ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 38, 2021-10-25 09:30

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את הדיון למציאת פתרון למבנה בית ספר אלון בעפולה.

שרן השכל: למעשה הגיע לוועדת החינוך.

אימאן ח'טיב יאסין: הצעה לסדר.

שרן השכל: הצעה לסדר?

שרן השכל: אוקיי, אני אתן לך בבקשה, ככה ממש שתי דקות לנמק.

אימאן ח'טיב יאסין: אוקיי.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, אני רוצה להעלות לסדר היום של הוועדה ולשים את זה על השולחן שלך ואני מצפה באמת לטיפול בעניין.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מעלה את העניין של בית ספר בחורה, שהוא בית ספר לחינוך מיוחד לאוטיסטים.

אימאן ח'טיב יאסין: הוא בית ספר אזורי ויש בו יותר מ-100 תלמידים ותלמידות, יש בו 75 עובדים ועובדות והוא ממוקם-אל תופתעו, באזור תעשייה, בין כל הרעש ובין כל מה שכרוך באזור תעשייה ועוד באזור תעשייה בישוב ערבי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא מדברת על אזור תעשיה מוסדר ומונגש וכל הדברים האלה, זה הדבר הראשון.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר השני, בית הספר הזה כבר שנים רבות נמצא במיקום הזה והם משלמים שכירות כל שנה 400,000 ₪.

אימאן ח'טיב יאסין: לפני כמה שנים הגישו בקשה, אושר תקציב, נתנו תקציב.

אימאן ח'טיב יאסין: בהתחלה נתנו 900,000 ₪ בגלל שצריך יותר כיתות, אז נתנו 12 מיליון שקל.

אימאן ח'טיב יאסין: חשוב לי להסביר שכיום יש בבית הספר 15 כיתות, אבל כשבית הספר נבנה היו 12 כיתות.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אני לא מבינה, כאילו הקיים הוא 15, מה יעשו עם השלוש כיתות האחרות?

אימאן ח'טיב יאסין: וגם לא מסתכלים על העתיד, כאילו מה קורה.

אימאן ח'טיב יאסין: כששאלו "מה נעשה עם השלוש כיתות האחרות?

אימאן ח'טיב יאסין: " אמרו "תסתדרו".

אימאן ח'טיב יאסין: הם נתנו תקציב, אבל לא נתנו תקציב.

אימאן ח'טיב יאסין: בית הספר כבר כמעט עומד, 12 כיתות, מוכן כמעט אבל עדיין אי אפשר להוסיף את שלושת הכיתות.

שרן השכל: מה המטרה בעצם?

שרן השכל: להוסיף עוד תקציב כדי להוסיף כיתות בבית הספר?

אימאן ח'טיב יאסין: זה דבר אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר השני, המשרד לא נתן ולא נותן, אלא במקרים ובנסיבות מסוימות תקציב לתשתיות היקפיות.

אימאן ח'טיב יאסין: אין אף שקל אחד לתשתית ואין אף שקל להשלים את הקיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת, אפילו בחישוב כלכלי, 400,000 ₪ זה המון כסף לשכירות שמשלמים.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אני מבקשת שהנושא יטופל ולקבל מענה.

שרן השכל: תודה רבה לחברת הכנסת אימאן ח'אטיב יאסין.

שרן השכל: אז מי שנמצא איתנו פה מהמרכז הבכיר למיפוי ותכנון מוסדות חינוך, נא לקחת לתשומת ליבכם וכמובן שכאשר נעשה את דיון ההמשך בעניין החינוך המיוחד, זה נושא שאנחנו נצטרך להעלות ביחד עם המוסדות האלה.

שרן השכל: עכשיו, לעניינינו.

שרן השכל: המטרה שלשמה התכנסנו כאן היום, היא למעשה פתרון למבנה בית הספר אלון בעפולה.

שרן השכל: אנחנו מבינים שבתחילת השנה למעשה, ההורים השביתו את בית הספר בגלל שהמבנה לא עמד באותם הסטנדרטים שאותם ההורים ציפו בעצם לקבל ולמעשה מעל ל-100 תלמידים לא פתחו את שנת הלימודים.

שרן השכל: אני התחייבתי גם בפני ההורים לנסות ולמצוא פתרון לסוגייה ואמרתי להם "..

שרן השכל: אני אקיים פה את הדיון, אבל קודם כל להחזיר את התלמידים ללימודים, כי זה הדבר הכי חשוב.

שרן השכל: ." הם לא צריכים לשלם את המחיר על מאבק חשוב וראוי, ככל שיהיה.

שרן השכל: אני שמחה ובאמת מברכת שהחזרתם את התלמידים ועל כן אנחנו נקיים היום דיון בעניין.

שרן השכל: מה שאנחנו נעשה, אנחנו נתחיל ונשמע את הנהגת ההורים, נמצאים איתנו גם נציגת הורי בית ספר אלון, ענבל שמיר וגם יו"ר הנהגת ההורים בבית ספר אלון.

שרן השכל: אני אתן לכל אחד מכם 5 דקות להציג את הדברים בבקשה ולמעשה את סיבת הדיון.

שרן השכל: אז ענבל נתחיל איתך, בבקשה.

ענבל שמיר: בוקר טוב לכולם.

ענבל שמיר: ההתרגשות רבה, אני פעם ראשונה בכנסת.

ענבל שמיר: קודם כל שרן, תודה רבה לך שהזמנת אותנו ונתת חשיבות לנושא.

ענבל שמיר: אנחנו הורים לילדי שכבת ז' בעפולה שב-2 לאוגוסט התבשרנו לצערנו שבית הספר אליו נרשמנו, "אורט אלון בן גוריון", נרשמנו אליו בינואר, שילמנו עליו במרץ, עוד לפני שיצאה ההחלטה בכנסת לתשלומי הורים, אנחנו כבר הלכנו ודרשו מאיתנו לשלם.

ענבל שמיר: עשינו מכינות לכיתת מופת ושילמנו עליה, בתוך בית ספר אורט אלון בן גוריון.

ענבל שמיר: כיוונו אותנו, התרגשנו יחד עם הילדים שלנו, הכנו אותם וב-2 לאוגוסט זימנו אותנו, את כל ההורים לישיבה.

ענבל שמיר: בישיבה הודיעו לנו שישנו גידול דמוגרפי ואי לכך ובהתאם לזאת אין מקום להכניס את הילדים שלנו ולכן הם לוקחים מבנה ש - - - שם בית ספר, שחלק מהילדים היו בבית הספר הזה שלוש שנים אבל הם היו לבד בבית הספר הזה ובמבנה הזה יחלקו אותו.

ענבל שמיר: זה מבנה מאוד ישן שבנו אותו בשנות ה-50, קראו לו "אכסניה"-איפה שישכנו את הילדים ואסי ירחיב על כך בהמשך וישכנו את זה במבנה זה, כשר יחלקו: חלק מהמבנה, 240 תלמידים, שכבת ז'.

ענבל שמיר: חלק מהמבנה, 70 ילדים מבית הספר לחינוך מיוחד וחלק מהמבנה שלוש עמותות ובית כנסת, שבית הכנסת נבנה במהלך השיפוץ שנעשה לבית הספר שלנו, לסדר אותו.

ענבל שמיר: ב-2 באוגוסט כבר התנגדנו ואמרנו שאנחנו לא מוכנים לכך.

ענבל שמיר: נפגשתי עם ראש העיר ב-6 לאוגוסט ואמרנו לו שבבית הספר שנרשמנו אליו היו מבנים של כיתות יבילות שלפני שנה אמרו שאין צורך בשמונה המבנים היבילים האלה, כי בית הספר גדול ובנו עוד יחידה בבית הספר, אז אפשר להוציא את המבנים למוסדות אחרים וגם חלק מהמבנים לא ישמשו למוסדות חינוך.

ענבל שמיר: הוציאו את המבנים וכשהגיעה כיתה ז', פתאום הם לא נערכו לגידול הדמוגרפי הזה.

ענבל שמיר: כששאלנו "איך לא נערכים, הרי זה בתי ספר מזינים?", הלכנו למשרד הפנים והוכחנו ש-220 תלמידים מכיתה א' ועד י"ב נכנסו לעפולה בשנה הזאת, כך שהגידול הדמוגרפי מתפרש לכלל בתי הספר ולאו דווקא לשכבת ז' היחידה הזאת.

ענבל שמיר: מפה לשם, התחילו להגיד לנו שצריך להקים בית ספר צומח ברובע והילדים שלנו צריכים "לשאת אלונקה" במשך שלוש שנים לבית ספר צומח ברובע.

ענבל שמיר: אנחנו כהורים שואלים למה ילדים בגיל 12, אחרי שהיו בבית שנתיים בבידוד חברתי, לבודד אותם?

ענבל שמיר: ולא מהמבנה שלהם אליו רשמנו אותם, אלא לבודד אותם במבנה לבד עם בית ספר לחינוך מיוחד.

ענבל שמיר: איתם אין להם אינטראקציה, כי זה בית ספר מגילאי שש ועד 21 ועם עמותות ובתי כנסת, שאין לזה קשר בכלל לילדים שלנו.

ענבל שמיר: בשנה כזאת, להוציא מבנים שהיו קיימים למוסדות אחרים-אין בעיה, אז לרכוש מבנים חדשים ולתת לילדים שלנו אחרי שנתיים קורונה, מקום להיכנס אליו רגשית ופיזית.

ענבל שמיר: על כל ההיבט הפיזי של המקום הזה ידבר אסי אברהם, אבל אני מדברת על ההיבט הנפשי.

ענבל שמיר: ילדים בגיל 12 חיכו למקום הזה, חיכו להיכנס לחטיבה, הכנו אותם לזה באוגוסט, אין לי אפשרות כהורה, שהערך העליון שלי כאמא זה חינוך ואני כאמא בוחרת לילדים שלי את הבית ספר, כמו שבחרתי לבת שלי ללמוד בבית ספר דמוקרטי בבית השיטה ואני משלמת על זה 2,000 ₪ בחודש, אבל אני בוחרת בכך.

ענבל שמיר: בינואר בחרתי לילד שלי את בית הספר לאור ההתרשמות, באוגוסט אנחנו לא יכולים לעשות עם זה כלום.

ענבל שמיר: אם היו אומרים לי בינואר, גם הייתי עוברת דירה, היינו מעתיקים והרבה הורים היו מעתיקים את אזור המגורים שלהם לכדי חינוך טוב לילדים שלהם.

ענבל שמיר: באוגוסט אין לנו את האפשרות הזו ולא רק שאין לנו אפשרויות, הגשנו 150 בקשות שחרור מהעיר, אמרו לנו בתי הספר ויצ"ו, שהם מוכנים לפתוח לנו 4-5 כיתות ושהם ישיגו מורים-ראש העיר לא היה מוכן לשחרר אותנו.

ענבל שמיר: עשית טעות, לא נערכתם לזה, הודעתם לנו באוגוסט-אין בעיה! תיקחו אחריות על המעשים שלכם, תשחררו את הילדים.

ענבל שמיר: לא יכול להיות שבשנת 2021 הורה לא יכול לקחת את החוק יסוד שלו ואת זכות הבסיס שלו לגדל את הילד שלו, לדאוג לו לחינוך מיטבי ובסופו של דבר החלטה של רשות קובלת אותי כהורה לעשות כל מה שאני רוצה לתת לבן שלי.

ענבל שמיר: אם זה היה בינואר, אני אורמת לכם, 50-70% מהשכבה היו מחפשים אלטרנטיבות אחרות.

ענבל שמיר: היום כמעט 30 ילדים, ההורים הגיעו לפירוד.

ענבל שמיר: אחרי קורונה, תבינו אלו שנתיים שהרבה משפחות הגיעו לפירוד וגם בלי שום קשר לשום דבר.

ענבל שמיר: המאבק הזה שלושה חודשים שהיינו חודשיים בבית מתוכם, היינו 46 ימים בבית והיינו כבר חודש אוגוסט כולו במאבק.

ענבל שמיר: שלושה חודשי מאבק גרמו להורים להיפרד.

ענבל שמיר: הורים השכירו, אבא או אמא השכירו דירה מחוץ לעיר ועשו הסכם גירושין אצל עורכי דין ונפרדו.

ענבל שמיר: כי היה חשוב להם החינוך, הילד גדל עם האבא עכשיו, ילדה גודלת עם אמא כי יש לה ילדה בעפולה וזה מה שזה גרם, החלטה ללא חשיבה.

ענבל שמיר: אני חייבת לציין שגם בפרוטוקול ב-25 ליולי, שהגיעה לידינו, מנהלת אגף החינוך בעפולה הציעה לעשות את המקום הזה "חטיבה טכנולוגית" ובכך לא לבודד את השכבה.

