ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 9, 2021-08-16 09:00

שרן השכל: בוקר טוב לכולם.

שרן השכל: אני פותחת את ישיבת ועדת החינוך בעניין המחסור במנהלים לקראת תחילת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר.

שרן השכל: אני רוצה לקחת כמה דקות על מנת לדבר על איש חינוך בכל רמ"ח איבריו במשך מעל 20 שנה שנרצח אתמול בכפר ראמה – סאהר אסמעיל.

שרן השכל: סאהר היה היועץ האישי של שרת החינוך יפעת שאשא ביטון לכל עניין החינוך במגזר הערבי – איש עם לב כל כך רחב; לא היה אדם אחד שפנה אליו, גם בשעות מאוחרות בלילה וגם בשעות מוקדמות בבוקר, כדי שיסייע לו.

שרן השכל: לא היה אחד שהוא לא ענה לו, לא טיפל או לא סייע.

שרן השכל: במשך יותר מ-20 שנה הוא פעל בתוך מערכת החינוך וגם בתוך עמותות ובתוך כל כך הרבה דברים כדי לסייע לקהילה שלו ולמדינה שלו.

שרן השכל: איש ציוני, אוהב המדינה.

שרן השכל: זו פשוט טרגדיה בלתי נתפשת – הרצח הנתעב שלו.

שרן השכל: אנחנו חייבים להכריז מלחמה על האלימות בתוך החברה הערבית.

שרן השכל: לא יכול להיות – פשוט מתחילת השנה כל שלושה ימים נרצח אדם.

שרן השכל: כמות הנשק הבלתי-חוקית היא בלתי נתפשת.

שרן השכל: נבנו צבאות שלמים שמשלמים להם הון עתק כדי לשנע את המכונה המשומנת הזאת של ארגוני הפשע האלה.

שרן השכל: הגיע הזמן שנכריז מלחמה בכל מה שקשור לאלימות בחברה הערבית.

שרן השכל: זה פוגע בכל אחד ואחד בנו במדינת ישראל.

שרן השכל: זה פוגע בחוסן שלנו.

שרן השכל: בלתי נתפש שילדים, מבוגרים, נשים וגברים מסתובבים ליד הבית שלהם ונרצחים מטרים מהבית שלהם, בבוקר כשהם קמים לעבודה כדי לשרת את המדינה.

שרן השכל: פשוט בלתי נתפש.

שרן השכל: סאהר היה חבר קרוב ומיוחד ואיש אהוב.

שרן השכל: הוא יחסר לכולנו.

שרן השכל: אני חושבת שהוא ישמח שחלק מהמורשת שלו הוא לא רק קידום החינוך אלא באמת שייחרתו המאבק והכרזת המלחמה הזאת באלימות בחברה הערבית ושזה יהיה חלק מהמורשת שהוא השאיר לנו.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אנחנו עכשיו נפתח את הדיונים במחסור במנהלים.

שרן השכל: אגב, אני גם אציין שפנו אלי מנהלי בתי ספר במגזר הערבי שהם מאוימים.

שרן השכל: חייהם מאוימים כי הם מנסים לנהל מוסד חינוך.

שרן השכל: הדבר הזה בלתי נתפש.

שרן השכל: מעבר למחסור עכשיו שאנחנו נדבר עליו והכול, אפס סבלנות לאלימות כלפי אנשי חינוך ואנשי הוראה שבאים במטרה פשוט לגדל ולהצמיח את הדור הבא של מדינת ישראל.

שרן השכל: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אוסאמה סעדי: אני באמת באתי לדיון על המנהלים ועל מצב החינוך והמנהלים בבתי ספר ערביים, אבל טוב שפתחתם בעניין הזה של הרצח המזעזע של חברנו סאהר איסמעיל שנרצח אתמול באכזריות לאור יום.

אוסאמה סעדי: 21 קליעים ריססו את רכבו ורצחו אותו.

אוסאמה סעדי: מדובר בהרוג מספר 74.

אוסאמה סעדי: בשבוע האחרון כל יום יש רצח.

אוסאמה סעדי: היה רצח בעיר שלי, עראבה, של חתן שממש ארבעה ימים לפני החתונה שלו באו לתוך הבית שלו ורצחו אותו.

אוסאמה סעדי: היה עוד רצח מזעזע בירכא גם של מישהו שעמד להתחתן אחרי שבוע.

אוסאמה סעדי: היה רצח בלוד, היה רצח בטייבה והיה רצח של סאהר איסמעיל.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר הפסקנו את מספר הנרצחים.

אוסאמה סעדי: זוהי מלחמה, וצריך לנצח במלחמה.

אוסאמה סעדי: הצוואה של כולם ושל סאהר היא שצריך לנצח את הפשע.

אוסאמה סעדי: זו לא אלימות, - -

שרן השכל: ארגוני פשע.

אוסאמה סעדי: - - זה פשע מאורגן.

שרן השכל: צבאות של פושעים.

אוסאמה סעדי: זה פשע מאורגן.

אוסאמה סעדי: זה צבאות.

אוסאמה סעדי: אפילו אמר את זה שר המשפטים: זה צבאות, והצבאות האלה הכריזו מלחמה ואמרו שאין משילות.

אוסאמה סעדי: נכון, אין משילות.

אוסאמה סעדי: ארגוני הפשיעה, פרוטקשן, סחר בנשק, שוק שחור, שוק אפור וכל הדברים האלה – ואנחנו חייבים לטפל בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: אי-אפשר לשתוק.

אוסאמה סעדי: היום זה סאהר.

אוסאמה סעדי: אין היום אף אחד שהוא חסין.

אוסאמה סעדי: אתה לא יודע למה רוצחים אותם.

אוסאמה סעדי: לכן, חשוב חשוב חשוב.

אוסאמה סעדי: כבר אין מילים.

אוסאמה סעדי: אנחנו הולכים להלוויות, אנחנו הולכים לנחם את המשפחות, וכבר אין בפינו שום מילים ושום מילים כבר לא מתארות את המצב ולא יכולות להסביר לאלמנה ולילדים יתומים.

אוסאמה סעדי: צריך להכריע את הכנופיות האלה.

שרן השכל: יש דרך אחת להכריע את זה, ומדינת ישראל יודעת את זה טוב מאוד.

שרן השכל: אני קוראת מפה לשר לביטחון פנים: הקמת יחידה מיוחדת שוות ערך לימ"מ שתדע לטפל בארגוני הפשע האלה.

שרן השכל: כל דבר פחות מזה לא יסייע.

שרן השכל: הכרזה של ארגוני טרור על ארגוני הפשע האלה, ופשוט מלחמה בכל הכלים כדי למגר את התופעה הרצחנית הזאת.

שרן השכל: אסור שהיא תהיה בחברה שלנו.

שרן השכל: אסור שהיא תהיה במדינה שלנו.

שרן השכל: ועדת החינוך שולחת מפה את תנחומיה וחיבוק חם לבנאן ועאטף ואחיו של סאהר.

שרן השכל: אנחנו שולחים להם חיבוק חם ומחזקים אותם מפה בחלום הבלהות שממנו הם רק רוצים להתעורר.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אנחנו נעבור לדיון על המנהלים.

שרן השכל: אני אולי אתן קודם הזדמנות לחברי הכנסת אולי להתייחס בכמה משפטים לנושא.

שרן השכל: חבר הכנסת קימי, בבקשה.

שרן השכל: לרשותך שתי דקות.

משה טור פז: קודם כול, אני מצטרף לניחומים למשפחה על האירוע המחריד הזה, שאני חושב שהוא פוגש אותנו באמת בערב פתיחת שנת הלימודים במקום הכי רך והכי כואב שאנחנו יכולים להיות בו.

משה טור פז: הביטחון של מנהיגים בקהילה ושל אנשי חינוך במיוחד הוא קריטי כדי שנוכל להגשים את המטרות של החינוך בכלל.

משה טור פז: אני, כמובן, מברך על הדיון הזה שביקשתי – ותודה לך, יושבת-הראש, שנענית לקיים דיון – על מצב מנהלי בתי הספר בישראל או תמונת מצב לפני תחילת שנת הלימודים התשפ"ב.

משה טור פז: אני רוצה לומר שמנהל בית ספר הוא תפקיד מפתח במערכת החינוך.

משה טור פז: היה לי העונג למלא את התפקיד הזה במשך שש שנים.

משה טור פז: אני אומר בכנות שאני לא חושב שיש תפקיד יותר משמעותי, נאצל ונוגע בחיים של אנשים מאשר מנהל בית ספר.

משה טור פז: אני ביקשתי את הדיון מכיוון שהגיעו אלי פניות רבות ששיקפו מספר סוגים של בעיות, אתגרים, בתפקיד מנהל בית ספר, שחלקן מבניות כדוגמת תנאי שכר, סמכויות, מערכות יחסים עם גופים במערכת החינוך וגם מחוץ למערכת החינוך, וחלקן – אני לא רוצה לומר: נקודתיות – נוגעות עכשיו לפתיחת שנת הלימודים: מחסור כמותי, מחסור איכותי.

משה טור פז: אני רוצה לברך על הימצאותה של מנהלת מכון אבני ראשה בדיון הזה, כי באמת דמות מפתח.

משה טור פז: זה לא סוד שהייתה לי ביקורת לא קלה על ההתנהלות של המכון בשנים הקודמות מתוך תחושה שהוא יצא לדרך עם בשורה גדולה אבל בשורה זו נשחקה.

משה טור פז: אני מקווה שהשינויים שעמליה מביאה איתה באמת יחולו בזמן מהיר, כי אני אומר כאן: המשבר הוא גדול.

משה טור פז: אני רוצה להדגיש שאנחנו לא מדברים רק על כמות ונהלים לא מאוישים בתקופת הזמן הזאת, אם יש 100 או 300 או כל מספר זוכה, אלא בעיקר על איכויות.

משה טור פז: הייתה לי הזכות להעביר מספר מכרזים בעצמי כבעלות על בתי ספר, וחוסר השוויון פה הוא אחד הדברים המציקים ביותר.

משה טור פז: יש בית ספר שמגישים למכרז שלו 33 קורות חיים, ובמקום אחר מגיע אחד ואתה חייב לבחור בו.

משה טור פז: אני לא מדבר על עוד תופעות משנה שנשמע כאן גם מארגון המנהלים.

משה טור פז: גם הפעילות שלהם מבורכת.

משה טור פז: כך שאני חושב שהדיון הוא קריטי.

משה טור פז: אני אומר עוד דבר: אומרים תמיד שאיכות מערכת החינוך לא תהיה גבוהה יותר מאיכות מאיכות מוריה, אבל איכות המורים במערכת החינוך לא תהיה גבוהה יותר מאיכות המנהלים שלה.

משה טור פז: אם אנחנו לא נפתור את משבר מנהלי בתי הספר בישראל, מערכת החינוך לא תתקדם לשום מקום.

משה טור פז: לכן, הדיון הזה כל כך דרמטי, ושוב תודה רבה עליו.

שרן השכל: אני רוצה באמת להודות לך בהזדמנות הזאת על הבקשה לקיים דיון ועל הצפת הנושא הזה הכול כך חשוב לקראת פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: האם יש עוד חבר כנסת שרוצה להתייחס?

שרן השכל: בבקשה.

אוסאמה סעדי: לענייננו, מדובר בדיון חשוב, ובאמת מנהל בית ספר הוא המנהיג והוא הדמות המובילה של בית הספר, ואיפה שיש מנהלים טובים – בדרך כלל אתה רואה שבאמת יש בית ספר טוב עם תוצאות טובות בבגרות ואתה רואה מערכת חינוך טובה, ואיפה שיש מנהל בינוני ומטה אתה רואה את התוצאות בהתאם.

אוסאמה סעדי: אני קראתי הבוקר כותרת באחד העיתונים שמדברת על מחסור של 10,000 מורים – ראית את זה, גברתי היושבת-ראש?

אוסאמה סעדי: - -

שרן השכל: כן.

אוסאמה סעדי: - - – ושמנה

אוסאמה סעדי: לי בתי הספר נאלצים לאלתר ושלפעמים מחזירים מורים - -

שרן השכל: ללא הכשרה.

אוסאמה סעדי: - - שיצאו לפנסיה למערכת החינוך.

אוסאמה סעדי: תהיתי ואני אומר: איפה אני חי?

אוסאמה סעדי: אנחנו זועקים פה, בוועדת החינוך, בשנים האחרונות.

אוסאמה סעדי: יש לנו, בחברה הערבית, 14,000 מורים ומורות מובטלים.

אוסאמה סעדי: אז אם מדברים על כך שיש מחסור של 10,000 מורים, למה אי-אפשר להשתמש ולהעסיק את המורים ואת המורות האלה גם בבתי ספר יהודיים?

אוסאמה סעדי: הרי היום יש הרבה מורים ומורות שמוכנים ומוכשרים וחלקם כבר מלמדים בבתי ספר יהודיים בחברה היהודית ואפשר לנצל אותם, אם יש באמת מחסור.

אוסאמה סעדי: כל הזמן אומרים שיש כבר יותר מידי ושיש יותר היצע מאשר ביקוש.

אוסאמה סעדי: לכן אני מבקש, והתכוונתי לפנות אלייך, לקיים דיון דחוף על העניין הזה.

אוסאמה סעדי: אם באמת יש 10,000 משרות פנויות, הגיע הזמן לשלב את המורים ולנצל.

אוסאמה סעדי: זה חמור מאוד.

שרן השכל: בסדר גמור.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חבר הכנסת שיין.

יוסף טייב: אני לא רוצה פה לומר מילות הקדמה גדולות.

יוסף טייב: קודם כול, אני מצטרף למילים שלך לגבי האלימות.

יוסף טייב: אני הרבה שנים עוסק בדבר הזה.

יוסף טייב: זה הפך למכת מדינה שהפכה להיות איום קיומי ממש.

יוסף טייב: אני חושב שזרועות הביטחון וועדות אחרות בבית הזה, שעוסקות בנושאים של ביטחון לאומי בכלל, מבינות את הדבר הזה, ואני מקווה מאוד שאחרי הרבה שנים של חוסר טיפול או התפשטות המגפה יחליטו לתת באמת מענה, כפי שאת הצעת – חלק ממנו מענה הרבה יותר הולם, כי כל המילים קטנות ליד המציאות הקשה.

יוסף טייב: יש, כמובן, בעשורים האחרונים בכלל, שינוי בישראל לגבי מנהלים בעיקר בנושא התיכונים.

יוסף טייב: יש הבנה שמנהלים בתיכון הם באמת הבוסים הגדולים של המערכת, והם יכולים לעצב את בתי הספר בדמותם ובצלמם והם גם תופסים נפח כמנהיגי ציבור וכמנהיגים בעיריות וכו' – אנשים שגם הגיעו משירות צבאי, מפקדים, שראו באמת חזון בבתי ספר.

