ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 39, 2021-10-18 09:50

וליד טאהא: חברי הכנסת, צוות הוועדה, בוקר טוב לכולכם.

וליד טאהא: אנחנו מתחילים נושא חדש: עבודות פיתוח בתכנית למגורים.

וליד טאהא: פרק י"ד (עבודות פיתוח בתכנית למגורים) מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א-2021, מ/1443.

וליד טאהא: הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

וליד טאהא: אני רוצה להתחיל עם האוצר.

וליד טאהא: יציג מטעם האוצר, רותם ברמלי, רפרנט תכנון ובינוי.

וליד טאהא: אז בבקשה.

וליד טאהא: יש לנו כמובן אורחים, דוברים שנמצאים בזום.

וליד טאהא: נושא שמעניין הרבה מאוד גורמים, אז נמצה את כולם, נשמע את כולם.

וליד טאהא: בבקשה.

שרון רופא אופיר: אפשר אולי לשים סוף לזום הזה, אדוני יושב ראש הוועדה.

שרון רופא אופיר: אולי כדאי לנו לשקול, עם כל הכבוד לאנשים המכובדים בזום, להפסיק עם הזום.

שרון רופא אופיר: חזרנו לחיים.

וליד טאהא: אנחנו העברנו חוקים בדיוק על הסוגיה הזאת.

וליד טאהא: אישרנו את זה בכנסת.

וליד טאהא: וזה לא רק קשור אלינו, קשור להרבה תחומי חיים.

קריאה: לא, אבל חבר הכנסת טאהא, אדוני יושב הראש, תשמע, גם לוועדת חוקה הוא אמר אנחנו לא נעלה יותר, חוץ ממי שאנחנו מזמינים אותו.

קריאה: יושבים אנשים בבית, נהנים להם, ואנחנו פה יושבים 10 שעות צריכים להקשיב.

שרון רופא אופיר: צריך לשקול את זה.

קריאה: אנשים רוצים לדבר, מוזמנים לוועדה.

וליד טאהא: כן, זו סוגיה ראויה שצריך לעלות אותה.

קריאה: אם מופיע ראש הממשלה, אני מבין.

קריאה: אם מופיעה השרה, אני מבין.

קריאה: אבל לא כל אחד יושב בבית ורוצה להופיע בזום.

וליד טאהא: דווקא השרים מגיעים לוועדות, לא מופיעים מהזום.

שרון רופא אופיר: לא, אני אומרת, קיבלנו את ההחלטה בתקופה של סגרים והכבדה.

שרון רופא אופיר: היום החיים מתנהלים לצד הקורונה.

וליד טאהא: גם ההחלטה ממשיכה להחלטה שהתקבלה שנה שעברה, עם תחילת הקורונה.

שרון רופא אופיר: צריך לשוב ולהעלות את זה.

שרון רופא אופיר: תודה.

וליד טאהא: אבל נושא ראוי לדיון, במקום אחר אבל, לא בוועדת הפנים.

וליד טאהא: כן, בבקשה.

רותם ברמלי: אז אני אציג את ההצעה בקצרה.

רותם ברמלי: (מוקרנת מצגת) בחודשים האחרונים אנחנו עדים לעליית מחירים מאוד משמעותית של הדיור בישראל.

רותם ברמלי: המצב הזה בעצם מבקש מהמדינה או דורש מהמדינה להציע כלים שונים ומגוונים להתמודדות עם משבר הדיור שמתחולל ולהגדיל את ההיצע.

רותם ברמלי: בשנים האחרונות תוכננו מאות אלפי יחידות דיור.

רותם ברמלי: אפשר לראות פה את התרומה של ה-ותמ"ל להגדלת ההיצע.

רותם ברמלי: אז בשנים האחרונות המלאי התכנוני בישראל מאוד גדל.

רותם ברמלי: התרומה העיקרית של ה-ותמ"ל להגדלת ההיצע, אפשר לראות אותה בעמודה הבהירה יותר.

רותם ברמלי: יש לנו מאות אלפי יחידות מתוכננות, עכשיו נדרש בעצם לממש אותם.

רותם ברמלי: לפתח את התשתיות שנדרשות, לשווק את הקרקע ולבנות ולאכלס.

רותם ברמלי: אז איך שאנחנו בעצם עושים את זה, איך שהמדינה עושה את זה, היא עושה את זה או באמצעות הסכם גג מול רשות מקומית או בהסכמי פיתוח.

רותם ברמלי: ברוב המקרים, ברובם יש שיח מאוד טוב עם השלטון המקומי, מאוד פורה.

רותם ברמלי: מתנהלים משאים ומתנים ארוכים וזו בעצם הדרך שלנו להגדיל את ההיצע.

רותם ברמלי: קיימים מקרים בכל זאת שיש עיכובים מאוד גדולים בשיח עם השלטון המקומי, שבעצם מונע מאתנו לשווק את הקרקע ולהגדיל את ההיצע.

רותם ברמלי: יש לנו היום אלפי יחידות מתוכננות שזמינות לשיווק.

רותם ברמלי: שלא ניתן לשווק אותן בגלל התארכות הדיונים מול השלטון המקומי.

מופיד מרעי: אתה יכול להגיד לנו באחוזים על מה מדובר?

רותם ברמלי: אז אנחנו נרחיב בהמשך.

רותם ברמלי: יש פה נציגים ממשרד השיכון ומרמ"י שהם יוכלו גם להרחיב.

רותם ברמלי: התפקיד של פיתוח תשתיות, ואין חולק על כך, הוא מוטל על השלטון המקומי בפקודת העיריות.

רותם ברמלי: זה התפקיד שלהם.

רותם ברמלי: יש להם סמכות גם לגבות בעצם אגרות והיטלי פיתוח בשביל לממן את עבודות הפיתוח.

רותם ברמלי: זה התפקיד שלהם.

רותם ברמלי: דרך המלך מבחינת המדינה היא שהרשות תעשה את זה בשיח, בהסכם פיתוח בעצם או בביצוע עצמי של הרשות המקומית לגבייה של אגרות והיטלים.

רותם ברמלי: אפשרות לראות פה את המספרים.

רותם ברמלי: נחתמו עד היום עשרות הסכמי גג, עם הרבה מאוד רשויות.

שרון רופא אופיר: אם תוכל אחרי זה, אתה או נציג משרד השיכון, להגיד מול איזה רשויות.

שרון רופא אופיר: יש 257 ואני רואה רק 37.

רותם ברמלי: אין בעיה, אנחנו נרחיב בהמשך.

רותם ברמלי: אבל יש לנו עשרות הסכמי פיתוח והסכמי גג.

רותם ברמלי: ושוב, דרך המלך מבחינתו זה שיח עם השלטון המקומי, הגעה להסכמות.

וליד טאהא: אני יודע על הסכם אחד בחברה הערבית, בלבד.

רותם ברמלי: סנונית ראשונה.

רותם ברמלי: אנחנו מקווים שיהיה יותר בהמשך.

רותם ברמלי: אפשר לעבור שקף.

רותם ברמלי: אז מה המנגנון שאנחנו מציעים בעצם בהצעת החוק?

רותם ברמלי: אנחנו מדברים על תכנית מאושרת שזמינה לשיווק שעיקרה הוא למגורים.

רותם ברמלי: אחרי בעצם שהתב"ע מאושרת והיא זמינה לשיווק, רמ"י או משרד השיכון, לפי העניין, מודיעות לרשות המקומית שהן רוצות בעצם לשווק את הקרקע, להוציא מכרז לשיווק הקרקע.

רותם ברמלי: הרשות צריכה להשיב ל-רמ"י או לשיכון בתוך 60 ימים איך היא מעוניינת שזה יתבצע.

רותם ברמלי: או בהסכם פיתוח או בביצוע עצמי על ידה וגבייה של אגרות והיטלים.

רותם ברמלי: אם היא לא משיבה, אז בעצם המדינה יכולה לבצע במקומה את עבודות הפיתוח, ברמת הפיתוח המקובלת באזור.

רותם ברמלי: ובעצם עושים קיזוז אוטומטי של אגרות והיטלים, בשביל שלא יהיה כפל גבייה מול היזמים שרכשו את הקרקע.

מופיד מרעי: מדובר על אדמת מנהל.

רותם ברמלי: זו קרקע מדינה.

רותם ברמלי: מקרקעי ישראל, כן.

מופיד מרעי: לא, חשוב לציין את זה.

רותם ברמלי: מקרקעי ישראל, זה מצוין בהצעת החוק.

רותם ברמלי: מה התועלות של ההצעה הזאת מבחינת המדינה ומבחינת המשק?

רותם ברמלי: אז בעצם אנחנו מדברים על שיווק של אלפי יחידות דיור בטווח הקצר.

רותם ברמלי: הגדלת היצע שנדרשת, במיוחד בתקופה הזאת.

רותם ברמלי: אנחנו חושבים שההצעה הזאת היא דווקא תעשה את המצב ההפוך - היא תוביל להתכנסות הדיונים ולהגעה להסכמות.

רותם ברמלי: וזה מבחינתנו הדרך וזה האמצעי.

קריאה: בעצם הנחת העבודה שלכם שהרשויות מעכבות את העבודה?

רותם ברמלי: קיימות רשויות שמעכבות בעצם את הדיונים, משיקולים שונים, שיורי יוכל לפרט עליהם בהמשך.

מופיד מרעי: זו אמירה כללית לפי דעתי.

רותם ברמלי: רגע, שנייה.

רותם ברמלי: בואו נסיים את ההצעה.

רותם ברמלי: יורי יגיב ותתייחסו.

יורי גמרמן: אני אתייחס לאמירות שנאמרות פה.

רותם ברמלי: אנחנו מדברים בעצם על מצב שהמדינה מפתחת, לרוב היא מפתחת בעלות גבוהה יותר מעלות של אגרות והיטלים.

רותם ברמלי: אנחנו יודעים היום שבמרבית הרשויות התעריף של אגרות והיטלים לא מספיק בשביל לפתח את הקרקע בצורה נאותה.

רותם ברמלי: ו-רמ"י ושיכון משקיעים יותר כספים בפיתוח וסטנדרט הפיתוח שלהם הוא יותר גבוה שמתאפשר לרשויות המקומיות במסגרת החוק.

רותם ברמלי: אנחנו מדברים על מימון נוסף ש-רמ"י ושיכון מעניקים לשדרוג התשתיות ביישוב הישן ולהקמה של מוסדות ציבור.

רותם ברמלי: כך שדווקא כשהמדינה מפתחת, הסטנדרט והפיתוח הוא יותר טוב מהמצב שבו הרשות מפתחת באגרות והיטלים שהיא גובה.

רותם ברמלי: תודה רבה, זאת הייתה ההצגה בקצרה.

קריאה: רותם, זה פשוט לא נכון.

שרון רופא אופיר: לא, לא, אבל בואו נגיב כולנו אחרי כן.

וליד טאהא: רבותיי.

וליד טאהא: חבר הכנסת מופיד.

וליד טאהא: אתמול התנהל פה דיון ארוך מאוד, שבו ניתנה הזדמנות לכל הנוכחים להגיד את הדברים שלהם.

וליד טאהא: למרות זאת, ראיתי בתקשורת שלא נתתי את זכות הדיבור לאנשים שהגיעו וזה מה שיצא לתקשורת.

וליד טאהא: אז אני מבקש, כל אחד יקבל את הזכות לדיבור.

וליד טאהא: אבל אנחנו גם נכבד את הדובר ולא ניכנס לו לדברים בכל רגע.

וליד טאהא: בצורה זו אנחנו ננהל דיון מכובד.

וליד טאהא: אני מבין שהנושא אין עליו הסכמה במיוחד.

וליד טאהא: ובסדר, זה מותר לא להסכים.

וליד טאהא: אני רוצה לשאול אם יש נציגים של משרד השיכון.

יורי גמרמן: פה אני ברשותך ארחיב טיפה.

יורי גמרמן: יורי גמרמן, ראש מטה הדיור.

יורי גמרמן: ברשותך, אני ארחיב טיפה על פעילות הממשלה בתחום הפיתוח.

יורי גמרמן: לא סוד שפיתוח תשתיות הוא למעשה מפתח למימוש הקרקעות.

יורי גמרמן: לפני כן, המדינה, כמו שהוצג פה, משקיעה משאבים עצומים בתכנון.

יורי גמרמן: ולמעשה המטרה לממש את התכניות, כך שלא ישארו על הנייר.

יורי גמרמן: לרוב, עוד לפני מספר שנים זיהינו שיש מספר בעיות שלמעשה מונעות מהרשויות לפתח את התשתיות.

יורי גמרמן: אחת מהבעיות זה למעשה חוקי עזר חסרים, נקרא לזה כך.

יורי גמרמן: לא כל הרשויות מעדכנות את חוקי העזר, כי נדרש מהם כל חמש שנים.

יורי גמרמן: ולמעשה זה מהווה בעיה אקוטית בפיתוח.

יורי גמרמן: דבר נוסף, גם לפעמים העדר התמקצעות בתחום.

יורי גמרמן: באה מדינה, הציעה מגוון פתרונות.

יורי גמרמן: המדינה הכוונה היא רשות מקרקעי ישראל ומשרד השיכון.

יורי גמרמן: היום אני עובד במשרד השיכון, אבל עד לפני שנה הייתי ראש אגף פיתוח ברשות מקרקעי ישראל.

יורי גמרמן: ולמעשה אני הובלתי 22 הסכמי גג.

יורי גמרמן: עשרות הסכמי פיתוח.

יורי גמרמן: וגם היום למעשה במשרד השיכון זו פעילות די דומה.

יורי גמרמן: כלומר, המדינה חתמה על 33 הסכמי גג עם רשויות מקומיות מרכזיות במדינה.

יורי גמרמן: כל הערים הגדולות, כמעט כל הערים הגדולות חתומות על ההסכמים.

יורי גמרמן: מה למעשה מהות ההסכמים?

יורי גמרמן: הסכמי גג והסכמי פיתוח.

יורי גמרמן: זה למעשה הסוגיה החשובה.

יורי גמרמן: המדינה מאפשרת לרשות מקומית לממן את כל צרכיה בכל תחום הפיתוח.

יורי גמרמן: כלומר, גם את התשתיות צמודות, שלמעשה זה הפרויקט עצמו.

יורי גמרמן: להביא אותו מההתחלה ועד הסוף, לסיום.

יורי גמרמן: וגם תשתיות על בהסכמים הגדולים, הסכמי גג, שלמעשה תומכות בפרויקט.

יורי גמרמן: כלומר, בגדול, רשות מקומית שרוצה לקדם את הדיור היא לא אמורה לצאת עם חוסר כיס.

יורי גמרמן: ההיפך הוא הנכון, היא מקבלת הרבה מעבר לאגרות והיטלים שהיא יכולה לגבות על פי חוק שהיא בעצמה חקקה.

יורי גמרמן: והיום אני רואה בזום פה פשוט, יושב ליד המזכירה, נכון?

יורי גמרמן: את כל חבריי כמעט מהשלטון המקומי, שכנראה אני מניח באו לתמוך בחוק.

יורי גמרמן: רובם חתומים על הסכמים.

יורי גמרמן: כלומר, החוק הוא בכלל לא מתייחס אליהם.

שרון רופא אופיר: כלומר, אלה שכתבו את המכתב חתומים על ההסכמים?

יורי גמרמן: רובם חתומים על ההסכמים.

יורי גמרמן: עם רובם המדינה עובדת בצורה שוטפת, יש להם מענה מלא.

יורי גמרמן: חד משמעית.

שרון רופא אופיר: טוב, אז אולי הם מגנים על הרשויות שלא חתומות.

יורי גמרמן: למעשה אנחנו כיוונו את ההצעה הזאת לרשיות שפשוט בהגדרה הייתי אומר לא רוצות לקדם דיור בתחומם.

שרון רופא אופיר: אתה יכול לנמק למה?

שרון רופא אופיר: אתה יכול להסביר למה?

יורי גמרמן: יש לזה סיבות רבות.

יורי גמרמן: לפעמים זה המועצה, היו לי מקרים כאלו.

יורי גמרמן: ראש העיר רוצה, המועצה לא מאפשרת לו לקדם את זה.

יורי גמרמן: ואז הוא מנוע מלקדם.

יורי גמרמן: לפעמים הוא בעצמו החליט שהוא לא רוצה.

שרון רופא אופיר: מה, למה החליט?

שרון רופא אופיר: התעורר בלילה, עשה ככה והחליט?

יורי גמרמן: תשמעי, זה בסוף את יודעת, אנשים, יש לנו 200 ומשהו רשויות, אז כל אחד עם השיקולים שלו.

וליד טאהא: אני חושב שכדאי להתמקד בתכנית.

וליד טאהא: ראשי הרשויות, כל אחד ידבר בעד עצמו, יסביר את העמדה שלו.

וליד טאהא: אבל למה טוב שיתמכו בתכנית.

וליד טאהא: אני חושב שזה צריך להיות הדיון.

יורי גמרמן: אני אסביר.

יורי גמרמן: אני חושב, עוד פעם, אנחנו לא מכוונים ל-90% ומשהו מהרשויות שחתומות, יש להם מענה.

יורי גמרמן: כלומר, אנחנו רוצים בסופו של דבר לקדם דיור לטובת התושבים, שהם נטולי פוליטיקה עירונית.

יורי גמרמן: רוצים למעשה לקנות דירה באותה עיר שהם גרים בה או לעבור לעיר.

יורי גמרמן: וזה בכלל, השיקולים הזרים האלו, שלפעמים השלטון המקומי מפעיל, הם מונעים את זה.

יורי גמרמן: זה מצד אחד.

יורי גמרמן: כלומר, אנחנו אומרים אתה רוצה?

יורי גמרמן: תקבל את כל המשאבים שהמדינה מעמידה לטובת העניין.

יורי גמרמן: אם אתה לא רוצה, אז המדינה היא למעשה כשלטון מרכזי תוכל לקחת את הפיתוח הזה בידיים ולקדם.

יורי גמרמן: כלומר, בסופו של דבר היא גם לא מתחייבת לזרוק את הרשות, מה שנקרא, לכלבים, סליחה על הביטוי הקשה.

יורי גמרמן: אלא היה תבצע ---

קטי קטרין שטרית: תבטלו את העיריות בכלל, לא צריך.

וליד טאהא: אבל מי יתכנן?

קטי קטרין שטרית: זה מה שאתם אומרים.

קטי קטרין שטרית: לא צריך, לא צריך בכלל.

וליד טאהא: רגע, חברת הכנסת.

וליד טאהא: שאלתי יורי, מי יתכנן?

וליד טאהא: רגע חברים.

יורי גמרמן: השלב הראשון, אם קראתם את ההצעה, אני מניח שקראתם.

יורי גמרמן: שפונים לרשות מקומית, אומרים בבקשה, תחליטי אחד מן השניים: את רוצה אגרות והיטלים לפי חוקי עזר?

יורי גמרמן: בבקשה, את יכולה לפתח לפי זה.

יורי גמרמן: האופציה השנייה, אנחנו מוכנים לחתום איתך על הסכם פיתוח.

יורי גמרמן: נממן לך את כל התשתיות.

מופיד מרעי: כולל היטלים ואגרות?

יורי גמרמן: תכנון ופיתוח.

רותם ברמלי: לרוב יותר מאגרות והיטלים.

יורי גמרמן: הרבה מעבר.

מופיד מרעי: בסוף התושב לא צריך לשלם את זה?

יורי גמרמן: אני אסביר את המתודולוגיה.

יורי גמרמן: היום, במצב שאין חוק, בסדר, מדינה יכולה להיכנס לבצע אבל יווצר פה כפל גבייה.

יורי גמרמן: רשות מקומית יכולה על פי דין ללכת ולגבות.

מופיד מרעי: אתה יודע מה הם גובים והמשרד השיכון במקרה כזה הוא כן מפתח ומשלם.

מופיד מרעי: ואז יש כפל תשלום.

יורי גמרמן: הוא משלם על הפיתוח דרך היזם.

יורי גמרמן: אבל משלם ל-רמ"י או למשרד השיכון.