ענבל שמיר: ראש העיר ומנהלת בית הספר החליטו לבודד את שכבת ז'.

ענבל שמיר: זה סימן שחשבו אנשי מוחות רציניים ואנשי חינוך רציניים חשבו על כך שזה לא נכון להפריד את שכבת ז'.

ענבל שמיר: הרי כולנו יודעים פה שילדים בשכבת ז' לא למדו שנתיים במסגרת חינוכית והם היו בבית שלהם.

ענבל שמיר: הגיע הזמן לחבר אותם לשכבות האחרות, לאחים שלהם ולחברים שמחכים להם.

ענבל שמיר: לא יכול להיות שבאוגוסט הרשות כובלת אותנו.

ענבל שמיר: אנחנו היום ההורים מרגישים ואני הולכת להגיד מילה קשה "אנוסים".

ענבל שמיר: אנחנו אנוסים להיכנס למקום אליו לא נרשמנו, לא יכולנו שהילדים שלנו יהיו שם ולא נתנו לנו לצאת מהעיר.

ענבל שמיר: יש עשרה הורים היום שעדיין בבית ולא מוכנים להיכנס למסגרת ולא נותנים להם לצאת מהעיר למוסדות חינוך אחרים שבהם קיבלו אותם.

שרן השכל: באיזה תאריך הודיעו לכם?

שרן השכל: << אורח >> ענבל שמיר: << אורח>>

שרן השכל: וכמה תלמידים בעצם לא התחילו?

שרן השכל: << אורח >> ענבל שמיר: << אורח>> בשבועיים הראשונים נכנסו רק 26 תלמידים מתוך 240, היינו 210 תלמידים בבית.

שרן השכל: אחרי סוכות נכנסו עוד ונשארנו 150 בבית אחרי סוכות ואף אחד לא הקשיב לנו ולא רצו לדבר איתנו.

שרן השכל: כל הזמן אמרו לנו "אתם רעשי רקע".

שרן השכל: כל פעם אמרו ב-1 לספטמבר השבתנו את כל בתי הספר, מכיתות ז' עד י"ב ולא נכנסנו.

שרן השכל: ההורים אמרו "לא, זה לא מתאים לילדים שלנו" ואף אחד לא היה מוכן להקשיב לנו.

שרן השכל: פנינו לרונה שמחון, פנינו לשרת החינוך ולשרן שהן היחידות - - -.

שרן השכל: תודה רבה, אני רוצה פשוט לתת גם את ההזדמנות לאסי אברהם לומר כמה מילים.

שרן השכל: אסי בבקשה יש לרשותך 5 דקות.

אסי אברהם: עוד לפני שהתחיל המאבק של הורי שכבת ז' אני פניתי לראש הראשות ואמרתי לו "..

אסי אברהם: עזוב את הבית ספר הזה, הבית ספר הזה לא ראוי.

אסי אברהם: תחזיר את היבילים למקום שבו היו..

אסי אברהם: " והוא אמר לי "..

אסי אברהם: בזמני לא יחזרו היבילים לבית הספר..".

אסי אברהם: פה נגמרה השיחה שלי אתו ולמרות שהיא ארכה 40 דקות, אבל פה נגמרה השיחה שלי אתו ואחרי זה התחלנו לבדוק את הנושא של בית הספר "אורן".

אסי אברהם: אגב, בית ספר "אורן" שופץ בשמונה השנים האחרונות שלוש פעמים.

אסי אברהם: זה רק מוכיח כמה הבית ספר הזה לא מצליח להחזיק את עצמו.

אסי אברהם: בית הספר מתפורר מהחלק התחתון שלו, יש תמונות שצולמו שם, שאחרי זה הם תוקנו עם טיח, אבל זה סוג של קוסמטיקה.

אסי אברהם: מעבר לכך, הרשות הגדירה את מבנה אורן כאכסנייה, אכסנייה יש לה קריטריונים של משרד החינוך שבהם צריך לעמוד.

אסי אברהם: זאת אומרת, המבנה אמור להיות בן 1980 ומעלה והמבנה הרבה יותר זקן מכך, המבנה הזה צריך לעמוד בתקן של רעידת אדמה שהוא לא עומד בו.

אסי אברהם: עכשיו מעבר לכך, לפני זה, עשו שם שינויים בתוך המבנה שאמורים לעבור בדיקה של וועדת תכנון ובניה.

אסי אברהם: המבנה מחולק לחמש או שש גופים שונים שהוא מחולק פיזית גם בצורה של חילוק המבנה וגם בצורה של החצר עצמה.

אסי אברהם: לדברים הללו אף אחד לא התייחס, החלוקה בוצעה במחברת כזו ועט של האחראי החברה הכלכלית שלנו ואיך אני יודע את זה?

אסי אברהם: כי הייתי אתו שם, היינו בסיור מקדים וככה זה נראה.

אסי אברהם: כששאלתי בעדינות למה זה ככה, אמרו לי "יהיה בסדר".

אסי אברהם: אז נכון, לחץ מההורים שגבר שם, שיפר את מצב הקוסמטיקה של בית הספר ושיפצו אותו בהיתר.

אסי אברהם: אגב, לפי מנהלת המחוז שלנו הוא שופץ ב-800,000 ₪.

אסי אברהם: אני לא יודע מאיפה המידע הזה שיש לה וזה לא מידע נכון אבל לא משנה.

שרן השכל: אולי נתרכז יותר במה הבעיות היום במבנה, אחרי שהוא עבר את השיפוץ ואחרי - - -

אסי אברהם: המבנה עצמו לא כשר לשימוש וזה לא אני קבעתי-זה משרד החינוך קבע.

אסי אברהם: מסמך של משרד החינוך אומר, שמבנה שמכונה אכסניה-ככה מגדירים אותו בראשות וזה מבנים שמחולקים בו התלמידים, הוא אמור להיות בן 1980 ומעלה.

אסי אברהם: מבנה כזה צריך לעמוד בתקן של רעידות אדמה, הוא לא עומד בפני רעדות אדמה.

אסי אברהם: זה מסמך של משרד החינוך.

אסי אברהם: מסמך של מדינת ישראל, שאומר שאם בוצע שינוי במבנה, את השינוי אני צריך להעביר לוועדת תכנון ובניה.

אסי אברהם: היום, כשאזרח פשוט רוצה לבנות בית שיעז לקדוח בור באדמה שהוא קנה לפני שיש לו את כל המסמכים לעבודות תכנון ובנייה.

אסי אברהם: אבל אנחנו עושים שיניים במבנה ציבורי, שצריך להחזיק בערך 400 ילדים בכזאת קלות וסליחה שאני מציג את זה ככה אבל זה בדיוק, זה מה שעשו שם.

שרן השכל: אז אחת הבעיות העיקריות לחזרה השגרתית ללימודים, זה קודם כל המרחק מבית הספר וההפרדה של אותה השכבה.

שרן השכל: דבר השני אתם אמרים שזה בעצם הכשירות של המבנה.

שרן השכל: אוקיי.

אסי אברהם: ויש שם עוד דבר חשוב.

אסי אברהם: סליחה על ההשוואה לאסירים, אני מתנצל מראש בפני ההורים, אבל אסירים בכלא שוחררו וקוצר העונש שלהם בגלל מרחב מחייה.

אסי אברהם: מרחב המחייה של 230 הילדים האלה שואף לאפס וכשהחליטו להוסיף שם עוד איזה קטע מאחור, שכחו להגיד שהקטע מאחור פסול ולמה הוא פסול?

אסי אברהם: כי יש שם עצים מפלצתיים שסגרו אותו מראש בגדר.

אסי אברהם: עכשיו הפזיזות לסדר את הקטע מאחור, הורידו את הגדר שלמעשה מגינה על הילדים מהעצים.

אסי אברהם: כששאלתי את זה אז אמרו לי "אתה בטוח?

אסי אברהם: מה אתה רוצה לכרות עצים?

אסי אברהם: " אני לא רוצה לכרות שום עצים, אני רוצה 240 ילדים בריאים בבית הספר שהם נרשמו אליו.

אסי אברהם: עוד שני סעיפים, וועדת החינוך של הכנסת מתכנסת אחת לשנה לאשר תשלומי הורים.

אסי אברהם: אנחנו הקדמנו לעשות, אנחנו זה "עפולה שלי", אנחנו גבינו את תשלומי ההורים בחודש מרץ, הרבה לפני שוועדת החינוך של הכנסת אישרה אותם בכלל.

אסי אברהם: גבינו 500 שקלים דמי רישום—

אסי אברהם: דבר שאסור לעשות בכלל ועוד דמי ספרים כדי להירשם לבית הספר.

אסי אברהם: ילדים נרשמים לבית הספר, שילמו עליהם כסף והרישום לדעתי, סליחה שאני אומר, הוא פלילי בכלל.

אסי אברהם: איך נרשמנו בחודש מרץ ושילמנו בחודש מרץ, כשעוד לא אישרתם בכלל את הגבייה הזו, לא אישרתם שקל של גבייה.

אסי אברהם: אז למה?

אסי אברהם: סליחה על הוועדה המכובדת, למה היא יושבת בכלל?

אסי אברהם: דבר נוסף, בתוך בית הספר יש עמוד חשמל מטח גבוה.

אסי אברהם: הערתי והערתי וצילמתי הפצצתי ושאלתי בסך הכל, העמוד הזה מותר לו להיות פה?

אסי אברהם: כתב לי ממונה בטיחות ארצי, רותם זהבי "..

אסי אברהם: לעמוד הזה יש נהלים בחוזר מנכ"ל, שהוא לא אמור להיות שם.

אסי אברהם: הוא לא אמור להיות בתוך שטח בית הספר ואסור לו להיות בשטח בית הספר.

אסי אברהם: ." יכול להיות שהוא תקין והכל, אבל אף אחד לא בדק את זה, אף אחד לא בדק אם יש לו קרינה, אף אחד לא בדק שום דבר וזה כאילו - - - סליחה שאני אומר, לא מעניין.

אסי אברהם: כי כל הטענות שהעלינו בהינף יד מנהלת המחוז שלנו רשמה שהכל תקין ושאנשים שלה בדקו אותם.

אסי אברהם: מסמך אחד שלך אני לא ראיתי גברת אורנה שמחון.

אסי אברהם: הגשתי לך מסמך מכובד, עם שישה סעיפים והמסמך שהיא הגישה לי הוא בן שש שורות שאף אחת מן השורות האלה לא מתייחסת למה שכתבתי.

אסי אברהם: כשהגבתי על המייל היא הגיבה לי במייל חוזר בו היא כתבה שאך ורק לגבי סעיף הגבייה של ההורים, הוא היחיד שלא תקין והיא מטפלת בזה.

אסי אברהם: כל השאר "זה לא ענייני", בעקיפין.

אסי אברהם: אלו התגובות שלה וזה מודפס כל המכתבים שהיא כתבה.

אסי אברהם: עכשיו, אנחנו פה בשביל דבר אחד פשוט, להחזיר את הילדים האלה לבית הספר שלהם או למצוא לילדים האלה פתרון הולם, לא במבנה הזה, סליחה שאני מדבר ככה.

אסי אברהם: כי המבנה הזה לא כשיר ולא תקין ואת זה לא אני קבעתי.

שרן השכל: תודה.

ענבל שמיר: אנחנו נכנסנו באמת, מתוך כוונה לשמור על המצב הנפשי והרגשי ולעשות את הוועדה הזאת אבל היום, כל יום יש אמבולנס כמעט בבית הספר, צריך פשוט להוציא דוחות תאונה.

ענבל שמיר: כל יום.

ענבל שמיר: אתמול היו שני אמבולנסים בבית הספר, אחד השרת התעלף ואחד עבור ילד שנתפסו לו הידיים.

ענבל שמיר: נשברו לארבעה ילדים ידיים ורגליים מאז תחילת השנה, ביום חמישי נכנס לילדה כיסא לעין מאלימות והיא בבית חולים.

ענבל שמיר: ילדים בני 12, זה שיא ההורמונים.

ענבל שמיר: גיל ההתבגרות, הם פורצים, אין להם מקום.

ענבל שמיר: יש להם 500 מטר מגרש כדורסל, שאם עשרה משחקים במגרש הזה, כל השאר מסביב מסתכלים עליהם.

ענבל שמיר: זה מה שיש מרחב מחייה לילדים האלה ועוד שטח מאחורה של 100-200 מטר מרובע, 240 ילדים ואין להם מקום ויש אלימות כל יום, מכות כל יום, אמבולנסים חדשות לבקרים ואפשר לבדוק את זה, לא צריך להאמין לי או לא להאמין לי.