יוסף טייב: אני חושב שצריך פה להתחיל לעשות התאמות בין בתי ספר תיכונים לבין מה שקורה בבתי הספר היסודיים ששם הדברים שונים מהותית מבחינת ההיררכיה, מבחינת קביעת המשרות האלה.

יוסף טייב: בנוסף, ראינו את זה גם בדוח שכתב ליאור ב"דה-מרקר" לגבי סוגיות השכר של מנהלים בבתי ספר תיכוניים ובתי ספר יסודיים.

יוסף טייב: אני חושב שצריך גם לתת את הדעת על היכולת התגמולית של מנהיגות כזו של מוסדות חינוכיים – דבר שקיים כמובן במדינות רבות בעולם, בעיקר במדינות מערביות, שם התפקיד הזה הוא אחד התפקידים המשמעותיים בקהילה בכלל.

יוסף טייב: אז אני חושב שפה זה גם כן נושא שצריך לתת עליו את הדעת – הפערים האלה בין שתי הרמות האלה של התיכוניים לבין החינוך היותר יסודי.

יוסף טייב: תודה.

אמילי חיה מואטי: אני אשתמש בחצי מהזמן, כי אני רוצה גם לשמוע מה יש למנהלים להגיד.

אמילי חיה מואטי: בוקר טוב, חברים.

אמילי חיה מואטי: בוקר טוב, מנהלי בתי הספר.

אמילי חיה מואטי: בוקר טוב ליואב פרידן, מנהל בית הספר של הבנות שלי, עירוני א'.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה להצטרף לחברים שלי ולבקש, לדרוש, לתת למנהלי בתי הספר יותר סמכויות.

אמילי חיה מואטי: אין אחד שמכיר את בתי הספר שלהם יותר טוב ממה שהם מכירים.

אמילי חיה מואטי: הם צריכים לקבל את הסמכות ולנהל את הסיפור הזה כראות עיניהם תחת, כמובן, הדרכה של גורמים מוניציפליים וגורמי משרד הבריאות.

אמילי חיה מואטי: אני מראש, לפני ששמעתי אתכם, סומכת עליכם באופן מלאה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה שאתם פה.

אמילי חיה מואטי: תודה על המאמץ.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: מה שאנחנו נעשה הוא שקודם כול אני רוצה לשמוע את ארגוני המנהלים, ולאחר מכן אנחנו נעלה את מנכ"ל משרד הבריאות שאמור להציג בפנינו – נכון?

יהודית גידלי: לא.

יהודית גידלי: זה לחינוך החרדי.

שרן השכל: סליחה, אוקיי.

שרן השכל: אני מתנצלת מראש.

שרן השכל: אנחנו בלי מחשבים, כך שכל מי שביקש רשות דיבור נא לשלוח לנו, בין אם זה בהודעות בזום ובין אם זה בהודעות אישיות.

שרן השכל: אין לנו מחשבים ואין לנו רשימות מוזמנים, אז כולם, לציין את שמם לפרוטוקול על מנת שהקלדנית תוכל לשמוע אתכם, לדעת מי מדבר ולציין את זה כמובן.

שרן השכל: אנחנו נפתח, וקודם כול ניתן את זכות הדיבור לארגוני המנהלים.

שרן השכל: הייתי שמחה, אם תספרו לוועדה, למשרד החינוך ולכל מי שצריך פה על האתגרים העיקריים שלכם, מול מה אתם ניצבים, על המחסור שיש בבתי ספר ועל ההכשרה שאתם מקבלים.

שרן השכל: דובר פה על המחסור של 10,000 מורים, שאם הוא נכון זה נתון מטורף לקראת פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: אתן לכם באמת שבע דקות, ותחליטו ביניכם איך אתם רוצים לחלק את זה, על מנת להציג בפנינו את הדברים.

קריאה: אם אפשר, להעלות את המצגת.

שרן השכל: בעצם, אתם ארגון מנהיגים – נכון?

שרן השכל: בבקשה.

יואב פרידן: ארגון מנהיגים.

יואב פרידן: בוקר טוב, גברתי היושבת-ראש, ותודה לכולם גם על הפתיח המחמיא.

יואב פרידן: אנחנו כאן גם עם קהיליית הורים, וצריך להיזהר.

יואב פרידן: אנחנו, אורית גור כהן, אביגיל סאמין ויואב פרידן, הקמנו את ארגון מנהיגים, מתוך הבנה, כפי שאמר בצדק חבר הכנסת טור פז, שמערכת החינוך במשבר וסוגיית מנהלי בתיה ספר היא סוגיה אסטרטגית במשבר.

יואב פרידן: זה הרקע שבו הקמנו את הארגון הזה.

יואב פרידן: בעצם, זו פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל ארגון שמייצג מנהלי בתי ספר – זה לא קרה מעולם, 73 שנה, בישראל.

יהודית גידלי: מה ההבדל ביניכם לבין ארגון מנהלי בתי הספר?

קריאה: אין ארגון מנהלי בתי ספר.

יואב פרידן: אנחנו הארגון.

יואב פרידן: אין עוד ארגון מנהלים.

יהודית גידלי: אז מי זה מנשה לוי?

יואב פרידן: הוא גורם בארגון המורים שמרכז תא מנהלים, אבל אין לו שום משמעות ייצוגית למנהלי בתי ספר.

שרן השכל: ניתן לכולם הזדמנות לדבר.

שרן השכל: בסדר.

שרן השכל: תמשיכו.

יואב פרידן: בעצם, זו תחילת הפתיחה.

יואב פרידן: אנחנו הגשנו לוועדה הנכבדת מסמך מאוד מפורט שנוגע להרבה מאוד רבדים של תהליכי שינוי שאנחנו מציפים בפני הוועדה לטובת קידום, מכיוון שבעצם הסוגיה של מנהלים היא רק זרוע אחת במערך יותר מורכב של מורכבות בממשק עם משרד החינוך כרגולטור.

יואב פרידן: אחת הסיבות לכך שאנחנו כאן התכנסנו היא כדי לדבר על מחסור במנהלים.

יואב פרידן: מחסור במנהלים זה רק סימפטום.

יואב פרידן: מהן הסיבות שאנחנו רוצים להציף בפני הוועדה לגבי המחסור במנהלים?

יואב פרידן: נקודה אחת – נושא תפיסה תרבותית של משרד החינוך שמושתתת על רגולציה ופחות אמון.

יואב פרידן: נותנים פחות אמון בדרג השטח.

יואב פרידן: התרבות הארגונית של משרד החינוך היא top-down, הכתבות, חוסר קשב, חוסר שיתוף פעולה.

יואב פרידן: הרבה מהתהליכים מונחתים על מנהלי בתי הספר, לפעמים, ממש באמצעי התקשורת, כשמנהלים בכלל לא יודעים עד הרגע האחרון תהליכים אלמנטריים שצריכים להיות נדונים כדי למנוע טעויות.

יואב פרידן: זה קרה הרבה מאוד בתקופת משבר הקורונה, אבל זה קורה בלי כל קשר למשבר הקורונה כעניין של תפיסה תרבותית של משרד החינוך.

יואב פרידן: הנקודה השנייה, ששווה להציף כנקודה אסטרטגית, היא הנושא שבכלל מעמדם של מנהלי בתי הספר לא מוסדר בישראל.

יואב פרידן: אין להם מעמד.

יואב פרידן: למעשה, הם מוגדרים כעובדי הוראה.

יואב פרידן: זו לקונה מטורפת, והמשמעות שלה מרחיקת לכת, ובסופו של דבר היא גם משפיעה על כך שיש מחסור במנהלים וגם משפיעה על התנאים שלהם ועל הרבה מאוד אלמנטים נוספים שחברי הכנסת ציינו בצדק.

יואב פרידן: הנקודה השלישית, שאנחנו רוצים לחדד באמת במסגרת הכותרות הגדולות – כי המסמך המפורט שלנו מציין הרבה מאוד סוגיות ספציפיות – היא הנושא של העדר מוגנות וחוסר גיבוי של המערכת.

יואב פרידן: כבוד היושבת-ראש, את אמרת בצדק לגבי נושא האלימות.

יואב פרידן: זה, כמובן, כרגע צו השעה וזו סוגיה סופר-דרמטית, וכמובן שאנחנו משתתפים בצער המשפחה של אותו איש חינוך שנרצח, אבל כאן זה באמת קצה.

יואב פרידן: אבל המציאות השכיחה במערכת החינוך, והיא לא מקרה קצה, היא שיש בעיית מוגנות אמתית לאנשי חינוך ובפרט למנהלי בתי ספר: ראשית – בסוגיה הפיזית כמובן, אבל מעבר לכך – בסוגיית התפקוד.

יואב פרידן: משרד החינוך והתרבות במצבים של כשל לא מעניק גיבוי למנהלי בתי ספר.

יואב פרידן: הדוגמאות הן לאינספור.

יואב פרידן: זה כתפיסה.

יואב פרידן: נקודה ספציפית שמופנית לכנסת לטובת קידום חקיקה – יש לקונה חקיקתית באמת מפליאה, שמשרד החינוך הכיר בה אבל לא קידם פתרון לגביה, שנוגע להעדר ביטוח אחריות מקצועית של מנהלי בתי ספר, ובעצם זו חשיפה אישית של מנהלים לסיכונים שמנוהלים על ידם בכובעם כמנהלי בתי ספר בכיסם האישי.

יואב פרידן: זו תופעה בלתי נסבלת שלא קיימת במגזר הציבורי.

שרן השכל: היו לכם תביעות?

יואב פרידן: בוודאי.

יואב פרידן: חשוב לומר שהיא לא קיימת במגזר הציבורי.

יואב פרידן: שוטר פועל בכובעו כשוטר – לא יעלה על הדעת שהאזרח יתבע אותו בבית המשפט על נזק אישי או כל גורם אחר.

שרן השכל: אתה יכול לתת לי דוגמה לתביעה כזו?

יואב פרידן: בוודאי.

יואב פרידן: יש לנו הרבה דוגמאות.

שרן השכל: תן לי אחת.

יואב פרידן: מנהלת בית ספר יסודי שבבית ספרה קרס סל של כדורסל אחר הצוהריים.

יואב פרידן: באו תלמידים יותר גדולים, שהם בכלל לא מבית הספר, שיחקו במגרש, הסל קרס, היה אסון וראו במנהלת אחראית מיניסטריאלית כזו או אחרת או מיניסטריאלית – כל אחד עם התפיסה שלו.

יואב פרידן: הנקודה הזאת היא שלא הסתפקו בדין משמעתי במקרה שיש אחריות.

יואב פרידן: ברור שאם מנהלים מועלים בתפקידם, מבחינת אחריות, יש דין משמעתי, אבל לא יעלה על הדעת שיתבעו אותם באופן אישי מבחינה כספית.

יואב פרידן: זה קורה.

יואב פרידן: זו סוגיה שהיא לקונה חקיקתית שחייבת טיפול.

יואב פרידן: מעבר לסוגיית המוגנות, נושא הגיבוי של משרד החינוך שלא ניתן כעניין שבשגרה בהעדר תקשורת, יש סוגיות רבות נוספת שפירטנו, ואני רוצה להעביר לחברתי, אביגיל סאמין, לפרט את הנושא של השכר ותנאי ההעסקה שגם התייחסתם אליו, ועוד ליקויים רגולטיביים בנושא אוטונומיה.

שרן השכל: יש עוד דקה וחצי.

אביגיל סאמין: אני אביגיל סאמין, מנהל מקיף אריאל ויושבת-ראש משותפת בארגון מנהיגים.

אביגיל סאמין: להשלים את התשובה לשאלה שנשאלנו לגבי ארגוני מנהלים – אני פשוט חייבת לציין: אין ארגוני מנהלים.

אביגיל סאמין: אנחנו ארגון המנהלים היחיד.

אביגיל סאמין: ישנם שני ארגונים - - -

שרן השכל: אנחנו לא נכנסים לזה.

שרן השכל: זה הזמן שלכם, וחבל.

אביגיל סאמין: בסדר, אוקיי.

אביגיל סאמין: אז אני רק מסבירה.

אביגיל סאמין: היות ששאלו שאלה, והשאלה לא הייתה - - -

שרן השכל: אני רוצה לדעת מהן הבעיות שלכם.

אביגיל סאמין: אני מתקדמת.

שרן השכל: אני לא נכנסת לכל פוליטיקה ומה קורה.

אביגיל סאמין: לא, לא, לא.

אביגיל סאמין: זו לא פוליטיקה.

אביגיל סאמין: זה מצב.

אביגיל סאמין: זו מציאות שבעולם קיימת.

שרן השכל: חבל לבזבז על זה זמן, כי זמננו מאוד מאוד קצר.

אביגיל סאמין: אוקיי, אז אחר כך.

אביגיל סאמין: כשאנחנו מדברים על התפקיד החשוב ביותר במערכת, שהוא תפקיד של מנהל בית ספר, שהוא בעצם מנהיג קהילה, ואנחנו שואלים את עצמנו: למה אנשים לא רוצים לבוא להיות בתפקיד הכול כך חשוב הזה?

אביגיל סאמין: הרי לית מאן דפליג שמדובר באמת בתפקיד מדהים, מעניין וחשוב ובעל השפעה אדירה על קהילה שלמה לפחות – אז אם אנחנו באים ושואלים שאלות, התשובות מסתתרות כאן גם במה שאמר חברי, גם במה שתאמר אורית עוד מעט וגם במה שאני אומר.

אביגיל סאמין: אנחנו מדברים בסופו של יום על כך שמנהל מקבל את המשכורת והוא זוכר שבמשך 24/7 הוא עובד.

אביגיל סאמין: אין לו חופשות.

אביגיל סאמין: אנחנו עכשיו נמצאים למשל בזמן חופשת קיץ שהיא חופשה מרוכזת שמוקנית לעובדי הוראה בתוך הסכם השכר שלהם.

אביגיל סאמין: אנחנו לא נחנו יום אחד בחופש הזה.

אביגיל סאמין: זה מצב, לא רק בגלל הקורונה, שקורה כל הזמן בכל קיץ באופן קבוע.

אביגיל סאמין: מנהלים עובדים בלי לקבל תגמול על עבודת הקיץ ובלי לקבל תגמול על העבודה ועל הכוננות שלהם כל הזמן 24/7.

שרן השכל: מה ההבדל בשכר בין מורה למנהל?

אביגיל סאמין: זו שאלה מאוד רגישה.

אביגיל סאמין: אני יכולה לומר שיש לנו מורים – חס וחלילה, אני לא רוצה שישתמע שעינינו צרה בשכרם של מורים.

אביגיל סאמין: חס וחלילה.

אביגיל סאמין: ראוי ומגיע להם.

אביגיל סאמין: לא ייתכן מצב שבו אדם – אני הייתי סגנית בתיכון קטן והפכתי להיות מנכ"לית בתיכון ענק, ושכרי ירד.

