ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 158, 2021-11-24 09:00

אלכס קושניר: בוקר טוב לכולם, היום יום רביעי, כ' בכסלו התשפ"ב, ה-24 בנובמבר 2021.

אלכס קושניר: אנחנו מנהלים את הדיון השני בנושא צו תעריף המכס והפטורים ומס קניה על טובין (תיקון מס' 3), התשפ"ב-2021 (כלים חד- פעמיים).

אלכס קושניר: בפעם הקודמת שמענו את הממשלה ואת חברי הכנסת, שמענו מעט את נציגי המגזר העסקי.

אלכס קושניר: את הדיון הזה נקדיש קודם כל עבור נציגי המגזר העסקי כדי שיוכלו להשמיע את טענותיהם.

אלכס קושניר: אני יכול לומר שאנחנו מזהים שיש שתי בעיות עיקריות בנושא הזה:

אלכס קושניר: כוסות הנייר המצופות פלסטיק וכן חומרים שנמצאים על התפר שיכולים להיות גם חד-פעמיים וגם רב-פעמיים מבחינת עובי חומר הגלם.

אלכס קושניר: אנחנו בודקים איך אפשר לפתור את שתי הסוגיות הללו ואני בטוח שגם נגיע לפתרונות.

אלכס קושניר: חברת הכנסת ג'ידא רינאווי זועבי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בוקר טוב, אני רוצה לספר על אירוע שחוויתי אתמול בוועדת הפנים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לצערי הרב מדובר באירוע לא מכבד למשכן ולא מכבד את חבר הכנסת שפנה אלי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אתמול היה בוועדת הפנים דיון בנושא חוק החשמל, חוק חשוב ששמחתי שחברי ממפלגת רע"מ הסכימו להצמיד את ההצעה שלי אליהם, ואנחנו, אינשאללה, היום נעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מהלך הדיון היה רגיל, לפעמים קצת לחץ ומתח בין חברת הכנסת אורית סטרוק ובין חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אמרתי אז שאני מאוד תוהה על זה שאורית סטרוק ואוסאמה סעדי מסכימים על משהו, ואז דוקטור אחמד טיבי, חבר כנסת, בדרך כלל איש מאוד מכובד, התחיל לצעוק עלי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הוא אמר לי בצעקות: "תשבי בשקט, תשבי בשקט, אל תתחצפי".

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אומרת שאנחנו דור חדש של פוליטיקאיות ערביות שלא יכולות לעבור לסדר יום למראה מציאות של פוליטיקאים שהם חושבים שהם בעלי הבית פה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו שותפות ואנחנו גם בעלות הבית ואני לא אתן לאף פוליטיקאי, ערבי או לא ערבי, להתנהל בצורה הזאת כלפי או כלפי כל אישה פוליטיקאית ערבייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה לכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה להפנות את תשומת לב כל הנשים הערביות הצעירות שמפחדות להיכנס לפוליטיקה בגלל הסיפור הזה, בגלל הלחץ והמתח והאלימות, זו אלימות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה להגיד להן לא לפחד, להיכנס ולשנות את הפוליטיקה מבפנים ולהישאר ברמה גבוהה של מכובדות, תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה, חברת הכנסת ג'ידא רינאווי זועבי.

אלכס קושניר: ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: בוקר טוב, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעדכן אותך שמאז שעבר התקציב הפקקים נשארו ואפילו החמירו.

אלכס קושניר: ציפית לשינוי תוך שלושה שבועות?

ינון אזולאי: לפחות בדקה.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, בימים אלו הוגשו מסקנות הביניים של הוועדה בנושא אסון מירון.

ינון אזולאי: אני שמח על המסקנות, יש מה לדון, אני נוגע במה שהממשלה הצהירה: למשפחות מגיעים פיצויים.

ינון אזולאי: אתמול הייתה הסכמה שלא מדברים על יושב-ראש הוועדה הקודם, אבל גם אצלך דנו על זה.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את משפחת חיות שהאב איבד את הבין שלו, הוא סיפר שהוא משלם כל חודש 9,000 שקלים עבור טיפולים לילדים ועבורו.