ענבל שמיר: פשוט לקחת את דוחות התאונה מבית הספר ותראו שכל יום יש שם 2 תאונות.

שרן השכל: תודה רבה ענבל ותודה רבה אסי.

שרן השכל: באמת, הדברים שאתם אומרים הם מאוד מאוד טעונים ומדאיגים ואני רוצה לתת ככה, באמת למשרד החינוך.

שרן השכל: נמצא איתנו אמיר מיכאל, מפקח מחוז צפון.

שרן השכל: אמיר אני אשמח ככה באמת שתציג בפנינו את מה שקורה שם כרגע, כי הטענות של ההורים באמת מדאיגות ובעיקר בעניין הבטיחות ומצב המבנה.

שרן השכל: אז אני אשמח ככה שתוכל לתת לנו או להסביר לנו מה נעשה עד כה.

מרב מיכאלי: אוקיי.

מרב מיכאלי: בוקר טוב לכולם.

שרן השכל: אגב, נתנאל כהן נמצא איתנו?

שרן השכל: כתוב שהוא אמור להיות פה?

שרן השכל: הוא נמצא בזום.

שרן השכל: אוקי אז אני אתן לו אחר כך גם כן.

מרב מיכאלי: טוב אני אתייחס גם לתמונה החינוכית שתוארה כאן וגם למצב הבטיחותי.

מרב מיכאלי: עוד פעם, אני לא מומחה לבטיחות-אני איש פדגוגיה, אבל אני מלווים אותי אנשים מטעם בטיחות.

שרן השכל: יש מישהו שיכול לענות לנו על נושא הבטיחות?

שרן השכל: אני רואה שיש לנו את רותם זהבי?

מרב מיכאלי: בוודאי, רותם זהבי נמצא כאן והוא יענה על הדברים.

מרב מיכאלי: הוא אמור להיות בזום, הוא אמר לי אתמול שהוא יהיה בזום.

מרב מיכאלי: אני אציין ראשית שאנחנו מתוך 232 תלמידים, 9 תלמידים עדיין לא מגיעים לבית הספר ואני אומר שהיה קשב גדול ומשמעותי להורים והם יודעים את זה והקשבנו להם ברוב קשב וברוב כבוד.

מרב מיכאלי: דעתם לא התקבלה, אבל היה קשב משמעותי וגם, במקומות שיכולנו לתקן תיקנו את הדברים.

מרב מיכאלי: עפולה צומחת, יש הגירה חיובית ויש לנו צרכים משמעותיים מאוד בבינוי של בתי ספר, בחלקם פינוי שלהם, הריסה שלהם ובניה מחודשת כי חלק מבתי הספר לא עומדים בתקני רעידת אדמה ואנחנו עסוקים גם בחיזוק מבנים.

מרב מיכאלי: אנחנו מובילים מהלך מואץ מאוד, ביחד עם העירייה, עם הראשות, לבינוי בתי ספר וגם השרה נמצאת בתמונה.

מרב מיכאלי: שלוחת אורן המדוברת, היא מקום שבו תלמידים למדו עד שנה שעברה.

מרב מיכאלי: נכון, המבנה ישן אבל תלמידים למדו בו ולא היו שום טענות לגביו.

שרן השכל: אבל אם ידעו שזה מקום זמני וכבר שלוש שנים למדו בו והם ציפו להיכנס למקום חדש, איך זה יכול להיות שבשלוש שנים לא הצלחתם לבנות תוספות, או באמת - - -.

מרב מיכאלי: נבנות תוספות כל הזמן בעיר עפולה, פשוט המשרד וגם הראשות אנחנו לא עומדים בקצב של ההגירה החיובי שיש בתוך העיר עצמה.

שרן השכל: מה כמות ההגירה החיובית לעפולה?

מרב מיכאלי: ראש העיר אומר שזה ברמה של כ-5% בשנה.

מרב מיכאלי: זו כמות גדולה מאוד של תושבים שנכנסת לעיר עצמה.

שרן השכל: והגידול בילדים?

שרן השכל: אולי ניתן עוד מעט לנתנאל כהן להגיד את זה.

מרב מיכאלי: בסביבות 500 ילדים בשנה.

מרב מיכאלי: שזה הגירה נוספת, חיובית, בנוסף לילודה הטבעית שבתוך העיר עצמה ומגיעים לשם הרבה זוגות צעירים שנולדים להם ילדים בתוך העיר ולכן, את בית הספר שמדובר עליו-אלון, פתחו רק לפני מספר שנים.

מרב מיכאלי: לפני 6-7 שנים, פחות או יותר פתחו את החטיבה העליונה ונכון להיום כבר מדברים על בית ספר שלישי וכנראה שבית הספר השלישי יהיה במקום הזה שבו נמצאת שלוחת אורן היום.

שרן השכל: השלוחה?

שרן השכל: מה אתם הורסים אותו ובונים בית ספר חדש?

מרב מיכאלי: לא הוא לא ייהרס, הוא לא צריך להיהרס, אין סיבה להרוס אותו.

מרב מיכאלי: עכשיו, בית הספר אלון אמור למנות עד 1,100 תלמידים ונכון להיום יש לנו 1,300 תלמידים, כי אנחנו צריכים לבנות בית ספר שלישי בקרוב והייתה התחייבות של הרשות לפנות את הקרוואנים לאור סיום ה הבנייה הקשיחה.

מרב מיכאלי: יש לך התניה, אתה מסיים את הבנייה הקשיחה, אתה חייב לפנות את הקרוואנים ולכן הקרוואנים האלו פונו.

מרב מיכאלי: אני מקבל את מה שנאמר כאן, שההחלטה התקבלה פחות או יותר במחצית חודש יולי וזה נמסר ב-25 ליולי לאסי, יו"ר וועד ההורים ומכאן זה עבר להורים והתחיל תהליך של התנגדות רציני ומשמעותי מאוד.

מרב מיכאלי: בסופו של יום יש לנו בתוך המבנה זהה 2 בתי ספר-בית הספר לחינוך מיוחד "כרמים בעמק", שההורים מאושרים על כל רגע שהתלמידים נמצאים שם ויש הפרדה בין הקמפוס הזה לבין הקמפוס של שלוחת אורן, של תלמידי אלון-שם יש התנגדות.

מרב מיכאלי: אבל בסופו של יום יש שם שני בתי ספר, עם הפרדה מלאה ביניהם ובצורה מסודרת.

מרב מיכאלי: אני אדבר ראשית על ההתאמות הפדגוגיות, כי הן חשובות מאוד יש לנו כאן תלמידים.

מרב מיכאלי: הצוות הוא קבוע בתוך השלוחה הזו.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, המורים כמעט ואינם ניידים, הם נמצאים שם במקום הזה ובכלל, המרחק בין שלוחת אורן לבין בית הספר עצמו הוא סיפור של 250-300 מטר, לא יותר מזה.

שרן השכל: מבחינה פדגוגית, כשאתה רואה שאתה מפריד שכבה שלמה והם למעשה לומדים במבנה אחר וברור שאם יש מורים, כלומר, זה לא מקצוע אחד.

שרן השכל: יש להם שיעור מתמטיקה ושיעור אנגלית וישעורים שונים .

שרן השכל: עכשיו זה לא שהמורים נמצאים שם כל הזמן, אני בטוחה שהם צריכים להתנייד מבית הספר הישן.

מרב מיכאלי: בנינו את המערכות שרוב המורים יישארו במקום עצמו כדי שלתלמידים יהיו דמויות קבועות וגם, אנחנו רוצים לדאוג למורים שלא ירוצו בין הכיתות עצמן ובין הקמפוסים השונים ולכן אנחנו תרגמנו את המערכת בצורה כזו שרוב המורים נמצאים כל הזמן שם וכמעט לא מגיעים לבית ספר אלון.

מרב מיכאלי: עכשיו, זה אפשרי כי יש מספיק כיתות ז' ואפשר לתת להם את המשרות הנכונות, לבנות להם את המשרות הנכונות.

מרב מיכאלי: יש שם הרבה יותר חדרי ספח שמיועדים לתלמידים מאשר מה שבית הספר צריך.

מרב מיכאלי: זה מבנה גדול, למדו בו עד לפני שנה 430 תלמידים ונכון להיום 230 ועוד 70, סך הכך 300.

מרב מיכאלי: יש לנו מספיק חדרי ספח בתוך המקום עצמו.

מרב מיכאלי: נבנתה מעבדת מחשבים חדשה ובהמשך תיבנה שם גם מעבדת מדעים.

מרב מיכאלי: תלמידי שלוחת אורן, לבקשת ההורים, הם ביקשו שאנחנו נאפשר להם ללמוד בבית ספר אלון עצמו, אז בין יום ליומיים בשבוע, אנחנו מאפשרים להם ללמוד ויש לנו מערכות שלמות שבהן אנחנו מאפשרים לתלמידים להיכנס וללמוד בתוך בית הספר עצמו.

מרב מיכאלי: כן שהם יוכלו להכיר את החברים מהשכבות הבוגרות יותר.

מרב מיכאלי: יש בעיה, כי אתה לא יכול להביא אותם למקומות קבועים כי כל פעם אתה צריך להכניס אותם למקום שבו כיתה חסרה.

מרב מיכאלי: רכזה השכבה שם, שהיא סגנית מנהלת נמצאת שם תמיד במקום קבוע, היא כל הזמן נוכחת.

מרב מיכאלי: גם מנהלת חטיבת הביניים מגיעה לשם פעמיים בשבוע ליומיים, יש כאן נוחות מאוד גבוהה ונבנו תוכניות חינוכיות שונות שמאפשרות גם היכרות חברתית בין התלמידים עצמם וכשנמצאים 240 תלמידים ביחד, זה אירוע.

מרב מיכאלי: מה גם, שהם לא מכירים אחד את השני כי הם מגיעים מבתי ספר יסודיים שונים.

שרן השכל: מבחינתך זה תקין שהשכבה מופרדת?

מרב מיכאלי: לחלוטין, אין שום בעיה עם זה.

שרן השכל: כאילו זה בית ספר נפרד?

מרב מיכאלי: זה לא בית ספר נפרד.

מרב מיכאלי: , זה בית ספר שבו - - - אני ניהלתי בית ספר כזה בעברי וזה היה בסדר גמור.

שרן השכל: של שכבה אחת?

מרב מיכאלי: כן, כן.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: אני רוצה אז להעלות גם את רותם זהבי, שאחראי בעצם על אגף הבטיחות הסביבתית במוסדות חינך, כי לדעתי זה הטיעון העיקרי.

שרן השכל: אני רואה ככה שההורים קצת לא מרגישים נעים.

ענבל שמיר: הוא אומר שהמורים לא עוברים, כל היום חסרים לנו מורים.

ענבל שמיר: יש לנו פה הודעות שכל יום משחררים את הילדים ב-12:30 וב-13:15.

ענבל שמיר: כל יום, אני אראה לך אמיר מיכאל, אני אראה לך את ההודעת.

ענבל שמיר: קודם כל, ביטולי שיעורים על ימין ועל שמאל.

ענבל שמיר: יש פה את כל ההורים שיגידו לכם, כל אחד בכיתה אחרת.

ענבל שמיר: ביטולי שיעורים כל יום, יום שלישי היו אמורים, אנחנו לא לומדים באורן בכלל! זה סתם, אני לא יודעת למה הם אומרים את זה, כי אנחנו לא לומדים.

ענבל שמיר: שלחו לנו ביום שני שבוע שעבר, שיום שלישי ילמדו באלון, המורה תלווה אותם לשיעור מוזיקה.

ענבל שמיר: שאלנו, "למה פתאום הטיילת הזו עוד פעם?

ענבל שמיר: אמרו שלא תהיה טיילת", אז הם ביטלו והילדים לא למדו מוזיקה.

ענבל שמיר: כאילו מבטלים לנו שיעורים בגלל שלא יכולים להעביר מורים?

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: בבקשה אמיר.

מרב מיכאלי: יש ביטולי שיעורים בכל מקום כי מורים חולים, אנחנו בתקופה לא טובה כמו שאנחנו כולנו יודעים ולכן כשמורה נעדר כי הוא צריך לשמור על הילד שלו, אין לנו תמיד אפשרות למלא מקום, זה דבר אחד.

מרב מיכאלי: לגבי הסיפור של המוזיקה, גם מנהלת הבית ספר איריס, נמצאת כאן בזום והיא שמעה את הסיפור.

מרב מיכאלי: מבחינתה, גם כשאנחנו לוקחים אותם לשיעור מוזיקה , המנהלת לוקחת את התלמידים לשיעור מוזיקה בליווי, גם זה לא מתאים.