אביגיל סאמין: מצב שמנהל בית ספר ענק – לא אני, לא אדבר עכשיו על עצמי – באופן כללי, אתם רוצים לשמוע כמה נכנס לו לבנק?

אביגיל סאמין: 14,000 שקל.

אביגיל סאמין: יש לו מורים שמשתכרים הרבה יותר מזה, במיוחד כשהיכולת שלהם היא לעבוד יותר ממשרה מלאה ומנהל מוגבל במשרה מלאה, ויש גם הבדל לגבי מה זה משרה מלאה.

אביגיל סאמין: ב-15:30 מורה הולך הביתה, ומנהל לפעמים סוגר את בית הספר ב-23:00 בלילה, כולל חופשות, חגים ושבתות.

אביגיל סאמין: שוב, עיני אינה צרה.

אביגיל סאמין: מגיע למורים עבור עבודתם, אבל מנהלים לא מתוגמלים בשום פנים ואופן.

אביגיל סאמין: כשאני באה למורים שלי ואומרת "אבל תלכי להיות מנהלת", היא אומרת לי: למה שאני אלך להיות מנהלת?

אביגיל סאמין: למה?

אביגיל סאמין: אני ארד ביכולת ההשתכרות שלי, כי כשאת נשארת כאן אני הולכת לאוניברסיטה, מעבירה קורסים ומרוויחה הרבה יותר ממך.

אביגיל סאמין: קודם כול, דבר ראשון הוא שכר.

אביגיל סאמין: אני יכולה לומר גם על שכר: בואו ונבדוק לא רק מול המורים, אלא גם מול המקבילים שלנו במגזר הפרטי וגם במגזר הציבורי.

אביגיל סאמין: תנסו לחשוב למה אנחנו אחראים.

אביגיל סאמין: לי עצמי יש באופן ישיר כ-150 עובדים, ויש לי פה חברים מנהלים שמנהלים מספרים הרבה יותר גדולים מזה.

אביגיל סאמין: אני משרתת כ-1,000 משפחות.

אביגיל סאמין: תחשבו: זו עיר.

אביגיל סאמין: אני כמו ראש עיר קטנה.

אביגיל סאמין: לא סתם מנהלי בתי הספר הולכים אחרי זה, הרבה פעמים, לתפקידים והופכים להיות ראשי עיר.

אביגיל סאמין: למה?

אביגיל סאמין: אנחנו לא רק אנשי חינוך.

אביגיל סאמין: דרך-אגב, כולנו פה אנשי חינוך לפי התפיסה שלי.

אביגיל סאמין: אנחנו לא עוסקים רק בחינוך.

אביגיל סאמין: אנחנו, כמו ראש עיר קטנה, עוסקים בגזברות, בביטחון, יש לנו גם מחלקת שפ"ע וגם מחלקת בטיחות.

אביגיל סאמין: יש לנו את כל המחלקות שקיימות בעיר, והן פשוט בתוך העיר הקטנה שלנו.

אביגיל סאמין: לכן, מבחינת שכר, אין מה לדבר ששום דבר לא מתגמל אותנו.

אביגיל סאמין: שלא לדבר על כך שעוד מעט אגיע לגיל 50, ואז אתם יודע מה יקרה?

אביגיל סאמין: - -

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: משפט לסיכום.

אביגיל סאמין: אוקיי.

אביגיל סאמין: - - כשמורה מגיע לגיל 50, לפי ההסדר, וטוב שכך, הוא מקבל שעתיים גיל.

אביגיל סאמין: כשמנהל מגיע לגיל 50, ועוד מעט אני גם אזכה לזה, יגידו לי: תורידי את השעתיים האלה מגמול הניהול שלך.

אביגיל סאמין: זאת אומרת, מנהלים מופלים לרעה בהשוואה לכל גורם אחר מבחינת השכר שלהם.

אביגיל סאמין: הפירמידה במערכת החינוך הפוכה.

אביגיל סאמין: תודה.

שרן השכל: תודה רבה.

אורית גור כהן: אני חייבת לומר מילה על האוטונומיה.

שרן השכל: אני אומר מילה על האוטונומיה משום שעכשיו, בחוק ההסדרים, הולכת לעבור חקיקה שתיתן אוטונומיה למנהלים.

שרן השכל: יהיה על זה דיון, ואנחנו נדון בזה בתוך חוק ההסדרים.

שרן השכל: זה כרגע לא קשור לדיון הנוכחי.

שרן השכל: אני אומר לכם שהדיון פה יהיה בשיתוף פעולה.

שרן השכל: אנחנו נמצא את הדרך לתת יותר אוטונומיה פדגוגית ניהולית וכו' למנהלים, אבל אני משאירה את זה לאחרי זה משום שגם זמננו קצר ויש לנו עוד הרבה מאוד דוברים.

אורית גור כהן: ברשותך, משפט בהקשר למה שאמרת.

שרן השכל: אני מבקשת לסכם את זה במשפט, ב-60 שניות.

אורית גור כהן: אני אומרת במשפט.

אורית גור כהן: אני אורית גור כהן, יו"ר משותף בארגון מנהיגים.

אורית גור כהן: הסיפור של אוטונומיה – מדובר על זה כבר מעל שנתיים באופן ברור על השולחן, אבל בפועל, ולכן גם בסיפור חוק ההסדרים, יש פער מאוד גדול בין מה שמוצהר ובין המסמכים שמפורסמים ונראים מצוין לבין מה שמגיע לשטח.

אורית גור כהן: בסופו של יום, למנהל בית ספר אין אוטונומיה: לא על התקציבים, לא על כוח-האדם ואפילו לא על הפדגוגיה שעליה הוא אמון.

אורית גור כהן: לכן, אפרופו מחסור במנהלים, גם מנהלים שמגיעים ומגיעים עם המון אידיאלים מגלים שידיהם כבולות ומוותרים על התפקיד הזה בגלל היעדר האוטונומיה הזאת.

אורית גור כהן: לכן, זה issue חשוב גם בסיפור הזה של מחסור במנהלים.

שרן השכל: אני מסכימה איתך במאה אחוז, ועל כך תהיה חקיקה שמגיעה מתוך חוק ההסדרים אנחנו ונדון בה פה בהרחבה ככול שנצטרך.

שרן השכל: אני רוצה לעבור לדובר הבא מארגון מנהלי בתי הספר, מנשה לוי שנמצא איתנו בזום.

קריאה: ארגון המורים.

מנשה לוי: בוקר טוב.

שרן השכל: ברשותך, אני מבקשת ארבע דקות, כי אנחנו צריכים לצמצם קצת את הדיון כי חרגנו בדיון הקודם.

שרן השכל: לרשותך ארבע דקות.

שרן השכל: אני אשמח, אם תוכל לשתף אותנו באתגרים ובקשיים: למה יש כרגע מחסור במנהלים?

שרן השכל: איפה אתם מוצאים את המחסור?

שרן השכל: ומהם האתגרים העיקריים שעומדים בפניכם?

שרן השכל: בבקשה.

מנשה לוי: בוקר טוב.

מנשה לוי: אני יושבת ראש התאגדות מנהלי בתי הספר העל-יסודיים במדינת ישראל.

מנשה לוי: ההתאגדות שלנו הוקמה ב-1987, והיא קיימת כבר 34 שנים.

מנשה לוי: בהתאגדות רשומים 1,472 מנהלים מתוך כ-2,000 בסך-הכול שקיימים בחינוך העל-יסודי.

מנשה לוי: מה שאמר כאן, אני לא זוכר את שמו, מארגון מנהיגים, פשוט קצת פוליטיקה - - -

שרן השכל: אנחנו לא נכנסים.

שרן השכל: אני אמרתי ואני מתנצלת.

שרן השכל: מנשה, חבל על הזמן.

שרן השכל: זמננו קצר.

מנשה לוי: מאה אחוז.

שרן השכל: בלי הפוליטיקה.

שרן השכל: אני רוצה לדעת על האתגרים שלכם.

מנשה לוי: מאה אחוז.

מנשה לוי: פוליטיקה מכוערת.

מנשה לוי: אני אשים אותה בצד.

מנשה לוי: כאמור, אני מייצג 1,472 מנהלים.

מנשה לוי: אני חושב שהבעיה העיקרית שאנחנו חווים היום היא שיש מחסור חריף במנהלי בתי ספר, וזה נובע, קודם כול, מפרישה מואצת של מנהלים לפנסיה מוקדמת, ומצד שני יש מעט מאוד מנהלי בתי ספר חדשים שמצטרפים באמצעות מכרזי ניהול לגוף הזה שנקרא מנהלי בתי ספר.

מנשה לוי: סגני מנהלים ברובם לא מעוניינים בניהול ובצדק, ואמרו את זה קודמיי מארגון מנהיגים.

מנשה לוי: הבעיה העיקרית שאני רואה היא שהתפקיד לא אטרקטיבי.

מנשה לוי: נעזוב כרגע את השכר.

שרן השכל: למה הוא לא אטרקטיבי?

שרן השכל: למה לא נכנסים מנהלים חדשים?

מנשה לוי: כבר אציג את זה.

מנשה לוי: מנהלי בתי ספר, ציינו את זה קודמיי – השכר שלי כמנהל בית ספר תיכון שש-שנתי, שבו יש כ-1,500 תלמידים ועוד כ-170 מורים, דומה וכמעט זהה לשכר של הסגנית שלי.

מנשה לוי: הדבר הזה נובע מכך שלמנהלי בתי ספר אין אפשרות לעבוד מעבר למשרה.

מנשה לוי: הסיבה העיקרית שאני תולה בחוסר הדלתא בין מנהל בית ספר לסגנים שלו היא הסכם "עוז לתמורה".

מנשה לוי: בהסכם "עוז תמורה" ו"אופק חדש" מורים קיבלו סדר-גודל של כ-40% תוספת לשכר, בעוד המנהלים קיבלו כ-17% בלבד תוספת לשכר בעקבות הרפורמה של "עוז לתמורה" ו"אופק חדש".

מנשה לוי: המנהלים חווים עומס כבד מאוד ואחריות כבד שאינם מלווים בסמכויות.

מנשה לוי: אני חושב שהתפקיד הזה של מנהל בית ספר, כשבעבר הסטטוס של מנהל בית ספר היה גבוה ומשך פרחי ניהול חדשים למערכת – הסטטוס היום ירוד.

מנשה לוי: מנהלי בתי ספר חשופים לתביעות משפטיות.

מנשה לוי: חוזרי מנכ"ל של משרד החינוך מקפידים להעביר את האחריות לכל נושא ממשרד החינוך למנהלי בתי הספר שחשופים לתביעות כאמור.

מנשה לוי: אני רוצה להציג גם התערבות די קשה של הורים.

מנשה לוי: הרי כולם מבינים בחינוך.

מנשה לוי: חינוך כביכול וניהול בית ספר הפכו לדבר שכולם יודעים; זו כבר לא מקצוענות, וכולם מכירים את המקצוע הזה ויודעים, ויש התערבות קשה של הורים בעבודת המנהל.

מנשה לוי: אני רוצה להציג בפנייך תחושות של מנהלים בעקבות סקר שנערך בקרב מנהלי בתי ספר על-יסודיים על-ידי מכון גיאוקרטוגרפיה לפני כ-4.5 שנים: 76% ממנהלי בתי הספר חשים שמשרד החינוך אינו נותן בהם אמון, ולראיה היקף תהליכי הבקרה של גורמים שונים במשרד.

מנשה לוי: תהליכי הבקרה האלה של משרד החינוך ממאיסים את החיים של מנהלי בתי הספר שמתעסקים כל הזמן בביורוקרטיות וטפסידות ולא מגיעים לתכל'ס של ניהול בית ספר; 90% מהמנהלים טוענים שהם מקדישים זמן רב מדי לתהליכים ביורוקרטיים – טפסים, דוחות, בקרות, מעקבים וחובת דיווח על כל נושא.

מנשה לוי: אני שמעתי על נושא אוטונומיה למנהלי בתי הספר משישה או שבעה שרי החינוך האחרונים בעשר השנים האחרונות.

מנשה לוי: כן, בערך כל שנה ועשרה חודשים יש שר חינוך חדש.

מנשה לוי: למעשה, בשטח יש מעט מאוד אוטונומיה למנהלי בתי ספר.

מנשה לוי: יש 100% אחריות למנהלי בתי ספר ורק מעט מאוד סמכויות.

מנשה לוי: כשאני מדבר על סמכויות, אני מדבר על מעט מאוד סמכויות בכל מה שקשור לתקציב בית הספר.

מנשה לוי: התקציב מגיע לא ישירות לבתי הספר אלא דרך הרשויות המקומיות.

מנשה לוי: התקציב ברובו צבוע.

מנשה לוי: הגמישות התקציבית שיש למנהל בית הספר בשטח היא מעטה מאוד וקטנה מאוד.

מנשה לוי: אני לא יכול להעביר תקציבים מסעיף אחד לסעיף שני.

מנשה לוי: כמעט הכול צבוע בצהוב.

מנשה לוי: אני, כאמור, הייתי עם ידיים כבולות וסמכויות מעטות.

שרן השכל: מנשה, משפט לסיכום, בבקשה.

מנשה לוי: אני רוצה לומר שהמחסור במנהלים נראה בשטח במכרזי ניהול שקיימים היום בשטח.

מנשה לוי: אם בעבר למכרז של ניהול בית ספר שש-שנתי היו מגיעים מעל 20 מנהלים מועמדים, היום מגיעים 3, 4 או 5 מנהלים בלבד, כאשר מכרזים רבים נסגרים ונפתחים שוב כי לא מצליחים להגיע למנהל מוסכם, ויש מינויים בפועל שעל זה אמרה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה וציינה שכ-50% מהמנהלים החדשים שמתמנים הם מנהלים בפועל שלא זכו במכרז כי לא הצליחו להגיע למועמד מתאים.

שרן השכל: כמה אחוזים?

מנשה לוי: מעל 50%.

מנשה לוי: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ציינה שמעל 50% מהמנהלים המתמנים הם מתמנים ולא זוכים במכרז – זו צרה צרורה – כי אין מספיק מועמדים.

מנשה לוי: אני חושב שאני אסכם בכך שקיים נתק עמוק וניכור בין משרד החינוך לבין מנהלי בתי הספר.

מנשה לוי: בניגוד חמור להצהרות משרד החינוך, אין למנהלים אוטונומיה.

מנשה לוי: מנהלים מפחדים לבטא את דעתם המקצועית, ומשרד החינוך כופה בגדול על מנהלים לבצע את מדיניותו.

מנשה לוי: כדי להחזיר מנהלים טובים לבתי הספר ו/או לגדל עתודה ניהולית ברמה טובה, יש להתמודד באומץ, ברצינות ובנחישות עם המסקנות שאני כאן מציג מהסקר.