יורי גמרמן: אותו פיתוח.

יורי גמרמן: וזה יוצר למעשה קופת הפרויקט ומהקופה הזאת המדינה מממנת את העבודות.

יורי גמרמן: עכשיו, לגבי המספרים.

יורי גמרמן: חבריי מהשלטון המקומי.

מופיד מרעי: רשויות שלא רוצות, מה מצב הסוציו?

וליד טאהא: לא, אני אעבור לרשויות עוד מעט.

מופיד מרעי: שאלה חשובה.

מופיד מרעי: רשויות שלא רוצות, מה המצב הסוציו-אקונומי שלהן?

מופיד מרעי: יכול להיות שבכלל הן לא יכולות.

מופיד מרעי: האם התכנית או החוק הזה יכול להיות חוק לכל הרשויות?

רותם ברמלי: אין קשר בין הסוציו למצב הרשות.

שרון רופא אופיר: יפה.

שרון רופא אופיר: אני רוצה לחדד.

שרון רופא אופיר: רגע, רגע, תרשה לנו.

רותם ברמלי: אין קשר בין הסוציו-אקונומי ליכולת הכלכלית של הרשות.

רותם ברמלי: סוציו-אקונומי זה התושבים.

שרון רופא אופיר: אם תרשה לנו, תאמין לי.

שרון רופא אופיר: זה לא עובד ככה.

וליד טאהא: כן, חברים.

שרון רופא אופיר: אני רוצה להשלים.

וליד טאהא: חברת הכנסת שרון, אני מבין שחברי הכנסת רוצים כמובן לדבר ולהביע דעה והם ידברו.

קטי קטרין שטרית: לא ווליד, אנחנו נתקענו שעתיים בכבישים, אתה יודע למה?

קטי קטרין שטרית: כי המדינה לא משנה, משפרת.

קטי קטרין שטרית: היא מתעסקת עכשיו בעיריות.

קטי קטרין שטרית: אתה מבין?

קטי קטרין שטרית: כל כך טוב היום בכל מה שקשור, שעכשיו רק העיריות נשאר לטפל בהם ולהיכנס גם לתוכם.

מוסי רז: לפני ארבעה חודשים לא היו פקקים.

מוסי רז: זה הממשלה החדשה יצרה את הפקקים.

וליד טאהא: לא, היא לא מדברת על הממשלה החדשה, מוסי.

וליד טאהא: היא מדברת בכלל על הממשלות.

קטי קטרין שטרית: בוא, אבל הם באו עם שינוי, לשנות.

קטי קטרין שטרית: ראינו מה, שינוי לרעה.

קטי קטרין שטרית: פעם היינו נתקעים שעה.

שרון רופא אופיר: אני אגיד לך למה.

שרון רופא אופיר: פשוט בממשלה הקודמת לא הגיעו לוועדות, הפעם כולנו עולים לכנסת, כולנו באים לעבוד.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: חברי הכנסת.

קטי קטרין שטרית: פעם נתקענו שעה, עכשיו שעתיים.

וליד טאהא: חברת הכנסת קטי שטרית.

וליד טאהא: אני רוצה לתת לחבר הכנסת דוד אמסלם להפנות שאלה ליורי.

שרון רופא אופיר: אני רק רוצה להשלים.

וליד טאהא: רגע, שנייה שרון.

וליד טאהא: יורי יענה ואחרי זה אני עובר לזום לחיים ביבס.

וליד טאהא: אז בבקשה דוד אמסלם.

דוד אמסלם: מה השם שלך?

שרון רופא אופיר: נעים מאוד, שרון רופא אופיר.

דוד אמסלם: מאיזה מפלגה את?

שרון רופא אופיר: ישראל ביתנו.

שרון רופא אופיר: מה שלומך?

דוד אמסלם: בהצלחה, תודה.

דוד אמסלם: יורי, אני רוצה שאלה כזאת.

קטי קטרין שטרית: רגע, מה יהיה עם אלי אבידן?

שרון רופא אופיר: זה מטריד אותך?

שרון רופא אופיר: העיקר שהתקציב יעבור.

שרון רופא אופיר: מה יהיה אתכם אני שואלת.

קטי קטרין שטרית: אוי, חבר'ה, ממשלות לא נפלו מתקציב, תירגעו.

וליד טאהא: דווקא ממשלות נופלות מתקציב, קטי.

שרון רופא אופיר: מעניין, את צודקת.

וליד טאהא: דווקא מתקציב הן נופלות.

וליד טאהא: לא נופלות ממשהו אחר, אבל מתקציב כן.

דוד אמסלם: ווליד, אתה יכול לא להפריע לי?

קטי קטרין שטרית: איזה היסטריה על התקציב הזה.

וליד טאהא: כן, אני לא אפריע לך.

וליד טאהא: בבקשה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

וליד טאהא: אורח, בבקשה.

דוד אמסלם: יורי, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: הרי גם היום המדינה, כשהיא בעצם באה ומשווקת מתחם גדול מאוד, היא לרוב עושה את הפיתוח.

דוד אמסלם: אני אתן דוגמה.

דוד אמסלם: מי בנה את הר חומה לפני 30 שנה?

דוד אמסלם: משרד השיכון.

דוד אמסלם: עכשיו, לרוב איפה שהעיריות גובות היטלים, אגרות והיטלים, זה דווקא במתחמים יותר פרטיים.

דוד אמסלם: שאין אופציה.

דוד אמסלם: בא בעל המתחם, העירייה אז מחליטה אם הוא יפתח וייתן לה את המפתח או שייתן לה אגרות והיטלים.

דוד אמסלם: לכן גם היום משרד השיכון באופן מעשי גם מפתח שכונות שלמות בהיקפים של ערים אפילו.

דוד אמסלם: מי מפתח בבית שמש?

דוד אמסלם: משרד השיכון.

דוד אמסלם: עכשיו, אין דבר כזה תשלום כפול.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: הדייר הרי בסוף משלם את הפיתוח, האק או האק.

דוד אמסלם: או שהוא משלם אותו לעירייה או שהוא משלם אותו כדמי פיתוח למשרד השיכון הקבלן והדייר זה מגולם במחיר הדירה.

דוד אמסלם: אז לא הצלחתי להבין מה החוק?

דוד אמסלם: מה הבקשה?

יורי גמרמן: אני אסביר.

יורי גמרמן: כל הדוגמאות שהבאת, ויש לך ניסיון רב, אנחנו מכירים שנים עוד מהתקופות הקודמות שלך ושלי.

דוד אמסלם: התקופות הטובות בוא נקרא לזה.

יורי גמרמן: דובר על ההסכמות שהושגו בין הרשויות לבין המשרד או רמ"י.

יורי גמרמן: כלומר, החליטה עיריית ירושלים שהיא למעשה מאצילה את הסמכויות, נקרא לזה ככה, למשרד השיכון.

יורי גמרמן: הוא מבצע את העבודות.

יורי גמרמן: היא מראש ויתרה על יכולת הגבייה שלה של אגרות והיטלים, כי היא ידעה שהמשרד משקיע את הכסף בפיתוח והנושא הוסדר.

יורי גמרמן: עכשיו, למה מתייחסת הצעת החוק?

יורי גמרמן: כאשר רשות מקומית היא מסרבת למעשה או לבצע פיתוח באמצעותה או באמצעות אחד המשרדים, משרד השיכון או רמ"י, אוקיי?

יורי גמרמן: היא פשוט סרבנית, אנחנו מדברים על המקרים האלו.

יורי גמרמן: אנחנו רוצים כן לבצע את העבודות, אבל שלא ייווצר, משפט אחרון.

דוד אמסלם: לא, אני רוצה להבין מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: שהקרקע היא של המדינה?

יורי גמרמן: כמובן, כן, כן.

דוד אמסלם: זאת אומרת, המדינה שיווקה קרקעות.

דוד אמסלם: אני קבלן, אני מתחיל לבנות.

דוד אמסלם: אני רק שואל את הרשות 'תגידו, איפה עובר פה קו הניקוז והביוב?

דוד אמסלם: ' הם לא עושים?

דוד אמסלם: שואל.

יורי גמרמן: מי שעושה, אני עונה.

דוד אמסלם: או את הכביש.

דוד אמסלם: כלום?

יורי גמרמן: לא, אתה לא בא סתם.

דוד אמסלם: מי עושה פריצת דרכים?

יורי גמרמן: זו שאלה מצוינת.

יורי גמרמן: אז הפיתוח הוא היום נהיה מפתח לשיווק.

יורי גמרמן: אנחנו לא משווקים קרקעות, לא יכולים לשווק קרקעות כשהפיתוח לא הוסדר.

שרון רופא אופיר: אבל מי מסדיר את הפיתוח?

יורי גמרמן: לא רוצים לשלוח את הדיירים לשדות פתוחים.

שרון רופא אופיר: זה הרשות, נכון?

יורי גמרמן: מי שאמור לפתח זה רשות מקומית.

יורי גמרמן: באה רשות מקומית ולמעשה אומרת, גוררת רגליים, לא מוכנה לפתח.

שרון רופא אופיר: אז מה אתם אומרים?

יורי גמרמן: בא משרד השיכון או רמ"י, לא משנה, לפי העניין.

יורי גמרמן: אומרים בסדר, הבנו.

יורי גמרמן: לא רוצה?

יורי גמרמן: לא צריך.

יורי גמרמן: אנחנו נעשה במקומך את הפיתוח.

יורי גמרמן: אבל תדעי לך, את לא יכולה לגבות אחר כך אגרות והיטלים.

יורי גמרמן: כי על פי דין היא כאילו בסופו של דבר לא מכירה בפיתוח של המדינה.

יורי גמרמן: אם היא לא הגיע להסכמה עם אחד המשרדים, לא נתנה מראש הסכמתה לא לגבות את האגרות והיטלים.

יורי גמרמן: אגב, זה לקונה בחוק.

יורי גמרמן: אנחנו גובים למעשה, המדינה גובה הוצאות פיתוח מיזם.

יורי גמרמן: כי הוא משלם, עלול לשלם פעמיים במקרה של אי הסכמה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: תן לי דוגמה לעיר אחת שזה קרה.

דוד אמסלם: יורי, שאלה אחרונה מבחינתי.

שרון רופא אופיר: אני רוצה להצטרף למה שדודי אומר.

שרון רופא אופיר: תן דוגמה.

דוד אמסלם: תן לי דוגמה לעיר אחת שזה המצב שאתה מתאר.

שרון רופא אופיר: לא, לא רק עיר אחת.

שרון רופא אופיר: אם אפשר להצטרף לשאלה שלו.

שרון רופא אופיר: לרשויות בכלל שזה קרה.

יורי גמרמן: אני יכול לפנות אליך לא בשם המשפחה, בשם הפרטי שלך, דודו?

יורי גמרמן: אני בכוונה לא רוצה לנקוט בשמות של הרשויות, תרשו לי לא לעשות את זה.

וליד טאהא: אוקיי יורי.

יורי גמרמן: אני, אגב, אגיד לך למה.

יורי גמרמן: כי כולנו תקווה שבסוף כמה שפחות להשתמש בחוק הזה.

יורי גמרמן: אנחנו רוצים להגיע להבנות עם רשויות, זו המטרה שלנו.

יורי גמרמן: כל רשות, ויושבים פה רבים מהרשויות.

יורי גמרמן: ותשאל אותם.

וליד טאהא: נשמע אותם עכשיו יורי.

וליד טאהא: תודה רבה לך ראש מטה הדיור במשרד השיכון.

וליד טאהא: לפני שאני עובר לזום לחיים ביבס, אני רוצה לשמוע את גלעד קרן מצוות היעוץ המשפטי של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

וליד טאהא: בוקר טוב חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: אתה רוצה להוציא אותי עוד פעם או מה?

וליד טאהא: נו, אתה רק נכנסת והתחלת כבר לעשות מסיבה אישית.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, אדוני יושב הראש, זו אשמתי הפעם.

דוד אמסלם: רק שתדע, אם אתה מוציא אותו, אני הולך איתו.

וליד טאהא: קשה לי להוציא אותו עכשיו, קשה לי.

קטי קטרין שטרית: לא, לא, זה אני.

קטי קטרין שטרית: הפעם זאת אני.

וליד טאהא: גם הפעם ההיא כאב לי מאוד שזה קרה.

וליד טאהא: אבל רצית לצאת כנראה להתאוורר.

דוד אמסלם: כאב כאב אבל הוצאת.

וליד טאהא: בבקשה גלעד.

שרון רופא אופיר: כל הוועדה יצאה החוצה אחריו.

שרון רופא אופיר: אתה יודע איך זה עובד.

וליד טאהא: בבקשה גלעד, כן.

גלעד קריב: בוקר טוב.

גלעד קריב: אני רק רוצה במשפט אחד להזכיר לחברי הוועדה ולהסב את תשומת ליבם של חברי כנסת שלא היו פה בשנים קודמות, שהצעת חוק זהה לחלוטין, באותן מילים בדיוק, מילה במילה, הוגשה בחוק ההסדרים של שנת 2018.

דוד ביטן: אבל זה לא עבר.

גלעד קריב: הגיע לוועדת הפנים.

גלעד קריב: ועדת הפנים בשנת 2018 סברה שההצעה לא בשלה.

גלעד קריב: שמשרד האוצר לא הצליח להראות מדוע ההצעה הזאת מתחייבת.

גלעד קריב: וההצעה הזאת פוסלה מחוק ההסדרים ולמעשה לא המשיכו לדון בה עד היום.

גלעד קריב: כרגע היא מוגשת שוב.

שרון רופא אופיר: אם אפשר אדוני יושב הראש, עוד לפני שאתה עובר לחיים ביבס, ברשותך.

שרון רופא אופיר: כדי שנלמד את התמונה בכללותה כן חסר פה עוד כמה תשובות מהאדון ממשרד הבינוי והשיכון.

וליד טאהא: יורי.

שרון רופא אופיר: באיזה רשויות מדובר?

שרון רופא אופיר: מה המניעים שלהם?

שרון רופא אופיר: אתה אומר שישנן 33 רשויות מתוך 257 רשויות, שזה הרבה, זה לא מידתי, שכן חתמו אתכם על הסכמי גג.

שרון רופא אופיר: אני יכולה לשער שמדובר, אתה יודע, יותר במרכז הארץ ושוב, פריפריה, דרום צפון, אוכלים אותה?

יורי גמרמן: כל חלקי הארץ .

שרון רופא אופיר: ועוד משהו להגיד על רשויות מקומיות.

שרון רופא אופיר: שאל פה חברי באיזה מדרג הם.

שרון רופא אופיר: היום המדד של רשויות מקומיות הוא מדד מאוד מאוד עקום.

שרון רופא אופיר: יכולה להיות רשות מקומית שהמדרג שלה הוא 8 ו-9, אבל היא בעצם רשות שאין לה אזורי תעסוקה.

שרון רופא אופיר: התושב בתוך התקציב הוא פקטור שלילי, הוא לא פקטור חיובי.

שרון רופא אופיר: הוא לא משהו שנותן כסף כדי שיהיה אוויר.

שרון רופא אופיר: ובעצם אתם באים ואתם אומרים התפיסה שלנו היא שיהיה דיור, דיור, דיור.

שרון רופא אופיר: אתם אומרים לא, אנחנו אומרים כן.

שרון רופא אופיר: תגידו לא, נעשה את זה מעל הראש שלכם.

שרון רופא אופיר: אז בוא תסביר לי רגע את התמונה מול ראשי הרשויות.

שרון רופא אופיר: מה הנימוקים להתנגדות?

קטי קטרין שטרית: יש גם שיקולי דעת שנותנים גם לראשי הערים.

קטי קטרין שטרית: הרי הם נבחרו, הם לא צנחו מהשמיים.

קטי קטרין שטרית: הם לא התמנו על ידי אדם כזה ואחר.

קטי קטרין שטרית: וכשיש להם את שיקולי הדעת שלהם, אפשר גם לסמוך עליהם ששיקולי הדעת שלהם ויש להם כוונת.

קטי קטרין שטרית: וכוונות טובות.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: אז אתה רושם לך את ההערות.

וליד טאהא: אתה תענה לחברת הכנסת שרון אחרי שנשמע את חיים ביבס בזום.

וליד טאהא: יו"ר המרכז השלטון המקומי.

וליד טאהא: אתה איתנו חיים?

חיים ביבס: אני אתכם.

חיים ביבס: בוקר טוב אדוני יושב הראש, חברי הכנסת, ראשי הרשויות.

חיים ביבס: אני חושב שהדיון הזה הוא חשוב ולכן אנחנו גם רואים חברי כנסת שצמחו בשלטון המקומי.

חיים ביבס: אמר בצדק חבר הכנסת דוד אמסלם, לפני 30 שנה משרד הבינוי והשיכון ואחרים בנו שכונות מלאות.

חיים ביבס: כולל גני ילדים, בתי ספר, אולמות ספורט, פארקים, מסחרי, בנו את הכל.

חיים ביבס: בשנים האחרונות עיקר ההתעסקות שלהם הייתה בבניית יחידות דיור, בלי כבישים, בלי מדרכות.

חיים ביבס: בלי הרבה מאוד דברים שבסוף נפלו על הרשויות.

חיים ביבס: ולכן הגיעו הסכמי הגג.

וליד טאהא: אתה מתכוון להתעסקות של משרד השיכון.

חיים ביבס: כן, כן, הסכם הגג.

חיים ביבס: עכשיו, בוא נעשה קצת סדר.

חיים ביבס: קוראים לזה חוק הפיתוח, אני קורא לזה חוק עיריית הרצליה.

חיים ביבס: על זה זה נולד.

חיים ביבס: משום שאמר בצדק חבר הכנסת אמסלם, על הוויכוח על צינור הביוב והניקוז המרכזי של אותן שכונות.

חיים ביבס: שאותו מנהל מקרקעי ישראל לא רוצה לבצע.

חיים ביבס: על הדבר הזה רצו החליטו לעשות חוק שהתכלית שלו לחזור לימים האפלים של הפיתוח הגרוע שלהם.

חיים ביבס: עכשיו אני אקח אותך לדוגמה אצלי.

חיים ביבס: אני לפני 7 שנים זרקתי אותם מפה, אחרי שנכשלו בהשלמת שכונות, בלי מדרכות, בלי כבישים, בלי גני ילדים, בלי שום דבר.

חיים ביבס: והתחלנו לעשות את זה עם החברה הכלכלית שלנו.

וליד טאהא: לכן הם טוענים שהם רוצים לקחת את הביטוח, כדי שזה לא יקרה.

קטי קטרין שטרית: אבל הם בעצמם לא הצליחו.

חיים ביבס: סליחה, רבותיי, תנו לי לסיים.

קטי קטרין שטרית: בוא תראה מה קרה בבית שמש.

קטי קטרין שטרית: זוועה.

וליד טאהא: כן, אבל נמשיך לשמוע את חיים, כן.

קטי קטרין שטרית: הם לא מנהלים אפילו את העסק.

חיים ביבס: חברים, תנו לי דקה אחת.

וליד טאהא: חברי הכנסת לא מתאפקים, חיים, אז אין מה לעשות.

חיים ביבס: קודם כל, חברי כנסת שצמחו מהשלטון המקומי מבינים את העוול הגדול שפקידים ממשלתיים רוצים לקחת חזרה את מה שהם אחזו קודם לכן.

חיים ביבס: אבל אני רק רוצה להשלים.

חיים ביבס: לפני שש שנים, קצת יותר משש שנים, נכנסתי פנימה להסכם גג בפיתוח של החברה הכלכלית שלי.

חיים ביבס: באותה נקודת זמן.

חיים ביבס: שני פרויקטים השארתי למשרד הבינוי והשיכון לסיים אותם.

חיים ביבס: באותו פרק זמן בניתי שלוש שכונות.

חיים ביבס: סיימתי כבר שתיים והשלישית אני כבר מתחיל לאכלס אותה.

חיים ביבס: כאשר עד לרגע זה שאני מדבר, שני הפרויקטים האלה עומדים.

חיים ביבס: משרד הבינוי והשיכון לא מקדם אותם, לא עושה שום דבר.