ינון אזולאי: מדובר במחנך שאמור לשלם את זה ואין לו מאיפה.

ינון אזולאי: לא מתייחסים לזה, לא במסקנות, לא בממשלה.

ינון אזולאי: הפיצויים למשפחות ההרוגים מאסון מירון, לא דנים על זה בכלל.

ינון אזולאי: מדובר במשפחות חלשות שכרגע צריכות להוציא כסף רב.

ינון אזולאי: אנחנו צריכים לעשות מעשה, לאשר להם לפחות את הטיפולים במיידי.

ינון אזולאי: לגבי הפיצויים, צריך לראות מה לעשות.

אלכס קושניר: למה הוא משלם 9,000 שקלים?

ינון אזולאי: יש לו טיפולים לילדים, טיפולים פסיכולוגיים, בעיות של שיקום, כל מיני דברים שאם רוצים אני יכול גם להביא פירוט.

ינון אזולאי: אני אומר שהוא לא היחיד, שמענו על משפחות רבות.

ינון אזולאי: לעבור כזה אסון, צריכים טיפולים נפשיים.

ינון אזולאי: יש הרבה ילדים בבית וההורים עוברים משבר.

ינון אזולאי: מר חיות גם פצוע וזה משפיע על השיקום שלו.

ינון אזולאי: הגיע הזמן ללא רק דיבורים בעניין הזה, מדובר במשפחות שאיבדו את יקיריהן באסון מירון, אלו משפחות שלנו, של כל אחד מאיתנו, אנחנו קרובים אליהם.

ינון אזולאי: אני חושב שחשוב מאוד לתת את הדעת על הנושא זה ולקדם את כל נושא הפיצויים כמה שיותר מהר.

ינון אזולאי: יש הצעות חוק של האופוזיציה, יעקב אשר, מלכיאלי ואחרים שהוגשו נדחו על ידי הקואליציה לצערי.

ינון אזולאי: לא מתייחסים אליהן ואפילו לא היו מוכנים להעביר אותן בטרומית כדי שזה יגיע ליעד.

ינון אזולאי: הגיע הזמן לטפל ולפצות, זה לא מענק, זו לא מתנה, זה משהו לטיפול הנפשי והגופני היומיומי שלהם, תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם, אני רוצה להתחיל במקום בו עצרה חברתי ג'ידא, כאישה ערבייה שיודעת כמה זה קשה להיות בפוליטיקה, במיוחד בפוליטיקה הישראלית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני תמיד שמעתי את המשפט הזה: "פוליטיקה זה דבר מלוכלך".

אימאן ח'טיב יאסין: התגובה שלי הייתה שאנחנו הנשים טובות בלנקות ולכן אנחנו צריכות להיות שם.

אימאן ח'טיב יאסין: הקדנציה הזו שונה באופן מהותי ממה שעברתי בקדנציה הקודמת.

אימאן ח'טיב יאסין: מה שקורה פה לא יאומן ואי-אפשר לתת יד לדבר כזה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות, ואני לא נכנסת לפרטים ולא לשמות של האנשים, אבל לא יכול להיות שמישהו יתייחס למישהו – אישה או גבר – יתייחס לאישה בצורה שכזו.

אימאן ח'טיב יאסין: זה לא נראה טוב מבפנים וזה משדר תמונה קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כשבאתי לכאן אחד היעדים שלי היה להראות שאנחנו, כנשים ערביות, יכולות להיות בכל מקום ואני לא רוצה שהדוגמה הזאת תשודר לבחורות הצעירות שתפחדנה מהמראות הללו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה לא הוגן, לא אתי, לא יפה, ואני מקווה באמת שהסיפור הזה ייגמר על הצד הטוב ביותר ולא יחזור על עצמו.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק עם ג'ידא אלא עם כל אישה אחרת בכנסת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת ששיח מכובד צריך להיות בין כולנו – גברים ונשים.