שרן השכל: מנשה, תודה רבה לך על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה להעלות את הדובר הבא, חיים בדש, מנהל בית ספר תיכון ומייצג את הסתדרות המורים.

שרן השכל: חיים, אתה איתנו בזום?

חיים בדש: בוקר טוב, גברתי היושבת-ראש.

חיים בדש: שמי חיים בדש, ואני מנהל תיכון מקיף יהוד שהוא מגה-תיכון, ובו 1,600 תלמידים וח"י כיתות בכל שכבת גיל.

חיים בדש: אני מייצג את הסתדרות המורים, שזה ארגון העובדים היציג הגדול של מורי ישראל ומנהלי ישראל.

חיים בדש: אכן יש חוסר ענק במנהלים ובאנשים שרוצים להיות מנהלי בתי ספר.

שרן השכל: למה, לדעתך, זה קורה?

חיים בדש: בראש ובראשונה, לא כדאי להיות מנהל.

שרן השכל: למה?

חיים בדש: אתה יכול להיות סגן מנהל או מורה ולהרוויח כמו המנהל שלך או אף יותר ממנו.

חיים בדש: אתה יכול להיות במקום שבו כמורה אתה חש גיבוי של המנהל שלך – מה שהמנהל שלך אינו זוכה מצד המערכות שמעליו.

חיים בדש: אנחנו, בהסתדרות המורים, מאמינים שצריך, בראש ובראשונה, להאמין במנהלים, לצמצם את הרגולציה הכבדה, המעיקה, המשמימה והמייאשת שעוטפת אותנו מדי יום, ולשמור על עצמאות המנהלים.

חיים בדש: כאשר אנחנו נצליח לעשות את אלה, אנשים רבים יותר ירצו להיות מנהלים.

חיים בדש: אני מנהל בית ספר של 1,600 תלמידים ומעל 220 עובדים, ואני מנהל תקציב של בערך 60 מיליון שקל לשנה, וחש לא פעם כאחרון עובדי הניקיון, משום שיש לכולנו – אני חושב שלמנשה יש ביטחון יחד אתי בתיקון מכונות צילום, מכונות שכפול ותיקון שירותים.

חיים בדש: הדבר היחידי שעוד לא עשיתי זה רישיון לעבודות חשמל.

חיים בדש: המציאות היומיומית שלנו עמוסה בכל הדברים האלה.

חיים בדש: אנחנו לא עוסקים מספיק בפדגוגיה, אנחנו לא עוסקים מספיק בנפש הילד, אנחנו עוסקים המון ברגולציה, בדיווחים ובמילוי טפסים.

חיים בדש: אתן רק דוגמה: קול קורא לשעות עידוד כימיה ומקצועות המדעים וכדו'.

חיים בדש: כל אחד מאתנו היה צריך לצרף צילום של תעודת הזהות של המורה המרכז את המקצוע בבית הספר.

חיים בדש: אם אני כותב את שמו, לא מאמינים לי?! לא בטוחים שאני יודע מה אני עושה?

חיים בדש: ! אנחנו מאמינים, בהסתדרות המורים, שרק אמון מלא במנהלים הוא שיפתח את הדלת לעוד פרחי ניהול, כמו שאמר מנשה, ידידי היקר, לעוד אנשים שרוצים להיות מנהלים.

חיים בדש: כשאני מציע לשלושת סגניי: בואו ותלכו להיות מנהלים, הם הסתכלו עלי ואמרו: מה, אתה משוגע?

חיים בדש: בשביל מה?

חיים בדש: נרוויח פחות, נעבוד הרבה יותר, ולא לילות ולא ימים.

חיים בדש: אני רק אשתף אתכם: בשנה וחצי האחרונות כולנו חווים את הקורונה.

חיים בדש: מדי יום אני מתעורר ב-04:30 כדי לבדוק האם יש לי מועמדים חדשים בממשק הקורונה, כי אני מתחיל את התהליך לפני הטלפון שאני אקבל ב-07:30 כדי לדעת האם אני צריך להוציא אנשים לבידוד או לא.

חיים בדש: יש את החרדה העמוקה לבריאותם ולשלומם של אנשי הצוות החינוכי שלי, המנהלי שלי והתלמידים.

חיים בדש: השנה הזאת היא לא שנה פשוטה.

חיים בדש: תשכנע מישהו להיות מנהל, הוא יגיד לך: בשביל מה?

חיים בדש: ב-20 ביוני אני יוצא לחופש – אתה, אולי, בתחילת אוגוסט תצא לכמה ימים.

חיים בדש: ואכן, זה מה שקורה לכולנו במהלך השנים האחרונות.

חיים בדש: אנחנו כל הזמן בבית הספר.

חיים בדש: המפתח הוא שינוי תפיסתי אמיתי עמוק במשרד החינוך: בראש ובראשונה, אמונה במנהלים, ביכולות שלהם; צמצום החובות הרגולטוריות, הטופסולוגיות וכדו'; ולשמור על עצמאות המנהלים.

חיים בדש: את כל הדברים הנוספים של ביטוח וכדו' אני מאמין שרשויות מקומיות יחד עם בתי הספר יכולים לפתור.

חיים בדש: תודה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: תודה רבה לך על הדברים.

שרן השכל: אני רוצה לעבור למשרד החינוך.

שרן השכל: קודם כול, אשמח לשמוע מכם על איזה מחסור מדובר, כמה מנהלים חסרים כרגע במערכת החינוך.

שרן השכל: אנחנו רוצים גם לדעת פה כמה מתוך המנהלים שיש היום הוכשרו להיות מנהלים.

שרן השכל: העלו המון אתגרים שיש כרגע.

שרן השכל: אני אשמח, אם תתייחסו, בבקשה, גם לדברים שנאמרו על-ידי המנהלים ותסבירו איך אתם מתכוונים לפתור אותם על מנת לתמרץ או לעודד כניסה של מנהלים נוספים לתוך מערכת החינוך.

שרן השכל: בבקשה, תאמרו את השם והתפקיד.

שרן השכל: מי הדובר?

אינה זלצמן: אינה זלצמן.

שרן השכל: פנינה זלצמן איתנו בזום?

קריאה: אינה.

קריאה: פנינה זלצמן הייתה פסנתרנית גדולה.

שרן השכל: אינה, את איתנו בזום?

שרן השכל: אמילי, מסכה בבקשה.

אמילי חיה מואטי: סליחה.

אמילי חיה מואטי: תכף נצטרך לזוז לדיון בוועדה למעמד האישה.

שרן השכל: אינה, אני מניחה ששמעת את הדיון.

שרן השכל: אני מבקשת להתייחס לדברים.

שרן השכל: הוועדה רוצה לשמוע מספרים: כמה מנהלים חסרים כרגע לפתיחת שנת הלימודים?

שרן השכל: כמה מתוך אותם מנהלים שכבר יש קיבלו הכשרה מתאימה?

שרן השכל: אני מבינה שיש מוסד להכשרה של מנהלים.

שרן השכל: כמה אכן עברו את אותה ההכשרה הזאת?

שרן השכל: ספציפית, להתייחס באמת לאתגרים שחזרו הרבה על-ידי שלושת הארגונים שדיברו איתנו.

שרן השכל: בבקשה.

אינה זלצמן: אני אתחיל קודם מהתפיסה שמאוד חשוב לי שתונח פה לפניכם.

אינה זלצמן: מבחינת משרד החינוך, המנהלים הם חוד החנית של מערכת החינוך.

אינה זלצמן: אנחנו מאמינים בהם, מאמינים בעשייה שלהם ומבינים שהם הקטר שמניע את המערכת בקהילה שלהם ובכל מערכת החינוך.

אינה זלצמן: מתוך התפיסה הזאת אני חושבת שלאורך התקופה האחרונה היו מפגשים כל הזמן, אם זה במפגשים שבהם אנחנו הגענו למנהלים בשטח ואם זה מפגשים שעשינו בזום עם המנהלים.

אינה זלצמן: יש קרוב ל-5,000 מנהלים.

אינה זלצמן: אי-אפשר להגיע לכל מנהל.

אינה זלצמן: אבל, כולנו, כל אחד בחלקו - - -

שרן השכל: אינה, הקו לא טוב.

שרן השכל: את שומעת אותנו?

שרן השכל: אנחנו לא מצליחים לשמוע אותך טוב.

שרן השכל: משרד החינוך, מישהו מכם אולי רוצה להתייחס לדברים?

שרן השכל: אינה, אם תוכלי – בבקשה לעבור למקום עם יותר קליטה.

שרן השכל: אנחנו לא מצליחים לשמוע את דברייך, ואת נשמעת מקוטעת.

שרן השכל: עד שהיא תחזור אלינו בקו יותר טוב, בבקשה.

סוניה פרץ: עד שאינה תחזור אלינו, אתייחס לשאלת מינוי מנהלים.

סוניה פרץ: אנחנו ממנים מנהלים מדי שנה.

קריאה: סוניה, תציגי את עצמך.

שרן השכל: וגם שם ותפקיד לפרוטוקול.

סוניה פרץ: שמי סוניה פרץ, ואני סמנכ"לית ומנהלת אגף בכיר כוח אדם בהוראה.

סוניה פרץ: אנחנו ממנים מנהלי בתי ספר לקראת שנת הלימודים מדי שנה – פחות או יותר את אותו היקף שאנחנו ממנים מדי שנה.

סוניה פרץ: מדובר בכ-700 מנהלים.

שרן השכל: 700 מנהלים אתם ממנים בכל שנה?

שרן השכל: על כמה עומד המחסור כרגע?

סוניה פרץ: אנחנו בתהליך איוש, זאת אומרת זה לא עניין של מחסור.

סוניה פרץ: ב-1 בספטמבר יהיו מנהלים בכל בתי הספר.

שרן השכל: אז יש מנהלים, אבל מנהלים שלא הוכשרו, שהם לא מכירים את העבודה ושמעולם לא היו מנהלים – פשוט מורה שכרגע מתפקד.

שרן השכל: כמה כאלו יש?

סוניה פרץ: לא, לא.

סוניה פרץ: ברשותך, אני רוצה להתייחס לדברים, אבל רגע לפני ההכשרה שאליה עמליה מאבני ראשה תוכל להתייחס, ברשותך, אני רוצה להתייחס לעניין המינוי.

סוניה פרץ: אנחנו ממנים כ-700 מנהלים, חלקם בגין זה שמנהל יצא לפרישה, חלקם בגין זה שהוא עבר לתפקיד אחר, יש בתי ספר חדשים שנפתחים ויש מנהלי בתי ספר שיוצאים לשבתון.

סוניה פרץ: יש לנו שלל סיבות, שבגינן משרה מתפנה ואנחנו בתהליך איוש.

סוניה פרץ: חלק מהמשרות מתפנות באופן - - -

שרן השכל: כן, זה ברור.

שרן השכל: יש כרגע מחסור, אז מובן מאליו - - -

סוניה פרץ: לא, זה לא מחסור.

סוניה פרץ: זה תהליך איוש.

שרן השכל: בואי ותסבירי לנו: כמה יש היום מנהלים בבתי ספר שהם לא מנהלים, שהם בעצם מורים, שהם לא קיבלו את אותו מכרז שעליו עבדתם?

שרן השכל: בכמה מדובר?

סוניה פרץ: אני רוצה רגע לומר שאנחנו ממנים כ-700.

שרן השכל: לא שאלתי כמה אתם ממנים.

שרן השכל: שאלתי כמה חסר.

סוניה פרץ: לא כמה חסר.

סוניה פרץ: אנחנו בתהליך איוש.

שרן השכל: אולי השאלה שלי לא מובנת.

שרן השכל: אסביר עוד פעם.

שרן השכל: הרי יש מנהל, ואני מבינה שמנהל עובר מסלול מסוים, הוא מוכשר לתוך התפקיד, יש תוכנית מסוימת והוא צריך לעבור מכרז מסוים למנהלים, ויש מקומות אחרים שמאוישים בדרכים אחרות כמו ששמענו אנשים שאומרים ש-50% לא עברו את המכרז.

שרן השכל: זאת אומרת, כרגע 50% ממי שמכהנים בבתי הספר לא הוכשרו להיות מנהלים.

שרן השכל: הם אפילו לא עברו את המכרז שאתם קבעתם לו תנאי סף.

שרן השכל: השאלה שלי, ואחדד אותה, היא: כמה מורים כרגע ממלאים את מקומם של מנהלים שאתם קבעתם להם תנאי סף?

סוניה פרץ: ברשותך, אני רוצה להשיב.

סוניה פרץ: אנחנו מכינים עתודות של מנהלים, זאת אומרת מכשירים אותם.

סוניה פרץ: ההליך של מינוי במכרז או הליך של מינוי בפועל הם שני הליכים תקינים.

שרן השכל: סוניה, אני לא אמרתי שזה לא תקין.

סוניה פרץ: אני רוצה להסביר את זה.

שרן השכל: גם תשובה "אני לא יודעת" היא בסדר.

סוניה פרץ: לא.

סוניה פרץ: אני יודעת מצוין.

סוניה פרץ: אני חיה את זה ביום-יום.

סוניה פרץ: זה התפקיד שלי – לדעת את זה ולנהל את זה.

סוניה פרץ: אני רוצה להסביר, כי אמרו פה כל מיני דברים שהם לא בדיוק מדויקים אז אני רוצה רגע לדייק אותם לטובת חברי הכנסת.

סוניה פרץ: שני ההליכים, גם של מינוי בפועל וגם של מכרז, הם הליכים תקינים.

סוניה פרץ: דרך-אגב, אני מדברת רק על החינוך הרשמי, מפני שבבעלויות הבעלות ממנה את מנהלי בתי הספר.

שרן השכל: מי שלא נקלט בתוך מכרז, מבחינתכם, זה בסדר כדי לנהל בית ספר?

סוניה פרץ: ודאי.

סוניה פרץ: הוא מקבל מינוי בפועל.

שרן השכל: אז, בעצם, למה אתם קובעים את המכרז הזה, את תנאי הסף האלו?

סוניה פרץ: בעצם, התשתית המשפטית בתקנות היא שמנכ"ל משרד החינוך ממנה בהיוועצות עם הרשות המקומית.

סוניה פרץ: זו התשתית המשפטית בחינוך הרשמי.

שרן השכל: אולי פה הבעיה.

שרן השכל: בעצם, הבעיה היא בתקנות שקובעות איזה שהם תנאי סף שהם בלתי הגיוניים במה שקורה היום.

סוניה פרץ: לא.

סוניה פרץ: תנאי הסף הם בחוזר מנכ"ל.

סוניה פרץ: תנאי הסף מעוגנים.

סוניה פרץ: אני אומר לך שהתשתית המשפטית לעניין ניהול מנהלים זה בתקנות.