חיים ביבס: ולזה אני מתכוון.

חיים ביבס: הרצון שלהם להיכנס, הרי הם לא רוצים להיכנס, אדוני יושב הראש, ל-220 רשויות שלא נמצאות תחת ההסכם.

חיים ביבס: הם רוצים להיכנס רק לרשויות שבסופו של דבר עושות את זה כמו שצריך.

חיים ביבס: והם רוצים לכפות עליהם, כמו בהרצליה, עבודות מבלי להשלים.

חיים ביבס: ואני אקח אותך לעוד דוגמה שאתה מכיר אותה מצוין אדוני יושב הראש, בסדר?

חיים ביבס: התחייבות שלהם להשלמת כיתות לימוד.

חיים ביבס: חסרות 5,000 כיתות לימוד, עד לרגע זה.

חיים ביבס: אני מדבר איתך לא בגידול הטבעי, עכשיו, עכשיו חסר 5,000 כיתות, כולל בצפון, בדרום, במרכז, בפריפריה ובמגזר והם לא משלימים אותם.

חיים ביבס: הם לא מטפלים בדברים המהותיים.

וליד טאהא: כן, כיתות לימוד שיש לגביהם הכרה בצורך.

וליד טאהא: נכון.

חיים ביבס: נכון.

חיים ביבס: לא רק שאין הכרה בצורך, אלא שהם גרמו נזק בכך שהפרידו את זה ויצרו שכונות שאין להם כיתות לימוד ואין להם מבני ציבור ואין להם שום דבר.

חיים ביבס: והיום, אנחנו כדי להשלים אותם עושים מעל ומעבר.

חיים ביבס: מביאים לא מעט כסף מהבית.

חיים ביבס: לכן עצרתי לדוגמה את הסכם הגג, שאני ממתין לכך שהם יבואו.

חיים ביבס: אז לא רק שהם עושים חטא על פשע, זה הרצחת וגם ירשת.

חיים ביבס: לא רק ש-רמ"י ומשרד הבינוי והשיכון נכשלו כישלון חרוץ, אלא הם גם מסבירים לנו עכשיו בואו ניקח את הכישלון ונהפוך אותו לחלק שאנחנו עושים.

חיים ביבס: בואו נשלב את היחידות.

חיים ביבס: ברגע שבן אדם מקבל את יחידת הדיור, מאותו רגע יש לו רק כתובת אחת: ראש העיר והעירייה.

חיים ביבס: הם לא הכתובת, אף אחד מהם.

חיים ביבס: הם מעולם לא היו כתובת.

חיים ביבס: הם גם לא עונים לתושבים שפונים אליה.

חיים ביבס: ואז בעצם ההתחייבות בהסכמי הגג הלכו לאיבוד.

חיים ביבס: קוראים לזה חוק הרצליה ואני חושב שצריך להסיר אותו מיד.

חיים ביבס: זה חוק שלא רק שלא יביא לצמחיה, הוא יביא לעצירה.

חיים ביבס: כי אנחנו נעצור את הכל ואנחנו נסלק אותם, אחרי שהצלחנו בשש שנים האחרונות להביא לפיתוח מדהים.

חיים ביבס: ודרך אגב, אין משמעות לסוציו-אקונומי.

חיים ביבס: כי בנתיבות ראש עיר בסוציו 3 עושה עבודה מדהימה, בדיוק כמו בסוציו 8, 9 ואחרים.

חיים ביבס: ועכשיו ראינו שנכנסים גם המגזר פנימה.

חיים ביבס: כאשר המדינה תבוא ותיקח את המושכות חזרה אליה, הכל יתקע.

חיים ביבס: מכיוון שהם בעצמם תוקעים את הדברים.

חיים ביבס: מבצעים פיתוח של שכונות, לפעמים שלוש וארבע פעמים.

חיים ביבס: אין להם בקרת תקציבים, יש להם בזבוז כספי ציבור.

חיים ביבס: ואנחנו עושים את זה מתוך הבנה ברורה.

חיים ביבס: בונים שכונה, בונים את כל התשתיות ומסירים את העוולה של החוק הזה, שכל תכליתו בעצם להביא את הכישלון שלהם ולהאדיר אותו בכך שהם יטפלו בהרצליה, כי זה הדבר היחיד שמעניין אותם.

וליד טאהא: תודה רבה לך חיים ביבס, יו"ר מרכז השלטון המקומי.

וליד טאהא: עמדה נחרצת, ברורה.

וליד טאהא: אתה למעשה אומר שכל החוק הזה מיותר, לא צריך אותו.

וליד טאהא: אבל כיוון שהרצליה הוזכרה לא אחת, אני הייתי רוצה מהצוות לדאוג שהרצליה תעלה איתנו, לא יודע.

מירה סלומון: ראש עיריית הרצליה לצערי רשום לדיון אחר בוועדת החינוך עכשיו.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אני אומר מה אני חושב.

מירה סלומון: אבל אני אדאג שיעבור.

חיים ביבס: חשוב מאוד שהוא יעלה.

וליד טאהא: טוב שנשמע אותם, כי נטען שזה חוק שלהם.

וליד טאהא: אז אני רוצה לשמוע אותם.

וליד טאהא: חבר'ה, אני רוצה, שנייה חבר הכנסת מופיד.

וליד טאהא: אני רוצה לתת גם כמובן לחברי הכנסת לדבר.

וליד טאהא: אבל גם בין לבין לתת לראשי רשויות, נציגים של הממשלה שיענו.

וליד טאהא: אז בואו, אנחנו רוצים לעזור אחד לשני לעשות את זה מסודר.

וליד טאהא: כיוון שחבר הכנסת דוד אמסלם חיכה לי פה מ-9:30 ואני אשם שהגעתי באיחור, אני נותן לך לדבר ראשון.

וליד טאהא: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: תודה ווליד.

דוד אמסלם: אני אזכור לך את זה, בעתיד, כשתהיה באופוזיציה.

וליד טאהא: יכול להיות שלא נהיה באופוזיציה בעתיד.

וליד טאהא: יכול להיות שנהיה בקואליציה אחת.

שרון רופא אופיר: ווליד, לך תדע, הכל פה מאוד אקלקטי.

מוסי רז: גם אם הוא יהיה באופוזיציה, זה לא אומר שאתה תהיה בקואליציה.

קטי קטרין שטרית: לא, צריך להגיד לשרון שאין, אין עריקים, לא יהיו עריקים.

שרון רופא אופיר: כן?

שרון רופא אופיר: חכי, חכי.

שרון רופא אופיר: אין בחיים "אין".

קטי קטרין שטרית: החלום הזה, החזון הזה לא יקרה.

וליד טאהא: בבקשה חבר הכנסת דוד אמסלם.

וליד טאהא: לגופו של עניין, על החוק.

קטי קטרין שטרית: אצלכם כן, נכון, אצלכם זה רק ליברמן.

שרון רופא אופיר: גם אצלכם.

קטי קטרין שטרית: לא, ממש לא.

קטי קטרין שטרית: לנו יש פריימריז.

שרון רופא אופיר: צבא ההגנה לחיילי ביבי נתניהו.

דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא הזה הרבה שנים, עסקתי בזה המון שנים.

דוד אמסלם: אני רק אשאל את יורי שאלה.

דוד אמסלם: ודרך אגב, אני מתחבר לכל מה שאמר ביבס.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אני לא רואה בזה, אין פה איזה שהיא בשורה.

דוד אמסלם: עיר שרוצה וזה רוב הערים רוצות, אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: משרד השיכון, אני רוצה לשאול שאלה אחת שהיא פשוטה.

דוד אמסלם: תראה, בזמנו מה עשתה המדינה?

דוד אמסלם: היא גבתה דמי הפיתוח, עשו קופה אחת והוציאו אותה בכל מיני מקומות.

דוד אמסלם: ואז היו שכונות שפתאום נגמר הכסף.

דוד אמסלם: הרי לא הבאתם כסף מהבית.

דוד אמסלם: תן לי עד הסוף.

דוד אמסלם: בזמנו שינינו את החוק ואמרנו שכל פרויקט הוא פרויקט סגור.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע לבד, בין התקצוב לבין הסיום יש פערים גדולים מאוד והרבה פעמים (הפרעות בהקלטה).

דוד אמסלם: ואז משרד השיכון אומר שמע, נגמר הכסף.

דוד אמסלם: אם האוצר היה בא ואומר חבר'ה, אני לא מדבר במונחים של כסף.

דוד אמסלם: יש גני ילדים, אני בונה אותם, לא משנה כמה עולה.

דוד אמסלם: 20,000,000, 30,000,000, 50,000,000.

דוד אמסלם: מה שקורה בפועל, שמשרד השיכון, כשהוא מתחיל את הפיתוח, לקראת הסוף נגמר הכסף, נעצר הפיתוח.

דוד אמסלם: ואז אומרים רק שנייה, בואו נוריד את הסטנדרט, בואו לא נעשה את התאורה פה.

דוד אמסלם: פה נחליף שם.

דוד אמסלם: אתה זוכר בהר חומה.

דוד אמסלם: נגמר, אין מה לעשות.

דוד אמסלם: ואז אני מצאתי את עצמי רב עם מנכ"ל משרד השיכון אז להביא עוד כסף, לפתח את מה שהובטח לאנשים, במינימום.

דוד אמסלם: אז לכן השאלה היא, תראה, זה עלייה וקוץ בה.

דוד אמסלם: אם המדינה לוקחת, היא לוקחת אחריות על הנושא, מההתחלה ועד הסוף.

דוד אמסלם: ותזכור תמיד, וזה המשפט האחרון.

דוד אמסלם: בסוף ראש העיר נשאר בעניין.

דוד אמסלם: דייר לא יודע מי זה יורי.

דוד אמסלם: הוא לא יודע מי זה משרד השיכון.

דוד אמסלם: הוא לא מתקשר לאלקין, דופק לו בדלת אומר לו תקשיב, קניתי דירה.

דוד אמסלם: הוא ישר מה שהוא עושה לוקח את האוטובוס, נוסע לעירייה, שובר לו את הדלת.

דוד אמסלם: אומר לו תגיד, אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: למה אין לי כביש?

דוד אמסלם: זו הסיטואציה.

דוד אמסלם: אז עם האחריות יש סמכות והפוך, אז הבנת את העניין.

וליד טאהא: כן, כן, ברור.

יורי גמרמן: אני אענה?

וליד טאהא: לא, שנייה יורי.

וליד טאהא: אתה תכתוב את כל ההערות, תענה בהמשך.

וליד טאהא: אני אתן לחבר הכנסת מופיד מרעי, הוא צריך לעזוב, אז בבקשה.

מופיד מרעי: תודה אדוני יושב הראש.

מופיד מרעי: חשוב מאוד לשמוע גם ראשי רשויות מהפריפריה ומהיישובים המוחלשים.

מופיד מרעי: יכול להיות שהחוק הזה הוא טוב באמת לגבי ערים.

מופיד מרעי: אני לא אומר שמשרד השיכון לא עושה עבודה טובה בישובים.

מופיד מרעי: ועושים.

מופיד מרעי: פרויקטים של משרד השיכון הם מצליחים בדרך כלל והם מצליחים באמת לעשות עבודה מצוינת.

מופיד מרעי: וגם רמ"י.

מופיד מרעי: אני פחות מכיר את העבודות של רמ"י, אבל יותר מכיר את העבודות של משרד השיכון, מהשלטון המקומי שממנו אני הגעתי.

מופיד מרעי: לא בטוח שהחוק הזה יכול לתת מענה לכולם.

מופיד מרעי: מרבית הישובים שיש בהם אדמה פרטית, החוק הזה לא עוזר להם, כי צריך למצוא שם פתרון.

מופיד מרעי: מדברים על איחוד וחלוקה.

מופיד מרעי: מדברים על תכנון עד להגעה לתב"ע באדמה פרטית, שזה מאוד מורכב, זה לוקח המון זמן.

מופיד מרעי: גם לזה צריך לעשות חוק.

מופיד מרעי: אני בדיון אחר או בנושא אחר.

וליד טאהא: אבל פה הדיון על אדמות מנהל.

מופיד מרעי: נכון.

מופיד מרעי: אני אומר, אם מחוקקים משהו, שיהיה באמת מענה בסוף לכולם.

מופיד מרעי: גם לכל מי שבאמת סובל.

מופיד מרעי: וחשוב מאוד, אני לא יודע אם תיתן לנו תשובה לגבי החלוקה של מי עשה הסכמי גג אתכם בנושא הזה או מי שכן מוכן לקבל.

מופיד מרעי: אבל לדעתי, הדרום והצפון מקופח במקרה הזה.

מופיד מרעי: ואני מבקש שתהיה חלוקה גם לפריפריה, גם לצפון וגם לדרום.

מופיד מרעי: תודה, סליחה.

וליד טאהא: תודה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה העלית עכשיו בשאלה שלך, שאלה חשובה מאוד.

דוד אמסלם: הפילבוקס פה, יש גם שטחים פרטיים בתוך השטחים של המנהל.

דוד אמסלם: מה קורה בתשתית הזאת?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: תודה רבה לך חבר הכנסת מופיד מרעי.

וליד טאהא: ניתן לראש עיריית ראש העין, שלום בן משה, בבקשה.

שלום בן משה: בוקר טוב לכם.

שלום בן משה: תודה רבה אדוני יושב הראש.

שלום בן משה: אני חתום על הסכם הגג, מספר 2.

שלום בן משה: הסכם הגג השני.

שלום בן משה: ועד עכשיו כבר אכלסתי 10,000 משפחות ויש עוד כ-5,000 משפחות שצריכות להתאכלס ולפתח.

שלום בן משה: אני רוצה לומר באופן ברור לגמרי, בהסכם הגג הזה שנחתם בזמנו בין הרשות לבין משרד השיכון לבין האוצר, כל המשרדים האחרים לא היו בסוד העניין.

שלום בן משה: לא חינוך, לא תחבורה, לא רווחה, שום דבר.

שלום בן משה: ואז בעצם משרד השיכון יש לו אינטרס, אגב, לגיטימי לחלוטין, כי הוא מופקד על זה לייצר שיכונים לתושבים.

שלום בן משה: הוא מקדם את הנושא של הבנייה של השיכונים.

שלום בן משה: כל היתר אין לו שליטה בכלל על זה.

שלום בן משה: אין לו say ולרשות גם אין say, שחתמה על ההסכם.

שלום בן משה: אני מקדים ואומר, אדוני יושב הראש, אני מבקש ממך כיושב ראש ועדת הפנים של הכנסת, שתזמן אצלך דיון שעניינו ניתוח הכלכלי והאחר שעשינו בשלטון המקומי.

שלום בן משה: לקחנו את כל הסכמי הגג, 33.

שלום בן משה: יש שונות בין הסכם גג בין אחד לשני.

שלום בן משה: דבר שני, להגיד עכשיו שחזות הכל זה שהיוקר של הדיור זה בגלל הפיתוח, לחלוטין לא נכון.

שלום בן משה: יש כמה דברים מרכזיים שראשי רשויות לא מוכנים להיכנס לזה, כי מי שנכנס לזה יכול ליפול בדרך.

שלום בן משה: אין לו כרגע רשת ביטחון.

שלום בן משה: הוא צריך לחכות שנים רבות מאוד עד שיהיה לו, אני מתאר רק בהיילייט.

שלום בן משה: הוא צריך לחכות שנים רבות עד שיהיה לו ארנונה מהשטחים, מהנכסים האחרים שלה.

שלום בן משה: ואין לו.

שלום בן משה: ובנתיים הוא מאכלס ומאכלס.

שלום בן משה: אני מאכלס ומאכלס ויש דברים שהמדינה חתמה בהסכם וביטלה אותם באופן חד צדדי.

שלום בן משה: יש לי דוגמאות למכביר.

שלום בן משה: זה דבר אחד.

שלום בן משה: ולכן, להגיד עכשיו שאם יהיה חוק והחוק הזה יאפשר למדינה להיכנס בנעליים של רשות שלא עושה דבר, זה יפתור את העניין?

שלום בן משה: לחלוטין לא נכון.

שלום בן משה: זו הצגה מאוד מאוד שטחית וחלקית לחלוטין.

שלום בן משה: זה במישור הענייני.

שלום בן משה: במישור המהותי, במישור העקרוני, אנחנו חשבנו שאנחנו עכשיו בעידן אחר.

שלום בן משה: אנחנו שנתיים ומשהו השלטון המקומי בכל המלחמה של הקורונה ובכלל, מקדם את העניין.

שלום בן משה: אמר חבר הכנסת אמסלם יש סמכות ואחריות.

שלום בן משה: אם אני אחראי, תנו לי סמכויות.

שלום בן משה: אני אחראי כלפי התושבים.

שלום בן משה: מה שאתה אמרת עכשיו חבר הכנסת אמסלם, באוטובוסים?

שלום בן משה: אין אוטובוסים בכלל.

שלום בן משה: אין אוטובוסים עכשיו.

שלום בן משה: עוד דבר אחד, יש ועדה מחוזית שקובעת התניות תחבורתיות.

שלום בן משה: ברגע שהיא קבעה את זה, אתה לא יכול לתת יותר היתרים.

שלום בן משה: אתה תקוע עם התושבים, אתה תקוע עם הקבלנים ואתה תקוע בהסכם הגג.

שלום בן משה: כי אתה מחויב.

שלום בן משה: לכן אני מבקש ממך, חשבתי שאנחנו נבוא לכאן לעידן אחר שבו ראו את ראשי הרשויות.

שלום בן משה: תמיד יש ראשי רשויות כאלה ואחרים.

שלום בן משה: אבל הכלל, הכלל הוא ראשי הרשויות לוקחים אחריות על העניין.

שלום בן משה: יש להם אחריות מול התושבים.

שלום בן משה: רואים אותם בעיניים.

שלום בן משה: אין להם כיתות לימוד, אין גני ילדים, אין הרשאה של משרד החינוך.

שלום בן משה: משרד החינוך לא נתן לי כבר שנה שלמה הרשאה.

שלום בן משה: אני צריך לבנות 30 גנים, אין לי הרשאה.

שלום בן משה: אבל אין לי היתר לקחת מכספי, להקדים.

שלום בן משה: אם תקדים, לא תקבל כסף.

שלום בן משה: אני מבקש ממך, לסיכום, אני א' מקווה שאנחנו כבר לא חוזרים אחורה.

שלום בן משה: התקדמנו, תנו לנו לעבוד.

שלום בן משה: תעזרו לנו ואל תשימו לנו חוקים שיכפו עלינו.

שלום בן משה: ודבר שני, אני מבקש שתקיים אצלך, אנחנו נביא לך מסמך שעשינו ניתוח כלכלי ובכלל, של כל הסכמי הגג.

שלום בן משה: אם כל מה שיש שם יבוצע על ידי הממשלה ועל ידי האוצר ועל ידי כל המשרדים, אנחנו במקום אחר.

שלום בן משה: אבל אנחנו לא נמצאים במצב הזה בכלל.

שלום בן משה: דורשים לעשות שיכונים, אין זה, אין זה, אין זה.

שלום בן משה: ומשרד השיכון, עם כל הערכתי אליו, יושב ראש לפני ---

וליד טאהא: אתה אומר מתקדמים לעבר עוד הסכמי גג ואולם לא מבצעים את אלה שכבר קיימים?

שלום בן משה: בוודאי.

שלום בן משה: גם לא יכולים לעשות את זה.

שלום בן משה: כי משרד השיכון עם כל הרצון הטוב שיש לו, ובכלל זה יושב ראש ועדה שנמצא כאן.

שלום בן משה: קודמו אמר רבותיי סליחה, כשאמרו תשמע אין זה ואין זה, אמר חברים, אותי לא מעניין.

שלום בן משה: קחו שק שינה, הוא חברי הטוב משכבר הימים, עכשיו יושב ראש מפעל הפיס.

שלום בן משה: אמר אותי לא מעניין, תבנו שיכונים, שיהיו דירות.

שלום בן משה: אם אין זה ואין זה, תיקחו שק שינה, תישנו.

