם ואין לאן לפנות אותם, אז הם מושלכים במרחב הציבורי ואחר כך באמת הופכים למפגעים.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד לכם שרק היום קיבלתי תמונה מהשר לביטחון פנים של אתר פסולת לא חוקי, עצום בגודלו, באחד האזורים בארץ, וסיכמנו לשבת יחד ולטפל בנושא.

תמר זנדברג: מבחינת טיפול, לנו יש את הטיפול שלנו ובאמת אמרתי, יש לנו למעלה מחצי מיליארד שקלים בתוכנית לחברה הערבית, כשהרוב מושקע בה בתחום הפסולת, בתחום אספקת הפתרונות, ממש תוכנית מפורטת, ועד היום כבר ישבנו עם לא מעט רשויות מקומיות ומרחבים מקומיים, עם חברי כנסת, ובאמת עם הרבה מהציבור ומהחברה הערבית, כדי לתכנן את התוכנית כך שהיא תותאם לצרכים של מניעת השלכת הפסולת במרחב הציבורי והטיפול בפסולת.

תמר זנדברג: יש רשויות שממש צריכות שאנחנו נפרוט להם פחים, כי אין מספיק פחים ירוקים, ויש רשויות שצריכות להתקדם ולהקים מתקנים מתקדמים יותר כדי באמת לטפל בתחום הזה.

תמר זנדברג: אגב, יש רשויות שכבר מתקדמות מאוד ולקחו על עצמן הרבה מהדבר הזה, אבל יש להן מפגעי עבר.

תמר זנדברג: אני אתן דוגמה מצטיינת, שוחחנו בשבוע שעבר עם עיריית רהט.

תמר זנדברג: עיריית רהט התקינה צ'יפים על משאיות שבונות ושופכות פסולת ברהט, וכל משאית אם היא שופכת במקום לא מורשה, יש לה צ'יפ ויש מיד אכיפה.

תמר זנדברג: ראש עיריית רהט אומר לי שהיא הפחיתה באופן דרמטי, אבל אז באו ואמרו לנו שעדיין נמצאת פסולת שנשפכה בעבר.

תמר זנדברג: אז ברגע שנפנה את המפגע אז מכאן והלאה העיר או העירייה מתקדמת בעצמה, ובאמת יש לנו הרבה מאוד דוגמאות כאלה של דברים שצריך לעשות.

תמר זנדברג: אחרי שאמרתי את זה, אתה צודק, שיש פה גם היבט של אכיפה.

תמר זנדברג: אין מה לעשות, בלי אכיפה לא יהיה שוט.

יניב בלייכר: אז מה המשרד עושה בכיוון הזה של האכיפה?

תמר זנדברג: אז פה בהחלט יש לנו תשומת לב מאוד רצינית על הנושא הזה, גם דרך מבצעי אכיפה ממוקדים, גם שיתופי פעולה עם זרועות אכיפה אחרות, כי יש פה היבטים של אכיפה שהם לא רק האכיפה הסביבתית, אלא לפעמים הם נוגעים להיבטים נוספים של עבריינות שהיא לא רק אותו אירוע אלא זה קשור לעבירות נוספות, וגם אכיפה משולבת שתוכל לקחת את כל הדברים האלה בחשבון, תהיה גם יותר אפקטיבית, כי היא באמת נוגעת בשורש הבעיה.

תמר זנדברג: אני כן רוצה לציין, שאנחנו עושים את כל זה בכוח אדם ובמשאבים שהם מאוד מאוד צנועים, אני אומרת את זה בלשון המעטה, יחסית לצרכים.

תמר זנדברג: אלעד, אתה רוצה להוסיף משהו?

אלעד עמיחי: כן, אני אציג עוד דבר שאנחנו עושים, והשרה הזכירה את זה, זה מתן כוח ואמצעים לפעילות המקומית.

וליד טאהא: איך עושים את זה?

וליד טאהא: באמצעות תקציבים?