סוניה פרץ: מי שממנה זה מנכ"ל משרד החינוך בהיוועצות עם הרשות המקומית.

סוניה פרץ: תנאי הסף להגדרת מי יכול לגשת למכרז מעוגנים בחוזר מנכ"ל.

סוניה פרץ: בעיקרון, דרך המינוי שלנו, שאיתה אנחנו מתחילים, זה מה שנקרא ועדת יועצים.

סוניה פרץ: ועדת יועצים אימצה את הלכות המכרז.

סוניה פרץ: זאת אומרת, אנחנו מפרסמים את המשרות, אנחנו מציעים אותן, אנחנו מקיימים ועדות, שבסופו של מגיעות לאישור המנכ"ל.

סוניה פרץ: זו הדרך המשפטית.

שרן השכל: אבל, גם דוח מבקר המדינה מתייחס לדברים האלה.

שרן השכל: יש פה מנהלים שאנחנו מבינים, כמו שנאמר על-ידי אחד הארגונים, שלפי סקר 50% לא עברו את אותו מכרז ואת אותן הגדרות שאתם קבעתם שבשבילן צריך להיות מנהל.

שרן השכל: אפשר לומר: אוקיי, אז 50% בתוך המערכת לא עברו את התהליך הזה.

שרן השכל: יכול להיות שצריך לשנות את התהליך?

סוניה פרץ: מייצרים להם ערוצי הכשרה אחרים, ותכף נתייחס לעניין הזה.

סוניה פרץ: בסיכומו של דבר, מנהל שמתמנה ב-1 בספטמבר מקבל את כל הסמכויות, וזה לא משנה אם הוא התמנה במכרז או במינוי בפועל.

שרן השכל: אנחנו יכולים לאסוף גם בן-אדם שלא עבד בהוראה ולא סיים תעודת הוראה ולומר שאנחנו נכשיר אותו תוך כדי ולומר שאנחנו ממנים אותו ושאנחנו קובעים.

שרן השכל: הדיון פה – זו שאלה רצינית.

שרן השכל: יש לנו כאן שלושה ארגונים של מנהלים.

שרן השכל: יש קצת איזו פוליטיקה פנימית, ועוד לא נחשפתי מספיק כנראה, אבל אני עוד לא מכירה בדיוק את מה שקורה בפנים, אבל שלושתם אומרים לכם את אותם הדברים: אנחנו הוכשרנו לכך, השקענו מזמננו, אנחנו משקיעים את חיינו משום שאנחנו לא מתוגמלים בשכר דומה.

שרן השכל: אין שום יתרונות בלהיות מנהל מלבד השליחות האישית, וזאת מאיך שזה נשמע מהם.

שרן השכל: בנוסף לזה, לא רק שאתם לא מתגמלים אותם, אתם מכניסים לתוך אותה רמה, בין אם זו שליחות אישי וזה איזשהו מעמד, אנשים שלא עברו את אותה ההכשרה, שלא נמצאים באותו מקום ושלא בהכרח יודעים איך לעשות את זה, בצורה שבה הנהלים שאתם קבעתם לא מתאימים לניהול בית ספר.

שרן השכל: אם את אומרת שגם הדרכים האחרות כשרות, בואו וקודם כול תתקנו את עניין המכרזים.

שרן השכל: אני מבינה שיש פה גם המלצות וגם דיברו על נושאים של ועדות איתור ברשויות המקומיות או שמשרד החינוך יישב ביחד עם הרשויות המקומיות בוועדות איתור.

שרן השכל: אם אותם נהלים, שאתם קבעתם שהם תנאי סף ואת אומרת לי "גם הדברים האחרים הם בסדר.

שרן השכל: לא חייבים לעבור את המכרז", אז למה מתעקשים להשאיר את זה?

שרן השכל: בעצם, לפי מה שאנחנו מקבלים, זה להגיד שיש לנו 50% של מנהלים שהם לא מוכשרים לדבר הזה.

סוניה פרץ: זה לא 50%.

סוניה פרץ: זה מספר שנזרק פה.

סוניה פרץ: אני רוצה - - -

שרן השכל: אשמח לדעת מה המספר.

שרן השכל: שאלתי, ולא כל כך קיבלתי תשובה.

סוניה פרץ: כרגע אנחנו באמצע תהליך, אז אני לא יכולה להגיד לך - - -

שרן השכל: מה היה בשנה שעברה?

שרן השכל: כמה מנהלים לא עברו את אותו המכרז ועבדו כמנהלים בשנה שעברה?

סוניה פרץ: זה ביחס של בערך משהו כמו – את מדברת על מינויים בפועל?

סוניה פרץ: – 60% מכרזים ו-40%.

סוניה פרץ: אני רוצה גם להסביר משהו: מינוי בפועל נעשה, לעתים, כי כבר הסתיימה תקופת המכרזים ומנהלים מפנים את התפקיד שלהם.

סוניה פרץ: ברגע שמנהל מפנה את התפקיד שלו ואנחנו חייבים למנות, אנחנו ממנים.

סוניה פרץ: אנחנו צריכים למנות.

סוניה פרץ: בסופו של דבר, בכל בית ספר צריך להיות מנהל בית ספר.

ענת שיראזי: פנסיה.

שרן השכל: זה בסדר, אבל, בסופו של דבר, לקראת השנה הבאה אתם אמורים עד אז להעביר את המכרז.

סוניה פרץ: אנחנו תמיד עושים הפקת לקחים.

שרן השכל: בעצם, את אומרת לי שזה לא 50% אלא 40% - -

סוניה פרץ: בסביבות.

שרן השכל: - - שנמצאים כרגע שלא עברו כרגע.

שרן השכל: זה בשנה שעברה.

סוניה פרץ: שמונו.

שרן השכל: שמונו ולא עברו את - - -

סוניה פרץ: אני רוצה שיהיה ברור: זה לא משנה באיזו דרך הוא מתמנה.

סוניה פרץ: מנהל בית הספר שמקבל אישור להיות מנהל מקבל את כל הסמכויות.

שרן השכל: נהדר.

שרן השכל: אז למה, בעצם, אתם משאירים את עניין המכרז?

שרן השכל: למה, כמו שהם אמרו, אתם לא מקלים עליהם על מנת למצוא אנשים איכותיים, וגם על ראשי הרשויות בסופו של דבר, ועוברים לוועדת איתור ומתעקשים על המכרז הזה, אם גם אתם לא חושבים - - -?

סוניה פרץ: אני רוצה להגיד שאנחנו ממנים בחינוך הרשמי.

סוניה פרץ: מי שממנה ברשויות זה הרשויות, והן כפופות להנחיות של משרד הפנים לעניין מכרזים ולעניין מינוי.

שרן השכל: אבל אני מבינה שאלה תקנות שמשרד החינוך מעביר להם.

סוניה פרץ: תנאי הסף הם תנאי הסף - - -

שרן השכל: אם אתם מחליטים מחר שאתם משנים את חוזר המנכ"ל, משנים את התקנות האלו ומאפשרים לרשויות המקומיות לבצע ועדות איתור, האם הם יוכלו חוקית לעשות את זה?

סוניה פרץ: אז אני אומרת לך: מי שקובע את ההנחיות למכרזים ברשויות המקומיות זה משרד הפנים וזה לא משרד החינוך.

סוניה פרץ: משרד החינוך אומר מהם תנאי הסף - - -

שרן השכל: כלומר, מבחינתכם, ועדת איתור זה בסדר, כל עוד משרד הפנים מאשר את זה?

סוניה פרץ: זה לא עניין של האם זה בסדר או לא בסדר.

סוניה פרץ: מי שמועסק ברשויות המקומיות – הרגולטור שלו זה משרד הפנים.

סוניה פרץ: אנחנו עובדים ביחד.

שרן השכל: אבל אתם מייצרים את הרגולציה.

סוניה פרץ: אנחנו מייצרים את הרגולציה לעניין תנאי הסף.

סוניה פרץ: משרד הפנים מייצר את הרגולציה לעניין איך בוחרים.

שרן השכל: מבחינת

שרן השכל: כם, לא תהיה שום מניעה שמשרד הפנים ייקח את תנאי הסף האלו ויבצע ועדת איתור ברשות המקומית במקום מכרז, כל עוד הם עומדים בתנאי הסף - -

סוניה פרץ: מה ההבדל בין ועדת איתור לבין - - -?

שרן השכל: - - ותשלחו תנאי סף חדשים, משום שגם אתם אומרים שהמינויים בסדר בלי כל אותם תנאי הסף שנמצאים?

סוניה פרץ: קודם כול, תנאי הסף מורים מהו הפרופיל של המנהל שאנחנו רוצים במערכת.

שרן השכל: אבל אתם לא משיגים את זה ואתם ממנים 40% בלי זה.

סוניה פרץ: לא בהכרח.

סוניה פרץ: מינוי בפועל זה לא בהכרח שלא עמדת בתנאי סף.

סוניה פרץ: מינוי בפועל זה גם שאלת עיתוי המינוי.

סוניה פרץ: מינוי בפועל זה עיתוי המינוי.

סוניה פרץ: זה לא רק עניין של אי-עמידה או עמידה בתנאי סף.

סוניה פרץ: אנחנו סיימנו את הפעימות של המכרזים, ואם עכשיו מנהל מחליט שהוא פורש – הוא יפרוש, ואנחנו צריכים למנות מישהו במקומו.

סוניה פרץ: אנחנו לא נגיד "עד שיהיה מכרז", אלא אנחנו ממנים.

ענת שיראזי: או למשל ההקצאות לפנסיה.

ענת שיראזי: בשנה שעברה רק בספטמבר ניתנו הקצאות לפנסיה.

סוניה פרץ: כן.

סוניה פרץ: ברגע שמנהל פורש, אנחנו צריכים למנות, ולכן אנחנו ממנים.

סוניה פרץ: כך שאנחנו בתהליך איוש, ואנחנו נסיים אותו.

סוניה פרץ: כל שנה אנחנו באותו תהליך ובאותם לוחות-זמנים, זאת אומרת זה לא שפתאום השנה יש לנו איזה שהם לוחות-זמנים אחרים.

שרן השכל: מתי אתם אמורים לסיים את האיוש?

סוניה פרץ: לקראת סוף אוגוסט.

שרן השכל: כמה את מעריכה שתצליחו למנות דרך המכרזים?

שרן השכל: כמה בערך יש מוסדות חינוך?

שרן השכל: 5,000?

סוניה פרץ: אני מדברת רק על ה-3,000.

שרן השכל: קינלי, בחישוב מהיר כמה זה 40% מה-5,000?

קריאה: 2,000.

סוניה פרץ: לא, לא, לא.

סוניה פרץ: לא מתוך ה-5,000.

סוניה פרץ: זה 40% מתוך ה-700.

שרן השכל: אה, מתוך ה-700.

שרן השכל: אז רגע, אני מדברת על מתוך 5,000 מוסדות החינוך.

שרן השכל: כמה בתוך מוסדות החינוך במדינת ישראל מונו שלא דרך המכרז?

סוניה פרץ: מתוך המינויים שלנו, של ה-700, בערך כ-40%.

שרן השכל: לא מתוך ה-700.

שרן השכל: סוניה, אני מבקשת.

שרן השכל: יש היום כ-5,000 מוסדות חינוך, נכון?

סוניה פרץ: נכון.

שרן השכל: מתוכם יש מחסור מסוים במנהלים.

שרן השכל: לכמה מתוך 5,000 מוסדות החינוך יש כרגע מנהל שלא עבר את המכרז, כלומר היום, לפני ה-700 מינויים?

שרן השכל: נכניס אחרי זה גם את 700 המינויים האלה.

סוניה פרץ: בתוך 5,200 בתי ספר יש כ-3,300 מוסדות חינוך שהם מוסדות חינוך רשמיים.

סוניה פרץ: מי שממנה במוסדות החינוך הרשמיים זה משרד החינוך.

שרן השכל: כולם, ב-3,300 המוסדות, זה מינויים שעברו את המכרז?

סוניה פרץ: בוודאי.

שרן השכל: כולם עברו את המכרז.

סוניה פרץ: לא.

סוניה פרץ: מתוכם עכשיו אנחנו מאיישים 700.

שרן השכל: אני שואלת שאלות, ואני שואלת שאלות של מספר, ואת עונה לי בצורה עקומה.

סוניה פרץ: לא.

שרן השכל: זה לא נעים לי.

שרן השכל: זה באמת באמת לא נעים לי.

שרן השכל: יכול להיות שהשאלה שלי לא מובנת.

שרן השכל: קינלי, אתה מבין מה אני שואלת?

משה טור פז: אני פשוט מתאפק.

שרן השכל: אני שואלת האם יש דרך שונה – אתה איש חינוך – לשאול את זה.

משה טור פז: את שואלת: יש X מנהלים בארץ.

משה טור פז: כמה מתוכם עברו בתהליך, בדרך המלך, שהמשרד הגדיר שזה מכרז?

משה טור פז: וכמה מונו בכל מיני דרכים כי המכרז לא עמד בתפקידו והיה צריך לעשות מינוי בפועל או דברים אחרים?

שרן השכל: אוקיי, אז זה לא עניין של שפת החינוך.

שרן השכל: נהדר.

שרן השכל: הבנתי.

שרן השכל: זה לא עניין של שפת החינוך.

שרן השכל: סוניה, אני מבקשת ממך: 5,000 מוסדות חינוך – מתוכם אתם אמורים למנות 3,300?

שרן השכל: כמה מנהלים מונו בדרך המלך במכרז מתוך 3,300 מוסדות החינוך האלה?

סוניה פרץ: אם אני מסתכלת על ה-3,300, אני ממנה כרגע 700.

שרן השכל: לא כמה את ממנה.

שרן השכל: כמה מנהלים - - -?

שרן השכל: אנחנו באים לדבר על מנהלים, ואתם מגיעים בלי המספר.

שרן השכל: אני ביקשתי את זה עוד לפני כן.

שרן השכל: אני רוצה לדעת: מתוך 3,300 מוסדות החינוך.

שרן השכל: סוניה, זה בסדר גם להגיד "אני לא יודעת ולא הגעתי עם המספרים האלה".

שרן השכל: כמה לא מונו בדרך המלך?

שרן השכל: אם את תעני על 700 המינויים, מבחינתי זה אומר שאין לכם תשובה.

שרן השכל: כמה לא מונו בדרך המלך?

סוניה פרץ: מתוך 3,300 מנהלים, אם אני מפחיתה את ה-700, כל השאר מונו במכרז.

שרן השכל: אז אין מחסור במנהלים.

שרן השכל: זאת אומרת, את רוצה לומר לי – אני מניחה שאם זה 700 אז 2,600 מוסדות חינוך, לכולם יש מנהלים שעברו את מכרז משרד החינוך?

סוניה פרץ: כן, בוודאי.

שרן השכל: איך יכול להיות שפתאום מגיע סקר שאומר שב-50% ממוסדות החינוך חסרים מנהלים?