אימאן ח'טיב יאסין: הגרוע הוא שזה קרה ביום בינלאומי למניעת אלימות נגד נשים וחבל, זה כואב עד מאוד.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר השני שאני רוצה לשים על סדר היום של הוועדה, הבאתי את זה לוועדת החינוך ויש לזה נגיע תקציבית: יש בית ספר מיוחד, ואתמול היה גם היום המיוחד בכנסת לאנשים עם צרכים מיוחדים, יש בית ספר לילדים אוטיסטים ביישוב חורה, מדובר בבית ספר אזורי שממוקם באזור תעשייה.

אימאן ח'טיב יאסין: בבית הספר הזה יש 15 כיתות כיום, במבנה החדש יש 12 כיתות.

אימאן ח'טיב יאסין: מה יעשו עם שלוש הכיתות החסרות?

אימאן ח'טיב יאסין: אלוהים יודע.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר הנוסף: נתנו תקציב למבנה ולא נתנו תקציב לתשתיות ההיקפיות.

אימאן ח'טיב יאסין: בינתיים הכול מתעכב בגלל מחסור בגרושים להשלמת הדבר הזה עבור ילדים מאוכלוסייה מיוחדת ומהמקום הכי מודר בארץ.

אימאן ח'טיב יאסין: ריבונו של עולם, הגיע הזמן שאנחנו נסתכל לעצמנו בעיניים ונגיד לעצמנו האם זה הייעוד שלנו כאן, האם זה מה שאנחנו רוצים לראות.

אימאן ח'טיב יאסין: כסף יש, השאלה היא לאן מנתבים אותו.

אלכס קושניר: אשמח לקבל פרטים בנושא אחר כך.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

אלכס קושניר: אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: האמת היא שלא רציתי להתייחס אבל אני רואה שיש קמפיין מאוס.

אחמד טיבי: כאשר חברת כנסת – שיודעת שאני מתייחס אליה בכבוד – פונה אל חבר הכנסת סעדי באופן מעליב ואומרת לו: "אתה בדיוק כמו אורית סטרוק", שהיא אויבת של העם שלו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל תסלף את דבריי, לא אמרתי את זה.

אחמד טיבי: לא הפסקתי אותך, ג'ידא, תני לי להמשיך.

אחמד טיבי: זה מעליב, זה פוגע, זה לא במקום, אז כשהיא קמה אז אני אומר לה לשבת.

מיכל מרים וולדיגר: להיות כמו אורית סטרוק זה דבר חיובי.

אחמד טיבי: לא, אני לא חושב, לפחות אצלנו ההשוואה עם סטרוק היא השמצה.

ינון אזולאי: אז תתבע אותה על הוצאת דיבה.

אחמד טיבי: כאשר איתמר בן גביר קם לפני שבועיים אמרתי לו "שב" בערבית וכן בעברית והוא לא חשב - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני קמתי כשאתה אמרת לי: "תשבי בשקט, אל תתחצפי".

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל תסלף, יש גם וידאו.

אחמד טיבי: תירגעי, תירגעי.

אחמד טיבי: אני לא עלי סלאלחה, מה שעשית לו בכפר קאסם, אז תירגעי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

אחמד טיבי: לכן הערתי את מה שהערתי.

אחמד טיבי: אם כבר משהו פמיניסטי ונשי, אני חושב שהחוק הגרוע ביותר, האנטי-פמיניסטי, הפוגעני ביותר כלפי נשים ערביות הוא החוק נגד איחוד משפחות.

אחמד טיבי: כל מי שהצביעה נגד חוק זה הצביעה נגד הנשים הפלסטיניות והיא צריכה לחשוב פעמיים על הנושא הזה.

אחמד טיבי: אני רוצה לציין שעיסאווי פריג' תקף את עאידה תומא סלימן בצורה בוטה ומשפילה, ועאידה לא חשבה לרגע להגיד שהוא תקף אותה בגלל שהיא אישה אלא תקף אותה בגלל עמדה פוליטית.