אלעד עמיחי: באמצעות תקציבים ובאמצעות אמצעים.

אלעד עמיחי: אחת, קודם כל היוזמה הייתה שלהם, אי אפשר לקחת להם את זה, אבל כשהם באו עם היוזמה יחד עם אשכול נגב מערבי, שמאגד כמה רשויות מקומיות באזור, אנחנו שילבנו את התקציבים למצלמות, לצ'יפים, להסברה, למערכות מידע, וגם לרכבים וכוח אדם, וכך נוצר שם כוח מקומי שעושה שינוי מקומי באזור.

אלעד עמיחי: זה השינוי, אני חושב, הכי גדול, האשכולות, התפקוד האזורי שמנהיגות מקומית לוקחת בעלות על השטח שלה עצמה, לנו יש את האמצעים לתת להם, אבל היכולת שלנו עם 35-50 פקחים על כל הארץ, זה בוודאי קשה, אבל ברגע שיש יוזמה מקומית ואנחנו משלבים את זה ביחד עם אמצעים אז אפשר לראות את זה.

אלעד עמיחי: לא רק זה, גם באים אליהם ולומדים, וזה עובר כמו תורה מאשכול לאשכול, מאזור לאזור, ואני חושב שזה גם מפתח מאוד גדול להצלחה, ההתארגנויות המקומיות האזוריות, זה איגום משאבים וזה מכפיל כוח.

תמר זנדברג: עוד דבר אחד, מעבר ליחידת השריפות שהקמנו כבר לפני שנתיים, יש לנו במשרד להגנת הסביבה יחידת רחפנים שרוצים להרחיב אותה ולהכניס אותה לפעילות מבצעית כדי לשפר את האכיפה במובן הזה.

וליד טאהא: אני רק רוצה לומר שצעדים אכיפתיים הם תמיד מבורכים, אנחנו לא רוצים לראות את זה, אבל הם לא מחליפים את הצעדים שקודמים להם, שזה לבוא במגע עם הרשויות המקומיות.

וליד טאהא: גברתי השרה, אני מכיר רשויות מקומיות שפשוט אין להן את הכסף להתמודד עם זה, ואם אין להם את הכסף להתמודד עם זה אז אפשר להביא להם מסוקים, לא רק רחפנים ועדיין התופעה לא תבוטל.

וליד טאהא: צריך לטפל בה ביסוד, בשורש, ואת צודקת והזכרת את זה גם, להעלים את המניעים של השריפות.

תמר זנדברג: הרי אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאף אחד לא רוצה ללכת ולשרוף, לזהם את האוויר ואת הסביבה.

וליד טאהא: כן, וגם הסברה, ואחרי כל זה גם אכיפה.

וליד טאהא: מי שלא רוצה לציית אחרי כל זה, ישלם.

וליד טאהא: כמובן שתוך כדי צריך גם לעשות אכיפה, כי אי אפשר לפרוץ את הדבר הזה.

וליד טאהא: שי רילוב, מנכ"ל העמותה למען מניעת בזבוז מזון.

וליד טאהא: אבוטבול, יש לך קולגה, אז אחרי זה תעשו סלמאת.

שי רילוב: קודם כל אני חייב להגיד שאני ממש התפלאתי ונהניתי לשמוע מכמה זוויות הנושא הזה כבר עלה על הפרק בישיבה היום.

שי רילוב: ללא ספק, הנושא הזה נוגע בכל כך הרבה זוויות של מה שאנחנו מדברים עליו כדי למנוע שינוי אקלים.

שי רילוב: פליטות המתאן שדיברנו עליהם והיעדים השאפתניים שם.

שי רילוב: מה שנמצא במטמנות ופולט את המתאן, מה זה אם לא מזון מבוזבז?

שי רילוב: בישראל, אתם יודעים מהדו"ח שאתם יצרתם יחד עם 'לקט ישראל', מעל 20 מיליארד שקלים של מזון מתבזבז כל שנה במדינה הקטנטנה שלנו.