שלום בן משה: הוא אמר את זה ככה בספק בהלצה.

שלום בן משה: לכן אני מבקש ממך פעם אחרונה, תקיים אצלך דיון.

שלום בן משה: נביא בפניך את הניתוח שעשינו.

שלום בן משה: נביא את משרדי הממשלה, נציג להם.

שלום בן משה: גם להם זה יהיה עניין.

שלום בן משה: האוצר חשוב מאוד.

שלום בן משה: הם לא נותנים כסף מאצלם.

שלום בן משה: מה אמר אמסלם?

שלום בן משה: הכסף לפיתוח הוא נגבה מהקבלנים שמשלמים על זה.

שלום בן משה: אם חסר, משרד השיכון לא נותן כסף.

וליד טאהא: אבל מי משלם אותו בסוף?

וליד טאהא: הדייר, האזרח, לא?

שלום בן משה: נכון.

וליד טאהא: אז הוא לא נגבה מאף אחד, זה הכסף של האנשים, של האזרחים.

וליד טאהא: תסכם שלום.

שלום בן משה: לסיכום, אני חושב שהחוק הזה, שמביאים אותו במסגרת חוק ההסדרים, שיש לו טבע רע.

שלום בן משה: כי הוא עושה צ'יק צ'ק, מהר מהר מהר, קובעים חוק.

שלום בן משה: החוק הזה הוא חוק לא נכון.

שלום בן משה: ואסור לקבל אותו.

וליד טאהא: תודה רבה לך שלום בן משה, ראש עיריית ראש העין.

וליד טאהא: אני אתן לחברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה אדוני יושב הראש.

קטי קטרין שטרית: תראה, אמר את זה, נגע בזה ראש עיריית ראש העין.

קטי קטרין שטרית: ואני אגיד לך, הנושא הזה של אחריות מול סמכות זה נושא שלדעתי בחוק הזה הוא מאוד מאוד קריטי.

קטי קטרין שטרית: מהסיבה שהם, שהם נבחרים על ידי הציבור שאמור לגור בדירות הללו.

קטי קטרין שטרית: תאר לעצמך, כבר הדירה מוכנה, אבל אין כביש, אין גישה, אין כלום.

קטי קטרין שטרית: והחברות המפתחות, שהרבה מהן באחריותו של משרד השיכון, לא מתפקדות.

קטי קטרין שטרית: אין להם שום מנוף.

קטי קטרין שטרית: הם יכולים לבוא, לעשות משהו.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה לתת לך דוגמה מבית שמש.

קטי קטרין שטרית: בית שמש, יש כביש שמחבר בין בית שמש החדשה לבית שמש הישנה.

קטי קטרין שטרית: כביש מספר 10.

קטי קטרין שטרית: באחריות משרד השיכון.

קטי קטרין שטרית: אז סללו אותו.

קטי קטרין שטרית: אתם יודעים מה?

קטי קטרין שטרית: אבל לא היה בו ניקוז.

קטי קטרין שטרית: הקבלן שביצע את זה לא ניקז ואף אחד אפילו לא בדק.

קטי קטרין שטרית: אם יש ניקוז או לא ניקוז.

קטי קטרין שטרית: תקשיב, זה בדיחה, אבל זה סיפור אמיתי.

קטי קטרין שטרית: הוציאו את כל הכביש, עשו עוד פעם מחדש.

קטי קטרין שטרית: אבל בנתיים אף אחד לא חשב על הדיירים שאמורים לעבור מצד אחד לצד שני.

קטי קטרין שטרית: ומצא את האנשים שלא נכנסו לדירות ועזבו את הדירות.

קטי קטרין שטרית: עזבו את הדירות לדירות אחרות, לערים אחרות.

קטי קטרין שטרית: ובית שמש הייתה צריכה להיות בתוך כל הבוץ הזה, של החברה המפתחת שלא ביצעה את הדברים כמו שצריך.

קטי קטרין שטרית: עכשיו, למה אני אומרת שאחריותו של ראש העיר היא הרבה יותר?

קטי קטרין שטרית: מפני שיש לו עניין, שהוא צריך גם להיבחר על ידי הציבור.

קטי קטרין שטרית: והוא צריך להיבחר על ידי הציבור כשהוא מבצע את כל העבודה שלו כמו שצריך.

קטי קטרין שטרית: אז באים ואומרים לו ככה 'תקשיב, אתה תיתקע עם הדיירים.

קטי קטרין שטרית: הם יהיו חסרי שביעות רצון ואנחנו נחליט מתי, בזמן שלנו'.

זיו דשא: נעמוד באקסלים.

זיו דשא: אנחנו נעמוד באקסלים שהכתיבו לנו.

קטי קטרין שטרית: בזמן שלנו.

קטי קטרין שטרית: עכשיו תקשיב, מה יקרה במצב כזה?

וליד טאהא: אתה יודע, בוועדות שמדברים, יש חובת פרוטוקול.

וליד טאהא: אז הפרוטוקול לא יודע.

זיו דשא: זיו דשא, ראש המועצה של זכרון יעקב.

וליד טאהא: אז עכשיו הפרוטוקול ידע מי נותן הערות מידי פעם.

קטי קטרין שטרית: אז המנוף הזה שיש לראשי הערים הוא המנוף החשוב.

קטי קטרין שטרית: משרד שיכון, עם כל הכבוד, במקסימום שהחוק הזה, שהרי היה צריך להיות ב-2018 ולא ירד בכדי.

קטי קטרין שטרית: הוא ירד מפני שמצאו שהוא לא טוב והוא רע.

קטי קטרין שטרית: ולכן, אתה יודע מה יקרה, אז יוסיפו עוד פקידים במשרד השיכון ויוסיפו עוד פקידים במשרד השיכון.

קטי קטרין שטרית: וראשי הערים יישארו באותו מצב, אפילו יותר גרוע.

קטי קטרין שטרית: הרבה יותר גרוע ממה שהם נמצאים היום, עכשיו.

קטי קטרין שטרית: אם יש חוסר שביעות רצון מההיקף של העשייה, אז אתה עכשיו תמצא מצב שבו גם אין מענה.

קטי קטרין שטרית: עם כל הכבוד, משרד השיכון הוא לכל הארץ.

קטי קטרין שטרית: אבל אותו ראש עיר הוא צריך להיות אחראי על העיר שלו.

קטי קטרין שטרית: אז יש לך מקרה הר חומה והרצליה ובית שמש ויש עוד מקרים.

קטי קטרין שטרית: אז אם המקרים הם בודדים, בא החוק הזה ואומר עכשיו בכל הארץ נעשה בלגן.

קטי קטרין שטרית: וזה דבר שהוא חמור בעיניי.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: תודה רבה לך חברת הכנסת קטי שטרית.

וליד טאהא: אני הייתי מציע למשרד השיכון, לממשלה, באמת להציג נתונים לגבי כל המכלול של הסוגיה הזאת.

וליד טאהא: נגיד באיזה אחוזים יש מקרים של בעיות עם עיריות.

וליד טאהא: כמה דירות מעוכבות בגלל התנגדות של רשות מקומית.

וליד טאהא: הייתי שמח גם אם מזכירות הוועדה לשמוע גם את דעתם של ראשי רשויות מהחברה הערבית.

וליד טאהא: כי אני לא יודע מי בזום.

וליד טאהא: על כן אני מבקש גם לדעת, כי רוצים לשמוע אותם.

וליד טאהא: כן, ראש עיריית זכרון יעקב.

זיו דשא: אנחנו לא עירייה, אנחנו מושבה, נתחיל מזה.

וליד טאהא: אז מה אומרים?

וליד טאהא: ראש מושבת זכרון יעקב?

זיו דשא: ראש מועצת זכרון יעקב.

זיו דשא: מועצה מקומית.

זיו דשא: אוקיי, תציג את השם ותתחיל.

דוד אמסלם: רק לפני כן אני אשאל אותו.

דוד אמסלם: ההיא רצתה להרוס את המושבה שלך?

קטי קטרין שטרית: ההיא, מספר 7, מפלגת עבודה.

דוד אמסלם: ההיא, מספר 7 מפלגת העבודה, רצתה להרוס את המושבה שלך?

זיו דשא: לזה אני לא נכנס עכשיו.

זיו דשא: אני מדבר על בינוי ושיכון.

וליד טאהא: תגיד את השם שלך בבקשה.

וליד טאהא: יש לך שלוש דקות.

זיו דשא: זיו דשא, ראש המועצה המקומית זכרון יעקב.

זיו דשא: אדוני יושב הראש, חברי כנסת נכבדים, חברות כנסת, חבריי ראשי וראשות היישובים.

זיו דשא: כמובן נציגי האוצר ומשרד השיכון.

זיו דשא: אני לא אחזור על דברים שאמרו פה, אני אתמצת אותם.

זיו דשא: אבל בבסיסו החוק הזה, או התיקון לחוק, בעיניי זה עיוות הדמוקרטיה.

זיו דשא: מכיוון שכמו שאמרה חברתנו קטי שטרית, ומר דוד אמסלם ואחרים, אנחנו אחראים, אנחנו נושאים בעול.

זיו דשא: ובסוף אנחנו אלה שלא נותנים את המענים.

זיו דשא: אני רוצה להגיד כמה דוגמאות קטנות.

זיו דשא: רשות שלנו, אנחנו עשינו תמ"א 38 לבד, אנחנו מקדמים פינוי בינוי והיום מתחילים לבנות ואנחנו נעשה את זה עוד, לבד.

זיו דשא: ואנחנו בפארק היין הפכנו מדירות יוקרה למחיר למשתכן והוספנו עוד יחידות דיור.

זיו דשא: כך שאנחנו לא מתנגדים.

זיו דשא: אבל כשבאים להנחית עלינו, לדוגמה במקרה שלנו, 1,500 יחידות דיור, על מושבה שיש בה כ-7,000 יחידות דיור ורוצים דוחות התייעלות עכשיו ולא עושים כלכלה אורבנית.

זיו דשא: ועוד אין לנו אזורי תעסוקה ואנחנו צריכים להחזיק את כל זה.

זיו דשא: והמקרה הזה מעל הראש שלנו, זה פשוט לא יעבוד.

זיו דשא: כי אנחנו בסוף צריכים לתת מענה ואין לנו אותו.

זיו דשא: לא כי אנחנו לא רוצים, אנחנו חלק מהמאמץ הלאומי.

זיו דשא: אמר את זה חברי ראש עיריית ראש העין.

זיו דשא: אנחנו בקורונה ראינו בדיוק מי התנהל ומי ניהל את כל האירועים.

זיו דשא: וזו דוגמה אחת למה שאנחנו עושים.

זיו דשא: עכשיו אני אגיד עוד דבר.

זיו דשא: אין פה בחינה של כלכלה אורבנית.

זיו דשא: אי אפשר רק יחידות דיור.

זיו דשא: צריך שתהיה ארנונה להחזיק את הישובים האלה.

זיו דשא: וזה לא יקרה.

זיו דשא: אין שלביות.

זיו דשא: אין שלביות בתב"עות, בתכניות.

זיו דשא: אבל רצים קדימה.

זיו דשא: אני אומר עוד דבר.

זיו דשא: אני לא רואה פה לא את משרד החינוך, לא את הכלכלה, לא את משרד התחבורה, לא את הבריאות, שנותנים מענה הוליסטי לכל האירוע הזה.

זיו דשא: אז יבנו יחידות דיור.

זיו דשא: אני אומר לך, בדוגמה שאני אתן עכשיו, באותה שכונת זכרונה, אומרים המתכננים שיש בעיה תחבורתית, צריך להרחיב את הכבישים.

זיו דשא: אבל זה לא מעניין.

זיו דשא: זה סיפור של הוא, של השרה.

זיו דשא: אבל אין מענה לזה.

זיו דשא: אז יבנו יחידות דיור ואין לנו הרשאות עדיין או מימון לכיתות לימוד שצריך אותם.

זיו דשא: הדברים האלה יקריסו את הרשויות ובסוף הם יצרו מצב שאין פתרונות.

זיו דשא: אנחנו רוצים לבנות, אנחנו רוצים להיות שותפים.

זיו דשא: לא מעל הראש שלנו.

זיו דשא: אני חושב, אני יכול לתת עשרות דוגמאות מהיישוב שלי, שהשכונה שהתחילו לבנות אותה לפני 30 שנה, עד היום לא גמרו את כל התשתיות, גבעת עדן.

זיו דשא: עכשיו עוד גומרים חלק מהרחובות.

זיו דשא: חלק מהפיתוח, שעשה את זה מבנה תעשייה מול משרד השיכון וכו'.

זיו דשא: הדברים האלה יגרמו לקריסת רשויות.

זיו דשא: לא משנה אם זה סוציו 8 או סוציו 2, זה בכלל לא משנה.

זיו דשא: זה לא משנה, זה חוצה מגזרים.

זיו דשא: אנחנו והשלטון המקומי עובדים כמגזר אחד שלם.

זיו דשא: יהודים וערבים ומהצפון ומהדרום.

זיו דשא: אנחנו עובדים כמקשה אחת והבעיה היא של כולנו, היא לא רק של רשות כזאת או אחרת.

וליד טאהא: אבל לא כולכם תמימי דעים.

וליד טאהא: כי יש כאלה שמייחסים את החוק אליהם, אז הם בעד.

זיו דשא: אבל מה שיחול עליו יחול גם עלינו ויחול על כולם.

זיו דשא: ולכן אני חושב שהחוק הזה הוא לא טוב לכל השלטון המקומי ולא רק לרשות אחת.

זיו דשא: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך זיו, ראש מועצת זכרון יעקב.

וליד טאהא: ביטן, רוצה לדבר עכשיו?

דוד ביטן: למה לא? כן.

וליד טאהא: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: הקדמת אותי, יפה.

דוד ביטן: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרו.

דוד ביטן: אבל ברור שהנושא הזה של פיתוח שכונות על ידי הממשל, מנהל וזה, זה נכשל כישלון חרוץ בעבר.

דוד ביטן: ואין שום טעם לחזור, מכל הסיבות, אין שום טעם לחזור לזה היום.

דוד ביטן: מה שאתם רוצים, האוצר, זה להתחמק מהסכמי הגג.

דוד ביטן: הרי מה זה הסכמי הגג?

דוד ביטן: הסכמי הגג זה לא רק פיתוח של שכונה.

דוד ביטן: העיריות הסכימו להגדלת המגורים בישובים שלהם, הסכמה על התכנון ועל הביצוע מצד אחד.

דוד ביטן: מצד שני, הממשלה בהסכמי הגג התחייבה לכל מיני דברים, בעיקר תשתיות על.

דוד ביטן: למה מתנגדים ראשי רשויות גדולות, שעשו הסכמי גג על עשרות אלפי יחידות דיור?

דוד ביטן: אתם לא מקיימים את הסכמי הגג.

דוד ביטן: אתם לא דואגים לפיתוח תשתיות על.

דוד ביטן: אתם לא דואגים לפיתוח התחבורה ההיקפית.

דוד ביטן: אתם לא עושים שום דבר ואתם רוצים שהדירות ייבנו ואתם רוצים שאנשים ייכנסו לדירות ואתם תשלימו את הפיתוח.

דוד ביטן: זה לא הולך ככה.

דוד ביטן: זה ניסיון של האוצר להתחמק מיישום הסכמים שעלותם מיליארדים.

דוד ביטן: בכל עיר.

דוד ביטן: למשל בראשון לציון, הסכמי הגג העלות היא מספר מיליארדים של כל מיני דברים.

דוד ביטן: אתם לא עושים לא תכנון, לא הולכים לביצוע.

דוד ביטן: ועכשיו אתם רוצים לקחת את הנשק היחיד שיש לרשויות לקיום הסכמי הגג.

דוד ביטן: ולכן אני אומר, לא צריך ללכת על זה.

דוד ביטן: גם מכוח זה שאתם לא מסוגלים לבצע את המשימה.

דוד ביטן: פשוט לא מסוגלים.

דוד ביטן: ויש לזה הרבה דוגמאות בעבר.

דוד ביטן: הרי איפה התחיל העניין שהעיריות נטלו את הפיתוח של השכונות?

דוד ביטן: בראשון לציון.

דוד ביטן: כי אתם אז, בזמנו, כשפיתחו את החולות, לא עמדתם בשום דבר.

דוד ביטן: צריך להבין, גם משפטית המכרזים יוצאים על ידי המנהל.

דוד ביטן: לעיריות אין יכולת לאכוף את המכרזים האלה.

דוד ביטן: אם החברה לא מבצעת את העבודה או שיש לה מחלוקת עם המנהל או עם משרד השיכון.

דוד ביטן: הייתה חברה כזאת, אתם זוכרים?

דוד ביטן: חברת ערים.

דוד ביטן: שבראשון העפנו אותה והשלמנו במקומה את העבודות על חשבוננו.

דוד ביטן: כי הם לא ביצעו את העבודה בשכונות.

דוד ביטן: לא נחזור על טעויות העבר.

דוד ביטן: מצד אחד.

דוד ביטן: מצד שני, אתם רוצים שהעיריות יפתחו מהר ויסכימו?

דוד ביטן: תיישמו את הסכמי הגג.

דוד ביטן: מה שאתם התחייבתם, תקיימו.

דוד ביטן: הרי בסדר, בראש העין עשו 10,000 יחידות.

דוד ביטן: איך יצאו מהעיר?

דוד ביטן: איך יצאו מהעיר?

דוד ביטן: הרי הסכם הגג מתייחס לעניין הזה.

דוד ביטן: איך יוצאים מהעיר?

דוד ביטן: איך עושים פארקים כלליים לכלל התושבים?

דוד ביטן: זה לא רק לעשות פיתוח בתוך השכונה עצמה.

דוד ביטן: יש פארקים סביבתיים שצריך לעשות, יש יציאות מהעיר, כניסות לעיר.

דוד ביטן: אתם לא מיישמים.

דוד ביטן: אז האוצר רוצה לחסוך מיליארדים, כרגע, בתקציב.

דוד ביטן: ועושה את זה בדרך הזאת.

וליד טאהא: אבל השאלה מדוע לא עושים את זה בתיאום עם הרשויות המקומיות כדי באמת לסגור את כל הפינות בתי ספר, גנים ועוד מוסדות אחרים?

קטי קטרין שטרית: אבל זה כחוק.

קטי קטרין שטרית: שיעשו את העבודה שלהם.

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: אני בא ואומר דבר פשוט.

דוד ביטן: הרי מה זה מחייב?

דוד ביטן: זה מחייב את האוצר ואת כל משרדי הממשלה.

דוד ביטן: במקרה שראש עיר מתנגד לפתח, לעשות את הפיתוח על מנת שהתושבים יגורו, לשבת איתם.

יורי גמרמן: מי אמר שלא?

דוד ביטן: רגע, לשבת איתם.

דוד ביטן: לשבת ולראות איך פותרים.

וליד טאהא: אוקיי, יורי.

דוד ביטן: השיטה זה לא להנחית חוק חדש כדי שאתם תגידו לא צריך לשבת.

דוד ביטן: אנחנו נעשה את זה לבד ומה שיהיה יהיה.

דוד ביטן: זה לא הולך בצורה הזאת.

דוד ביטן: והאוצר כל הזמן, שים לב, ב-2018 הביא את זה.

דוד ביטן: ועכשיו ב-2021 הוא מביא את זה.

קטי קטרין שטרית: כל הזמן לנסות.

דוד ביטן: הם לא מתחמקים מכלום.

דוד ביטן: הם רוצים משהו, הם יביאו כל הזמן שיש ממשלה חדשה, שיש כנסת חדשה, שהם לא ערים לבעיות שהיו בעבר.

דוד ביטן: אתה צריך לעשות מה שעשו ב-2018.

דוד ביטן: להגיד תשבו, תקיימו את הסכמי הגג, תשבו עם ראשי הרשויות.

דוד ביטן: אני לא מקדם את החוק הזה, למרות הכל.

וליד טאהא: נרצה לקבל נתונים על התמונה.

דוד ביטן: ובעצם עטרה על הממשלה לא לקיים את הסכמי הגג מול הרשויות.