סוניה פרץ: אני לא יודעת מאיפה המידע הזה הגיע.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: מלבד 700 המינויים האלה אין מחסור במנהלים.

סוניה פרץ: כן, ואנחנו בתהליך איוש של ה-700 האלה.

משה טור פז: אני רוצה לומר משהו.

משה טור פז: סוניה, ברשותך, תרשו לי להיות חריף ולומר שהשיטה פשטה את הרגל, ואסביר למה.

משה טור פז: הרי בסוף מנהל זה לא חמור.

משה טור פז: אנחנו רוצים איכות ולא רק כמות.

משה טור פז: יש היום שיטה שעובדת כבר הרבה שנים במערכת החינוך והיא שיטת המכרזים.

משה טור פז: לשיטה הזאת יש יתרונות, אבל יש לה הרבה יותר חסרונות.

משה טור פז: בסופו של דבר, אמות המידה שהמשרד קבע ברגע נתון תופסות ל-50% או ל-60% בשנה נתונה.

משה טור פז: זה נכון שאם תלכי על ה-2,600 אחורה הם עברו תהליכים של המשרד, אבל, בעצם, כל שנה נכנסים ל-3,300 40% שלא עמדו בשיטה.

משה טור פז: זה אומר שהשיטה לא טובה.

משה טור פז: זה פעם אחת.

משה טור פז: אני אומר מה אני חושב.

שרן השכל: אבל היא אומרת שזה רק 700.

סוניה פרץ: אני לא - - -

משה טור פז: אל תכניס אותי לשם, כי חבל על ההתכתשות שלכם.

משה טור פז: היא הייתה מאוד נחמדה.

משה טור פז: אל תכניס אותי לשם.

משה טור פז: אם ברגע נתון, סטטיסטית, יש 700 מנהלים ורק 60% נכנסים במכרז, זה אומר שכל שנה, ולא רק השנה, 40% נכנסים שלא במכרז אלא במינוי בפועל.

משה טור פז: זה הנתון שאת חיפשת.

שרן השכל: כן, אבל היא אומרת שאין - - -

משה טור פז: אז, מה לעשות, בשנה הבאה יהיו עוד 700 כאלה.

משה טור פז: זה דבר ראשון.

סוניה פרץ: זה לא נכון.

משה טור פז: שנייה.

משה טור פז: אומר ארגון המנהלים והוא צודק: קודם כול, חברים, אנחנו ב-16 באוגוסט ועוד לא גמרנו, כך שיש פה איחור במינויים.

משה טור פז: מנהלים מתמנים בסוף אוגוסט.

משה טור פז: יש לזה אילוצים, והם הוזכרו קודם.

משה טור פז: אבל, בסוף, מנהל שנכנס ב-31 באוגוסט או אפילו ב-15 באוגוסט לא יכול להיכנס לשנת הלימודים כמו שצריך, מה-לעשות.

משה טור פז: אמנם ראשי ממשלה ממנים בישראל ככה, אבל לי הייתה חפיפה של שישה חודשים כמנהל בית ספר.

משה טור פז: להיכנס יום או שבועיים לפני זה זה גרוע.

משה טור פז: שיטת המינויים בפועל מעידה שהשיטה הזאת, מה-לעשות, לא עובדת.

משה טור פז: בנוסף, כשבא מנהל מצטיין מעולם אחר, בין אם זה מעולם ההיי-טק ובין אם זה מעולם הצבא, מעמידים בפניו כל כך הרבה מכשולים, שגם הוא לא מצליח להיכנס.

משה טור פז: מה גורם לזה?

משה טור פז: כל הסיבות ששמענו משלושת הארגונים: תנאי השכר, הסמכויות, הביטוח, הסיוע בתפקידים, הלחצים מסביב, הפיקוח שיושב לו על הזנב.

משה טור פז: בסופו של דבר, את צודקת; ברגע נתון, בשנה נתונה, רק 60% - שמענו כאן – מתמנים על-פי השיטה, ו-40% מתנהלים בכביש העוקף שנקרא מינויים בפועל.

יוסף טייב: אבל הנחת העבודה שלך היא שהשיטה נכונה ואלה שמתמנים בפועל - - -

משה טור פז: לא, ממש לא.

משה טור פז: אני טוען שכשאתה - - -

יוסף טייב: סליחה.

יוסף טייב: אנחנו כבר 15 דקות על הדבר הזה, ואני עוד לא מבין מה השאלה.

יוסף טייב: אני באמת לא מבין מה השאלה.

יוסף טייב: אם השאלה פרוצדורלית שיש פה בעיה של המכרזים לעובדים – יכול להיות, כמו שאומרת יושבת-ראש הוועדה, שאנחנו צריכים לבדוק פה מה קורה.

יוסף טייב: אם השאלה היא את מי ממנים – זו שאלה אחרת לגמרי.

יוסף טייב: אם אנחנו ממנים ב-700 אנשים מצוינים, אני אומר: אין לי שום בעיה.

יוסף טייב: השאלה היא מי ממונה להיות מנהל בתי ספר.

יוסף טייב: שמענו היום ארבע עדויות, וכולן דיברו על חשיבותם של המנהלים כמנהיגים של בתי הספר.

יוסף טייב: השאלה שמטרידה אותנו בוועדה היא האם ממונים אנשים ראויים והכי טובים שאפשר לתוך המערכות האלה ומקבלים את הסמכויות.

יוסף טייב: אמרה כבר יושבת-ראש הוועדה שנושא האוטונומיה יידון פה אחר כך.

יוסף טייב: זו השאלה.

יוסף טייב: מה קורה פרוצדורלית בכמויות כאלה פנטסטיות של 700 ו-2,600 זו שאלה חשובה, אבל היא לא רלוונטית לשאלה הראשונה שהיא הדבר האקוטי בתוך המערכת.

יוסף טייב: לכן, יש פה שאלות עמוקות וגדולות: האם יש חסך במנהלים טובים?

יוסף טייב: האם פתאום בתוך בית הספר מצאו מורה מצטיין ומינו אותו בלי מכרז, ולי אין שום בעיה עם הדבר הזה?

יוסף טייב: פנו אלי ובאתי בהתנדבות לגליל, והייתי נשיא מכללת הגליל המערבי, ותוך יום אחד רציתי לנהל את המוסד.

יוסף טייב: אין שום צורך בחצי שנה חפיפה.

יוסף טייב: ניהלתי בתי ספר גדולים בארצות-הברית וגם פה באוניברסיטת תל-אביב; אתה טיק-טק נכנס.

יוסף טייב: כמו שראש הממשלה יכול להיכנס טיק-טק, אם הוא עשה תפקידים.

יוסף טייב: לכן, השאלות פה הן שאלות רציניות.

יוסף טייב: האם יש שדרת ניהול רצינית שיכולה להיכנס?

יוסף טייב: זו שאלה שאני חושב שעוד לא קיבלנו תשובה עליה.

יוסף טייב: יכול להיות שיושבת-ראש הוועדה רוצה לשאול שאלות נוספות בתוך הדבר הזה, כי אלה כמויות פנטסטיות של אנשים.

יוסף טייב: אני לא מתפלא בכלל שמתוך 3,300 יש 700 שממונים לא במכרז.

יוסף טייב: לי אין שום בעיה עם זה.

יוסף טייב: השאלה היא האם מינית אדם, גבר או אישה נכונים.

יוסף טייב: זו השאלה שאני שואל.

יוסף טייב: אין לי שום בעיה.

יוסף טייב: פתאום מישהו חולה – אין לי שום בעיה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: בואו באמת נדבר על ההכשרה שלהם.

שרן השכל: אני מבינה שיש מוסד אחד שכביכול אמור להכשיר את אותם מנהלים.

עמליה חיימוביץ': נכון.

עמליה חיימוביץ': שמי עמליה חיימוביץ', ומזה כמה חודשים אני מנכ"לית המכון.

עמליה חיימוביץ': לפני זה הייתי עובדת ותיקה במשרד החינוך, מנהלת מחוז ומפקחת, והייתי מנהלת בית ספר.

עמליה חיימוביץ': אני עדיין חושבת שזה התפקיד הכי משמעותי – השילוב של ליישם מדיניות ולגעת בראשי התלמידים ולהוביל מורים, הורים ותלמיד.

עמליה חיימוביץ': זה התפקיד הכי משמעותי.

עמליה חיימוביץ': אחרי ניהול מחוז, שבו באמת מיניתי חלק מהאנשים בדרך המלך וחלק מונו כמנהלי בתי ספר כי המנהלים עזבו בדקה ה-90 או בגלל כל מיני סיבות אחרות, אני מוכרחה לומר שבמבט גס 90% ממי שמיניתי כמנהלי בתי ספר במינוי היו טובים מאוד.

עמליה חיימוביץ': אני רוצה ללכת רגע לסיפה.

שרן השכל: אז למה, בעצם, ההתעקשות על מכרזים ולא באמת לעבור לוועדת איתור?

עמליה חיימוביץ': אני לא איש מינהל.

עמליה חיימוביץ': זו אפשרות שיכולה להיבדק.

עמליה חיימוביץ': אבל, בסוף, להגיע למכרז שיושבים בו מגוון של אנשים ושהאנשים האלה נחשפים אליך ואתה בא כבר בשל אחרי שהוכשרת – זה לזה משמעות.

עמליה חיימוביץ': אני יכולה לומר שאותם אנשים שמונו באמת הצליחו כי גם רצינו שהם מאוד יצליחו, בדיוק כמו שרצינו שמנהל יצליח.

עמליה חיימוביץ': לאבני ראשה הגעתי כשליחות.

עמליה חיימוביץ': עשיתי את כל התפקידים במערכת, אבל הגעתי כשליחות, כי אני מאמינה שמנהל בית ספר זה התפקיד הכי משמעותי.

שרן השכל: האם את גם מצליחה להכשיר אותם לעמוד בתפקיד שלהם?

עמליה חיימוביץ': נכון.

שרן השכל: האם את סבורה שהתוכנית שאתם מעבירים מספקת להם את כלל הכלים על מנת לעמוד בתפקיד שעומד בפניהם?

עמליה חיימוביץ': זה התפקיד שלנו.

עמליה חיימוביץ': התפקיד שלנו הוא להיות כל הזמן – לעבוד on going, זאת אומרת נכנסתי לתפקיד - - -

שרן השכל: יש תוכניות נוספות, אלטרנטיביות, מלבד התוכנית הזאת?

עמליה חיימוביץ': לא.

עמליה חיימוביץ': בהכשרה אין.

שרן השכל: למה?

עמליה חיימוביץ': אני יכולה להגיד לך: כי זה הוחלט לפני X שנים.

עמליה חיימוביץ': לפני 13 שנה הוקם המכון – מיזם משותף של יד הנדיב ומשרד החינוך.

עמליה חיימוביץ': זה הדבר היחידי שהוקם.

עמליה חיימוביץ': אני חושבת שבתוך זה צריכים לעשות שינויים, ובשביל זה הגעתי.

עמליה חיימוביץ': גברתי יושבת –הראש, ההכשרות שלנו באמת נועדו לתת את הכלים להצליח לכל מה שהמנהלים עכשיו סיפרו.

עמליה חיימוביץ': הייתי שם לא מזמן.

שרן השכל: אני מבינה, אבל יש גם המון-המון מכללות נהדרות שמכשירות מורים.

עמליה חיימוביץ': לא.

שרן השכל: אם, נניח, הם רוצים לפתוח תוכנית להכשרת מנהלים שתיתן להם את כל הכלים, האם הם יכולים לפתוח תוכנית כזו?

עמליה חיימוביץ': אם היינו מראים את המצגת שהכנו, שמספרת גם על המינוי ועל כל התהליך בכלל של משרד החינוך, המוסדות הם השלוחות שלנו.

עמליה חיימוביץ': יש 10 מוסדות.

שרן השכל: כולם מחויבים לתוכנית שאתם מוציאים?

עמליה חיימוביץ': הם מחויבים לתוכנית.

עמליה חיימוביץ': אני יכולה להגיד לך שבשנה האחרונה כבר עשינו שינוי מהותי בין הפער הזה של הידע התיאורטי לדברים הגנריים, וב-45% מזמן הלמידה, שזה 500 שעות, אנחנו עוסקים רק בהתנסות מעשית, כלומר בדברים שקורים בתוך בתי הספר.

עמליה חיימוביץ': זה שינוי מהותי שיכול לתת את הכלים הרלוונטיים ולא רק למידה של תיאורטיה.

שרן השכל: ארגון מנהיגים, אתם רוצים להגיב על זה?

יואב פרידן: כן.

יואב פרידן: אנחנו חייבים להגיב על המהות.

יואב פרידן: על מה אנחנו מדברים?

יואב פרידן: נושא המכרזים וההכשרות – אפשר לדבר על זה המון.

יואב פרידן: אלה סוגיות מקצועיות מורכבות ופרוצדורליות, סבבה.

יואב פרידן: אבל, הדברים העיקריים – המוגנות, השכר, חוסר האמון, התרבות, חוסר הקשב, לא סופרים את המנהלים, לא נותנים להם את ההתייחסות האלמנטרית כדי לנהל את הדברים שהם צריכים, בדיוק כמו שעמליה חיימוביץ' אמרה בצדק, את הנושא של לגעת בילדים ממקום בוטח, ממקום שיש גיבוי – אלה הדברים.

יואב פרידן: סוגיות הליבה הן לא איך אנחנו ממנים בדיוק ואיך אנחנו מכשירים.

יואב פרידן: אפשר לדבר על זה וזה גם חשוב, אבל סוגיות הליבה זה מעמד מנהלי בתי הספר – הקריסה בהקשר הזה בגלל היחס הלא נכון של משרד החינוך, השכר הנמוך, ולפעמים, כמו שאביגיל ציינה, האפליה המובנית בהשוואה למורים – אלה הסוגיות המרכזיות.

סוניה פרץ: אני רוצה לומר נקודה אחת:

סוניה פרץ: כשאת דיברת על החוסר - - -

שרן השכל: שנייה, רגע.

שרן השכל: משרד החינוך, יש פה כמה שאלות חשובות.

שרן השכל: אתם באים ואומרים שאתם רוצים לייצר יותר מנהלים ויותר מנהלים איכותיים, והמנהלים באים ואומרים בצדק: אין תגמול של שכר, הם לא מגלמים בעצם את העבודה הקשה או את המעמד או את תוספת הסיכון שלהם בשכר מטעם משרד החינוך – איך זה יכול להיות?

שרן השכל: אתם לא מבטחים אותם, ולמנהלים יש מקרים שבהם הם נתבעים אישית על מקרים – איך יכול להיות שאין ביטוח למנהלי בתי ספר?

שרן השכל: יש פה את העניין של אוטונומיה, כלומר האם אתם צריכים מפקח על כל מהלך ומהלך שלהם?