וליד טאהא: איך אתה פועל כדי למנוע בזבוז מזון?

שי רילוב: אז קודם כל שווה להסתכל על איפה בשרשרת נמצא אותו בזבוז מזון.

וליד טאהא: איפה מבזבזים?

שי רילוב: מעל 40 אחוזים, הנתח הכי גדול לאורך השרשרת, הוא אצל הצרכנים, אצל משקי הבית.

שי רילוב: וזה קשור אולי לאיך שאנחנו קונים, מאחסנים, מגישים, מבשלים.

וליד טאהא: יש רמות שונות של בזבזנות אצל הצרכנים בחברות השונות?

שי רילוב: מדובר בנושא של מודעות, של הבנה, של היכרות עם זה שבכלל יש כאן בעיה.

וליד טאהא: אתה לא רוצה להשיב את הכוונה?

וליד טאהא: איפה הכי מבזבזים?

תמר זנדברג: איך זה מתפלג בין מגזרים שונים, מקומות שונים בארץ, מעמדות שונים?

שי רילוב: לצערנו, אין לנו באמת מספיק נתונים בנושא של בזבוז מזון כדי לרדת לעומק העניין.

שי רילוב: הדוחות של 'לקט' לדוגמא, הם עושים עבודה מצוינת כדי להבליט את הנושא, אבל יש לנו עוד הרבה צורך בידע כדי למקד את המאמצים שלנו.

שי רילוב: אבל חלק מאוד משמעותי, וזה מה שעמותת 'רובין פוד' באה לעשות, זה לשים את הנושא הזה על השולחן תרתי משמע, על הצלחת, להנגיש את הנושא ולהראות שלא רק יש כאן בעיה, תופעה עצומה בממדים שלה ובהשפעה שלה, כלכלית וגם חברתית כמו שאמר חה"כ אבוטבול, וגם סביבתית, והפתרון יכול להיות כייפי, יכול להיות נגיש, יכול להיות טעים, להנות יותר ולבזבז פחות.

שי רילוב: אם אתם לא מכירים, אז אנחנו הפעלנו גם את המסעדה החברתית הראשונה שבאה להנגיש את הנושא, ולהראות בהקניית כלים, אחרי שאנשים נחשפים לבעיה של הנושא, איך הם יכולים בתוך החיים שלהם למנוע בזבוז מזון, ומעבר למטרה הנעלה, החברתית והסביבתית, גם לבזבז הרבה פחות כסף.

שי רילוב: כמובן, זה חוסך במקביל גם לרשויות וגם למדינה כולה.

וליד טאהא: אם אתה מונע בזבוז מזון, מן הסתם מנעת בזבוז כסף, זה אחד קשור לשני.

שי רילוב: אכן כן, ממש לאורך כל השרשרת.

שי רילוב: לכן, אנחנו רוצים לראות באמת אימוץ גם ברמה של רשויות ואשכולות וגם ברמה של הממשלה, ודיברנו על זה קודם בוועדת החינוך.

שי רילוב: הכול מתחיל בבריאות וממשיך לשינוי ההרגלים, ויש לנו כלים כדי ליישם את זה מדוגמאות מרחבי העולם, ולשם אנחנו עוד צריכים לכוון.

שי רילוב: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: אנחנו עוברים לגור בומש, נציג מחאת הנוער למען האקלים.

וליד טאהא: כן, גור.

גור בומש: שמי גור בומש, אני מרמת ישי ואני נציג מתנועת הנוער למען האקלים.

גור בומש: לפני יומיים היה לי יום הולדת והפכתי לבן 15.

גור בומש: במקום להנות עם חברים שלי ולחגוג כמו שצריך אני ביליתי ארבע שעות בהכנה ליום הזה, שבו אני בכלל אמור להיות בבית ספר.

גור בומש: למה פספסתי את יום ההולדת שלי?

גור בומש: כי אני מפחד.