מרב מיכאלי: אז יש לנו איזה שהוא קושי כאן.

מרב מיכאלי: אני אומר אגב, גם את סיפור האמבולנסים- אנחנו לא מכירים אותו.

מרב מיכאלי: פה ושם תלמידים נפצעים וזה נכון, יש להם מרחבים בחוץ.

מרב מיכאלי: אני מדבר ברשותך, גם על המרחבים עצמם.

מרב מיכאלי: נבנו מרחבים שם שלא היו בבית הספר, הותקן מגרש - - -.

שרן השכל: זה שלא היו אבל, לא אומר שזה היה תקין.

שרן השכל: זה שיש להם קצת יותר זה גם לא אומר שזה תקין.

שרן השכל: השאלה היא אם יש להם באמת מספיק מרחב בהפסקות ומקום לצאת.

מרב מיכאלי: יש להם מגרש כדורסל, הונח דשא סינטטי על שטח גדול יחסית, שהוא נותן להם מרחב מחייה מוצל.

מרב מיכאלי: לא נאמר לי עד היום שמתחת לפיקוסים תלמידים לא יכולים להיות-אלא רק מתחת לאקליפטוסים, פיקוס בדרך כלל לא מתמוטט.

מרב מיכאלי: המרחבים הוגדלו בצורה משמעותית וגם הם מאוד אסתטיים.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: בואו נשמע את רותם זהבי, כי זה הדבר שבאמת מטריד.

שרן השכל: מנהל אגף בטיחות סביבתית במוסדות החינוך.

שרן השכל: >> שמענו פה דברים לא קלים בעניין בטיחות המבנה שבו התלמידים שוהים.

שרן השכל: החל מתקן רעידת אדמה, שהוכרז לא כשיר על ידי משרד החינוך, שהוא לא עבר תכנון ובנייה, סכנה של עצים.

שרן השכל: אם תוכל להגיד בבקשה לדברים.

רותם זהבי: כן.

רותם זהבי: אנחנו מלווים את בית הספר אלון, גם את אורן ואת כל בתי הספר של עפולה ובבדיקות שעשינו, בעקבות התלונות ובעקבות האירועים והתלונות שהתבצעו שם ביצענו מספר סיורים שם עם יועצינו הבכירים ומצאנו שאין שום בעיה מבחינה בטיחותית בבית הספר.

רותם זהבי: נכון שבית הספר ישן אבל מבחינה בטיחותית אין שום סכנה לילדים.

רותם זהבי: אני לא מכיר את האירועים שהגברת מנתה אותם.

רותם זהבי: על האירועים, אנחנו נבדוק את זה.

שרן השכל: את עניין עמוד החשמל שנמצא במרכז בית הספר, העצים?

רותם זהבי: זה לא רק עמוד החשמל וזה לא רק העצים ולא זה.

רותם זהבי: נעשה שם סקר מסודר, לפי תורת הבטיחות של מערכת החינוך, יועץ בכיר של בטיחות שהלך ובדק וראה ונעשו שם גם עבודות בעקבות הדו"ח שהוא הוציא ואין כרגע שום סכנה לילדים והמצב שם כרגע הוא בסדר גמור.

שרן השכל: אוקיי, כלומר רותם אתה חותם על בית הספר הזה מבחינת הבטיחות העתידית של הילדים באותו המקום?

רותם זהבי: לא רק עליו, גם על עוד 5,000 בתי ספר שפתחו את שעריהם ב-1 לספטמבר חתמנו, "חתמנו"-אלו הרשויות המקומיות, אבל אנחנו מלווים אותם ואנחנו חונכים אותם ואם צריך לסייע בבית ספר כזה או אחר אנחנו עושים את זה ושולחים את האנשים הכי טובים כשצריך.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: ואתה טוען שבעצם כל אותן טענות לאי תקינות ובטיחותית, כלומר החשמל, העצים, תקן רעידות אדמה-כל הדברים האלו למעשה עברו את הביקורת של משרד החינוך.

רותם זהבי: כל זה נבדק, הכל נבדק.

רותם זהבי: אנשים היו שם, אנשי מקצוע ובדקו את העניין הזה, כשהם עושים הערכת סיכונים ולפי צ'ק ליסטים שאנחנו יודעים לעבוד לפיהם ולפי תורה שאנחנו עובדים לפיה וכך בדקנו ואלה התוצאות.

רותם זהבי: המצב, מבחינה בטיחותית הוא בסדר גמור.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: תודה רבה לך רותם.

שרן השכל: אני רוצה להעלות את אירס קרל, מנהלת קרית החינוך "אורט אלון בן גוריון".

איריס קרל: שלום.

שרן השכל: בוקר טוב איריס, מה שלומך?

איריס קרל: תודה.

שרן השכל: אנחנו שומעים פה דברים באמת לא פשוטים על מה שקורה בבית הספר, גם מבחינה בטיחותית וגם ברמה הפדגוגית.

שרן השכל: אנחנו שומעים על מקרים בהם מגיעים אמבולנסים לבית הספר בגלל כל מיני תאונות כאלו ואחרות.

שרן השכל: אני אשמח לשמוע את דעתך/ עמדתך ואיך הבית ספר בעצם מתנהל?

שרן השכל: האם כל המורים נמצאים בעצם בקריה או במבנה הזה, האם יש, כלומר עד כמה התלמידים צריכים לנוע?

שרן השכל: ללכת ולחזור בין המבנים מהמבנה המרכזי לשלוחה?

שרן השכל: איך מתנהל סדר היום שלכם?

איריס קרל: אוקי.

איריס קרל: אז אני יכולה להתייחס בעניין אמבולנסים ופגיעות, הנתונים שענבל מדברת עליהם הם לא מדויקים.

איריס קרל: אתמול לא היה אפילו אמבולנס אחד, היא מדברת על שניים וגם לא בימים אחרים כן, היו מקרים שילדים נפלו-אנחנו מדברים על ילדים בכיתה ז', שלפעמים רצים ומשתוללים ולפעמים קורה שנופלים ומקבלים מיד את הטיפול.

איריס קרל: מד"א, כשאנחנו מזמינים חובש, הרבה פעמים מגיעים עם אמבולנס, לא כי צריך אמבולנס, אלא כי זה כלי הרכב שלהם ונותנים את המענה הראשוני או המלצה אפילו של ההורים ללכת לצילום או בדיקה כזו או אחרת.

איריס קרל: עצם העובדה שראו אמבולנס, זה לא תמיד בגלל שיש פגיעה כל כך חמורה, אלא כי זה כלי הרכב שאיתו מגיע החובש, כמו בכל בתי הספר בארץ.

איריס קרל: זה בעניין הזה.

איריס קרל: לעניין צוות המורים, כמעט כל המורים הצלחנו לסדר, אנחנו מדברים על מרחק של כ-200 מטר, אם אני לא טועה.

איריס קרל: ממש שתי דקות הליכה בין בניין לבניין, יש בתי ספר שבתוך המתחם שלהם יש מרחק כזה בין מבנים.

איריס קרל: אנחנו לא מובילים או לוקחים את הילדים הלוך חזור, אלא המורים היחידים-יש שלושה מורים שעובדים בשני המתחמים, אבל על פי מערכת סדורה ונוחה.

איריס קרל: כל שאר המורים הם מורים שלנו, של הצוות שלנו, אבל עובדים קבוע בשלוחה שלנו בשכבת כיתות ז' ונותנים את מלוא המענה ואת כל שעות העבודה שלהם לתלמידים.

איריס קרל: עלה כאן עניין של שיעור מוזיקה, הייתה פנייה של ההורים ללמוד כמה שיותר ימים וגם של ענבל עצמה, במתחם הגדול, שאנחנו קוראים לו "אלון-בן גוריון" וכיוון שהצלחנו להזיז טיפה את המערכת עם המעבדות עם חדרי המוזיקה, נפתחה לנו אופציה ללמד מוזיקה את התלמידים, את אותה הכיתה כאן במתחם וללכת עם המורה הלוך וחזור.

איריס קרל: כיוון שזאת הייתה פניית ההורים אז הלכנו וסידרנו את זה וכתבנו להם שהילדים יחד עם המורה למוזיקה, יבואו ללמוד במתחם-בדיוק כפי שהם ביקשו ודקה אחרי זה כבר הגיעה תלונה למה אנחנו מריצים את התלמידים הלוך וחזור.

איריס קרל: אז חשבנו שכנראה הבקשה שלהם השתנתה.

איריס קרל: לנו הרבה יותר קל וגם למורה, לא ללכת הלוך חזור ולכן המורה ימשיך ללמד מוזיקה בשלוחה ואין בעיה עם הדבר הזה.

איריס קרל: לגבי היעדרויות של מורים-אז אנחנו באמת, עדיין בשנה שיש בה קורונה ועדיין יש בידודים ומגעים ויש לנו צוות מאוד צעיר, כי אנחנו ביעת ספר יחסית צעיר.

איריס קרל: אנחנו שנה שישית כבית ספר תיכון, שהיה צומח.

איריס קרל: הצוות שלנו, ברובו הוא צוות של מורות צעירות שיש להן ילדים ויש הרבה מגעים ופה ושם גם אנשים חולים ולפעמים מורים נעדרים.

איריס קרל: כמה שניתן אנחנו מביאים מילוי מקום ועושים בעזרת כוח האדם שלנו את מילויי המקום.

איריס קרל: כזה ממש בלתי אפשרי, אז אנחנו מקצרים טיפה את יום הלימודים.

איריס קרל: טיפה בשעה או שעתיים וזה לא קורה כל יום, זה מאוד חריג.

איריס קרל: אותם הורים שמלינים על כך בסך הכל חזרו ללמוד לא מזמן, אז זה לא קורה כל יום, זה קרה.

איריס קרל: יש ימים שיש יותר חולים ומגעים ויש ימים שפחות.

איריס קרל: אנחנו משתדלים מאוד מאוד שזה לא יקרה.

שרן השכל: איריס מבחינת בטיחות בבית הספר, כלומר נשמעות פה טענות לא פשוטות על העניין הבטיחותי, על עצים, על עמודי חשמל.

שרן השכל: כלומר, איך את רואה את הדברים?

שרן השכל: אנחנו שמענו שזה עבר את אישור משרד החינוך ועבר את כל אישורי הגורמים המקצועיים.

איריס קרל: נכון.

איריס קרל: אנחנו עברנו, ביחד עם כל הגורמים המקצועיים-שוב, אני לא ממונה בטיחות ואני סומכת על הגורמים המקצועיים שאומרים שהמקום בטיחותי.

איריס קרל: אני יודעת שראש העיר השקיע הרבה מאוד כסף כדי לשפר ולשפץ ולהכין את המקום.

איריס קרל: כל דבר שביקשנו-הוא נענה, כל דבר שההורים ביקשו, למיטב ידיעתי-הוא נענה להכל והציע להם גם יותר ממה שהם ביקשו וגם מוכן לשפר כל מה שצריך עכשיו ושוב, אני חושבת שמתפקידי לסמוך על אנשי המקצוע כמו שאני אשמח והזמנתי את ההורים לסמוך עליי בהיבטים של פדגוגיה וניהול בית הספר.

איריס קרל: אז גם בתחום המקצועי, ברגע שאנשי מקצוע באים וחתומים ואומרים שהמקום כשיר, אז אני סומכת עליהם ואני משה שנקרא-יוצאת לעבודה עם הצוות שלי, כדי לתת כל המענים.

איריס קרל: אני רוצה להוסיף, שהוספנו כוח אדם בפן הרגשי.

איריס קרל: יש לנו יועצת יותר מהתקן, התקן של יועצת הוא משהו כמו 14-15 שעות בשבוע ואנחנו הוספנו בשלוחה ובשכבה הזו יועצת במשרה מלאה.

איריס קרל: באמת לאור העובדה שהתלמידים האלה היו הרבה זמן בבית גם בשנתיים קודמות וגם מתחילת השנה.

איריס קרל: יש פסיכולוג חדש, שמלווה אותנו ונמצא יום בשבוע בשלוחה, מנהלת חטיבת הביניים וגם אנוכי, אנחנו מגיעים ונמצאים ונותנים את מלוא המענים.

איריס קרל: פיצולי כיתות, יש שיעורים רבים שהתלמידים מפוצלים לחצאים ואנחנו מקבלים את התקציבים ואת מלוא המענים כדי שהילדים רק יצמחו וירוויחו.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני רוצה להעלות את נתנאל כהן, מנכ"ל החברה הכלכלית בעפולה לתת לנו שנייה סקירה ע הכל ואז אני אתן לחברי הכנס להעיר כמובן.