שרן השכל: כמה מנהלים תפסתם בשנה האחרונה ששיקרו לגבי משהו כזה או אחר שצריך לבוא ולבקש תעודת זהות של אותו מורה למדעים כדי לשחרר למנהל את אותו תקציב לתוכנית?

שרן השכל: כלומר, כמה כבר שיקרו בתוכניות כאלה כדי להביא את זה לבתי ספר?

שרן השכל: אלה שאלות מאוד מאוד קריטיות, שאומרים לכם המנהלים: זה מרחיק אנשים כמונו, אנשים טובים, מתוך המקום הזה.

סוניה פרץ: ברשותך, אני רוצה להתייחס לסוגיית השכר.

סוניה פרץ: שכר נקבע בהסכמי שכר, ויש לנו שני הסכמי שכר: האחד הוא עם הסתדרות המורים, והשני הוא עם ארגון המורים.

סוניה פרץ: כמי שישבה במשאים ומתנים בשנים האחרונות, אני יכולה להגיד לך שעניין שכרם של המנהלים הוא אחד מהנושאים המרכזיים שאנחנו דנים בהם.

סוניה פרץ: זה תמיד נמצא בסדר העדיפות שלנו.

סוניה פרץ: שכר המנהלים תלוי בנתוניו האישיים של המנהל, בוותק שלו - - -

שרן השכל: אבל אומרים לך פה שהשכר יותר נמוך מאשר של מורים.

יואב פרידן: זה ממש מקומם, מכיוון שהמנהלים לא מיוצגים בהסכמי השכר.

יואב פרידן: זו אחת הבעיות.

יואב פרידן: זו לא פוליטיקה.

יואב פרידן: זו מהות.

יואב פרידן: ארגוני המורים לא מייצגים את המנהלים, והמנהלים לא מיוצגים בהסכמי השכר.

קריאה: השכר שלהם - - -

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: אני מנסה להבין.

שרן השכל: אם זה נמצא בראש סדר העדיפויות, איך יכול להיות שבהסכמי השכר העליתם לחלק מהמורים גם ב-40% את השכר, ולמנהלים – ב-17%.

סוניה פרץ: זה לא מדויק.

סוניה פרץ: מנהלים קיבלו גם תוספת מעבר לרפורמה.

סוניה פרץ: יש הבדל בין שכרם של מנהלים ב"אופק חדש" לבין שכרם של מנהלים ב"עוז לתמורה".

סוניה פרץ: אלה שתי מתודולוגיות שכר אחרות.

שרן השכל: אבל אתם מבינים את הכשל, כשמורה מרוויח יותר ממנהל או כשסגן מנהל מרוויח שווה ערך למנהל?

סוניה פרץ: אלה דברים שתמיד נמצאים לנגד עינינו.

סוניה פרץ: זו גם שאלה של מה מידת היקף המשרה של הסגן אל מול המנהל.

סוניה פרץ: אני מסכימה שלמנהל יש - - -

שרן השכל: כן, אבל הרי הם לא יכולים להוסיף תוספת של שעות.

סוניה פרץ: אני יודעת, אבל, בסופו של דבר, השכר הוא פועל יוצא של הסכמי שכר.

סוניה פרץ: אני לא יודעת מה יקרה מבחינת משאים ומתנים בעת הזאת עם שני הארגונים, אבל ככול שזה יבשיל לכדי משאים ומתנים – אני אומרת לך שנושא שכר המנהלים הוא תמיד אחד הנושאים הראשונים שאנחנו מביאים אותו לשולחן הדיונים.

קריאה: זה הפיל בחדר.

קריאה: זה הפיל בחדר.

אורית גור כהן: אני מציעה לבקש את הפרוטוקולים של המשאים והמתנים האחרון – של האחרון לפחות של "עוז לתמורה" – ולראות איפה היה נושא המנהלים בתוך המסמך הזה, והוא רחוק מלהיות הנושא המרכזי, כיוון שמדובר בארגוני מורים שעסוקים בעניין מורים.

משה טור פז: אני שוחחתי עם גורמים באוצר שטוענים שארגוני המורים מתנגדים לפתוח את שכר המנהלים והם רוצים - - -

קריאה: תודה לך.

קריאה: בדיוק.

משה טור פז: זהו המשא ומתן הכללי של המורים, וזה חבל מאוד.

משה טור פז: בעיניי, משרד החינוך ומשרד האוצר צריכים לומר פה "מנהלים לפני כולם", כי המשבר רק ילך ויעמיק.

קריאה: בדיוק.

משה טור פז: מה שקורה הוא שגם נלחמים על תנאי המורים, ולא על תנאי המנהלים.

משה טור פז: בעיניי, זו גם הייתה טעות בפעם הקודמת.

קריאה: נכון.

משה טור פז: חלק מהמשבר – צריך לומר תמיד ששכר זה לא הכול - -

קריאה: נכון.

קריאה: ודאי.

משה טור פז: - - והוא לא מספיק.

אמילי חיה מואטי: קינלי, אני מבקשת רק לציין את המובן מאליו שעד כמה שאני מכירה, איש מהמנהלים שיושבים כאן לא מנהל בית ספר בשביל השכר.

אמילי חיה מואטי: כל אחד מהם יכול היה להרוויח הרבה יותר בשוק הפרטי.

יוסף טייב: ועדיין אני חושב שמה שקינלי אומר זה נכון.

יוסף טייב: אנחנו לא רוצים לעשות השוואות לעולם ההיי-טק או למנכ"לים וכן הלאה.

יוסף טייב: הרעיון הוא שזה צריך להיות מופרד.

יוסף טייב: יש פה מישהו שהוא ראש הארגון, וראש הארגון לא יכול להיות נדון בתוך המסגרת הזאת על-ידי וועד הארגון עצמו.

יוסף טייב: זה לא עובד כך.

אורית גור כהן: אני רוצה לתת דוגמה קלאסית על עצמי, לצורך העניין, כלומר זה לא רק עניין של סגנים.

אורית גור כהן: ניהלתי תיכון שש-שנתי, איחדתי תיכון שש-שנתי נוסף, כלומר הפכתי לקריית חינוך גדולה יותר; לא רק שהשכר שלי לא השתנה, אלא עוד מצאו איזו טעות של 300 שקלים.

אורית גור כהן: כלומר, היום, כשהתחלתי לנהל 2,500 תפקידים, אני מקבלת את אותו השכר כמו כשניהלתי 1,200 תלמידים.

אורית גור כהן: 120 מורים, 230 מורים ועוד 80 אנשי מנהלה – אותו שכר.

אורית גור כהן: בשוק הפרטי אדם בחברה דומה – אני לא רוצה להגיד כמה הוא מרוויח.

יואב פרידן: יש לנו בדיוק עוד חמש דקות לטובת הדיון הזה.

קריאה: אני רוצה להתייחס לתוכנית ההכשרה.

שרן השכל: אני רוצה לשאול את משרד החינוך: מה בנוגע לביטוח מנהלים?

שרן השכל: איך יכול להיות שיש להם חבות אישית כלפי הכשלים בבתי הספר, ואתם לא מבטחים אותם?

סוניה פרץ: קודם כול, מנהלים בחינוך הרשמי מבוטחים על-ידי חברת "ענבל".

יואב פרידן: זה לא נכון.

סוניה פרץ: מנהלים בבעלויות מבוטחים על-ידי הבעלויות.

סוניה פרץ: יש לנו הנחיות לגבי עניין הביטוח.

סוניה פרץ: יש עניין של ביטוח של אחריות פלילית.

סוניה פרץ: מכלל מה שאני מכירה, זו סוגיה משפטית.

סוניה פרץ: אם היה פה משפטן, הוא היה - - -

יואב פרידן: נזיקית ולא פלילית.

יואב פרידן: נזיקית – רשלנות, ולא פלילית.

יואב פרידן: כמובן שנגד אחריות פלילית אין ביטוח.

יואב פרידן: אנחנו מדברים על אחריות נזיקית, ובמשרד החינוך יש כאן לקונה וגם מנכ"ל משרד החינוך לשעבר הכיר בכך.

שרן השכל: הם סיפרו כאן על מקרה של מנהלת בית ספר שאחר הצוהריים הגיעו תלמידים שהם בכלל לא מבית הספר והתפרק אותו סל של כדורסל, ולמעשה, אותה מנהלת נתבעה בנזק אישי.

סוניה פרץ: אני לא מעורה בפרטים, אז אני מעדיפה לא להתייחס.

סוניה פרץ: אני יכולה להביא רשימה ארוכה - - -

שרן השכל: אבל יש ביטוח?

שרן השכל: אתם ערים לסוגיה הזאת?

שרן השכל: אתם דנים בה?

שרן השכל: יש משהו שאמור כאילו להגן על אותם מנהלי בתי ספר מבחינת תביעות נזיקיות?

שרן השכל: ילד נופל עכשיו במדרגות בבית הספר והוא רוצה לתבוע את המנהל.

יואב פרידן: בדיוק.

אורית גור כהן: בדקנו את זה לעומק, כולל מרכז השלטון המקומי שעשה על זה עבודה יחד איתנו והגיע למסקנה שאין ביטוח לנושאי משרה בסיפור הזה, למרות תפקידם הבכיר של מנהלי בתי הספר.

אורית גור כהן: אני יכולה להוציא רשימה ארוכה מאוד של מנהלים שנתבעו באופן אישי, ויש כל הזמן את הסוגיה הזאת.

אורית גור כהן: גם מנכ"ל משרד החינוך לשעבר, אבואב, אחרי שהוא בדק את הדברים, הכיר בסוגיה.

שרן השכל: יש לכם תשובה לעניין הזה?

סוניה פרץ: לא כרגע.

סוניה פרץ: אנחנו נתייחס לזה.

סוניה פרץ: אם תרצי, אנחנו נביא אחר כך חוות הדעת המשפטית שלנו בעניין הזה.

שרן השכל: חוות דעת משפטית, כלומר המנהל יכול ללכת עם חוות הדעת המשפטית שלכם לבית המשפט?

סוניה פרץ: לא.

סוניה פרץ: המנהלים בחינוך הרשמי מבוטחים במלואם.

סוניה פרץ: המנהלים בבעלויות אמורים להיות מבוטחים על-ידי הבעלויות.

סוניה פרץ: יש חוזר מנכ"ל שמנחה את הבעלויות ומחייב אותם לבטח אותם.

יואב פרידן: זה לא נכון.

שרן השכל: אני אשמח שנפנה אלייך כמה מקרים שבהם היו מנהלים שנתבעו אישית, ואני אשמח שאתם תתנו תשובה פרטנית - -

סוניה פרץ: אוקיי.

סוניה פרץ: בסדר.

שרן השכל: - - לכל אחד ואחד מהמקרים איך יכול להיות שאותו מנהל נתבע ברמה האישית.

סוניה פרץ: בסדר גמור.

שרן השכל: חבר הכנסת קינלי, אנחנו נעשה סבב וכל אחד יאמר כמה מילים, שאלות אחרונות למשרד החינוך, לפני שאני מסכמת את הדיון.

משה טור פז: הייתי שמח גם שנשמע את הרשויות המקומיות פה, אם יהיה זמן.

שרן השכל: הם נמצאים?

משה טור פז: אני יודע שאגפי החינוך פה.

משה טור פז: כדאי היה לשמוע אותם, כי חלק מבתי הספר בבעלות הרשויות המקומיות, ובכולם מטפלים 257 ראשי אגפי חינוך.

משה טור פז: אני אומר רק דבר אחד: בעיניי, השלב הראשון בטיפול במשבר זה הכרה בזה שיש משבר.

משה טור פז: היו לי על כך שיחות קשות עם מנכ"ל משרד החינוך הקודם, ואני טענתי שיש הכחשה.

משה טור פז: אני אמרתי את זה לשמואל, ואני אומר כאן: יש משבר מנהלים במערכת החינוך.

משה טור פז: אפשר למלא את השורות, אבל למלא את השורות זה לא מילוי איכותי.

משה טור פז: אני חושב שצריך להכיר בזה שיש משבר, ואז צריך לנתח מהן הסיבות למשבר.

משה טור פז: אני חושב שאבני ראשה היה בשורה מדהימה לפני 14 שנים, ובשלב מסוים הוא הפך מפתרון לבעיה.

קריאה: נכון.

משה טור פז: הוא הפך להיות רגולטור שקם על יוצרו.

משה טור פז: הסיבה לכך שיושבת-הראש התעקשה פה על כמה ממנים במכרזים היא כי פשוט זה עדות לכך שאם אתה לא מצליח לממש את הרגולציה שלך – יש פה בעיה בפני עצמה.

משה טור פז: אני חושב שצריך להסתכל על תפקיד מנהל בית ספר מחדש היום.

משה טור פז: יש גורסים לקרוא לו מנכ"ל.

משה טור פז: אני לא יודע אם השם ישנה - -

יוסף טייב: לא, זה לא הדיון היום.

משה טור פז: - - אבל המהות צריכה להשתנות.

משה טור פז: מנהל בית ספר זה לא מורה-על.

משה טור פז: יש ארצות שבהן קוראים לו head teacher.

משה טור פז: אני מתנגד להגדרה הזאת.

יוסף טייב: Head master.

משה טור פז: לא.

משה טור פז: head teacher בארצות המערביות.

משה טור פז: בעיניי, אבני ראשה עשו טעות טרגית – הייתי שם כשהם עשו אותה.

משה טור פז: התווכחתי, אבל לא הקשיבו לי – כשקראו למנהל: מנהיג פדגוגי.

משה טור פז: המנהל הוא גם מנהיג פדגוגי.

משה טור פז: אני לא אוהב את ההגדרה הזאת.

משה טור פז: יש לו הגדרות נוספות, רחבות יותר, שהוא צריך למלא.

משה טור פז: לכן, אני חושב שכל נושא מנהלי בתי הספר, הגדרת תפקידם, האחריות המוטלת עליהם, התגמול שלהם ומי נכנס ומי יוצא – ולא הזכרנו בכלל את משבר פרישת מנהלים בטרם עת שגם הוא סממן לבעיה.

משה טור פז: כשמנהל פורש בשנתיים, בשלוש השנים או בארבע השנים הראשונות זה מעיד שלא מטפלים בו כמו שצריך ושהתפקיד שלו בלתי אפשרי.

משה טור פז: יש פוסט מכמיר לב, שאני לא קורא אותו מקוצר הזמן פה, על מנהלת שעוזבת את תפקידה אחרי שנתיים.

משה טור פז: אין מה לעשות, מנהל שעוזב אחרי שנתיים זו תקלה.

משה טור פז: בעיניי, זו תקלה של המערכת במקרה הזה, ואולי גם שלה.

משה טור פז: אבל, בסופו של דבר, זה כישלון.