גור בומש: איך אני יכול לחגוג כשאין לי עתיד?

גור בומש: איך אני אמור ללכת לבית הספר כשאני יודע שכל זה חסר משמעות.

גור בומש: נהדר שאני לומד איך להתמודד כלכלית ועל קשרים דיפלומטיים בין מדינות, ועל החורש הים-תיכוני.

גור בומש: אבל, כשהכלכלה תקרוס ומדינות יקיימו מלחמות על מים, והחורש הים-תיכוני יעלה באש, זה כבר לא כזה נהדר.

גור בומש: בעולם נורמטיבי לא הייתי צריך להתחנן בוועדה כדי שייקחו את העתיד שלי בחשבון.

גור בומש: נראה לכם הגיוני שזה מה שנער בן 15 אמור לעשות?

גור בומש: על מי אני צריך לסמוך כדי שידאג לי ושידאג לעתיד שלי?

גור בומש: אני בכלל צריך לשבת בכיתה וללמוד.

גור בומש: אני לא פה כי אני מתעניין וכי בא לי לשמוע מה קורה, אני פה כדי לדרוש את הזכות הבסיסית שלי ושל כל בני הנוער על הכדור הזה, חלקם שלכם, הזכות לחיים.

גור בומש: כשאתם מעדיפים אינטרסים וקיום פוליטי על פני העתיד של העם שלכם ושל הילדים שלכם, אני פשוט לא מבין מה עובר לכם בראש.

גור בומש: אתם לא רואים את הדיסוננס הזה?

גור בומש: אתם מתעלמים?

גור בומש: אתם משקרים?

גור בומש: או שאתם פשוט עיוורים?

גור בומש: אני מתבייש.

גור בומש: השרה זנדברג, אמנם את בין היחידות במקום הזה שלוקחים את הנושא ברצינות, והצגת את זה יפה מאוד, אבל גם את נוטה להישען על הציבור.

גור בומש: ביקשת שתפעילו עלינו לחץ, אנחנו צריכים תמיכה.

גור בומש: במצעד האקלים צעדו למעלה מ-10,000 איש, אנחנו מפגינים כל שישי תחת השמש.

גור בומש: אני פה מתחנן מולכם במקום ללמוד.

גור בומש: הנה התמיכה שלכם, הנה הלחץ שלכם, הגיע הזמן להתחיל לפעול.

גור בומש: מתי סוף סוף יהיה חוק אקלים?

גור בומש: כשכל הכרמל יעלה באש והמונים יגוועו ברעב כי התפוקה החקלאית תצנח?

גור בומש: ומתי תעגנו בחוק את העצירה של ההתקדמות והקידום ההרסני של פרויקטים פוסיליים?

גור בומש: ואם אתם באמת רציניים, אולי באמת כדאי להתחיל ולעמוד ביעדי ביניים כמו שראש הממשלה הצהיר לא מזמן.

גור בומש: אנחנו לא מסתפקים בהצהרות, הן נחמדות ויפות לתקשורת, אבל ההיסטוריה לא תסלח לכם כשהחברה שאנחנו מכירים היום פשוט תחדל להתקיים.

תמר זנדברג: יפה מאוד.

וליד טאהא: הפעם לקחתי פסק זמן כדי לאפשר להם למחוא לך כפיים ולא עשיתי את זה בתמימות, עשיתי את זה בכוונה.

וליד טאהא: את רוצה להגיב, השרה תמר?

תמר זנדברג: אני רוצה להודות לך, גור.

תמר זנדברג: יש לי ילדה בת 15 ועוד ילדה אחת כמעט בת שנתיים, ובאמת אני חושבת שכל אחד מאלה שיושבים כאן יכול לחשוב, לא רק על הילדים שלנו, אלא גם על עצמנו, כי פעם היינו אומרים על משבר האקלים שזה מה שאנחנו משאירים לכם, היום אנחנו כבר, עם האש בכרמל ובהרי יהודה, השרב, השינויים בים, ביבשה, כבר מלחכים גם בשולי החליפות שלנו.