דוד ביטן: אז על מה ישבו איתם?

דוד ביטן: על מה חתמו הסכמים?

דוד ביטן: אני לא מבין את זה.

דוד ביטן: בשביל אחר כך לחוקק חוק על הראש שלהם?

דוד ביטן: זה לא הולך בצורה הזאת.

קטי קטרין שטרית: ובנתיים המגדלים עולים ועולים ואין כלום ביניהם.

קטי קטרין שטרית: לא כבישים, לא מוסדות.

קטי קטרין שטרית: עם כל ההבטחות.

דוד ביטן: הבעיה היא לא בתוך השכונות.

קטי קטרין שטרית: גם, גם, הכל.

דוד ביטן: בתשתיות על, היקפיות.

קטי קטרין שטרית: הכל, גם.

דוד ביטן: למה הם לא מקיימים?

דוד ביטן: מה זה שכונה?

דוד ביטן: אז שתהיה עוד שכונה.

דוד אמסלם: זאת סוגיה שלדעתי כדאי שאתה תכנס אצלך, לא בפורום הזה.

דוד אמסלם: תראה, בלי השלטון המקומי כלום לא זז.

וליד טאהא: כן, שלום דיבר על זה ואנחנו נעשה את זה.

דוד אמסלם: תכנס אותם, תכנס את האוצר ותן להם להגיע להסכמה.

דוד אמסלם: בסוף הם יגיעו להסכמה מסוימת.

וליד טאהא: כן, תודה רבה חבר הכנסת דוד ביטן.

וליד טאהא: אנחנו נעבור לזום, למשה פדלון, ראש עיריית הרצליה.

משה פדלון: בוקר טוב נכבדי, בוקר טוב מכובדיי כולם.

משה פדלון: אני חתמתי הסכם עם רמ"י, זאת לאחר שנתיים של משא ומתן.

משה פדלון: ראשית, הסכם עם המדינה זו המלצה בלבד והם לא חייבים לממש את ההסכם.

משה פדלון: אני בניתי בהרצליה, אנחנו בנינו 1,850 יחידות דיור במחיר למשתכן.

משה פדלון: הבטיחו לי בהסכם גשר, בתי ספר, גני ילדים, ביוב, ניקוז.

משה פדלון: חברים, נאדה.

משה פדלון: לקחו את היטלי ההשבחה וברחו, כולם ברחו.

משה פדלון: רמ"י ברח ועכשיו הוא שולח אותי למשרד החינוך ולמשרד האוצר.

משה פדלון: ככה עובדים.

משה פדלון: ולמי יש חשק להמשיך לעשות?

משה פדלון: אני רוצה לציין בפני הוועדה המכובדת, שנכון לעכשיו אין תשתיות לאומיות.

משה פדלון: אין מים, אין ביוב.

משה פדלון: יש לי ביוב בעיר ל-300 משפחות.

משה פדלון: אני חתמתי על הסכם שב-1 בינואר יהיה לי פה ביוב.

משה פדלון: 1 בינואר 2021.

משה פדלון: שום דבר.

משה פדלון: בגליל ים יש היום 4,000 משפחות.

משה פדלון: בונים לי עיר, אבל האוטובוס לגליל ים ייכנס רק ב-2025.

משה פדלון: אוטובוס חברים.

משה פדלון: אבסורד.

משה פדלון: ולכן אני אומר, במסגרת התכניות שלנו בנינו בתמ"א 38 1,500 יחידות דיור.

משה פדלון: אין הכרה לא בבתי ספר ולא בגני ילדים.

משה פדלון: חברים, אנחנו בקריסה.

משה פדלון: אין דיסוננס בין הממשלה לרשיות והמרחק הוא אדיר.

משה פדלון: לדעתי אנחנו בקטסטרופה אחת גדולה.

משה פדלון: וכולם מתחמקים מאחריות.

משה פדלון: כולם מתחמקים מאחריות וככה לא בונים חומה.

משה פדלון: אין יעדים ברורים למדינה.

משה פדלון: הכל נעשה בהחזקת שבר ולא במנע.

משה פדלון: וחבל, חבל, חבל.

משה פדלון: אני עכשיו עוד צריך ללכת ולקחת מאות מיליונים הלוואות.

משה פדלון: יום חמישי אני הולך להתחנן בפני ועדת החינוך שתכיר לי בבתי הספר בגליל ים.

משה פדלון: חברים, 4,000 משפחות.

משה פדלון: מה קרה לנו?

משה פדלון: אני אומר שוב, אנחנו בפשיטת רגל.

משה פדלון: המדינה בפשיטת רגל.

משה פדלון: עכשיו מדברים ב-רמ"י יש 15,000 יחידות דיור, 20,000.

משה פדלון: אין ליטר מים.

משה פדלון: אין תקציבים לצינור שיבוא מצפון לדרום.

משה פדלון: אין תחנות משנה.

משה פדלון: אני פנה לחברת חשמל, אומרים לי מה זה צפון הרצליה?

משה פדלון: מה זה קריית שחקים?

משה פדלון: אנחנו לא מכירים.

משה פדלון: אין תכלול, ברמה הלאומית.

משה פדלון: אין תכלול והברדק חוגג, חוגג.

משה פדלון: ו-רמ"י כאמור, עושה איתו את הקופה ואותו לא מעניין.

משה פדלון: הוא צריך את הכסף לצורך השקעה בנסד"ק.

משה פדלון: אותו לא מעניין.

משה פדלון: הוא לקח היטלי השבחה במאות מיליונים.

משה פדלון: לא השאיר לנו אגורה אחת.

משה פדלון: והמצב בכי רגע, לא רק אצלי, בעשרות רשויות מקומיות.

משה פדלון: אני קיבלתי החלטה שאני לא משתף פעולה עם אף גורם ממשלתי.

משה פדלון: אצלי לא יבנו לבנה, עד שלא יעמדו בכל ההתחייבויות שחתומים בהסכמים.

משה פדלון: תודה.

וליד טאהא: תודה גם לך.

וליד טאהא: אבל כך חושבים רוב ראשי הרשויות.

וליד טאהא: למה אמרו שזה חוק של הרצליה אבל?

משה פדלון: זה לא חוק של הרצליה.

משה פדלון: כולנו, חברים, חסרים נכון לעכשיו 7,000 כיתות ברשויות מקומיות.

משה פדלון: מה מצפים?

משה פדלון: שהם ילמדו בתוך איסכורית קטנה?

משה פדלון: איפה המדינה?

משה פדלון: מה קרה לנו?

משה פדלון: צריכים לבוא, שיהיו יעדים ברורים ולתחזק את המדינה ואת הרשות מאחזקת שבר.

וליד טאהא: תודה, תודה רבה משה פדלון, ראש עיריית הרצליה.

וליד טאהא: תודה שדיברת איתנו.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לעבור למוראד עמאש, ראש המועצה המקומית ג'סר א-זרקא.

וליד טאהא: אתה איתנו מוראד?

שלום בן משה: מה שנקרא במעבר חד, מהרצליה לג'סר א-זרקא.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: ולא בכדי.

שלום בן משה: אני יודע.

וליד טאהא: הוא לא איתנו?

וליד טאהא: נאמר לי שהוא איתנו.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז בנתיים חוזרים.

וליד טאהא: מוראד, אתה איתנו?

דוד אמסלם: אין לו סיבים אופטיים.

וליד טאהא: לא, לא רק סיבים אופטיים.

וליד טאהא: אין לו כלום ממה שמדברים עליו כאן.

וליד טאהא: זה לא שייך.

וליד טאהא: אתה שומע מוראד?

דוד אמסלם: נראה לי אין לו כביש לצאת מהבית, אני אומר לך.

דוד אמסלם: הוא בבית.

וליד טאהא: אז זה צריך לקומם אותך.

וליד טאהא: אתה היית בשלטון מאז 77, אמסלם.

וליד טאהא: מי אשם בזה?

וליד טאהא: אתה היית צריך לתקן את העוול שהיה לפני 77 ולא עשית.

וליד טאהא: והעוול על ג'סר א-זרקא המשיך עד היום.

וליד טאהא: היום אנחנו מנסים לעשות משהו ליישוב שנראה כמו מחנה פליטים.

וליד טאהא: על הים במדינת ישראל.

קטי קטרין שטרית: כמו הסכמי הגג.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור יעלה מקליס.

וליד טאהא: יושבת איתנו כאן ראש עיריית יהוד מונוסון.

דוד אמסלם: ווליד, משפט ואני הולך.

וליד טאהא: איפה הולך?

דוד אמסלם: לא, אני חייב ללכת.

דוד אמסלם: יש לנו, חבר שלנו נפטר, אז אנחנו צריכים ללכת להלוויה ב-11:30.

וליד טאהא: משתתפים בצערו.

דוד אמסלם: אני אגיד לך משהו, אני עסקתי בתשתיות למעלה מ-25 שנה.

דוד אמסלם: שום כפר ערבי לא שילם אגרת פיתוח, כלום, הכל חינם.

דוד אמסלם: אתה רואה את כל מזרח ירושלים?

דוד אמסלם: כל מטר אספלט אנחנו עשינו, חינם אין כסף.

וליד טאהא: למה לא עשית בג'סר?

דוד אמסלם: בגלל שישלמו אגרות פיתוח, היטלים ופיתוח, נעשה להם הכל.

וליד טאהא: אה, אוקיי, בסדר.

וליד טאהא: זאת אומרת אתה מתאים עם יורי.

וליד טאהא: אז למה אתה מתנגד לחוק?

דוד אמסלם: לעירייה.

דוד אמסלם: הם לא משלמים לאף אחד.

וליד טאהא: אבל אתה מסכים עם יורי.

וליד טאהא: עכשיו אתה חוזר בך?

דוד אמסלם: אני מסכים עם יורי בדבר מאוד פשוט.

דוד אמסלם: איפה שהעירייה רוצה פיתוח.

וליד טאהא: איפה שיש ערבים אתה מסכים עם יורי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אמרתי, איפה שהעירייה רוצה להשתמש בהם כזרוע, היא משתמשת.

דוד אמסלם: עיריית ירושלים משתמשת בהם הרבה.

דוד אמסלם: אבל זה לא קשור לאגרות פיתוח.

דוד אמסלם: אתם לא שילמתם שקל.

דוד אמסלם: שקל.

דוד אמסלם: ומה אתם רוצים?

דוד אמסלם: כבישים, מדרכות.

וליד טאהא: לא צריך, מי אמר?

וליד טאהא: אפשר לחיות בלי כבישים, בלי מדרכות, בלי בתי ספר, בלי כלום.

דוד אמסלם: עכשיו אתם מינימום ---

וליד טאהא: למה צריך לעשות את זה?

וליד טאהא: וואלה, אתה צודק.

דוד אמסלם: שימו לנו כבישים, מדרכות.

וליד טאהא: יעלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כמו כל יהודי.

דוד אמסלם: תשלמו כמו כל יהודי.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: אנחנו משלמים יותר מכל יהודי.

דוד אמסלם: אני מודיע לך שאתם לא משלמים כלום.

וליד טאהא: בבקשה, יעלה מקליס, ראש עיריית יהוד מונוסון.

דוד אמסלם: בחיים לא שילמתם שקל.

דוד אמסלם: לא בתמרה ולא בכלום.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

וליד טאהא: נאמת ונעמת, תודה רבה.

וליד טאהא: בבקשה.

יעלה מקליס: אדוני יושב הראש, גבירותיי, רבותיי, מכובדיי כולם.

יעלה מקליס: בתור ראש עיריית יהוד מונוסון התגייסתי למאמץ הלאומי להגדיל את היצע יחידות הדיור ביהוד מונוסון שנמצאת במרכז המרכז של מדינת ישראל.

יעלה מקליס: במשך שנתיים ניהלתי משא ומתן קשוח עם יורי, שהיום קיבל קידום ליושב ראש קבינט הדיור, בהיותו אישר רמ"י.

יעלה מקליס: ואנחנו חתמנו בראש השנה 2019 על הסכם גג.

וליד טאהא: מתי חתמתם?

יעלה מקליס: לפני שנתיים.

יעלה מקליס: ערב ראש השנה 2019.

יעלה מקליס: אנחנו מאז במשא ומתן לגבי כמה נושאים.

יעלה מקליס: אבל אני יכולה להגיד לך אדוני יושב הראש וחבריי היקרים, ראשי הרשויות וחברי הכנסת, כל המשא ומתן הזה נועד מתוך אחריות מלאה לפיתוח העיר ולטובת התושבים.

יעלה מקליס: מי שלא יודע, בכלכלה האורבנית, משפחה שגרה בעיר מגדילה את ההוצאה עליה בתקציב העירוני מעבר לארנונה שהיא משלמת.

יעלה מקליס: לפיכך, כל משפחה שמתווספת לעיר יהוד מונוסון ולכל רשות מקומית במדינת ישראל, מוסיפה הוצאות על ההכנסות.

יעלה מקליס: לפיכך, אנחנו ראשי הרשויות, ואני יכולה להגיד, אני מכירה חלק גדול מאוד מראשי הרשויות ובטח אלה שנמצאים איתנו בזום ויושבים פה איתנו.

יעלה מקליס: הם אנשים אחראים, שרואים רגע לפני, לא רק רגע האכלוס, אלא גם רגע אחרי.

יעלה מקליס: הכוונה לא מסתכלים רגע על הגידול בכמות יחידות הדיור וכמות התושבים, אלא מה יהיה גם אחר כך.

יעלה מקליס: אנחנו מתוך אחריות ציבורית דואגים לעתיד של הרשויות שלנו.

יעלה מקליס: כלומר, אם אנחנו מוסיפים יחידות דיור ומגורים, אנחנו רוצים לוודא שאנחנו יכולים להציב להם תשתיות.

יעלה מקליס: כלומר, שייכנסו ילדים לגור בבתים החדשים שלהם, יהיה להם איפה ללכת לגן ולבתי הספר.

יעלה מקליס: ובציניות אני אומר, שאנחנו מגלים שבאמת אלו שמגיעים לגור אצלנו צריכים את השירות המינימלי הזה.

יעלה מקליס: ואז אנחנו מנהלים משא ומתן עם מדינת ישראל לגבי הדברים האלו.

יעלה מקליס: ואנחנו מגלים שאנחנו, ראשי הרשויות, שהוכחנו את עצמנו בקורונה מעל ומעבר, ביכולת שלנו לנהל את העיר באחריות, בשום שכל, דואגים לדברים שלא בשליטתנו.

יעלה מקליס: אם היום אנחנו שומעים שכל ראשי הרשויות, החל מחיים ביבס וכל הדוברים פה צריכים לרוץ אחרי משרד החינוך לגבי בתי ספר וגני ילדים, טוב יעשה יושב ראש הוועדה והוועדה כולה, שיתמקדו בשיפור ההתנהלויות של התשתיות הארציות הכרוכות בפיתוח הערים שלנו.

יעלה מקליס: לא להתערב לנו בדברים שלנו, שאנחנו יודעים לעשות יותר טוב מכולם, וזה הדוברים אמרו.

יעלה מקליס: החל מאמסלם, ביטן וכל מי שדיבר פה.

יעלה מקליס: זה אנחנו יודעים לעשות הכי טוב.

יעלה מקליס: אבל כל מה שקשור בתשתיות ארציות, גני ילדים, בתי ספר, תקצוב - אפילו תנו לנו את ההרשאה הזאת להתחיל את העבודה ולקבל את התקצוב אחר כך.

יעלה מקליס: כמו שאגב, שנה וחצי הייתה כזאת שיטה.

יעלה מקליס: שחשב משרד החינוך וחשב משרד האוצר היו חותמים.

יעלה מקליס: ואני ניצלתי את זה בשביל לבנות בית ספר של 24 כיתות במקום 18 וקיבלתי את התקצוב באיחור של שלוש שנים.

יעלה מקליס: אבל ידעתי שהתקצוב יגיע.

יעלה מקליס: שהמדינה תתמקד בלעשות את מה שהיא לא עושה.

יעלה מקליס: שלא תתערב לנו במה שאנחנו עושים הכי טוב.

יעלה מקליס: אמרנו: חינוך, תשתיות ארציות, תחבורה, חינוך.

יעלה מקליס: להביא לנו את המים, להביא לנו את הביוב, להביא לנו את הניקוז, לפתח של הבית שלנו, לשטח השיפוט שלנו.

יעלה מקליס: את השאר אנחנו יודעים לעשות הכי טוב.

יעלה מקליס: ואני אגיד עוד משהו.

יעלה מקליס: אני ניהלתי משא ומתן שנתיים.

יעלה מקליס: אתם מדברים איתי על 60 יום?

יעלה מקליס: מה זה 60 יום בתשתיות?

יעלה מקליס: עד שהמתכנן מזיז את העט שלו עברו 90 יום.

יעלה מקליס: זה הרי בדיחה.

יעלה מקליס: זה הרי לא ריאלי.

יעלה מקליס: ויורי יודע את זה יותר טוב מכולנו.

יעלה מקליס: זה דבר שלוקח זמן.

יעלה מקליס: אני חתמתי על הסכם גג.

יעלה מקליס: עיר במדינת ישראל.

יעלה מקליס: אני היום רשות איתנה, לא צריכה עזרה מאף אחד, אני אשכול 8.

יעלה מקליס: אבל חתמתי על הסכם גג כדי לסייע לעיר הוותיקה שלי.

יעלה מקליס: בקרקע משלימה לדוגמה.

יעלה מקליס: קרקע משלימה זו קרקע שמאפשרת היתכנות של פרויקטים בתוך התחדשות עירונית, שגם הם מוסיפים להיצע יחידות הדיור במדינת ישראל.

יעלה מקליס: עכשיו, אני עיכבתי את השיווקים בשטחים החדשים, כי המדינה סירבה להתחייב לעמוד מאחורי ההחלטות שלה לתת לי קרקע משלימה.

יעלה מקליס: ובנינו אדוני יושב הראש, אני מדברת על תושבים היום.

יעלה מקליס: והיום אנחנו גם יודעים שבתים נופלים.

יעלה מקליס: ואני מדברת על זה כבר שנה, שנה וחצי.

יעלה מקליס: ויורי יכול להעיד על זה.

יעלה מקליס: אני חתמתי על הסכם גג כדי שהמדינה תעמוד מאחורי ההתחייבות שלה לתת לי קרקע משלימה בשטחים החדשים.

יעלה מקליס: ותאפשר למתחמים של ההתחדשות העירונית לצאת לפועל.

יעלה מקליס: זה לא פחות חשוב מעוד יחידות דיור.

יעלה מקליס: ואגב, מבחינת המספר, בתוך ההיצע של יחידות הדיור, קרקע משלימה מאפשרת לנו התחדשות עירונית באלפי יחידות דיור.

יעלה מקליס: ואם אני הולכת עכשיו ומתגייסת למאמץ ומצופפת את העיר שלי, הקיימת, אני מצפה שהמדינה תעמוד מאחורי ההתחייבויות שלה.

יעלה מקליס: לסיכום אני אומר, במקום להתערב בעבודה שלנו, תשים המדינה מראה מול הפנים שלה, מול משרדי הממשלה.

יעלה מקליס: ושכל אחד מהמשרדים שצריך לתת לנו את הגיבוי, שייתן לנו את הגיבוי.

יעלה מקליס: ואדוני יושב הראש, פה אני מבקשת את עזרתך.

יעלה מקליס: אנא, אנחנו כולנו מדברים מדם ליבנו.

יעלה מקליס: שהמדינה, משרדי הממשלה, יתגייסו באותה דרך שבה אנחנו ראשי הרשויות התגייסנו למאמץ של הגדלת היצע יחידות הדיור במדינת ישראל.

וליד טאהא: תודה רבה יעלה מקליס, ראש עיריית יהוד מונוסון.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור בזום לקובי פלקסר.

בני פרץ: אני רוצה לדבר.

בני פרץ: אני אדוני, כבודו אני לא נורווגי, אני מרוקאי.

בני פרץ: ואני חבר הכנסת המוכר פה, ה-121 ללא שכר, משנות ה-80.