נתנאל כהן: שלום לכולם, שלום חברת הכנסת בוקר טוב לכולם.

שרן השכל: נתנאל בוקר טוב, תראה יש פה שאלה.

שרן השכל: אנחנו מבינים שהיה פה באמת, איזה שהוא דין ודברים עם ההורים והאמת שראיתי גם שנעשו לא מעט שיחות מולם.

שרן השכל: אני אומר לך ככה, האמת הטענות לאי תקינות, אז אני מבינה שיש גורמי מקצוע ואנשי תכנון, שאם הם נותנים את החותמות על הדבר הזה אז זה באמת.

שרן השכל: כלומר, יש להם אחריו ואחריות לא קטנה לעניין פציעות או דברים כאלה במידה ויקרו-זה בעניין התקינות של המבנים.

שרן השכל: מבחינה פדגוגית, אנחנו מבינים שניתן איזה שהוא מענה, אבל אנחנו מבינים גם ההורים-שזה לא מצב רגיל, אתה יודע, הם כבר שלוש שנים בעצם עומדים בסוג של "מבנה" כזה או אחר.

שרן השכל: אמנם הוא שופץ, אבל זה באמת לא רגיל או שגרתי שמפרידים ככה שכבה שלמה וההורים ובצדק בעמם רוצים כמובן, את הדבר הטוב ביותר לילדים שלהם.

שרן השכל: השאלה שלי פה היא מעבר לעניין הבטיחותי רק של המבנים, אלא באמת, איך העירייה מתמודדת עם הגידול הגדול הזה וכלומר הבטחה שבאמת ניתנה להורים על הגעה לבית הספר ומה בעצם יקרה, לא רק השנה, אני מבינה שאולי השנה שיפצתם אבל מה יהיה בשנה הבאה?

שרן השכל: האם לאורך כל שלושת השנים זו תהיה שכבה שלמעשה תופרד?

שרן השכל: באמת צריך לקיים פה שיח לדעתי פתוח מול ההורים בעניין הזה, כי הם באמת רוצים גם מבחינה חברתית, ככה שהילדים ילמדו יחד.

שרן השכל: איך אתם מתייחסים לעניין?

נתנאל כהן: אוקיי, אני אתייחס בכמה היבטים.

נתנאל כהן: אני מנכ"ל החברה הכלכלית ואנחנו מנהלים ומפקחים עבור העירייה את כל נושא הקמת מוסדות החינוך, התאמה ושיפוצים וגם כך עשינו בקיץ האחרון.

נתנאל כהן: אני חייב לפתוח ולהגיד ששמענו את גורמי המקצוע.

נתנאל כהן: גם את אמיר, גם את רותם ואנחנו נשענים ומסתמכים על גורמי המקצוע ואנחנו פעלים על פי ההנחיות שלהם ויתרה מכך כשצריך וצריך.

נתנאל כהן: אנחנו יודעים לתת אפילו יותר ממה שמבקשים אנשי המקצוע, כי בטיחות וטובת הילדים הם לפני הכול ולנגד עינינו.

נתנאל כהן: אני אגיד שאנחנו לא נגד ההורים, אנחנו בעד ההורים ואנחנו בעד הילדים והתפקיד שלנו כראשות מקומית זה לדאוג שכל ילדי עפולה וכל הילדים שמתחנכים בעפולה, יהיה להם את הטוב ביותר וכך גם אנחנו פועלים במקרה זה.

נתנאל כהן: הבעיה היא בעיה רוחבית, כפי שציינתי.

נתנאל כהן: העיר עפולה, לשמחתנו, בהגירה חיובית.

נתנאל כהן: כמו שציין אמיר כ-5% בשנה, כ-1500 תלמידים נוספו בשלוש השנים האחרונות לעיר.

נתנאל כהן: אנחנו שמחים על כך.

נתנאל כהן: תושבי העיר מביעים אמון במוסדות החינוך בעיר.

נתנאל כהן: אחוזי הבגרות עולים ובעקבותיהם גם פחות תלמידים עוזבים את העיר ויש גידול, גידול טבעי שאנחנו מברכים ושמחים עליו.

נתנאל כהן: העיר עפולה, אני אגיד שאפילו "רודפת" אחרי בניית מוסדות חינך.

נתנאל כהן: רק בקדנציה האחרונה, בשנתיים וחצי האחרונות, בנינו שלושה בתי ספר ו-16 גני ילדים.

נתנאל כהן: אנחנו בהרשאות לתקצוב וממתינים בחלקם למשרד החינוך שיאשר לנו את ההרשאות, כדי לבנות עוד בתי ספר.

שרן השכל: כמה בתי ספר עוד חסרים לכם?

שרן השכל: אתם פתחתם את השנה עם בתי ספר חדשים ועדיין יש חוסר.

נתנאל כהן: עדיין יש חוסר.

נתנאל כהן: אנחנו מחכים לתקצוב לעוד בתי ספר.

שרן השכל: לכמה בתי ספר?

נתנאל כהן: שלושה בתי ספר חסרים לנו בעיר ו-16 גנים והמילה אכסנייה נאמרה פה הרבה בדיון.

נתנאל כהן: אנחנו נעזרים באכסניות האלה ואנחנו שמחים שיש אותן כדי לתת פתרון זמני, כדי שיהיה אפשר להעביר את התלמידים למבנים חדשים.

נתנאל כהן: נעשו התאמות בגובה של כ-850,000 ₪ בקיץ האחרון במבנה המדובר ששימש בשלוש השנים האחרונות את בית הספר היסודי "אלון ישראל".

נתנאל כהן: הוא שימש את בית הספר היסודי אלון ישראל בזמן שנבנה משכן חדש לבית הספר הזה ובאותו המקום הם למדו והועברו בתחילת שנה לבית הספר החדש וזו המטרה של העיר, להתחדש, לבנות מבנים חדשים.

נתנאל כהן: אין לנו שום כוונה להשאיר את התלמידים במבנים זמניים.

נתנאל כהן: אנחנו רואים קדימה את טובת הילדים והעיר ולשם כך אנחנו פועלים ואנחנו זקוקים לעזרה שלכם, של וועדת החינוך, של משרד החינוך.

נתנאל כהן: להקצות לנו כשיעבור בעזרת השם תקציב המדינה ותאפשרו לנו לבנות בהקדם האפשרי כמה שיותר מוסדות חינוך כדי שכל התלמידים יוכלו ללמוד במוסדות חדישים וראויים יותר.

נתנאל כהן: צריך להגיד, המבנה הזה, שהוקדם בשנת 1970 שופץ וכל האישורים הנדרשים, כפי שציינו הנציגים המקצועיים פה ניתנו לו.

נתנאל כהן: אנחנו לא בעד לשכן אף תלמיד במוסד זמני.

נתנאל כהן: המטרה שלנו היא להעביר את כולם - - - .

שרן השכל: מתי אתה חושב שאותה השכבה שכבר כמה שנים לומדת במבנה כזה, תוכל לעבור בעצם לבית הספר הרגיל שלה?

נתנאל כהן: בשיח עם ההורים, למיטב ידיעתי, נאמר להם שכבר בשנה הבאה הם יוכלו להצטרף לבית הספר הגדול והמקורי שלהם.

נתנאל כהן: מי שיבחר ללמוד שם יוכל לעבור לשם.

נתנאל כהן: המטרה שלנו היא - - - .

שרן השכל: זו הבטחה שלכם כעירייה?

שרן השכל: ששנה הבאה תפתחו את שנת הלימודים כשהשכבה - - -

נתנאל כהן: כן, תלמידים שיהיו מעוניינים בשנה הבאה לעבור לבית ספר אלון, לשכבת ח', יוכלו לעשות - - - .

ענבל שמיר: עוד פעם יעשו פיצוץ.

שרן השכל: רגע, אז אתם מפרידים את שכבת ח'?

נתנאל כהן: לא.

נתנאל כהן: עוד הפעם, המטרה שלנו הסופית היא לבנות בית ספר חדש שיאכלס את כולם.

נתנאל כהן: עד אז, אנחנו צריכים למצוא פתרון לתלמידים-שילמדו בצורה הנכונה והראויה ביותר.

נתנאל כהן: אנחנו נשב - - -.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: אם אתם יודעים אבל שיש חוסר בעצם בבתי ספר, מדוע, כלומר כבר תקצבו לכם את אותם בתי הספר לבנייה?

נתנאל כהן: בתי הספר זמינים לתקצוב, הם עוד לא מתוקצבים ואנחנו מחכים שיעבור תקציב המדינה, כדי לקבל את האישור ולצאת לדרך.

נתנאל כהן: התוכניות מוכנות, אנחנו כחברה כלכלית מוכנים לפעול כבר.

שרן השכל: מרגע שמעבירים לכם את התקצוב, כמה זמן יקח לכם לבנות את אותם בתי הספר שכרגע חסרים?

נתנאל כהן: אנחנו יודעים לבנות בית ספר בהערכה של בין שנה לשנה וחצי.

נתנאל כהן: אלו לוחות הזמנים שאנחנו יכולים לעמוד בהם, עשינו את זה, בנינו עשרות גנים ושלושה בתי ספר בשנתיים וחצי האחרונים ואנחנו נעמוד גם ביעדים שהציבו לנו.

נתנאל כהן: אנחנו נשמח לעזרה שלכם בתקצוב של דברים האלה, כדי שהדברים יוכלו להתקדם כמה שיותר מהר.

נתנאל כהן: << יור >> היו"ר שרן מרים השכל: << יור >> אוקיי, תודה.

נתנאל כהן: אני אתן בזריזות רק לנגה בן אילוז, שביקשה גם כן להגיב מטעם ראש העיר.

נתנאל כהן: בבקשה.

נגה בן אילוז: תודה רבה, אני אשתדל כי אני מבינה שיש פה ממהרים.

נגה בן אילוז: טוב , אז בפתח הדברים אני רוצה לשים ככה משהו על השולחן, את העובדה שבמהות עיריית עפולה והורי שלוחת "אלון", לא נמצאים משני צדדים.

נגה בן אילוז: גם אם זה עלול או נראה אחרת, אנחנו כולנו רוצים את טובת התלמידים וכולנו נמצאים יחד במצב שכמות התלמידים גדולה מהתפוסה הקיימת.

נגה בן אילוז: אני אתייחס לנקודה הזו שוב, כי נתוני הרישום ישבו על שולחני כמנהלת תחום העל יסודי בשנתיים האחרונות.

נגה בן אילוז: עכשיו כל השאלה היא בעצם מהן האלטרנטיבות שעמדו ועומדות בפנינו וכאן סלע המחלוקת.

נגה בן אילוז: נערכה פה סקירה של כל הנקודות העיקריות, אם זה תנופת הפיתוח, אם זה בחינת החלופות, אם זה היה הצורך בפינוי היבילים, ההימצאות של כלל האישורים-אישורי הבטיחות למקום, ההשקעה הכספית שנעשתה במקום, שיתוף פעולה הדוק מאוד בין הראשות לבין משרד החינוך, הידברות מלאה עם ההורים וכן אני רוצה לומר שלפעמים כשמקבלים תשובה שלילית, אז נראה כאילו לא מקשיבים.

נגה בן אילוז: אבל הקשבה הייתה לארוך כל הדרך ולפעמים, אין מה לעשות-ההחלטה בסוף היא שונה.

נגה בן אילוז: אבל כן, זו החלטה עם המון חשיבה.

נגה בן אילוז: כאב לי קודם לשמוע שנאמר שזו הייתה החלטה ללא חשיבה, הייתה המון חשיבה מאחורי זה.

נגה בן אילוז: צוות בית הספר ניסה לבנות מערך פדגוגי לגבי הרעיון שהוצע בהתחלה, של הנושא של המרכז החדשני.

נגה בן אילוז: לא הצליחו לבנות מערכת כזאת מבלי שמורים יצטרכו ללכת הלוך ושוב וזה דבר שלא יעלה על הדעת.

נגה בן אילוז: כן חשוב לומר שהנושא הזה, של הפרדת שכבה מתוך אלון נעשה כבר בעבר ונוסה כבר בעבר בהצלחה, הייתה שם חממה ועל הרקע הזה בית הספר חשב שנכון לעשות כך.

נגה בן אילוז: אנחנו, ההרשמה לא נעשתה בינואר, ההרשמה התחילה במרץ.

נגה בן אילוז: ייתכן שבינואר-מה שהתייחסה אליו ענבל זה נושא של תוכניות מעברים והיכרויות עם בית הספר.

נגה בן אילוז: אבל ממרץ, אני רוצה להגיד שעד ספטמבר, כל הזמן לא יכולנו לקבל תשובה סופית של - - -.