תמר זנדברג: אז אני רוצה באמת להודות לך על המחויבות שלך ועל הפעילות שלך, ואני רוצה להבטיח לך שאנחנו נעשה הכול כדי להתחיל ולבלום את הקטסטרופה כבר עכשיו, וכדי שהעולם שאנחנו נשאיר לכם יהיה הרבה יותר בריא, נקי וטוב לחיות בו.

וליד טאהא: תודה רבה, גור בומש, נציג מחאת הנוער למען האקלים.

וליד טאהא: תודה כבוד השרה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לתת זכות דיבור לירון קדושים, פעיל סביבתי נגד כריתת עצים.

וליד טאהא: ירון פה?

וליד טאהא: טוב, אסנת בנימין, עצים למען האקלים.

וליד טאהא: זה אותו דבר?

וליד טאהא: שניכם עצים.

אסנת בנימין: זה לא כל כך אותו הדבר, אנחנו עובדים בשני כובעים, אנחנו חברים טובים.

וליד טאהא: אבל שניכם למען עצים, לא?

אסנת בנימין: לא למען עצים, למען הציבור ולמען האקלים.

אסנת בנימין: אני אציג משהו שונה.

אסנת בנימין: שמי אוסי בנימין, אני עובדת תחת כמה כובעים בנושא של העצים.

אסנת בנימין: הנושא שכרגע התחלנו לקדם זה 'עצים למען האקלים' בהנחה שבעצם הסתיימה ועידת גלזגו, אז אנחנו יודעים שב-2030 אמורים להפסיק לכרות יערות, ואם אמורים להפסיק לכרות יערות אז אנחנו חייבים להתחיל להוריד את הדרישה לעץ, לכל דבר שעשוי מעץ, ולמצוא את הפתרונות.

אסנת בנימין: כרגע אנחנו בעצם מקימים צוותים ייעודיים, אחד שמתכוון להוריד את הנושא של קאמינים, ואחד שמנסה לעבוד יותר על אריזות.

אסנת בנימין: זאת אומרת, ממש לנסות לפרק את זה כך שכל קבוצה קטנה תלמד את הנושא שלה, וננסה להתחיל להוריד את הדרישה של השוק לעץ, כדי בעצם שב-2030 אפשר יהיה להפסיק.

אסנת בנימין: אבל הנושא הגדול שאני רוצה לדבר עליו, זה שאי אפשר לדבר על משבר אקלים בלי לדבר על העצים, וצריך לדעת שקורה כאן משהו, שאני בטוחה שאתם לא מודעים אליו כי הוא קורה מתחת לרדאר.

אסנת בנימין: כרגע אנחנו במצב שבשלוש שנים האחרונות נכרתו מיליון עצים.

אסנת בנימין: לא היה דבר כזה בעולם.

אסנת בנימין: בכל שנה אנחנו היינו במקסימום 120,000-140,000 שזה גם היה הרבה, וזה כולל מטעים.

אסנת בנימין: בשנתיים של ארבע מערכות בחירות - - -

וליד טאהא: הם נכרתו למטרות של ייצור או משהו אחר?

אסנת בנימין: ממש לא, אני אסביר את זה.

אסנת בנימין: אלה ממש מניפולציות, ואתה ממש יכול לראות שזה סחר בעץ.

אסנת בנימין: ממש רואים את זה.

אסנת בנימין: זאת אומרת, עשו מניפולציות על החוק, קיצרו תהליכים, יש כמה מניפולציות על החוק, וממש חיכיתי שתקום ממשלת השינוי כדי שנגיע למצב שקרה כאן משהו.

אסנת בנימין: זאת אומרת, יש חוק מאוד טוב, שיודע לשלב פיתוח ועצים, הוא יודע לעשות את הדרך, ואם הדרך נעשית נכון אז אתה שומר גם על הפיתוח וגם על העצים וגם על העצים.