בני פרץ: אני פעיל פה בוועדות.

וליד טאהא: אז תגיד לי מי אתה, אני לא מכיר.

בני פרץ: בני פרץ, פנתרים חברתיים, פעיל חברתי משנת 1980 בכנסת.

בני פרץ: ואני רוצה להגיד לכבודו, אני מעביר אותך ועדה ברשותו של חבר הכנסת קיש, שהייתה פה.

בני פרץ: היה פה גם דיונים בנושא הזה.

בני פרץ: וגם את הנושא הזה שאתם אומרים משרד השיכון וכל ראשי ערים, דיברנו על הנושא הזה.

בני פרץ: אנחנו במדינה שקודם כל בונים את הבית ומחפשים את הכביש ואת התשתית ואת בית הספר ואת הגג ואין לזה שום תכנית.

בני פרץ: אחד זורק על התכנית.

בני פרץ: בפרט מקרקעי ישראל, שאני יכול להראות לך ואתן לך דוגמה אחת.

בני פרץ: להראות, אסור לתת בידם.

בני פרץ: כי גם את חוקי הכנסת וכל החלטות שמתבצעות בוועדות, אינם מקיימים אותם.

בני פרץ: אתה פשוט האזרח נטחן מים.

בני פרץ: ומדברים לך על הפיתוח ואני יכול להגיד לך את זה.

בני פרץ: אני אתן לך דוגמה: שטח לצרכי ציבור ליזמות.

בני פרץ: יש לזה חוק, גם את ההטבה ליזם.

בני פרץ: ואני יכול להגיד לך, מקרקעי ישראל, אני מ-1982, אני אתן לך רק דוגמה שכונתית.

בני פרץ: שצמצמו את הבניינים, בין גוש לגוש לקחו אותו להרחיב, כדי שהכסף יובא לפרויקטים וליזם.

בני פרץ: מיזם ליזם עד שהגיע לידיו של יזם שקוראים לו רמי לוי.

בני פרץ: שקל עוף בשקל.

בני פרץ: אני לא מבין, החוק אומר חמש שנים, לא ביצעת את הפרויקט, לקחת לו אותם.

בני פרץ: אני עד מבקר המדינה, בתוך הוועדה המקומית.

בני פרץ: ניסו להעביר לו, להקים שם סופר, קניון, כל מיני דברים.

בני פרץ: הגעתי עד מבקר המדינה.

בני פרץ: כל חמש שנים הם ממשיכים והוא מעלעל את תושבי השכונה והם עוד לא לקחו לו אותם.

בני פרץ: שר השיכון לשעבר, האחרון, גם קיבל ממני.

בני פרץ: ואני הולך להגיע גם אליך עם כל המסמכים.

בני פרץ: תראה מה התנהלות בתושבים.

בני פרץ: ואתה רוצה לתת להם למקרקעי ישראל ביד שלהם שהם יחליטו לראשי הערים?

בני פרץ: לא זה ולא זה?

בני פרץ: כולם מביאים את החורבן.

בני פרץ: צריך להיות פה חוקים לתשתיות, קודם כל.

וליד טאהא: אתה נגד החוק.

בני פרץ: אני לא אומר נגד.

בני פרץ: אני אומר, לפני שאתה מעביר אותו תחשוב מה הסמכויות שאתה לוקח, שאתה יכול לחייב אותם מה לעשות.

בני פרץ: קודם כל, להתחיל במה הם הכבישים, מה הם כמות התושבים ומה לצרכי ציבור.

בני פרץ: מבית ספר, מגן, מקופת חולים, כל הדברים.

בני פרץ: קודם אלה, אחר כך לבנות את הבית.

בני פרץ: ולא בונים את הבית.

בני פרץ: כי היום, אני יכול להגיד לך, קבלנים גם על המקום של המדרכה, על העץ, הם היו מוצאים לבנות בית, בניין, לשינה בעמידה, היו עושים את זה.

בני פרץ: מה מעניין אותם הקרקע, לא מעניין אותם בכלל האזרח ולא רווחתו ולא כלום.

בני פרץ: וזה מה שאתה צריך לדאוג.

בני פרץ: לדעת שיש לך סמכויות.

בני פרץ: להגיד לאותו מקרקעי ישראל למה אתה לא מוציא אחרי 15 שנה מהידיים של רמי לוי את השטח לצרכי ציבור בארמון הנציב?

בני פרץ: ואינכם עונים לנו.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: השמעת את דעתך.

וליד טאהא: שמעון מזוז, ראש המועצה המקומית חצור הגלילית, בבקשה.

שמעון מזוז: לא, עוד לא.

שמעון מזוז: מיתר כרמית, אני בדרום.

שמעון מזוז: זה שמעון אחר שיש לך.

שלום בן משה: הוא בדרום.

שלום בן משה: ההוא שאמרת בצפון, בחצור הגלילית.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: זה מה שנכתב לי פה ואני לא מכיר אישית, אז זה עבד עליי.

וליד טאהא: בכל זאת, תציג את עצמך ובבקשה, תתחיל לדבר.

שמעון מזוז: שלום אדוני יושב הראש, חברי כנסת, יורי ידידי הטוב.

שמעון מזוז: לא משנה, אנחנו רבים הרבה, אבל מסתדרים בסוף.

שמעון מזוז: שמעון מזוז, ראש מועצת כרמית מיתר בדרום ליד לקיה.

וליד טאהא: אה, אוקיי.

וליד טאהא: השם נכון וההגדרה של הרשות לא נכונה.

שמעון מזוז: הרשות לא נכונה.

שמעון מזוז: לפני שהייתי ראש רשות הייתי גזבר בדימונה, 18 שנה.

שמעון מזוז: חתמתי על הסכם גג, אחד הגדולים.

שמעון מזוז: אני רוצה להגיד ששם זה עובד טוב, לפחות מה שאני שומע מבני ביטון.

שמעון מזוז: ואני רואה את הכבישים וכל מה שמתפתח שם.

שמעון מזוז: לכן, כמו שאמרת, יש צפון, יש דרום, יש מרכז, יש קרקעות.

שמעון מזוז: אי אפשר לעשות חבילה אחת.

שמעון מזוז: לכל ישוב צריך לתפור את החליפה שמתאימה לו, כי יש שונות מאוד גדולה בין הרצליה לבין יהוד אני מניח ולבין ראש העין.

שמעון מזוז: לא דומה אחד לשני.

שמעון מזוז: יש קרקעות פרטיות ששם היטל ההשבחה מעשירים את העירייה ויש מקומות, כמו בדרום, שכל הקרקעות שייכות ל-רמ"י.

שמעון מזוז: אני גם רוצה שיעשו את ההבדל בין רמ"י לבין משרד השיכון.

שמעון מזוז: אדוני יושב הראש, יש הבדל גדול בין לעבוד מול רמ"י.

שמעון מזוז: רמ"י הוא בעל עניין.

שמעון מזוז: כי קודם אמרת שהתושבים משלמים על הפיתוח.

שמעון מזוז: זה לא נכון, התושבים לא משלמים על הפיתוח.

שמעון מזוז: בסוף השמאי קובע שקרקע, ואצלי בכרמית, סתם, עולה 1,000,000 שקלים.

שמעון מזוז: ואז אם אני מצליח יחד עם משרד השיכון להגיע ל-600,000 שקלים פיתוח, רמ"י מקבל רק 400,000.

שמעון מזוז: לכן צריך לשים לב לניואנסים האלה.

שמעון מזוז: ומאוד חשוב, אם רמ"י יעשה את זה לבד, ואני אומר לכם שעם רמ"י הרבה יותר קשה לעבוד עם משרד השיכון.

שמעון מזוז: רמ"י ירצה, ב-DNA שלו רמ"י רוצה למקסם רווחים.

שמעון מזוז: החל ממנכ"ל רמ"י, כלה באחרון הפקידים, מה שהם רואים לנגד עיניהם זה מיקסום מחיר הקרקע, כמה שפחות לפיתוח.

שמעון מזוז: אצלי במיתר עשו לי פיתוח.

שמעון מזוז: רמ"י עובד במיתר ומשרד השיכון בכרמית.

שמעון מזוז: קבעו שצריכה להיות עוד יציאה לכביש 60 ותקצבו את זה ב-3.5 מיליון.

שמעון מזוז: התברר שהיציאה עולה 30,000,000.

שמעון מזוז: הם לא רוצים לעשות את היציאה.

שמעון מזוז: אומרים לי לא.

שמעון מזוז: למרות שבישובים הרבה יותר קטנים, בעומר, שהוא יותר קטן ממני, עם שלוש יציאות.

שמעון מזוז: לקיה עם שתיים שלוש יציאות, חורה עם שתי יציאות.

שמעון מזוז: אני צריך להישאר עם יציאה אחת, כי לא תמחרו את זה נכון.

שמעון מזוז: לכן אני חושב ש-רמ"י צריך לעסוק בקרקעות.

שמעון מזוז: למכור אך ורק את הקרקע ומשרד השיכון בפיתוח.

שמעון מזוז: כי יש תחרות ביניהם.

שמעון מזוז: אני רוצה להפסיק פה, הכל נאמר.

וליד טאהא: כן, תודה רבה לך.

יעלה מקליס: אדוני יושב הראש, אפשר עוד הערה, בהמשך לדברים של שמעון?

וליד טאהא: בקצרה מאוד.

יעלה מקליס: רק בשביל לסבר את האוזן.

יעלה מקליס: סליחה שאני מדברת על דברים כאלו.

יעלה מקליס: אבל למשל לגבי הוצאות הפיתוח.

יעלה מקליס: יש לנו ויכוח עם רמ"י.

יעלה מקליס: אנחנו ביקשנו דבר מאוד איום, מקובל בשכונה חדשה, פינוי אשפה פנאומטי.

יעלה מקליס: עכשיו, מחירי הקרקע שלנו הם מאוד גבוהים.

יעלה מקליס: אם אני הייתי מפתחת את השכונה, בוודאי שהיה לי מספיק כסף לממן את הפנאומטיקה הזאת.

יעלה מקליס: אבל רמ"י, כדי למקסם את מחיר הקרקע בשבילו, הוא לא רוצה להכניס את היד לכיס בעניין הזה.

יעלה מקליס: ואדוני יושב הראש, אני אגיד עוד משהו.

יעלה מקליס: ל-רמ"י אצלנו יש מספיק כסף גם לממן מתוך התמורות את הנושא של מוסדות חינוך ותשתיות ארציות.

יעלה מקליס: ואחר כך שיתחשבן עם המשרדים של הממשלה.

שמעון מזוז: הם הולכים לעלות את חלף היטל הפיתוח, נכון יורי?

שמעון מזוז: במקום 12 ל-15% או 16%.

שמעון מזוז: חלף היטל הפיתוח, אתם הולכים לעלות?

יורי גמרמן: היטל השבחה אתה מתכוון.

שמעון מזוז: היטל השבחה, סליחה.

שמעון מזוז: יש דיבור על להעלות את זה כמעט ב-30%.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: עוד מעט ניתן לך יורי להגיב.

וליד טאהא: לומר מה שאתה רוצה.

וליד טאהא: אבל לפני זה אנחנו נעבור לעידן גרינבאום, ראש מועצה אזורית עמק הירדן.

עידן גרינבאום: שלום.

עידן גרינבאום: תודה אדוני יושב הראש.

עידן גרינבאום: אני פה לא רק בשמי, אלא בשם שי חג'ג', יושב ראש מרכז השלטון האזורי והמגזר הכפרי אולי כולו.

עידן גרינבאום: ובעצם עד עכשיו התייחסתם בהרבה קשב לעיריות ולאתגרים שהם מתמודדות בהם בהסכמי הגג.

עידן גרינבאום: אבל אנחנו רואים בחוק הזה איום מאוד מאוד גדול על המגזר הכפרי כולו, שפחות התייחסתם אליו וצריך להציף את הבעיה הזאת על השולחן.

עידן גרינבאום: כי אצלנו, במגזר הכפרי, המשמעות של ההצעה הזאת זה כשרשות מקרקעי ישראל רוצה לקדם פיתוח ביישובים במגזר הכפרי, והיא תוכל לעשות את זה בלי תיאום עם הרשות, בלי תיאום עם המועצה האזורית, המשמעות היא עלולה להיות הרסנית וקטלנית ליישוב.

עידן גרינבאום: אני אתן לכם דוגמה קטנה: אצלי למשל, במועצה האזורית, יש יישוב שנקרא פוריה כפר עבודה.

עידן גרינבאום: יש בו 80 משפחות של תימנים שגרות 70 שנה.

עידן גרינבאום: עכשיו מוסיפים ליישוב הזה 270 יחידות דיור.

עידן גרינבאום: תחשבו, זה כאילו תעשו את המכפלות, זה בעצם פי ארבע בערך ממה שיש היום ביישוב.

עידן גרינבאום: ומובילים את הפיתוח מהר מהר.

עידן גרינבאום: כמו שנאמר, בלי מוסדות ציבור, בלי גני ילדים, בלי ליווי קהילתי.

עידן גרינבאום: איך ישוב כל כך קטן יכול לקלוט כל כך הרבה משפחות.

עידן גרינבאום: הדבר הזה עלול להיות קיים בכל המגזר הכפרי ברחבי הארץ.

עידן גרינבאום: כי אנחנו רואים מבחינתנו את רשות מקרקעי ישראל כגוף שכל מה שמעניין אותו זה לשווק יחידות דיור.

עידן גרינבאום: הוא לא נותן את הדעת לא לאתגרים המיוחדים שיש במועצות אזוריות שמורכבים בעיקר מישובים קהילתיים קטנים.

עידן גרינבאום: הוא לא רואה את האתגר, כמו שנאמר פה, בפיתוח של כל המעטפת של הגדלת ישוב בהיקף כזה, ולנו אין הסכמי גג.

עידן גרינבאום: ואף אחד לא מבטיח לנו שום דבר.

עידן גרינבאום: ובסוף המועצה האזורית צריכה לממן את הכל מכיסה.

עידן גרינבאום: ואם אתם קראתם לזה חוק הרצליה, אז אני באופן אישי קורא לזה חוק האון.

עידן גרינבאום: אני לא יודע אם שמעתם על הישוב הזה שנקרא האון.

עידן גרינבאום: שיש לנו מחלוקת אמיתית עם רשות מקרקעי ישראל.

עידן גרינבאום: שרוצה לשווק מעל הראש של המועצה האזורית את היישוב הזה לכל המרבה במחיר, כי היא חושבת שהיא תעשה שם עשרות מיליונים, אם לא מאות מיליוני שקלים מהשיווק.

עידן גרינבאום: והמשמעות על קבלת הצעת החוק הזה, זה בעצם שתבוא רשות מקרקעי ישראל, תפתח מעל הראש שלי את היחידות.

עידן גרינבאום: תעשה מה שהיא רוצה, תשווק את זה למי שהיא רוצה.

עידן גרינבאום: אז בשביל מה?

עידן גרינבאום: אולי לא צריך בכלל את ראשי המועצות האזוריות בשטח.

עידן גרינבאום: תנו לרשות מקרקעי ישראל לנהל את כל המגזר הכפרי, תנו לה לשווק מה שהיא רוצה, תנו לה לעשות מה שהיא רוצה ותשאירו אותנו בכלל, אולי אנחנו מיותרים.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: דברים נוקבים וברורים.

וליד טאהא: ודרך אגב, נשמעים גם בהרבה מקומות אחרים, אותו טון, אותן טענות.

וליד טאהא: אז אני לא מבין למה אי אפשר לתקן דבר שנשמע לכולם שהוא לא סביר.

וליד טאהא: אני אתן לך עכשיו, יורי, להגיב ולהציג.

וליד טאהא: לי נראה שנציגי הממשלה מסכימים עם כל הטענות.

וליד טאהא: אף אחד לא קפץ מהכיסא.

יורי גמרמן: אנחנו מנומסים, אז נתנו לדוברים לדבר.

וליד טאהא: כן, בבקשה יורי.

קרן ברק: מתי אני?

קרן ברק: אחריו?

וליד טאהא: אחריו, כן.

יורי גמרמן: קודם כל, אני חושב שחלק מהדוברים, חלק מכך זה היו ראשי רשויות.

יורי גמרמן: כנראה יש אי הבנה מסוימת להוראות החוק.

וליד טאהא: בפעם השנייה?

וליד טאהא: אחרי שבפעם הראשונה התנגדו לו וגם עכשיו?

יורי גמרמן: אני ברשותך לא אתייחס למה שהיה.

וליד טאהא: זה עוזר לי להבין.

יורי גמרמן: אנחנו, השלטון המרכזי, בעד שהרשויות יפעלו לפי הסמכויות שלהם.

יורי גמרמן: מה הסמכויות למעשה על פי פקודת העיריות או החוקים הרלוונטיים?

יורי גמרמן: למעשה הם אמורים לבצע את התשתיות בתוך הערים.

יורי גמרמן: אנחנו בעד.

יורי גמרמן: נותנים להם את המענה המלא.

יורי גמרמן: כל מי שרוצה היום לבצע את התשתיות, אנחנו רק מברכים על זה.

יורי גמרמן: זו הייתה יוזמה שלנו לקדם את ההסכמים ולתת את המענה.

יורי גמרמן: והמענה היום הוא לא מושלם.

יורי גמרמן: אין שום דבר מושלם.

יורי גמרמן: ובמיוחד ששנתיים המדינה הייתה עדיין משותקת בכל התחום התקציבי וכך הלאה.

יורי גמרמן: אבל דווקא בכל הקשור בפיתוח ומענה לרשויות התחום הזה עבד.

יורי גמרמן: אני לא אגיד שהוא עבד הכי טוב, שיש לאן לשאוף, אבל הוא עבד.

יורי גמרמן: כל מי שחתם עם משרד השיכון או רמ"י על ההסכמים, לפחות בחלק שההתחייבויות שנלקחו על ידי רמ"י או משרד השיכון, שני המשרדים האלו מילאו אותם במלואם.

יורי גמרמן: אוקיי?

יורי גמרמן: החוק הזה הוא לא נועד לרשויות כאלו שבאות ואומרות אנחנו רוצים להגיע להבנות ולהסדר.

יורי גמרמן: וההסדרים האלו בסופו של דבר גם הכוונה להתייחס, לתת מענה לצרכים של הרשויות.

יורי גמרמן: זה השלב הראשון.

יורי גמרמן: זה ה-default למעשה.

יורי גמרמן: למרות שבוא נגיד ככה, על פי חוק הם צריכים לפתח על פי אגרות והיטלים.

יורי גמרמן: זה החוק, החוק מחייב אותם.

יורי גמרמן: אנחנו באנו, הממשלה, ואמרה בבקשה, יש לכם אפשרות לחתום על הסכם פיתוח, המדינה תעמיד תקציבים.

יורי גמרמן: אתם לא יכולים או לא רוצים לקחת אחריות, המדינה תעשה את זה במקומכם, בהסכמה.

יורי גמרמן: אנחנו מדברים פה על רשויות שבהגדרה לא רוצים לקדם את הפרויקטים.

יורי גמרמן: עכשיו, על מה אנחנו מדברים?

יורי גמרמן: בואו נחשוב חברים.

יורי גמרמן: יש לנו מצוקת דיור עצומה, אנחנו במשבר.

יורי גמרמן: תבינו את זה.

יורי גמרמן: אנחנו במשבר.

יורי גמרמן: תראו מה קורה עם המדדים.

יורי גמרמן: עד לפני שנה אותה דירה שעלתה 2,000,000 שקלים עולה היום 2,300,000.

זיו דשא: אתם לא חיים לבד בעולם הזה.

יורי גמרמן: ברשותך, כל אחד, זה בדיוק מה שקורה.

יורי גמרמן: כל רשות באה ואומרת, יש תסמונת אוטובוס.

יורי גמרמן: אתה יודע מה היא?

יורי גמרמן: אני עליתי על האוטובוס,

זיו דשא: ממש לא.

זיו דשא: חבל שאתה אומר את זה.

זיו דשא: יורי, חבל שאתה אומר את זה.

זיו דשא: אתה משמיץ ראשי רשויות ואתה עושה עוול.