משה טור פז: מנהל שעוזב אחרי שנתיים – זה סימן שמשהו כאן לא עובד כמו שצריך.

משה טור פז: בעיניי, הכרה במשבר, ניתוח הסיבות שנשמעו כאן גם מהמשרד אבל בוודאי משלושת הארגונים והטיפול בהם הם דבר קריטי שבלעדיו לא נוכל לקדם את מערכת החינוך.

שרן השכל: בבקשה.

יוסף טייב: אני רק רוצה לשאול שאלה מהירה.

יוסף טייב: הרי אנחנו יודעים שיש מסלול ניהולי בתוך מערכת החינוך.

יוסף טייב: יש היום אפילו מערכות השכלה גבוהה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטה בחיפה בזמנו.

יוסף טייב: אני שואל: האם הנושא הזה של מסלול ניהולי הוא דבר מובנה בתוך משרד החינוך?

יוסף טייב: האם יש דבר כזה – מסלול ניהולי?

יואב פרידן: לא.

קריאה: ראוי לקיים.

סוניה פרץ: יש תפקידים ניהוליים.

יוסף טייב: אני שאלתי שאלה ישירה.

יואב פרידן: התשובה היא: לא.

יוסף טייב: האם יש מסלול שבו אתה מריץ אנשים, כמו שאנחנו עושים בכל מיני תחומים?

יוסף טייב: אתה מריץ אותו למסלול ניהולי.

יוסף טייב: אתה אומר "הוא כבר עשה השכלה א', ב', ג' ו-ד'", ואמרנו מכרז וכל הדברים האלה, ואני לא רוצה לחזור על הדבר הזה.

יוסף טייב: האם יש מסלול ניהולי?

יוסף טייב: זה לא חייב להיות שמייד אתה נכנס בו, אבל האם יש דבר כזה שאתה נכנס לתוך מסלול ניהולי?

קריאה: לא.

סוניה פרץ: לא נכנס, באופן מובנה, לתוך מסלול ניהולי, אבל יש לך סדרת תפקידים שאתה יכול לבצע אותם שהם בתוך מסלול ניהולי ויש לך סדרת תפקידים שאתה יכול לבצע אותם בתוך תפקידים פדגוגיים, ובתוך המסלול הניהולי הזה יש גם את ההכשרה לניהול – תוכנית ההכשרה.

עמליה חיימוביץ': עוד משהו – מה שרציתי לומר קודם – נושא המחסור הוא בנפשנו, ולכן אני החלטתי באבני ראשה שאנחנו חייבים לעבוד על עתודות ניהול.

עמליה חיימוביץ': חבר הכנסת קינלי, חברי, החלק הזה מתחבר אליך בנושא הזה של עבודה עם הרשויות, כי בסוף עתודות חייבות להיות עם בנייה ומסלול אולי קצת אחר אבל זה עכשיו בשנה שנכנסתי ואני הולכת עם זה קדימה.

שרן השכל: גם על הנושא, כמו שחבר הכנסת שיין אמר, של מסלול ניהולי שיוכל לתת להם את הכלים?

עמליה חיימוביץ': מסלול ניהול – אנחנו נבדוק את זה על כל ההיבטים.

עמליה חיימוביץ': כן.

שרן השכל: מצוין.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי.

אמילי חיה מואטי: חברים, עלו כאן כל כך הרבה נושאים שבעצם הם רצף משברי בלתי אפשרי.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה להציג ליושבת-הראש ולחבריי לנסות לקיים דיון כזה אחת לרבעון ולהציב יעדים כשבכל דיון אנחנו עוסקים בנושא אחר.

אמילי חיה מואטי: אני כתבתי פה שמונה נושאים שונים שהם לא יכולים להחזיק דיון, כלומר שכל אחד מהם ראוי להכביד בו ראש ולהקדיש לו דיון.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה להציג לקיים פגישות אחת לרבעון.

אמילי חיה מואטי: אתם תציגו ניירות, אנחנו ננסה להציג מענה, ובאמת לייעל ולשפר את המערכת.

אמילי חיה מואטי: בסופו של דבר, מדובר בדור הילדים שלנו, של כולנו כאן, ומי אם לא אנחנו נדאג להם.

אמילי חיה מואטי: גם לטובתם וגם לטובת כל בני הדור שלהם, אני באמת מציעה לקיים את הדיון הזה אחת לרבעון וכל פעם יהיה נושא חדש, וננסה לתת מענה לכל נושא שיעלה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני רק רוצה לתת לגלית וידרמן ממשרד הפנים את ההזדמנות.

שרן השכל: היא גם ביקשה להתייחס לדברים, לפני שאנחנו מסכמים את הדברים.

שרן השכל: גלית ממשרד הפנים, את איתנו?

שרן השכל: לרשותך שתי דקות ממש כדי לגעת בדברים.

גלית וידרמן: גברתי היושבת-ראש, אני חושבת שזה אולי מיותר עכשיו לפתוח את הנושא, כי זה כבר באמת לפתוח את הדברים.

גלית וידרמן: את פשוט התייחס קודם לנושא המכרזים, ובאמת ההעסקה בניהול בפועל היא העסקה מוגבלת שמאפשרת העסקה של מנהל רק לתקופה של שישה חודשים: שלושה חודשים ועוד שלושה חודשים.

גלית וידרמן: לכן, יש אבחנה מהותית בהעסקה כזו לעומת העסקה של מנהל במכרז.

גלית וידרמן: היא יכולה לתת רק פתרון זמני לרשויות המקומיות.

גלית וידרמן: אנחנו אכן עובדים באופן צמוד עם משרד החינוך ומנסים באמת לתת פתרונות לרשויות המקומיות למצוא גם פתרונות למחסור במנהלים וגם פתרונות למנהלים שיש קושי איתם, אבל צריך למצוא איזה שהם היבטים אחרים והנושא הזה של העסקה בפועל לא יכול לתת מענה לנושא הזה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אנחנו נעבור לסיכום.

שרן השכל: קודם כול, אנחנו מבינים שמשרד החינוך באמת מעריך את עבודתם של המנהלים, אבל זה נראה או לפחות מהשיקוף של ארגוני המנהלים שהיו איתנו היום זה נראה שבכל זאת הם לא מקבלים את הגיבוי בשטח.

שרן השכל: יש פה איזשהו פער מאוד מאוד גדול שאנחנו חייבים לצמצם, כדי להביא יותר מנהלים, ולא סתם מנהלים אלא מנהלים איכותיים שרואים בתפקידם תפקיד של שליחות.

שרן השכל: יש צורך באמת לצמצם את הפער הזה כדי לגרום להם להרגיש שיש להם מקום במשרד החינוך, שהם מקבלים את הכלים הנאותים, שהם מתוגמלים כמו שצריך, והכי חשוב – יש להם את הגיבוי של משרד החינוך לעבודה שלהם, לעבודה הקשה.

שרן השכל: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך ומהאוצר לשקול ניהול של משא ומתן נפרד להסכמי השכר של המורים ולפתוח אותם בהקדם האפשרי, לפני שדנים בעניין הסכמי השכר של המורים.

יוסף טייב: התכוונת: את של המנהלים.

שרן השכל: סליחה, של המנהלים.

שרן השכל: אמרתי "מורים"?

יוסף טייב: בסדר.

יוסף טייב: אמרת פעמיים "מורים".

קריאה: ואז השאלה היא מי יושב שם.

קריאה: הבעיה היא שאין מי שמייצג את זה.

שרן השכל: חבר'ה, כרגע זו דרישה שלי.

שרן השכל: יש נהלים מי נמצא שם.

שרן השכל: הדבר צריך להיות בשיתוף פעולה עם הארגונים.

שרן השכל: יש חוק גם לארגונים יציגים.

שרן השכל: כל הפוליטיקה הפנימית – אני מבקשת לשים אותה בצד.

שרן השכל: יש נהלים מול האוצר ומול משרד החינוך.

שרן השכל: צריך לראות איך אנחנו מטפלים בזה בצורה המיטבית.

שרן השכל: אבל, הוועדה מבקשת לנהל משא ומתן נפרד.

שרן השכל: לא יכול להיות שנאמר משהו אחד, ובסוף בתוך הפרוטוקולים מגלים דבר אחר, ובסוף מסתמן שאין שיפור; כשאנחנו רואים את פערי השכר האלו, אנחנו מבינים שמנהלים לא מתוגמלים כמו שהם צריכים.

שרן השכל: אם הם מסוגלים לקבל שכר יותר גבוה בכל מקצוע אחר כמורה, לא יכול להיות שנלחמו על המנהלים בהסכמי השכר.

שרן השכל: אנחנו יודעים מה זה כשנלחמים בהסכמי שכר על שכר של מורים.

שרן השכל: אנחנו רואים איך כל המערכת על הרגליים ומשביתים לימודים ומה לא עושים.

שרן השכל: סליחה, זה לא נראה כך.

שרן השכל: לכן, יש פה צורך בהפרדה.

שרן השכל: זה תפקיד שונה.

שרן השכל: אנחנו רוצים לעודד את זה.

שרן השכל: זה צריך להיות מתוגמל כראוי.

שרן השכל: זה מה שהוועדה מבקשת.

שרן השכל: בתוך הסכמי השכר האלו שנפתחים הוועדה מבקשת לגלם תוספת שכר ראויה לעבודתם של המנהלים בהתחשב בכל הפרמטרים שהם לא נכונים בהכרח גם למורים, כמו מה שדובר עליו: תוספת שעות, השקעה בתוך החופש הגדול – משום שנפתחת שנת הלימודים הם עובדים 24/7, ופרטים נוספים שעלו כאן בדיון לעניין גילום עבודתם בשכר.

שרן השכל: אנחנו מבקשים שבאותה מידה יידון בתוך הסכם השכר עניין חופשה גמישה.

שרן השכל: אפשר אולי להוריד להם מהחופשה בקיץ משום שגם כך הם עובדים, אבל את הימים האלו שהם מביאים בקיץ – אני מניחה שלפחות שבועיים מנהל צריך לארגן את בית הספר לקראת פתיחת שנת הלימודים – להוריד ממנו, נניח, את החופשה הזאת ולתת לו את הימים האלה בחופשה גמישה.

שרן השכל: אני בטוחה שיש שם שיקול דעת.

שרן השכל: הוועדה מבקשת להתייחס גם לזה בפתיחה של הסכמי השכר.

שרן השכל: הוועדה מבקשת לקיים דיון בתוך משרד החינוך למעבר לוועדת איתור שתענה על הצרכים ועל תנאי הסף שמשרד החינוך מבקש, אבל גם תהיה ישימה בפועל, תהיה הגיונית ותשתף פעולה עם הרשויות המקומיות, במטרה למצוא אנשים טובים שייכנסו לשם.

שרן השכל: נושא החינוך הוא הנושא החשוב ביותר בתוך המערכת המוניציפלית, ולכן אין לי ספק שראשי ערים יחפשו את האנשים הטובים ביותר – הם צריכים את האנשים הטובים ביותר – כדי שההורים יהיו מרוצים.

קריאה: ביטוח.

שרן השכל: הדבר הנוסף שאנחנו דנו עליו הוא, בעצם, עצמאות המנהלים, ופה נדון בזה בהרחבה כמובן בחוק ההסדרים כאשר החקיקה תגיע אלינו, אבל אני מבקשת ממשרד החינוך שגם החוק שמתגבש שמכינים בחוק ההסדרים ייקח בחשבון שמנהלים הם לא גנבים והם לא רמאים.

שרן השכל: אם החלטתם לתת להם איזושהי הרחבה של הסמכויות בתחום הפדגוגי, בתחום הניהולי או בתחום הניהול הכספי – תתנו להם אותה, אוקיי?

שרן השכל: אל תשימו עכשיו עורך דין על כל מנהל.

שרן השכל: אם ייתפסו מנהלים שרימו או שיקרו – לתת פטיש של 5 ק"ג על הראש.

שרן השכל: אין בעיה, ויש לנו את הכלים לעשות את זה.

שרן השכל: אבל, לא להתייחס למנהלים כגנבים ולבקש מהם טופסולוגיה וביורוקרטיה שיוצרת להם עבודה של שעות שהם כבר מעדיפים לוותר על אותן תוכניות ועל אותם דברים תקציביים וכו'.

שרן השכל: זה סיכום הוועדה מדברינו.

שרן השכל: אנחנו נתכנס בעוד - - -

קריאה: ביטוח.

קריאה: מוגנות.

יוסף טייב: גברתי, אולי רק עוד אלמנט אחד.

יוסף טייב: בזמנו, משרד החינוך וראמ"ה נתנו גם מבחני תפקוד למנהלים ובדקו הישגיות, זאת אומרת זה בצד השני של המשוואה.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: את זה גם שכחתי.

יוסף טייב: יש מבחני הישגיות שראמ"ה הציגו למנהלים ולסגני מנהלים.

יוסף טייב: אני חושב שזה חייב להיות חלק מהמשוואה שאת מדברת עליה, גברתי.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: גם מבחינת התפקוד הכספי.

יוסף טייב: יש לנו את זה במשרד החינוך.

שרן השכל: אפשר למדוד את ההישגים ואת הרמה של אותם מנהלים במבחנים כאלו.

יוסף טייב: תפוקות.

שרן השכל: הדבר האחרון באמת ששכחתי להוסיף בתוך הסיכום הוא, בעצם, לתוכנית אבני ראשה.

שרן השכל: אני אשמח שבדיון הבאה המנכ"לית החדשה, לכשתיכנס לתפקידה ובו תוכל להכניס את כל התיקונים, השינויים וגם הערות שהוועדה התייחסה אליהן וגם להציג את החזון האישי שלך כמנכ"לית לאותה תוכנית – לבוא לוועדת החינוך ובאמת להציג את השינויים בתוך התוכנית שתיתן את הכלים הראויים למנהלים כדי להצליח בתפקידם.

יואב פרידן: גם ביטוח.

יואב פרידן: זה לא נכנס.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: שכחתי גם את עניין הביטוחים.

שרן השכל: לחלוטין, הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקיים דיון פנימי בעניין הביטוחים, לבדוק את אותן פניות פרטניות שבהן מנהלים נתבעו ולקראת פתיחת שנת הלימודים למצוא ביטוח שיגן על המנהלים מפני תביעות אישיות.

שרן השכל: זו דרישה של הוועדה לקראת פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: אנחנו רוצים דיווח על עניין הביטוח בעוד כשבועיים, לאחר הדיון במשרד החינוך.

שרן השכל: אנחנו נותנים לכם שבועיים שלמים.

שרן השכל: על כל שאר הדברים – אנחנו נקיים דיון נוסף בעניין המנהלים בעוד כ-60 יום - -

משה טור פז: יופי.

שרן השכל: - - ונעקוב אחרי הדברים.

שרן השכל: תודה רבה.

יואב פרידן: תודה רבה.

שרן השכל: הישיבה נעולה.