אסנת בנימין: קורה כאן משהו שבעצם בשנה הראשונה שבה זה היה, ב-2019, היינו ב-200,000 עצים, ומשרד החקלאות המשיך לטעון שאנחנו ב-40,000 עצים.

אסנת בנימין: בשנה שעברה הצלחתי להוכיח ולהעמיד את פקיד היערות על העובדה שאנחנו ב-280,000 עצים.

אסנת בנימין: השנה, באמצע השנה, היינו ב-300,000.

אסנת בנימין: המניפולציות הן מאוד גדולות, אם אני אגיד לכם שכולנו בתחבורה ירוקה, נכון?

אסנת בנימין: אז קמו כאן פרויקטים לתחבורה, אבל מה שקורה לנו בגלל כריתת העצים, זה שאין לנו תחבורה ציבורית.

אסנת בנימין: זאת עובדה.

אסנת בנימין: מה שקורה למשל, אחת הדוגמאות היא חוק התכנון והבנייה, שמוליך אותנו בשלבים יחד עם העצים.

אסנת בנימין: יש את השלב שמגישים את הסתר עצים, יש שלב שמוסד התכנון בעצם ממטב, רואה את ערכיות העצים, ממטב את התכנון ביחד עם העצים, ובסופו של דבר יהיה פרויקט לצד עצים לשימור.

אסנת בנימין: התהליך הזה הכרחי שהוא יהיה לפני התכנון.

אסנת בנימין: ואז בעצם התלבשו על כל הפרויקטים של התחבורה, כולל נת"ע.

אסנת בנימין: נת"ע למשל מסתירה את התוכניות מהציבור.

אסנת בנימין: אנחנו במצב בו כל הכבישים חסומים, ונת"ע לא מתקדמת, היא עובדת שעה בשבוע, והדבר הראשון שהיא עושה זה כריתת העצים.

אסנת בנימין: אנחנו מדברים על זה שבכל 100 מטרים הם כורתים מאות עצים, את העצים הכי גדולים שלא יגדלו כאן בחזרה, הם לא יגדלו יותר בארץ.

אסנת בנימין: אלה עצים חד פעמיים, שבעצם גדלו כאן מכיוון שהקרקע לא הייתה מזוהמת, הייתה הרבה אדמה לשורשים שלהם.

אסנת בנימין: היום אנחנו כבר יודעים שאחרי 15 שנה העצים האלה מפסיקים לגדול, הם לא ימתנו את החום העירוני, ובעצם אנחנו מייצרים מצב שאנחנו יוצרים שיטפונות, גם אם לא יהיה משבר אקלים אנחנו מצופפים את העיר אבל היא מאבדת את העצים הגדולים שלה.

אסנת בנימין: מה שאנחנו רואים עם נת"ע זה שהיה חוקר, נגיד חוקר בשלב - - - אז הוא עצר את זה בכל שלב שהוא יכל, והוא אמר למשל, שלא תפקידה של נת"ע לעשות שבילי אופניים.

אסנת בנימין: זאת התוכנית, זה המקום, וכל דבר אחר הוא בעצם עירוני, הוא שקוף, כולל שבילי אופניים, שכולנו בעדם.

אסנת בנימין: מה שהם עשו בשלב הזה, למשל עם שבילי אופניים, הם הצמידו אותם על העצים, למרות שהתוכנית גמורה.

אסנת בנימין: דיבר כאן הבחור על מזון.

אסנת בנימין: אני הגשתי הצעה לרם בן ברק שהוא עשה את הצעת החוק של חוק החקלאות, שחייבים לייער ולנטוע עצים מסביב לכל החלקות החקלאיות כדי שהאדמה תישאר פורייה.

אסנת בנימין: עכשיו זה לא קורה, אין לנו שום דבר כזה, אין ייעור, הכול מת.

אסנת בנימין: וחייבים לשלב את זה, תמר.

וליד טאהא: אסנת, תודה רבה, אנחנו נשחרר את השרה, יש לה גם התחייבות בשדולה.