זיו דשא: זה לא נכון.

יורי גמרמן: זיו, ברשותך.

זיו דשא: כי אתה רואה שכל מי שיושב פה שותף למאבק הזה, כולל אנשים שלי.

זיו דשא: ואתה מדבר על פתרון יחידני של משרד השיכון, בלי תחבורה, בלי חינוך, בלי בריאות.

וליד טאהא: זיו, זיו.

יורי גמרמן: זיו, אני לא רוצה להתייחס לרשות שלך או רשות אחרת.

יורי גמרמן: אוקיי?

זיו דשא: לא צריך אישור שלי.

זיו דשא: אנחנו נבחרים על ידי הציבור, לא מי שיושב כאן.

זיו דשא: ואל תבטל את זה.

יעלה מקליס: תשקיעו את הזמן בתשתיות ארציות.

וליד טאהא: סליחה שנייה.

וליד טאהא: רבותיי ראשי הרשויות.

זיו דשא: יכול להיות- - -

וליד טאהא: סליחה זיו, זיו.

וליד טאהא: בוועדה נותנים לבן אדם להשלים את הדברים שלו.

וליד טאהא: בדיוק כפי שאתה השלמת את הדברים שלך.

וליד טאהא: הוא לא נכנס לך לדברים.

וליד טאהא: גם לא לדברים שלך.

וליד טאהא: מה לעשות?

וליד טאהא: בוועדה נותנים לאנשים לדבר.

וליד טאהא: פתחתי את הדיון בטענה שאתמול גם אלה שקיבלו הרבה פעמים את הזכות לדבר, טענו שלא נתתי להם את הזכות לדבר.

וליד טאהא: אז דיברתם, השמעתם את הקול שלכם.

וליד טאהא: דרך אגב, הוא נראה ברור מאוד, חזק מאוד.

וליד טאהא: לא מהוסס.

וליד טאהא: אז הבנו.

וליד טאהא: עכשיו נותנים גם למציעים, לאלה שמציעים את החוק להשלים משפטים.

וליד טאהא: ותתאפקי, תני לו להשלים משפטים.

וליד טאהא: בבקשה אדון יורי.

יורי גמרמן: אוקיי.

יורי גמרמן: אנחנו גם, נטענו פה טענות על משא ומתן עם רשויות לוקח זמן רב.

יורי גמרמן: אנחנו נקטנו דווקא באיפוק רב וסבלנות.

יורי גמרמן: וכמו שנאמר פה, לפעמים זה לוקח שנה, שנתיים.

יורי גמרמן: קידמנו את המשא ומתן.

וליד טאהא: יורי, אני אשאל אותך שאלה.

וליד טאהא: מה שוות יחידות דיור ללא תשתיות אחרות?

וליד טאהא: ללא גנים, ללא בתי ספר, ללא מרפאות, ללא מגרשים?

וליד טאהא: מה זה שווה?

וליד טאהא: מי ילך לגור שם?

קרן ברק: לא, גם אם ילכו.

וליד טאהא: לא, שנייה חברת הכנסת קרן.

וליד טאהא: אתה יכול?

וליד טאהא: כי הטענה הזאת עלתה חזק מאוד.

וליד טאהא: אתה יכול לתת עליה מענה, להגיב עליה?

יורי גמרמן: אני אתייחס.

יורי גמרמן: קודם כל, בואו ניקח את המנגנון שאנחנו היום עובדים לפיו.

יורי גמרמן: בסדר?

יורי גמרמן: נניח יש הסכמה עם הרשות, הכל בסדר.

יורי גמרמן: ודרך אגב, זו השאיפה שלנו, לא לריב עם אף רשות.

יורי גמרמן: רוצים הסכמות.

יורי גמרמן: זה ה-default בכלל.

יורי גמרמן: מעבר לגבייה של אותו פיתוח עבור פיתוח צמוד, אותו פרויקט.

יורי גמרמן: כדי למעשה אותו מ-א' עד ת'.

יורי גמרמן: אגב, בהצעת החוק כתוב ברחל בתך הקטנה, שאנחנו לא דיברנו על הכסף, דיברנו על הסטנדרט.

יורי גמרמן: שעשתה אותו סטנדרט למעשה יישמר.

יורי גמרמן: אבל עוד פעם, גם כשרשות בעצמה עושה את הפיתוח מממנים את הסטנדרט של הרשות.

יורי גמרמן: אוקיי?

יורי גמרמן: כדי שהיא תוכל להשלים מ-א' עד ת' את הפרויקט, את כל השטחים הציבוריים.

יורי גמרמן: מעבר לזה, רשות מקרקעי ישראל או משרד השיכון גובים כספים נוספים והם מעמידים את הכספים האלה לטובת הרשות.

יורי גמרמן: א', לטובת פיתוח מרקם ותיק.

יורי גמרמן: כלומר, השכונות החדשות משלמות, אנחנו משלמים לרשויות כספים כדי לשדרג שכונות ותיקות.

יורי גמרמן: שלמעשה, כדי להביא גם לסטנדרט יותר גבוה בשכונות הוותיקות.

יורי גמרמן: בנוסף, גובים כספים עבור פיתוח מוסדות בגין בניית מוסדות ציבור רשות.

יורי גמרמן: חוץ מגני ילדים ובתי ספר, כל שאר המוסדות.

יורי גמרמן: גובים את הכספים, מעמידים לטובת הרשויות.

יורי גמרמן: רשויות למעשה יכולות לבנות היום מהכספים האלה את המוסדות.

יורי גמרמן: אפשר להגיד שזה לא מושלם.

יורי גמרמן: יכול להיות שחסר פה, חסר שם.

יורי גמרמן: אבל את הדברים הבסיסיים אפילו מעבר לזה, הרשויות מקבלות.

יורי גמרמן: כל מי שרוצה למעשה לפתח ולקדם.

יורי גמרמן: דיברו על התשתיות.

יורי גמרמן: א', נתחיל מזה שגם המדינה, אם יש בעיה בתשתיות, שבסוף אנחנו צריכים לחבר, בואו, לתשתיות את השכונות האלה.

יורי גמרמן: לביוב, למים, ניקוז וכך הלאה.

יורי גמרמן: ככל שיש בעיה כזאת או אחרת בפרויקט ספציפי, גם אנחנו לא נשווק ולא נגרום לפרויקט להיכשל, כי בסוף אי אפשר לחבר אותו לפתרון הקצה.

יורי גמרמן: אבל עוד פעם, קח את הסכמי הגג.

יורי גמרמן: כל רשת מקומית שחתמה על הסכם גג, לפחות 30,000-35,000 שקלים גובים עבור פיתוח תשתיות על.

יורי גמרמן: מקבלים את המענה.

יורי גמרמן: יכול להיות שיש, לא נסתיר, יש פתרונות הוליסטיים לפעמים סביב הערים.

יורי גמרמן: בית ספר של ערים הוא שונה.

יורי גמרמן: ולא תמיד זה עומד בקצב הגידול וכך הלאה.

יורי גמרמן: אבל בואו נחזור בכל אופן לשאלה בסיסית.

יורי גמרמן: לתושבי מדינת ישראל, אזרחי מדינת ישראל, מגיע לקבל קורת גג.

יורי גמרמן: אני לא אומר שידברו על חשבון.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: הם לא חולקים איתך על זה.

וליד טאהא: הם חולקים איתך על נושאים אחרים.

וליד טאהא: שהדירה שנבנית מבלי שיש את כל התנאים שמסביב לדבר הזה, אז היא לא שווה.

וליד טאהא: על זה הם מדברים.

וליד טאהא: הם לא חולקים איתך על הצורך שכל אדם צריך קורת גג.

וליד טאהא: תודה רבה בנתיים.

וליד טאהא: אנחנו נחזור אליך.

יורי גמרמן: אני רוצה להגיד שני דברים: א', שוב, במהלך משא ומתן עולים הצרכים של הרשויות.

יורי גמרמן: ולמעשה הם מקבלים ביטוי או בהסכם פיתוח או בהסכם גג, לא משנה.

יורי גמרמן: הדברים האלו למעשה מקבלים מענה.

יורי גמרמן: אנחנו לא מדברים על אלו שמנהלים איתנו משא ומתן.

יורי גמרמן: אפילו שהוא קשה.

יורי גמרמן: ממש לא.

יורי גמרמן: אני עם ראש העיר יהוד מונוסון, באמת שנתיים אנחנו ישבנו סביב משא ומתן ועד שלמעשה לא הסכמנו לא התקדמנו.

יורי גמרמן: אוקיי?

יורי גמרמן: אגב, פה דובר כבר על משבר כזה, אבל עוד לא שיווקנו שם יחידת דיור.

יורי גמרמן: אחת לא נבנתה.

יורי גמרמן: אבל אנחנו מדברים על הרשויות שבהגדרה מסרבים לקדם את הדיור.

יורי גמרמן: וזה למעשה הבעיה.

קרן ברק: למה שיסרבו אבל?

קרן ברק: זה מה שאני לא מבינה.

וליד טאהא: ביקשנו נתונים בעניין הזה.

וליד טאהא: אני מקווה שנקבל, כוועדה.

וליד טאהא: אני נתתי הערה שאני מבקש את הנתונים האלה.

וליד טאהא: באמת רוצים לדעת איך זה מתנהל.

וליד טאהא: בנתיים תודה רבה לך יורי, יו"ר מטה הדיור במשרד השיכון.

וליד טאהא: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: קודם כל, אני לא מכירה ראש רשות שרוצה לעצור את גידול העיר שלו.

קרן ברק: אני לא מכירה.

קרן ברק: יש לי תחושה שאני מכירה את רוב ראשי הערים.

וליד טאהא: יש כאלה רוצים לשמור על צביון שלו.

וליד טאהא: דיבר לפני כמה דקות.

קרן ברק: עדיין הם רוצים להגדיל.

קרן ברק: אבל עדיין הם רוצים להגדיל.

קרן ברק: יש להם בנים ממשיכים ויש להם ילדים.

קרן ברק: אני לא מכירה ראש עיר, ואני מכירה את רוב ראשי הערים, שרוצה שלא תהיה בנייה בעיר שלו ולא רוצה למשוך אליו אוכלוסיות חזקות ולא רוצה לתת מענה של דיור לילדים ולדורות הבאים.

קרן ברק: לא מכירה.

קרן ברק: זאת אומרת, בסיס המחשבה הזה הוא לא סביר בעיניי, כי כל מה שאני מכירה זה איך ראשי ערים מבקשים לפתח ולהגדיל ולהגדיל את הבנייה אצלם.

קרן ברק: בנייה למגורים.

קרן ברק: ולכן זה סותר לחלוטין את מה שאני מכירה ואת ההיגיון הבריא.

קרן ברק: דבר נוסף, אני חייבת להגיד שכשמשה כחלון היה שר אוצר, זה היה הדגל שלו.

קרן ברק: אני זוכרת ישיבות על הנושאים האלה.

קרן ברק: שכל הזמן מי שהיה ראש מטה הדיור, זה היה אביגדור יצחקי.

קרן ברק: שכל הזמן הוא טען, אני זוכרת שהיו לי ויכוחים על זה.

קרן ברק: הוא טען, כמו שאתה טוען עכשיו, שהדבר הכי חשוב קודם כל זה קורת גג.

קרן ברק: ואמרנו לו אתה תראה שזה יתהפך עליך.

קרן ברק: וזה התהפך עליך, כבוד יושב הראש, זה התהפך עליהם.

קרן ברק: וזה התהפך עליהם מהר מאוד.

קרן ברק: כי תפיסת העולם הזאת התגלתה כשגויה גם עבור התושבים.

קרן ברק: הם חשבו, וחבל שלא לומדים מניסיון, שרק קורת הגג היא המענה.

קרן ברק: והבינו מהר מאוד שהתושבים עצמם שהם מגיעים ואין להם כביש והם עומדים בפקקים ואין להם גני משחקים ואין להם קופות חולים ואין להם כלום, התושבים, היו איזה עשרות כתבות.

קרן ברק: יושב הראש, אני מבקשת שתקשיב לי, זה ממש חשוב לי.

קרן ברק: היו עשרות כתבות על זה, כתבות טלוויזיוניות, שהראו איך תושבים יושבים ומקטרים.

קרן ברק: ודרך אגב, זה גם הוכרע אחרי זה בקלפי.

קרן ברק: במקום להגיד תודה, כמו שאתה אומר, תודה רבה, נתתם לנו דירות.

קרן ברק: הם אמרו לא תודה.

קרן ברק: וכעסו מאוד שאין את שאר התשתיות מסביב.

קרן ברק: זאת אומרת, מה שאתה חושב שזה הדבר הכי חשוב, התושבים שקיבלו את קורת הגג חשבו ההיפך, ובאו בטענות גם לעיר וגם לשלטון המרכזי.

קרן ברק: זאת אומרת, לא ידעו להגיד תודה, אלא רק אמרו כמה זה רע.

קרן ברק: אז כבר היינו שם.

קרן ברק: זאת אומרת, זה לא משהו שאתה צריך ללמוד.

קרן ברק: פשוט תוציאו כתבות.

קרן ברק: היו אז עשרות כתבות של אזרחים שכועסים.

קרן ברק: קיבלו דירה ועדיין כועסים, גם על העיר וגם על המדינה.

קרן ברק: אז למה לחזור על אותה טעות שוב פעם?

קרן ברק: אז סדרי העדיפויות אחרים כנראה בשביל התושבים.

קרן ברק: ודבר נוסף אני רוצה לומר לך בכלל על מה שקורה.

קרן ברק: היינו אתמול פה ברישוי עסקים.

קרן ברק: והיינו גם במס גודש, בכספים.

קרן ברק: יש איזה קטע שבו השלטון המרכזי מנסה לקחת גם סמכויות מהשלטון המקומי והוא לא לטובת התושבים.

קרן ברק: זאת אומרת, במקום לפזר את הסמכויות הוא מנסה לקחת.

וליד טאהא: את חושבת שרפורמת הרישוי היא לא לטובת האזרחים?

קרן ברק: לא, היה שם, אני יודעת שהגעתי אחרי זה.

קרן ברק: אבל רפורמת הרישוי לטובת.

קרן ברק: אבל הסיפור הזה שבו אנחנו צריכים גם לתת מפרט רשותי.

קרן ברק: שגם יהיה מפרט רשותי, כי מה לעשות?

קרן ברק: העיר עצמה יודעת להגיד באיזה רחוב היא רוצה שיהיה יותר רעש ובאיזה רחוב היא רוצה שיהיה יותר עצים וגינון ובאיזה היא רוצה צל.

קרן ברק: הרשות יודעת יותר טוב בתוך העיר איך היא מחלקת את הרובעים.

קרן ברק: אותו דבר, צריך להיות מפרט כללי, אבל תת סעיפים של מפרט רשותי.

קרן ברק: וגם שם רבנו אתמול עם השלטון המרכזי ומשרדי הבריאות ואיכות הסביבה וזה.

קרן ברק: אז אותו דבר כאן.

קרן ברק: בסוף ראש העיר הוא זה שנותן דין וחשבון לתושבים שלו.

קרן ברק: בסוף התושבים שלו צריכים לחיות בעיר, שהוא רוצה שהם יישארו שם ולא יעברו לעיר הסמוכה.

קרן ברק: והוא יודע לתת להם את השירותים הכי טוב, כמו שהוא יודע, כדי שהם יגידו לו אחרי זה תודה כל ארבע שנים וגם יהנו לגור בעיר הזה.

קרן ברק: ולכן כמה שיותר לתת, מה אתם עושים ככה?

זיו דשא: חמש שנים.

קרן ברק: חמש שנים.

וליד טאהא: בניגוד אלינו, הם חמש שנים.

קרן ברק: סליחה.

קרן ברק: כמה שיותר לתת לרשויות המקומיות כמה שיותר סמכויות, אנחנו יכולים להיות רגועים יותר שהציבור בסוף, זה מגיע הכי טוב לצרכן הסופי שזה הציבור של העיר הזאת.

קרן ברק: ולכן זו תפיסת עולמי.

קרן ברק: כמה שיותר לרשויות וכמה שפחות לשלטון המרכזי.

קרן ברק: ולכן בסיפור הזה, זה מאוד בולט.

קרן ברק: גם ברישוי עסקים זה היה בולט.

קרן ברק: גם במס גודש, דרך אגב, זה היה בולט.

וליד טאהא: תודה רבה.

קרן ברק: וכל דבר אני באה ונלחמת לרשות המקומית.

וליד טאהא: תודה רבה חברת הכנסת קרן ברק.

וליד טאהא: חבל שחברי הכנסת של הקואליציה לא נשארו כדי לשמוע את דעתם.

וליד טאהא: אז רק אחד עכשיו שמעתי, בעיקר את דעתם של חברי הכנסת של האופוזיציה.

וליד טאהא: וכנראה שחברי הכנסת של הקואליציה לא מעוניינים להביע דעה.

קרן ברק: סומכים עלינו.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אני רוצה לעבור לזום.

וליד טאהא: אם אפשר לדבר הפעם עם קובי פלקסר.

וליד טאהא: קובי?

וליד טאהא: הוא איתנו?

קובי פלקסר: כבוד יושב הראש, שומעים או שזה עדיין לא ברור?

וליד טאהא: כן, קובי פלקסר.

וליד טאהא: יועץ משפטי, התאחדות הקבלנים.

וליד טאהא: אני מקווה שהפעם נשמע אותך, בבקשה.

קובי פלקסר: על הכיפאק.

קובי פלקסר: בקצרה אני אגיד.

קובי פלקסר: אנחנו כהתאחדות הקבלנים, אחד, אנחנו מברכים על התיקון לחוק.

קובי פלקסר: אנחנו חושבים שבסוף מהמאבק הזה בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי, גם התושבים וגם הקבלנים שצריכים לבנות את הדירות האלה נפגעים.

קובי פלקסר: ואנחנו חושבים שדווקא התיקון לחוק יהווה איזה שהוא איזון במאזן הכוחות הזה בין הרשות המקומית לשלטון המרכזי.

קובי פלקסר: והפרויקטים יפרצו קדימה.

קובי פלקסר: יש לנו גם כמובן הערות ספציפיות לנוסח החוק, אבל בשלב יותר מאוחר.

קובי פלקסר: בשלב הזה אני חושב שההקדמה הזאת מספיקה.

וליד טאהא: זאת אומרת, אתה בעד החוק עם תיקונים?

קובי פלקסר: בחוק עצמו אפשר לתקן גם את האפשרות של השלטון המרכזי.

קובי פלקסר: כי בסוף יש שם עניין של תכנון.

קובי פלקסר: ובעניין של התכנון כמובן שהיה צריך לתת סמכויות נוספות כדי להזיז את הדברים קדימה.

קובי פלקסר: כי אם לא, זה יהווה פשוט חסם נוסף.

וליד טאהא: טוב, הקול היחיד שתומך מבקש גם הוא שזה יעשה בצורה אחרת.

וליד טאהא: תודה רבה לך קובי פלקסר, יועץ משפטי, התאחדות הקבלנים.

וליד טאהא: אני רוצה לבדוק אם נמצא איתנו על הזום מוניר חמודי.

וליד טאהא: מועצה מקומית נוג'ידאת.

וליד טאהא: מוניר?

וליד טאהא: בועיינה-נוג'ידאת.

וליד טאהא: טוב, הוא כנראה, מוניר לא שומע אותנו.

וליד טאהא: אוקיי, הוא לא שומע אותנו.

וליד טאהא: אז אנחנו הגענו לשעה 11:30.

וליד טאהא: אנחנו נסתפק בדברים.

מתן יגל: משפט אם אפשר.

וליד טאהא: כן, בבקשה.

מתן יגל: אני חושב שעלה פה מראשי הרשויות טענה לגבי הסיפור של כלכליות של תושבים והסיפור באמת של תשתיות על, כיתות לימוד.

מתן יגל: אני חושב ש-א' אנחנו כמשרד האוצר וכממשלה ערים לדבר הזה.