נגה בן אילוז: רק באוגוסט 110 תלמידים חדשים, כל פעם שיש קבלות קהל במנהל החינוך, כאילו עוצר מיניבוס מחוץ למנהל ומוריד משפחות שלמות.

נגה בן אילוז: עכשיו, אם בעבר נגיד היה רגיל שמגיעים לעיר משפחות צעירות, אז מגיעים בתנופת פיתוח עצומה, גם משפחות שהילדים שלהן בכיתה י'-י"א-י"ב, שלרוב כבר בגילאים האלה כבר לא עוברים בית ספר וכל השכבות התרחבו.

נגה בן אילוז: עכשיו, לצד זה שבשכבות האחרות היינו גם מצריכים לפתוח כיתות בחלקן, צריך גם להבין שלפעמים עד הסוף קשה מאוד להבין את המספר, גם אם אנחנו על המספר הזה כל הזמן.

נגה בן אילוז: כי יש לנו לפעמים מעברי סקטורים, יש לנו נתונים שמגיעים מוועדות אפיון וזכאות שילדים והורים שבוחרים לעבור חזרה לחינוך הרגיל והם גם בכיתות האלה וכל זה לצד כל הקליטה שדיברתי עליה.

נגה בן אילוז: ולכן, ברגע שאנחנו הבנו את הנתונים נאלצנו לקבל החלטה.

נגה בן אילוז: 232 תלמידים, זה לא בידוד חברתי ואי אפשר לקרוא לזה כך.

נגה בן אילוז: יש שם שכבה שלמה ושמחה ותעיד על כך גם מערכת השעות וכל התוכנית החברתית, שעכשיו אני שמחה שהתלמידים חזרו אליה ויוכלו להנות ממנה.

נגה בן אילוז: אי אפשר להוציא את התלמידים האלו מהעיר, זה תלמידי העיר ואנחנו רוצים לדאוג להם.

נגה בן אילוז: אם אנחנו נוציא אותם אנחנו לעולם לא נוכל לפתור את המצב הזה של הגידול.

שרן השכל: אבל אם ההורים בחרו בעצם, הם אמרו "אנחנו לא רוצים ללמוד בצורה כזאת", למה מנעתם מהם את הרישום בעצם המועצות המקומיות?

נגה בן אילוז: לא.

נגה בן אילוז: צריך להפריד בין שני זמנים.

נגה בן אילוז: בתקופת הרישום, יש על פי חוק ותקנות רישום והעברה.

נגה בן אילוז: .

נגה בן אילוז: הזכות והרשות של הראשות זה להגיד לאן ישלחו וישובצו התלמידים.

נגה בן אילוז: יש בעיר מדיניות שיבוץ של בתי ספר יסודיים שמזינים חטיבות מסוימות ולשם הם הולכות.

נגה בן אילוז: בית הספר שהוזכר נמצא מחוץ לעיר, הוא שייך לחינוך ההתיישבותי ולכן אנחנו בוחרים לשבץ את התלמידים בתוך העיר, למעט מקרים מאוד מאוד מסוימים.

נגה בן אילוז: העיר יודעת לתת להם חינוך נהדר ואני חושבת שגם בשלוחה יינתן להם כל מה שצריך.

נגה בן אילוז: אפשר לדון אם אפשר אולי להרחיב עוד קצת, עוד מגרש וזה.

נגה בן אילוז: אבל זה, עכשיו כשהתלמידים שם אנחנו הולכים לעשות את הטוב ביותר כפי שאנחנו יודעים.

נגה בן אילוז: עכשיו תראו, הרבה מידע שהוצג אני חושבת שטוב מראה עיניים ממשמע אוזניים ואני מזמינה את כל אחד שרוצה, להגיע לבקר במקום.

נגה בן אילוז: תמונות שצולמו, על כל מיני טיח וכאלה-לא צולמו במבנה הזה, הן צולמו במבנה שליד.

נגה בן אילוז: המרחב-צריך לבוא לראות אותו עמוד החשמל הוא מחוץ למתחם הזה.

נגה בן אילוז: אז לכן חשוב לשים את הדברים בפרופורציה הנכונה.

נגה בן אילוז: מה שכן, אחרי כל מה שאמרתי, הראשות כן אמפטית לתחושת ההורים הראשונית.

נגה בן אילוז: אין ספק שהוא רשם את בנו/בתו לבית ספר מסוים ובסוף, ביולי הוא שומע שהוא ילמד בבית ספר אחר-זה כאב, אין ספק.

נגה בן אילוז: אני חושבת שבסוף, וודאי שהיינו רוצים להימנע מהמצב הזה אבל זאת המציאות שנתקלנו בה ולה היינו צריכים לתת את המענה.

נגה בן אילוז: תמונת המצב הוא שכרגע התחלנו בתהליך בנייה של חטיבה נוספת, אבל כולם מבינים שבשנת תשפ"ג היא עוד לא תצליח להיפתח ולכן, ההורים קיבלו הבטחה בכתב שכל התלמידים שלומדים היום בשכבת כיתה ז' בשלוחת אלון, יכנסו בכיתה ח' לשלוחת בן גוריון בזרועות פתוחות.

נגה בן אילוז: תלמידי כיתה ז' של שנה הבאה ילמדו בשלוחה, רק שההבדל המהותי הוא שהם ידעו על זה כבר בזמן הרישום.

נגה בן אילוז: אף אחד לא ניסה להסתיר את זה וזו לא הייתה רמייה, זה הכל כתוצאה מהמצב.

נגה בן אילוז: עם המבט קדימה, חשוב לי לומר ונתנאל התייחס לזה, אבל צריך להציב את זה שוב עכל השולחן.

נגה בן אילוז: עפולה נמצאת היום מול מחלקת הפיתוח במצב של 50 כיתות שזמינות לתקצוב, 42 כיתות בית ספר ושמונה כיתות גן.

נגה בן אילוז: התוכניות האדריכליות שלהן מאושרת, הן מחכות בעצם רק להרשאה תקציבית.

נגה בן אילוז: אם פתחנו את ה-1 בספטמבר, השנה.

שרן השכל: אבל זה אתם אומרים שיש לכם חוסר עכשיו, כלומר הייתם צריכים את זה כבר בתחילת - - -.

נגה בן אילוז: אנחנו מבקשים את זה כבר הרבה מאוד זמן, זה תהליך ארוך.

נגה בן אילוז: כדי להגיע לתהליכי תקצוב יש תהליכים מוקדמים ויש שלבים מוקדמים - - -.

נגה בן אילוז: מה יהי בשנה הבאה?

נגה בן אילוז: אתם תהיו בעוד חוסר.

נגה בן אילוז: לכן בדיוק זו הבקשה.

נגה בן אילוז: הרי השנה פתחנו עם 100 שובתים, אם אנחנו רוצים שלא נפתח את השנה הבאה עם 1,000 שובתים, אנחנו חייבים את העזרה שלכם, את ההרשאה לתקצוב כי 50 הכיתות האלה צריכות להיבנות אתמול.

נגה בן אילוז: אנחנו יודעים לעשות את זה רק תנו לנו את הכלים.

שרן השכל: תודה רבה לך על הדברים נגה, היה חשוב שנשמע אותם.

שרן השכל: אני רוצה לתת הזדמנות לחברי הכנסת להגיב על הדברים.

שרן השכל: בבקשה, ח"כ סופר.

אופיר סופר: אני אגיד ככה בקצרה שקודם כל זה צרות של עשירים.

אופיר סופר: אני מברך את כל ערי הצפון שיהיו במצוקה כזאת של תנופה ופיתוח, כי לצערנו אנחנו דווקא בבעיות אחרות של בתי ספר שנסגרים בערים אחרות וזו צרה טובה.

אופיר סופר: עכשיו - - -

שרן השכל: הייתי נזהרת, צרה טובה זה לא שהתלמידים אין להם בית ספר להגיע אליו.

קריאה: יותר כמו צרה צרורה.

אופיר סופר: אני כן רוצה לומר שבסוף אי אפשר להתעלם מהכאב האישי של ההורים ובסוף כשמדובר בילד שלך קצת קשה לפעמים להסביר להורים את הקושי.

אופיר סופר: גילוי נאות קטן, כשהגעתי לכאן הגעתי בתום לב, אבל גיליתי שבן דודה שלי הוא אחד ההורים.

אופיר סופר: עכשיו, כל מה שאני אגיד אני עלול להשתבש - - -.

אופיר סופר: מה שברור לי גברתי יו"ר ונראה לי שחשוב, אנחנו רואים פה עיר בפיתוח והמשרד יצטרך להירתם, זה כמו להקים עיר.

אופיר סופר: במספרים שמדברים כאן, זה כמו להקים את חריש.

אופיר סופר: זאת אומרת שהמשרד והראשות צריכים להירתם, אני מבין גם מנגה שיש כבר תוכניות וצריך רק להתחיל לבנות .

אופיר סופר: אני לא מאמין שבית ספר יכול להיות מוכן תוך חצי שנה לשנה הבאה ולכן צריך להתכנס לפתרון מיטבי.

אופיר סופר: גם לטווח הקצר וגם לטווח הבינוי.

אופיר סופר: לא איכפת לי באמת, כאיש הצפון, אם תרצו ככה שאני אהיה שותך לעניין הזה ואם לא אז תסתדרו ביניכם.

אופיר סופר: אבל בסופו של יום אני ורצה להזכיר לכולנו שבסוף יש ילדים והם חווים את הזמן הזה ולכן כדאי להגיע לגישור ופתרון של הבעיה.

אופיר סופר: כי באמת, מבחינה אובייקטיבית יש כאן אתגרים שקצת קשה לגשר עליהם.

אופיר סופר: זהו, תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חבר הכנסת מלכיאלי?

מיכאל מלכיאלי: תודה גברתי יו"ר.

מיכאל מלכיאלי: אני באמת מודה לך ואני ממהר לדיון נוסף, אבל כאחד שמכיר מעט את עפולה צריך להגיד כמה דברים.

מיכאל מלכיאלי: קודם כל, עפולה נמצאת בקצב גידול מאוד גבוה, כמו שאופיר אמר זה צרות של עשירים וכשיש קצב גידול גבוה אז תמיד יש את האנשים שניזקים, כי העיר לא הצליחה להתאים את עצמה.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מדבר כרגע על ההורים כי כל הורה מכיר את הילד שלו ורוצה שהילד שלו יהיה הכי טוב.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שבסוף, כמי שמכיר טוב את העירייה ואת מי שעומד בראשה, אני יודע שהוא מנהל את העיר בצורה הטובה ביותר שאני מודע לשעות רבות שהוא משקיע, על מנת שכל ילד בעיר עפולה יימצא לו הפתרון הכי טוב שיש.

מיכאל מלכיאלי: אבל הבעיה של מה שאנחנו רואים בעפולה, זה מה שאנחנו רואים בעצם בכל הארץ.

מיכאל מלכיאלי: אני באופן אישי רואה את זה גם בירושלים, שיש מוסדות שבסוף העסק מתחלק בין הרצוי למצוי, ההורים בסוף רוצים הכל קרוב וזמין ובצדק.

מיכאל מלכיאלי: בסוף ראש העיר, תפקידו לא לדאוג עכשיו להשתיק את ההפגנה.

מיכאל מלכיאלי: ראש העיר רואה את העיר לטווח ארוך ואני חושב שראש העיר שלכם עושה את זה הכי טוב שיש, שבסוף להשיג עוד קרוואנים ועוד מבנים ניידים זה טוב עכשיו כדי להרגיע אתכם, אבל עוד שנתיים ההורים הבאים אחריכם ועוד חמש שנים, גם הם יפגינו ובסוף כן צריך לחשוב על פתרונות ארוכי טווח לבנייה מאסיבית, גדולה, יפה ומסודרת, זאת תוך כדי ההתחשבות המקסימאלית ואף פעם הזמני לא יהיה כמו הקבוע, אף פעם.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שההיפך, הוועדה צריכה כן לסיים את זה, יו"ר הוועדה, לקרוא למשרד החינוך כי יש תקציב עוד מעט, נקווה שלא-אבל יש תקציב עוד מעט.

קריאה: תצביע בעד.

מיכאל מלכיאלי: היו רוצים.

מיכאל מלכיאלי: אבל אם נשית את הפוליטיקה רגע בצד ולתקצב את הנושא הזה של עפולה כמה שיותר מהר.

מיכאל מלכיאלי: כי יש כאן הורים שמדברים באמת מדם ליבם.

מיכאל מלכיאלי: אף אחד לא מנסה סתם להצית ומנסים באמת להציל - - - בסוף הכסף זה מה שישחק כאן פתרון.