וליד טאהא: תודה רבה כבוד השרה, תמר זנדברג, על הסקירה ועל ההשתתפות, ואנחנו ניתן זכות דיבור לדובר האחרון, ירון קדושים, פעיל סביבתי נגד כריתת עצים, בבקשה.

ירון קדושים: שלום, שמי ירון קדושים מפתח תקווה.

ירון קדושים: עשיתי שמיניות באוויר כדי להגיע לפה.

וליד טאהא: למה, היה לך קשה?

ירון קדושים: לא, כי תכף תראה, אני עוסק כרגע באיזשהו מאבק מאוד גדול שתופס לי כמעט כל דקה פנויה.

ירון קדושים: אני חבר מטה המאבק על הבנייה בסירקין כבר עשר שנים, ובשלוש שנים האחרונות על מתווה כביש 40 החדש לפתח תקווה.

ירון קדושים: אני לא אדבר ארוכות כי יש הרבה מה לדבר, אבל אני אגיד בתמצית.

ירון קדושים: זה נחמד לראות שהמדינה מדברת על שמירת העתיד, על האקלים, אבל היד השנייה של המדינה, מוסדות התכנון, פוגעים בכל רגע נתון בסביבה שלנו.

ירון קדושים: במחנה סירקין ייכרתו כ-6,000 עצים שניטעו על ידי הבריטים, את זה כולם יודעים כבר, זה לא סוד, זאת תוכנית שאושרה למרות שייתכן שניתן לדחות חלק ממנה ולא לקיים את כולה גם אם היא אושרה על כל ה-13,000 דירות, לא חייבים כרגע לבנות על השטח של העצים.

ירון קדושים: בימים אלה ממש מקדמים מתווה שנקרא 'כביש 40 החדש' שיש בו מכלול שלם של בעיות מאוד קשות.

ירון קדושים: הבעיה האחת שמתאימה כאן לוועדה, זה כריתה של 1,500 עצים בוגרים על המתווה של הכביש, יחד עם 'חורשת דדו' שזו חורשה בת 70 שנה, יחד עם פארק יחיד בכל אזור הצד המזרחי של פתח תקווה, 'פארק השופר' או 'הפארק הרומנטי' כפי שהוא נקרא.

ירון קדושים: יש דרכים לקיים את מתווה הכביש הזה בעוקף פתח תקווה כמו שהוא נולד בהתחלה.

ירון קדושים: הכביש הזה גם פוגע בסביבה, הכביש הזה גם פוגע בתושבים כי הוא סוגר שלושה צמתים מאוד מרכזיים בעיר, שמנתקים שש שכונות בעיר פתח תקווה מציר תנועה ראשי.

ירון קדושים: הופכים את הכביש הזה מכביש מקומי לכביש ארצי על מנת לייצר ציר תנועה לשכונה עתידית שעדיין לא קמה, לשכונה שתקום בעתיד שהיא כרגע רק על שולחן התכנון, רק כרגע יצאו מכרזים על 2,500 דירות, אפשר לתכנן את זה אחרת ולשמור כרגע.

ירון קדושים: יש לנו הצעות, הגשנו חלופות, היינו בהתנגדויות עכשיו, לפני שבועיים.

ירון קדושים: אני מדבר פה על שש שכונות מתחתיי, אני מרכז את המאבק ומתחתיי יש שישה מטות מאבק בשש שכונות.

וליד טאהא: אתה עושה את זה בעיקר בעיר פתח תקווה או שאתה עושה את זה גם לטובת עצים במקומות אחרים?

ירון קדושים: אני פעיל, אני מכיר את אסנת, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה ב'הצילו את העצים'.

וליד טאהא: מה ההבדל ביניכם במטרה הסופית?

ירון קדושים: אין הבדל, כולנו רוצים דבר אחד.

אסנת בנימין: אני יכולה להגיד שנתיבי איילון מחקו את הוראות החוק מנהלי התכנון שלהם, פשוט מחקו.