מתן יגל: ואנחנו חושבים דרך אגב, שבאמת אחד מהפתרונות הכי טובים באמת לפתור את הדבר הזה, בטווח הבינוני והארוך, זה הסיפור של הארנונה למגורים.

מתן יגל: כי בסוף אנחנו שומעים לא מעט מראשי הרשויות, וכנראה שבצדק, בסוף אתם חיים את זה.

מתן יגל: שאותו תושב שעולה לעיר, הוא עולה להם יותר מאשר יש הכנסות מארנונה למגורים.

מתן יגל: ואז בעצם נוצר מצב שלרשויות המקומיות לא פעם ולא פעמיים קשה לקבל תושבים, כי באמת העלות של זה לעיר יותר גבוהה.

מתן יגל: לגבי הסיפור של התשתיות האלה, אני חושב שככלל המדינה מספקת את זה בצורה טובה.

מתן יגל: גם מחלפים, כבישים, שכונות.

מתן יגל: בסוף גם אנחנו כממשלה לא חושבים שיש מקום לבנות בניין שמסביבו לא יהיה כביש גישה או לא תהיה דרך להגיע.

מתן יגל: זה לא סביר.

מתן יגל: עולה טענה, שבעיניי באמת יש לה מקום, של הסיפור של כיתות לימוד.

מתן יגל: שצריך להגיד, אנחנו נמצאים כרגע כמעט שנתיים של תקציב המשכי.

מתן יגל: וגם בסוף חומש של כיתות לימוד שנגמר לפני התקציב ההמשכי.

מתן יגל: ובאמת, הידיים שלנו כממשלה, בגלל התקציב ההמשכי, היו כבולות.

מתן יגל: ויכול להיות שיהיה לנו לתת מתן פתרונות לכיתות לימוד, שאני יודע שזה משהו שמאוד מטריד את הרשויות המקומיות.

וליד טאהא: כיתות לימוד, שזה לא רק.

מתן יגל: נכון.

מתן יגל: אני חושב שבמסגרת באמת גם חומש חדש וגם תקציב, שאנחנו מקווים שיעבור בקרוב, אז הנושא הזה יקבל מענה מאוד משמעותי ביחס למצב הקיים.

מתן יגל: ובאמת היו שנתיים שהיו קשות בסיפור הזה.

מתן יגל: עכשיו, חשוב גם להגיד.

מתן יגל: : בסוף, המדינה חושבת שמי שצריך לבצע את התשתיות ואת הפיתוח זה הרשות המקומית.

מתן יגל: אין מחלוקת על הדבר הזה, אין עוררין.

מתן יגל: הרעיון פה בעיניי זה באמת ליצור מצב של מה קורה עם רשות שהיא מסרבת מטעמים לא ענייניים.

מתן יגל: אני חושב שגם צריך לחשוב, דרך אגב, גם עלה בדיונים ב-2018, לבוא ובדיוק לחשוב מה צריכה להיות ההגדרה.

מתן יגל: מי קובע עד כמה סבירה או לא סבירה ההתנגדות של אותה רשות.

מתן יגל: כי אני חושב שלפעמים, דרך אגב, יש רשויות שמסרבות ובצדק.

מתן יגל: יש מקומות שהמדינה לא עושה את כל מה שהיא צריכה.

מתן יגל: י שלפעמים עוד תנאים לא סבירים.

מתן יגל: אבל יש גם מקומות לא סבירים.

מתן יגל: ואני חושב שבעצם מה שצריך פה לזקק ובעצם לפתור את הבעיה זה לחשוב על מנגנון שמצד אחד הוא מאפשר לרשויות לעשות את העבודה.

מתן יגל: מצד שני, מקומות קיצוניים גם לדעת לתת לאיזונים האלה להגיע לעמק השווה.

וליד טאהא: טוב.

וליד טאהא: מתן, תודה רבה.

וליד טאהא: תשמע, אני חושב שהסוגיה האחרונה שהעלית, קשורה לדיון אחר.

וליד טאהא: צריך לבדוק את קשרי הגומלין בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי בכל מיני נושאים, ללא קשר בחוק.

וליד טאהא: תשמע, ההתנגדות עליו היא טוטאלית.

וליד טאהא: הרי אנחנו מידי פעם פוגשים את המחלוקות בין המדינה, הצעות חוק, לבין השלטון המקומי, נושאים נותנים ומגיעים לנוסחאות.

וליד טאהא: בעניין הזה אין אחד שמוכן לדבר לטובת הדבר הזה.

וליד טאהא: זה אומר דרשני.

וליד טאהא: זה אומר שמשהו פה לא בסדר.

וליד טאהא: אני הייתי חייב לומר את זה.

וליד טאהא: אז תודה מתן.

וליד טאהא: כמובן, אני לא מתכוון אליך.

וליד טאהא: טוב, חבר הכנסת מוסי, אתה רוצה בכל זאת להגיד משפט לגבי הדיון שהיה?

וליד טאהא: חיפשתי לי חבר כנסת מהקואליציה שיגיד את דעתו על החוק.

וליד טאהא: לא מצאתי.

מוסי רז: יצאתי להצבעות וחזרתי.

מוסי רז: ויש לנו עכשיו דיון אחר.

מוסי רז: אני חושב שנשמעו הסתייגויות שהן במקומן.

מוסי רז: אבל גם החוק, אני חושב שהוא במקום.

מוסי רז: צריך להגביל אותו, צריך לראות איפה צריך לתקן, אבל אני כן תומך בו.

מוסי רז: אני חושב שצריך לגלות מעורבות יותר פעילה בנושא הזה, כממשלה.

מוסי רז: תתפלא לשמוע את עמדתי.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: לא סתם החזקנו אותך לסוף.

וליד טאהא: אתה רואה?

וליד טאהא: לשם שינוי.

וליד טאהא: חבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: לא רוצה לקלקל למוסי, אבל הפעם אני לא מסכים עם מוסי.

איתן גינזבורג: אני מאוד מתחבר לדברים שאמרת, אדוני יושב הראש.

איתן גינזבורג: לא סתם החוק הזה בפעם הקודמת יצא מחוק ההסדרים.

איתן גינזבורג: לא בכדי.

איתן גינזבורג: בכלל, כל חוק ההסדרים הנוכחי, על 42 החוקים שבו, יש בו נגיסה כל הזמן של ---

וליד טאהא: היה לנו מתוכם שמונה חוקים.

איתן גינזבורג: אתה מבין?

איתן גינזבורג: לא סתם יש כל פעם נגיסה של השלטון המרכזי בשלטון המקומי.

איתן גינזבורג: אפשר לחשוב שהשלטון המרכזי הוא יעיל, הוא פעיל, אין בו צרות, הוא עושה הכל כמו שצריך.

איתן גינזבורג: הוכח בקורונה, וגם לא רק בקורונה, שהדברים הם לא בדיוק כך.

איתן גינזבורג: אני לא ראיתי כמעט בשום חוק שבו הממשלה אומרת אני מתקנת את עצמי, אני מוסיפה עוד כוח אדם לתכנון ברשויות הערביות.

איתן גינזבורג: עוד כוח אדם לתגבר ועדות מחוזיות.

איתן גינזבורג: לצמצם את הבירוקרטיה המטורפת בוועדת הערר.

איתן גינזבורג: הדברים האלה לא באו.

איתן גינזבורג: מה באו רק?

איתן גינזבורג: לקחת סמכויות ממי שיש לו ועושה את העבודה ושהוא גם נושא באחריות.

איתן גינזבורג: אני חושב שהדברים שנשמעו פה על ידי האנשים, אני שמעתי את זה ככה בין הוועדות.

וליד טאהא: שלחת מודיעין.

איתן גינזבורג: גם שלחתי מודיעין, ואנחנו גם מתחברים דרך האפליקציה של הוועדה.

איתן גינזבורג: יש הרבה דרכים.

איתן גינזבורג: החוק הזה הוא מאוד בעייתי.

איתן גינזבורג: מאוד מאוד בעייתי.

איתן גינזבורג: לא סתם הוא ירד פעם שעברה.

איתן גינזבורג: אני חושב שגם הפעם כשהעלו אותו, האוצר לא האמין, כמו עוד כמה חוקי הסדרים, שהוא יעבור בחוק ההסדרים הנוכחי.

איתן גינזבורג: אבל זה הצליח.

איתן גינזבורג: כל מה שהאוצר רצה הצליח לו והעביר את הכל, מתוך איזה מאזן אימה בתוך הקואליציה.

וליד טאהא: אתה בטוח אבל שהאוצר רוצה את זה?

איתן גינזבורג: האוצר?

איתן גינזבורג: מאוד רוצה את זה.

מוסי רז: יושב הראש, תרשום לפניך שאני הייתי היום הכי נאמן לקואליציה.

וליד טאהא: רגע.

וליד טאהא: עוד לא שמענו את חברת הכנת שרון רופא, אז אולי היא יותר?

איתן גינזבורג: רק לסכם, אני חושב שהסיפור הזה שתבוא המדינה ותתערב לרשות המקומית ואם היא לא השיבה לה, היא תיקח את ההיטלים, תיקח את האגרות.

איתן גינזבורג: תתחיל להיכנס לביצוע תשתיות, בלי להבין את המורכבות של היישוב, את הצרכים המתרבים של היישוב.

איתן גינזבורג: לא רק על השכונה הקטנה הזאת.

איתן גינזבורג: זה מאוד מאוד דורסני, מאוד דורסני.

איתן גינזבורג: והייתי שם את זה שנייה ב-"צריך עיון".

וליד טאהא: כי במקרה הזה אותם טיעונים הם טיעונים לרוחב לגמרי.

וליד טאהא: אתה כמעט שומע אותו דבר מכל מקום.

וליד טאהא: לא שיש נושאים ייחודיים ליישוב שלא נעסוק.

וליד טאהא: אז יש דברים בסיסיים שלא נעשים בשום ישוב.

וליד טאהא: זו הבעיה.

איתן גינזבורג: כי כשהם באים, נכנסים לכל מקום, הם לא מתחשבים באיך היישוב היה בנוי וכו'.

איתן גינזבורג: אתה לא מבצע אדוני ראש העיר?

איתן גינזבורג: הבנתי, אני נכנס.

איתן גינזבורג: לא מעניין אותי מה אתה חושב, לא מעניין אותי מה הצרכים שלך.

איתן גינזבורג: עכשיו, כל ראש רשות יודע מה הצרכים שלו, הייחודיים לכל רשות.

איתן גינזבורג: ותבוא המדינה, תיכנס ברגל גסה.

איתן גינזבורג: אני חושב שאנחנו מגזימים קצת.

איתן גינזבורג: הבאנו פה סדרת הסדרים מאוד משמעותיים.

איתן גינזבורג: אנחנו עושים פה בוועדה הזאת עבודה מטורפת בכל התחום הזה.

איתן גינזבורג: בואו נירגע קצת.

וליד טאהא: תודה רבה לך חבר הכנסת איתן גינזבורג.

וליד טאהא: חברת הכנסת שרון רופא אופיר, בבקשה.

וליד טאהא: היית בחלק ניכר מהדיון.

שרון רופא אופיר: אני מניחה אדוני שזה גם לא הדיון הראשון.

וליד טאהא: אבל לא אפשרנו לך לדבר.

וליד טאהא: על כן, טוב שחזרת.

וליד טאהא: או שהיא עדיף לא לדבר?

שרון רופא אופיר: אני לא יודעת אם עדיף לא לדבר.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שמדובר בנושא סבוך ומורכב, שאני עוד לא, למען הגילוי הנאות, עוד לא מספיק גיבשתי בו דעה כדי לבוא ולחוות בו את דעתי.

שרון רופא אופיר: אבל אני כן אגיד משהו, כסגנית ראש מועצה לשעבר וכמי שהשלטון המקומי מאוד קרוב לליבה.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שלאורך שנים יש במדינת ישראל חוסר מידתיות עד חוסר איזון דורסני לא פעם, כלפי רשויות מקומיות.

שרון רופא אופיר: וכלפי היכולת של רשויות מקומיות להיות סוברניות.

וליד טאהא: מצד השלטון המרכזי.

שרון רופא אופיר: כן.

שרון רופא אופיר: לנהל תהליכים במקום היישוב שלהם.

שרון רופא אופיר: ואז אתם יודעים, הגיעה הקורונה ולימדה אותנו כמה שיעורים.

שרון רופא אופיר: ואחד השיעורים המרכזיים שהקורונה לימדה אותנו היא החשיבות של השלטון המקומי בחיי התושב.

שרון רופא אופיר: בסוף התושב פוגש ביום יום את חברי המועצה שלו, את ראש העיר שלו.

שרון רופא אופיר: את מי שמפנה לו את האשפה, את מי שמחנך את ילדיו, את מי שדואג לו.

שרון רופא אופיר: ואני הזכרתי קודם, כשהפניתי את השאלה למשרד הבינוי והשיכון, אמרתי שהמדרג שקיים, אולי זה בכלל יהיה שווה דיון אחרי שנסיים לדון בחוק ההסדרים והתקציב.

שרון רופא אופיר: המדרג שקיים היום בכל הנוגע לרשויות מקומיות, סוציו 8 וסוציו 9 וסוציו 2 וסוציו 3, שנקבע על סמך מבחן ההכנסה של התושבים שמתגוררים באותה רשות, הוא מבחן לא מספק עד חוטא לאמת.

שרון רופא אופיר: ואז בעצם מגיע חוק כזה, ששוב אני אומרת, אני מסייגת.

שרון רופא אופיר: אני רוצה יותר ללמוד אותו לעומק, כדי להתייחס ולהבין.

שרון רופא אופיר: ואני מתארת לעצמי, אני רוצה לפחות להאמין שהממשלה לא באה ולקחה חוק שלא עבר לפני ארבע שנים ועשתה העתק הדבק ומניחה אותו עכשיו על השולחן שלנו.

שרון רופא אופיר: אני מתייחסת לכל שרי הממשלה של קואליציית השינוי ביותר כבוד והערכה, ואני בטוחה שהם כן קראו ולמדו.

שרון רופא אופיר: ויחד עם זאת, הם גם מפספסים לא פעם ולכן יש פה דיונים בוועדה הזאת, שבאים ומעמידים אותם הרבה מאוד פעמים על טעותם וגם מצליחים להשיג השגים ולשנות.

שרון רופא אופיר: ולכן אני לא אתעסק רגע ממש לגופו של עניין אלא באופן כולל.

שרון רופא אופיר: אני חושבת לשלטון מקומי יש אחריות, כמו שאמרתי, על חיי התושב וגם על פיתוח של שכונות וגם על ההחלטה כמה שכונות יהיו ביישוב.

שרון רופא אופיר: עכשיו, אם אנחנו ניקח את כל זה ונבחן ברמה הארצית, חסר דיור במדינת ישראל.

שרון רופא אופיר: ומצד שני, כשאנחנו באים ומעמיסים דיור על רשות מקומית, כשאין לה שום מקור תקציבי אחר.

שרון רופא אופיר: אין לה אזור תעסוקה ואין לה אזורי פיתוח ואין לה מאיפה להכניס תקציב, אמרתי כבר קודם, תושב הוא פקטור שלילי בתוך תקציב של רשות מקומית.

שרון רופא אופיר: וזה כרגע נעדר מפה.

שרון רופא אופיר: זה לא רק נעדר מפה.

שרון רופא אופיר: זה נעדר מכל הרפורמות שמובאות לשולחן הזה.

שרון רופא אופיר: כן חסרה לי מאוד רפורמה שמתייחסת למאזן בין שלטון מרכזי לשלטון מקומי והמענה ששלטון מקומי יכול לתת לתושב.

שרון רופא אופיר: זה בשלב זה.

שרון רופא אופיר: תודה אדוני יושב הראש.

וליד טאהא: תודה רבה לך חברת הכנסת שרון.

וליד טאהא: אמרת דברים מאוד חשובים.

שמעון מזוז: סליחה, מענקי האיזון של משרד הפנים היו אמורים בדיוק לכסות על מה שאת אומרת.

שמעון מזוז: אבל ..3 מיליארד שקלי כבר נמצאים 5-6 שנים אחורה.

שמעון מזוז: מענקי איזון מקוצצים, גם למי שמגיע ב-30%-40% כי אין מספיק כסף בקופה, אז מחלקים את העוגה בין כולם.

שמעון מזוז: ואז באמת, זה יוצר התנגדות.

שמעון מזוז: כי אין פתרון, לא ממשרד הפנים ולא- - -

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: מענקי האיזון והמענקים המותנים זו סוגיה בפני עצמה.

שמעון מזוז: לא, זה קשור.

שמעון מזוז: אדוני יושב הראש, זה קשור.

וליד טאהא: כן, כן, לא נפתח דיון.

שמעון מזוז: לא, זה קשור.

שמעון מזוז: מי שהיה בונה ואין לו מספיק כסף לאותו תושב, יש נורמה כמה צריך להוציא לכל תושב, אז אותה רשות תקבל מענק איזון.

איתן גינזבורג: אגב, יושב הראש, בשנת 2003 ביקשו הלוואה.

איתן גינזבורג: האוצר ביקש הלוואה מהרשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: עד היום הוא לא החזיר את ההלוואה.

איתן גינזבורג: מיליונים.

וליד טאהא: טוב חברים, אני אתן לרון לדבר.

וליד טאהא: רון, אבל תעשה את זה בדקה.

וליד טאהא: אני אגיד לך למה.

וליד טאהא: אנחנו רבע שעה אחרי הזמן שהיינו צריכים לנעול את הישיבה ולא במקרה, כי רציתי לכסות את הזמן שפספסנו בפתיח.

רון כץ: אני מאוד קצר.

רון כץ: אני חושב שאני מצטרף פה לדעת גדולים.

רון כץ: וגם נציגי הממשלה צריכים להבין את זה.

רון כץ: בייחוד אחרי משבר הקורונה, ראינו איך מתנהלת רשות מקומית מול איך שמתנהלת המדינה.

רון כץ: וזה לא דבר שקשה להבין.

רון כץ: ברור שרשות מקומית שמטפלת באזורים שלה, מכירה את התושבים שלה, מכירה את נקודות החוזק והחולשה שלה, תעשה עבודה הרבה יותר מהירה וטובה באזור הספציפי שלה.

רון כץ: כמו שכל אחד מאתנו, בתחום שלו שהוא בקיא בו מבין, והוא יעשה את זה בצורה טובה יותר.

רון כץ: ואני כן חושב שצריך למצוא את האיזון הנכון יותר.

רון כץ: כי אין מה לעשות.

רון כץ: הניסיון מלמד אותנו שההסתמכות רק על גורמי הממשל, רק על משרד הפנים וגם על עוד משרדים נוספים, שיש להם באמת ממשק ישיר עם הרשויות, לא הוכיח את עצמו.

רון כץ: ולכן אנחנו פה צריכים למצוא את האיזון הנכון יותר לאפשר דווקא לחזק את הרשויות.

רון כץ: כי אם אנחנו נאפשר את המצב כמו שהוא מובא אלינו, אנחנו בסופו של דבר נצטרך לתקן את זה.

רון כץ: וזה מה שחשוב להגיד.

רון כץ: חשוב להגיד שפה במצב הזה כולם צריכים ללכת ולעשות שיעורי בית איך אנחנו מחזקים את הרשויות המקומיות.

רון כץ: ובמקום לקחת מהם סמכויות ולהחליט להם איך הם אמורים לנהל את העיר שלהם, אנחנו צריכים לעשות הפוך.

רון כץ: אנחנו צריכים לייעץ להם אולי, אנחנו צריכים אולי לעזור להם.

רון כץ: אבל בסופו של דבר, מי שאמורה להיות המילה האחרונה בעיר זה ראש העיר.

רון כץ: וזו העמדה שלי.

וליד טאהא: אני מציע שנשמע לעצתו של חבר הכנסת רון כץ.

וליד טאהא: נלך, נעשה שיעורי בית.

וליד טאהא: זה היה דיון ראשון, יהיה לו כמובן המשך.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו, השתתפו.

וליד טאהא: הן באולם ובאמצעות הזום, תודה רבה לכולם.

וליד טאהא: הישיבה נעולה.