מיכאל מלכיאלי: אמר כאן המנכ"ל של החברה הכלכלית "..

מיכאל מלכיאלי: אנחנו, תוך שנה פלוס יודעים כבר להקים בניין.

מיכאל מלכיאלי: .", כשיש כסף יודעים לעשות את זה.

מיכאל מלכיאלי: אז בסוף אנחנו באמת, הוועדה תקרא למשרד החינוך להשקיע הרבה יותר כסף בעפולה בגלל שכמו שאמרה נגה, אם אינני טועה, שבסוף אנחנו נגלה בשנה הבאה אלף מפגינים ואנחנו לא רוצים את זה וכשיש עירייה, שהיא יעילה מאוד כמו עפולה, יחד עם רצון טוב ממשרד החינוך, נוכל לפתור את כל הבעיות ותודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך חבר הכנסת מלכיאלי.

שרן השכל: עדיאל אילוז?

שרן השכל: גם אתה ביקשת את זכות הדיבור, בבקשה.

עדיאל אילוז: בוקר טוב לכולם.

עדיאל אילוז: שמי עדיאל אילוז, חבר מועצת העיר בעפולה ונציג "תקווה חדשה" בעיר.

עדיאל אילוז: ראשית, אני מברך על כינוס הוועדה בנושא החשוב הזה והבאתו לבמה החשובה הזאת בכנסת ישראל.

עדיאל אילוז: שנית, אני מברך על חזרתם ללימודים של הילדים.

עדיאל אילוז: אני באמת חושב שאחרי שנת קורונה ומחאה של שלמעלה מחודש וחצי, זהו הצעד הנכון ביותר לטובת הילדים.

עדיאל אילוז: אני יכול לספר שנפגשתי עם למעלה מכ-100 הורים לילדים והחשש הכי גדול שלהם היה שהמחאה שלהם תיעלם והקול שלהם לא יישמע.

עדיאל אילוז: אז אני רוצה גם להודות על חזרת הילדים למסגרת הלימודים וגם ליו"ר הוועדה-שרן השכל, שעמדה בהבטחתה ונתנה להורים את הבמה החשובה הזו.

עדיאל אילוז: אני מאחל לוועדה הרבה הצלחה, גם בעבודה החשובה שלה בנושא הזה וגם בנושאים אחרים.

עדיאל אילוז: אני יודע שהולך גם להעלות הנושא של התאמת החופשות של מערכת החינוך לימים העבודה של ההורים.

עדיאל אילוז: במשולש של יחסי הגומלין האלה, של העצמת הילד בין ההורה למורה-אלו שני גורמים שאמונים על החינוך הכי טוב של הילד ולהעצים אותו בעצם.

עדיאל אילוז: המורה באמצעות הידע המקצועי וההורים בעצם, אי אפשר לנצח את ההרגשה של ההורה והם תמיד ירצו את ההכי טוב לטוב הילד שלהם ולטובת הילדים שלנו.

עדיאל אילוז: ולכן, תמיד חשוב לדעת שאנחנו במשולש הזה, אנחנו לפעמים שוכחים את טובת הילד שלפעמים הוא נשאר כקורח המציאות מאחור.

עדיאל אילוז: אז אני חושב שכבר מבחינת הוועדה הזאת יש קונצנזוס לגבי תקצוב של מבנה חינוך בעיר עפולה.

עדיאל אילוז: הביקוש זועק לשמיים ואני חושב שכבר יש לנו קואליציה לתקצוב ואני מברך על כך ואני מברך אותך שכינסת את הנושא הזה והבאת אותנו עד לירושלים לדיון הציבורי, כי דיון ציבורי הוא חשוב.

עדיאל אילוז: אני חבר מועצה מהקואליציה והאמת שניסיתי לעזור מהרגע הראשון, אבל הייתי בטוח שהמחאה הזאת איכשהוא תיעלם או שהילדים יחזרו, אבל ראיתי שאחרי חודש וחצי משהו צריך לקרות וזה מה שקרה.

שרן השכל: שימצאו פתרון, כן.

שרן השכל: ברגע שלא מצאו פתרון זה היה כבר - - -

עדיאל אילוז: והילדים צריכים ללמוד, בטח ובטח אחרי שנת קורונה ואחרי חודש וחצי בבית.

עדיאל אילוז: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, חבר המועצה עדיאל אילוז.

שרן השכל: אני רוצה קודם כל להעלות את פרג' מאגף הבינוי של משרד החינוך.

שרן השכל: כי אני מבינה שעיקר הבעיה היא באמת בכך שלא נבנו המבנים בזמן.

שרן השכל: למעשה, יש פה חוסרים של בניינים עוד אחרונה, של שנה שעברה ואם יש לנו היום 100 הורים, אני מניחה שבשנה הבאה, אם הדבר ימשיך למעשה יהיו לנו 1,000 הורים במצב כזה.

שרן השכל: כבר דיברו על הגדלה של חטיבה נפרדת וזה מדאיג אותנו.

שרן השכל: אני אשמח ככה להתייחסות שלך לעניין הזה.

פרג' פראג': בוקר טוב לכולם.

פרג' פראג': ידוע שאנחנו באמת בעפולה עכשיו בהגירה מאוד חיובית ויש צרכים מעל ומעבר.

פרג' פראג': למשל, השנה יש לי 60 כיתות זמינות לתקצוב, התהליך הוא כזה והבעיה שהתאריך הוא מתחיל התהליך תכנוני שלוקח לפחות, בדרך כלל בערך ארבעה חודשים מאשרים את התוכנית כי מדובר על בית ספר ועל סכומים גדולים.

פרג' פראג': אז אנחנו גם מלווים את התכנון מלכתחילה ועד הסוף וזה לוקח זמן עד שלקחנו את כל הפרויקטים, במיוחד המקיף המאושר, שעכשיו בדיוק סיימנו את האישור התיכנוני והוא הפך להיות זמין.

פרג' פראג': לקח לו לפחות שישה חודשים וזה תהליך מקוצר.

פרג' פראג': כי זה שלב מאוד קריטי וחשוב.

פרג' פראג': לכן, גם בנושא של בעיות תקציביות של כל נושא של שנת הקורונה אבל השנה הוא עיכב את קבלת התקציבים אבל עכשיו התבשרנו שבשבועיים-שלושה הקרובים, יש לנו חלוקת כיתות ואנחנו נדאג שעפולה תהיה חלק מהוועדה וחלוקת הכיתות.

שרן השכל: מתי יעבור הכסף לעפולה ומתי יתחילו את הבנייה?

פרג' פראג': מבחינת לו"ז, אנחנו עכשיו בדיוק התבשרנו באמצעות שרת החינוך שיש עכשיו חלוקה חדה.

פרג' פראג': אנחנו בדיוק עכשיו עוברים על כל הפרויקטים ומכינים אותם לוועדה.

פרג' פראג': אני מאמין שהוועדה תהיה בדיוק ממש בקרוב, שבועיים שלושה.

שרן השכל: ואז מעבירים את הכסף ואפשר להתחיל בנייה?

פרג' פראג': בדיוק.

פרג' פראג': ברגע שאנחנו כמשרד החינוך, מעבירים הרשאה תקציבית, הרשות ישר מתחילה את כל ההליך של הכנת הקרקע לביסוס ותחילת הבנייה.

פרג' פראג': זה תהליך מקוצר שאין לו בירוקרטיה ואין לו כל כך חסמים ואני גם יכול להגיד שיש לי ניסיון טוב מעיר עפולה, שלפחות הייתה להם מצוקה של 20 גנים והם נבנו בשלושה חודשים.

שרן השכל: אז פרג', באמת תראה, יש לנו פה גם ממה שאני מבינה, מבחינה ארצית.

שרן השכל: אמנם עפולה אבל יש עוד, זאת אומרת עפולה ובית שמש אלו שתי הערים שיש להם הגירה חיובית מאוד מאוד גדולה.

שרן השכל: הייתי מצפה מכם לשים אותן בראש הטבלה קודם כל ולהתחיל את הבינוי, כדי שלא ייווצר מצב כזה-כמו עם הילדים, שעד שסיימו לבנות את בית הספר, כבר צריך לבנות שכבה חדשה ושלמה לחלוטין ומי שמשלם את המחיר זה הילדים שצריכים בינתיים להיות במבנים זמניים ובצורה שהיא לא באמת הצורה שבה היינו רוצים לראות בית ספר.

שרן השכל: בסופו של דבר אני מבינה שמבחינת המערכת זה ייקח שנה, אבל מבחינת הילדים האלה זה עולם ומלואו, זו שכבה שלמה ששנה שלמה של כיתת ה-ז' שלהם יצטרכו בעצם ללמוד בצורה כזו וצריך להבין את זה שככה הם בסופו של דבר רואים את זה.

שרן השכל: זו החוויה שתהיה להם מאותה השכבה ועצוב שאנחנו צריכים להגיע למצב כזה.

שרן השכל: אז אני באמת מבקשת וגם הוועדה פה תעקוב מאוד מקרוב, אני אוודא-אתה אומר שבועיים ואנחנו נוודא שבתוך חודש מהיום הוועדה תוודא שהועבר התקציב או שאושר התקציב בעצם לעיריית עפולה, על מנת שתתחיל כבר בבינוי לשנה הבאה.

שרן השכל: אני גם כן, ביקשתי מראש העיר התחייבות, אני מבינה שהוא גם כן יעביר את זה לאחר מכן שבשנה הבאה התלמידים ילמדו כרגיל ולא תהיה את אותה הסיטואציה שוב וככל שניתן אנחנו ננסה לשפר את מצבם כרגע, במבנה הזה ולראות אילך אנחנו יכולים להפוך אותו למקום טוב יותר עבורם.

שרן השכל: אנחנו נמשיך בשיח הזה, אוקיי?

שרן השכל: ויש לנו דלת פתוחה אצל ראש העיר כדי לשמוע את הדברים ובנוסף אני אוודא שבעוד חודש, קודם כל על החוסרים שהיו בשנה הבאה-אני רוצה שבתוך חודש משרד החינוך יאשר את התקציבים האלה ושיתחילו את הבנייה הזו ואני רוצה גם לראות היערכות לשנה הבאה.

שרן השכל: כלומר שבשנה הבאה לא יהיה את הדבר הזה.

שרן השכל: יש לנו פה שתי ערים ואני כבר אומרת לכם שאני, אם אנחנו רואים את המצב הזה בעפולה נקיים גם את הדיון הזה על בית שמש.

שרן השכל: אבל אני רוצה לראות שאתם מוכנים להיערכות של גידול האוכלוסייה בשנתי הערים האלו.

שרן השכל: התלמידים לא צריכים לשלם את המחיר הזה על מה שאתם לא מספיקים או לא נערכים אליו בזריזות מספקת, את אותם המבנים שצריכים להגיע לשם.

שרן השכל: אני רוצה לתת עוד הזדמנות באמת להורים ככה, להגיב לכל הדברים שנשמעו ואז אני אסכם את הדיון.

ענבל שמיר: אני רוצה קודם כל לקחת אתכם, אנחנו מדברים "תקציבים, תקציבים".

ענבל שמיר: לשם כך אנחנו היום פה, כי ראו את הילדים שלנו ככסף.

ענבל שמיר: אף אחד לא חשב עליהם, אנחנו לא ביקשנו ארמון מזהב ולא ביקשנו בית ספר חדש, אנחנו ביקשנו מבנים יבילים מה-3 לאוגוסט שהודיעו לנו שהילדים שלנו לא נכנסים.

ענבל שמיר: ביקשנו כיתות יבילות, שמונה כיתות שכבר היו שם.

ענבל שמיר: לא היה צריך לעשות את כל השיפוץ הזה, אף אחד לא רצה להקשיב ל-480 הורים שצעקו "לא" לילדים שלנו, שכבר נשאו אלונקה שש שנים.

ענבל שמיר: חברים אתם מדברים על שנה הבאה, הילדים שלנו כבר שבע שנים בחוויית למידה לא מאפשרת במדינת ישראל, שנת 2021.

ענבל שמיר: אני לא חושבת שיש אף הורה פה שהיה רוצה שהילד שלו ילמד במקום כזה ובשנת 2021 להגיד לי "עוד שנה שהילדים שלנו יסבלו" ולא לחשוב עכשיו על תקציבים, להביא להם ליבילים, כרגע כשיש מתחם מוכן שיש בו ביוב, חשמל ומים, שזו התנגדות רק של הראשות, שכאשר 480 אומרים להם "לא עוד! תנו לילדים שלנון להיכנס למקום הזה, הם יכולים" אם אנחנו ההורים, מסכימים שהם יהיו במבנים יבילים, למה הראשון אומרת לנו לא להיות במבנים יבילים?