אסנת בנימין: פקיד היערות יודע את זה, הם לא עובדים לפי הוראות החוק.

אסנת בנימין: הם ביטלו את הגנת העצים.

ירון קדושים: אני אסיים בזה שכולנו רוצים דבר אחד.

ירון קדושים: אנחנו רוצים שמחר, לא רק נלך לעבודה אלא נוכל גם לחזור מהעבודה לאיזשהו פארק שנצא עם הילדים.

ירון קדושים: תהיה לנו מערכת של חיים, העצים גם תורמים לסביבה, לאקלים, לטמפרטורות, זה דבר ידוע.

ירון קדושים: מעבר לחיים של עבודה ותנועה בכבישים יש גם חיים של פנאי, ולחיות.

ירון קדושים: כולנו רוצים דבר אחד, הבעיה היא שמוסדות התכנון יושבים שלוש שנים, מתכננים תוכנים, עבדו עליה, השקיעו המון כסף ומשאבים, וכשאתה מגיע לסוף אומרים לך בוא תשנה, אבל אף אחד לא ישנה בגלל שגילית בעיות.

ירון קדושים: אנחנו מדברים על שלושה צמתים שנסגרים, אנחנו מדברים פה על 1,500 עצים, וזה כרגע על הליך תכנון.

ירון קדושים: זאת אומרת, אנחנו ממתינים להחלטת חוקר שתינתן בשבועיים שלושה הקרובים.

ירון קדושים: אנחנו מבקשים מכם באמת להירתם לטובת תושבי פתח תקווה ולטובת העצים שמשרתים את כולם, זאת החורשה היחידה באזור השרון.

ירון קדושים: תחשבו על 6,000 עצים שיורדים בגלל תוכנית בנייה, 1,500 עצים שיורדים בגלל כביש.

וליד טאהא: מי מקדם את התוכנית, העירייה?

ירון קדושים: זה מינהל התכנון בשיתוף העירייה.

ירון קדושים: העירייה שותפה והעירייה היום מבינה את הטעות.

וליד טאהא: העירייה לא יודעת שזה חשוב לה?

ירון קדושים: אדוני, אני אשתדל לא לדבר על עיריית פתח תקווה, מסיבות מובנות, אבל קשה לבוא לעירייה שאתה מציע לה פרויקט תשתית של מיליארדים ולהגיד לה בואי תקשיבי לתושבים שלך.

ירון קדושים: הם מסתכלים הרי על ההכנסות, על ההתפתחות של העיר, ופחות על טובת התושבים של העיר, אלא אם כן יש לחצים פוליטיים.

ירון קדושים: זה המצב נכון לעכשיו.

ירון קדושים: זאת מציאות שבה ראשי רשויות הם לא הגוף שאמור לשמור על הסביבה.

ירון קדושים: אנחנו רואים את זה בכל מקום.

ירון קדושים: תודה לכם.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לך, ירון קדושים, מעניין מאוד.

וליד טאהא: יש כמובן עוד הרבה מאוד מקומות שכורתים בהם עצים לטובת כבישים וכניסות וזה קורה כל יום.

ירון קדושים: יש מקומות שאין ברירה, אבל אצלנו הגשנו חלופה.

אסנת בנימין: לא, אבל לא מתנגדים לדבר כזה, בדרך כלל כשהתוכנית בסדר אז אף אחד לא מתנגד, כולנו רוצים רכבת קלה אבל הם מנצלים את זה כדי לכרות עצים.

ירון קדושים: כשאין ברירה, אין ברירה.

ירון קדושים: אבל יש ברירה.

וליד טאהא: תודה רבה, אני רוצה להודות לכם, אני רוצה להודות לכל המשתתפות, לכל המשתתפים, ללאה מצוות הוועדה וגם נודה לשרה שיצאה, תמר זנדברג, על הדיון המעניין.

וליד טאהא: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.