ענבל שמיר: אנחנו מסכימים שהילדים שלנו ילמדו שם ואפילו לא במקום הזה, כי אנחנו לא בטוחים.

ענבל שמיר: אנחנו לא ישנים בלילות, אנחנו שואלים את הילדים מה הם עושים בהפסקה והם אומרים שהם בטלפון, כי אין להם איפה להיות.

ענבל שמיר: עשרה ילדים משחקים במגרש, יש להם 100 מטר שפתחו והרחיבו והדשא הסינטטי לידיעת

ענבל שמיר: כם-הוא 50 מטר מרובע וכל מי שרוצה מוזמן לבוא ולראות במו עיניו את ה -50 מטר שיש לילדים להיות בהם.

ענבל שמיר: יש שם שני ספסלים לשבת עליהם, עבור 240 תלמידים.

ענבל שמיר: מגרש לא מקורה, שאותו מקיפים בניינים כשכל אחד יכול להסתכל על הבת או הבן שלי מהבניינים האלה ואין הצללה, למה?

ענבל שמיר: כי ראש העיר אומר "אנחנו נראה, נארגן לזה תקציב", אז הילדים בשמש.

ענבל שמיר: שירותים לא מקורים בחוץ, הם יצאו עם מטריות לשירותים על מה אתם מדברים אותי, ילדים בשנת 2021.

ענבל שמיר: כשאומרים להם שאין גישה לכיבוי אש ואמבולנסים, אז אומרים לנו שיעלו את הילדים לגג כשתהיה שריפה ומשם עם מנוף יוציאו אותם, זה נראה לכם במדינת ישראל, 2021?

ענבל שמיר: על מה מדברים איתי כל הזמן על כסף?

ענבל שמיר: הילדים שלנו כל הזמן הולכים לשם במשך שנה, 250 ימים.

ענבל שמיר: איפה הילדים שלנו?

ענבל שמיר: הילדים שלכם לא היו שם.

ענבל שמיר: תקשיבו לנו! אנחנו מחודש אוגוסט אומרים "..

ענבל שמיר: תנו לנו יבילים שיהיה לנו ביטחון לפחות כשאנחנו הולכים לעבודה.

ענבל שמיר: ." ולא להשאיר לנו את הילדים שלנו במקום שאומרים לנו שיפנו אותם לגג.

ענבל שמיר: אמיר מיכאל, אתה שמעת את זה-מהגג יפנו אותם ואם תהיה שריפה מאיפה יפנו אותם?

ענבל שמיר: אמבולנס לא יכול להיכנס לשם.

ענבל שמיר: אנחנו היינו בישיבה שבה זה נאמר.

קריאה: שיעורי המגמות לא מתקיימים, שיעור אחד לא היה עד עכשיו.

קריאה: מולטימדיה-הם לא יודעים מה זה.

ענבל שמיר: הם אמרו לנו שהם לא יעבירו את המורים הלך חזור הם יעבירו את המורים אלינו ואז, כשמתחילים להעביר אתה מורים הלוך חזור, אז אנחנו אומרים להם "למה הלוך חזור?

ענבל שמיר: ילדים בכיתה ז', אני מפחדת שהבן שלי יברח, אני מפחדת שיידרס" - - -

קריאה: הייתה לנו תאונה מול העיניים ב-1 לספטמבר, נדרס שם בחור עם אופניים.

ענבל שמיר: אז הם אומרים "..

ענבל שמיר: לא רוצים לעבור.

ענבל שמיר: ." תנו יום שלם שאני אשים את הילד שלי בבוקר, בשמונה בבוקר בלי מעברים.

ענבל שמיר: למה אני צריכה את הטיילת הזאת?

ענבל שמיר: הבטיחו לנו שלא תהיה טיילת.

ענבל שמיר: תקשיבו, אתם שומעים אותנו?

ענבל שמיר: במדינת ישראל 2021 ילדים לומדים במקום לא בטוח.

ענבל שמיר: כולם יכולים להציג את האישורים כמה שהם רוצים, אבל אישור רעידות אדמה אין לכם, ואישור קרינה אין לכם, ואל תגידו לי שיש אישור.

ענבל שמיר: יש הרבה אי שקיפות, הרבה שקרים.

קריאה: כש-240 ילד בבית אף אחד לא מעניין אותו כלום, לא מהעירייה ולא מהחינוך - - -.

ענבל שמיר: לא מעניין!

ענבל שמיר: חודש וחצי לא הרימו טלפון לא הרימו טלפון לשאול.

קריאה: רק איומים, "..

קריאה: נשלח לכם חוקר.

קריאה: ."

ענבל שמיר: למה אתם אומרים שלא גבו את הכספים?

ענבל שמיר: שלחתם לנו מכתב התנצלות.

קריאה: הילדים משחקים בשיעורים בטלפון, כי אין מורים ויש עדויות - - -

ענבל שמיר: יש לנו הקלטה שלמורה אם אתם רוצים לשמוע , שצועקת "..

ענבל שמיר: גם אני לא רוצה להיות פה.

ענבל שמיר: ." ככה היא צעקה לילדים.

ענבל שמיר: "..

ענבל שמיר: אם הכיתה הכי קשה שיש לי..".

קריאה: נראה לכם שנוח לנו גם פה ?

קריאה: יש חוק חינוך חובה ואף אחד לא התקשר אפילו.

ענבל שמיר: לא משחררים אותנו, יש עשרה ילדים שלא משחררים אותם.

שרן השכל: אני מבינה את האמוציות וברור לי שהדאגה שלכם היא קודם כל, בראש ובראשונה לילדים ובגלל זה גם אנחנו מקיימים פה דיון, כדי לראות איך אנחנו יכולים לדאוג להם ולוודא שהדבר הזה קודם כל לא קורה שוב וכיצד אפשר לתקן.

שרן השכל: עכשיו, אני מבינה את העניין של המבנים היבילים-מדוע לא הסכמתם להשאיר את אותם מבנים יבילים בעצם במקום?

מרב מיכאלי: אני אענה את התשובה שאני וגם ההורים קיבלנו מראש העיר.

מרב מיכאלי: העיריה התחייבה לפרק את המבנים היבילים ברגע שמתקיימת הבנייה הקשיחה.

מרב מיכאלי: בית הספר אלון הורחב והגיע לתפוסה המלאה שלו וברגע שהוא מגיע למצב הזה, חייבים לפרק את המבנים היבילים-זה חלק מההתחייבות בין הראשות לבין משרד החינוך.

מרב מיכאלי: העירייה לא צפתה את הגידול הזה, שהיה במספר התלמידים.

מרב מיכאלי: יש גישה לאמבולנסים, דרך הקמפוס השני ויש גישה למכבי אש.

מרב מיכאלי: התיאור כאן של מקום לא בטוח הוא לא נכון, יש הרבה בתי ספר בארץ שלא עומדים בפני רעידות אדמה ואנחנו לא מפנים אותם, זה תהליך הדרגתי.

מרב מיכאלי: מתייחסים לתלמידים בכבוד הראוי, אך אחד לא מתייחס לזה כאסכולה שיש לה נגזרות גם לכסף ולתקציבים אבל הרמה של ההתייחסות היא חינוכית לחלוטין .

מרב מיכאלי: דבר אחד שמפריע לי שנאמר כאן-שאנחנו לא איכפת לנו שתלמידים נמצאים בבית.

קריאה: לא עניין אתכם.

קריאה: מה שלחתם מורה?

מרב מיכאלי: לא, זה לא עניין אותנו, רק שכשצוות שלנו התקשר לדבר עם ההורים הוא זכה לקללות.

ענבל שמיר: לא נכון!

מרב מיכאלי: אני לא רוצה להשתמש במושגים ובמה שנאמר כאן כלפיי מנהלת בית הספר, שזה היה נורא ואיום.

מרב מיכאלי: אז אני, יש גם צדדים אחרים למטבע ואני חושב שאנחנו השקענו שם רבות.

מרב מיכאלי: אני, כמפקח המחוז הייתי עסוק המון בנושא הזה, כולל שיחור הערכה שאני מבצע עם המוות כל הזמן, מנהלת המחו, אנחנו כולנו בחנו את הנושא ואנחנו משווים את זה לבתי ספר אחרים.

מרב מיכאלי: יש הרבה בתי ספר במחוז שנראים ככה.

שרן השכל: תראו, אני חייבת לנעול את הדיון, אנחנו כבר התארכנו מעל לצפוי.

שרן השכל: אבל תראו, קודם כל אני רוצה לסכם אותו.

שרן השכל: כמובן שהמטרה היא לראות כיצד ילדים לא משלמים את המחירים לעניין חוסר תכנון מקדים בבניית בתי הספר ולעניין תקצוב וכולי.

שרן השכל: בסופו של דבר, זו חוויה אחת יחידה וייחודית שתהיה להם, הם כבר שלוש שנים במבנים ארעיים וכנראה עכשיו שנה נוספת.

שרן השכל: אנחנו רוצים למצוא להם פתרון שהוא יהיה מקובל, שהם ייהנו בו ושהם יוכלו לחוות חוויה חיובית וטובה בשנה הזו ולכן, מה שאנחנו נעשה זה ככה-קודם כל, אנחנו נוציא מכתב בו אנחנו מבקשים שבתוך חודש ייצאו כל האישור לעניין החוסרים ב-60 כיתות ואני מבינה 16 גני ילדים או 20 גני ילדים.

שרן השכל: אנחנו נבדוק את המספרים המדויקים ואנחנו מבקשים שבתוך חודש-זה כבר יהיה אחרי התקציב אותם מבנים יאושרו ונוכל לראות כבר תחילת בנייה בשטח, כדי לוודא-אומנם זה לא יהיה השנה, אבל שאותו המצב לא יקרה שוב.

שרן השכל: עכשיו, אני רוצה לקבל גם דו"ח תכנון לקראת שנה הבאה בעניין עפולה ובעניין בית שמש, כי אני מבינה שבבית שמש יש את אותם אתגרים לגבי מה הצפי הכמותי לבניה של כיתות לימוד וגני ילדים והאם משרד החינוך כבר אישר את אותו התקציב שהעיריות אישרו.

שרן השכל: אגב העירייה, אני מצפה מכם גם לראות תוכנית לקראת שנה הבאה, כדי לוודא שלא יהיו חוזרים, להעביר למשרד החינוך ואנחנו כוועדת החינוך נלחץ ככל שניתן, כדי להתחיל לבנות.

שרן השכל: כי אם זה שנה וחצי, אנחנו מבינים שאנחנו כבר בחוסר, אנחנו כבר לא נספיק לעמוד בזה ואנחנו רוצים לוודא שלא יחזור על עצמו המצב הזה.

שרן השכל: אני פשוט חייבת לנעול ואנחנו חייבים להתקדם.

שרן השכל: אני אבוא לסייר בבית הספר בעפולה, כדי לראות באמת בעיניים שלי את מה שקורה בשטח ולהבין מבחינה בטיחותית ופדגוגית את אותם הדברים ולראות האם ניתנו מענים, או אפילו איפה ניתן לשפר.

שרן השכל: אם אין הצללה, אז באמת לדבר עם ראש העיר ולראות איך ניתן לבצע את זה באמת, כדי לקדם את העניין.

שרן השכל: אני גם פומה לעירייה ומבקשת, ככל שניתן כרגע-עד שנמצא את המענה, לנסות ולסייע.

שרן השכל: בין אם זה במרחב החצר , הצללה, מבחינת בטיחות המבנה ולראות כיצד ניתן למקצע או להנעים את זמנם שלאותם תלמידים ולוודא את בטיחותם ואת היכולת שלהם ואת מרחב המחייה שלהם מהבחינה הזאת.

שרן השכל: אז אלו שלושת הדברים שאני מבקשת מהבחינה הזאת גם מהעירייה, גם ממשרד החינוך וגם הוועדה עצמה.

שרן השכל: אני אגיע למקום על מנת לסייר ולבדוק את המקום במו עיני ואת המענה שניתן להם.

שרן השכל: אני רוצה להודות גם למשרד החינוך, גם לעיריית עפולה, אני רוצה להודות להורים שבאמת קמו בשעה חמש בבוקר ובאו עד לפה-לירושלים, כדי למצוא מענה לילדים, שבסופו של דבר אני יודעת שזה הדבר הכי חשוב לכם ולוודא שהחוויה שלהם מכיתה ז/ לא תהיה כמו שלוש השנים האחרונות ולראות שבטח ובטח בשנה הבאה לא יקרה מצב דומה.

שרן השכל: אני נועלת את הישיבה ואנחנו נמשיך בדיון.