אחמד טיבי: בואו נשאיר את זה בעמדה הפוליטית.

אחמד טיבי: אני מסכים בהחלט שלא צריך לפגוע באנשים, אבל לא צריך להשמיץ אחרים ולצאת לרחוץ בניקיון כפיים, תודה רבה.

אחמד טיבי: וכשאני אומר "להצביע נגד איחוד משפחות" זה לא רק כלפי ג'ידא, כל מי שהצביע והצביעה נגד איחוד המשפחות עשה מעשה מחפיר היסטורית נגד נשים ואימהות פלסטיניות.

אלכס קושניר: אני רוצה לומר שכנראה שכל מי שיושב פה ולא רק מי שיושב פה נתפס לפעמים ברגעים של עצבים חשופים ואומר משפטים שאחר כך בתוכו הוא - - -

אחמד טיבי: אגב, אתה אמרת לי לפני חודש "שב בשקט" ולא הרגשתי שזה מגדרי.

יצחק פינדרוס: עוד רגע הוא יגיד לך את זה שוב, אחמד.

אלכס קושניר: כולנו אומרים לפעמים דברים שאחר כך מצטערים עליהם, לפעמים בפנים והאמיצים גם אומרים בקול רם שהם טעו.

אלכס קושניר: אני חושב שראוי להתנצל.

אלכס קושניר: איני מסכים שבכנסת יש אויבים, חבר הכנסת טיבי.

אלכס קושניר: יש כאן יריבים פוליטיים מרים, אנחנו לא מסכימים בהרבה מאוד נושאים - - -

אחמד טיבי: לא, אורית סטרוק היא אויבת העם שלי.

אלכס קושניר: אז אני לא מסכים עם האמירה הזו ואני מתקומם כנגדה.

ינון אזולאי: חבר הכנסת טיבי, עוד מעט תגיד שגם איתמר בן גביר הוא אויב שלך.

אחמד טיבי: יש אנשים שאני בז להם ואני לא רוצה השוואה איתם.

אלכס קושניר: אני מבקש מכל מי שנמצא פה ולא נמצא פה, וגם מעצמי, לנסות לספור עד 10 לפני תגובות.

אלכס קושניר: המסר שאנחנו מעבירים לציבור יכול להיות הרסני.

אלכס קושניר: אני בטוח שחברת הכנסת ג'ידא וחבר הכנסת טיבי יכולים לשבת ביניהם וליישר את ההדורים.

אלכס קושניר: איני מתנדב להיות הבורר ביניכם ואני בטוח שאינכם צריכים.

אלכס קושניר: לא הייתי נוכח באירוע המדובר, אבל אני מבין שיש פה מישהי שנפגעה מאוד ויש פה מישהו שאולי לא הבין את הדברים כמו שצריך אז אם תשבו ביחד אני בטוח שתוכלו להגיע להסכמה וללבן את הדברים.

אלכס קושניר: המחלוקות הפוליטיות לא צריכות להשפיע על יחסים אישיים.

אלכס קושניר: הגיע הזמן שב-2021 לא תהיה אף אישה בכנסת שתרגיש מושפלת או תרגיש לא שווה – גם אם מדובר רק בתחושה.

אלכס קושניר: נעבור לנושא עצמו.

אלכס קושניר: ראשית, ניתן לנציגי המגזר העסקי לדבר, בבקשה.

יצחק פינדרוס: המגזר הצרכני גם נמצא פה?

אלכס קושניר: כל מי שנמצא פה.

יצחק פינדרוס: יש פה נציג של משפחה מסכנה?

יצחק פינדרוס: מישהו שאין לו לוביסט?

אלכס קושניר: אתה פה עבורם.

טמיר כהן: ההרשמה הייתה פתוחה עבור כולם.

אלכס קושניר: נציגת עמותת צלול, דליה טל, בבקשה.

דליה טל: בוקר טוב, תודה עבור הדיון ותודה למשרד להגנת הסביבה שקידם את הנושא הזה.

דליה טל: אני דליה טל, מנהלת הקמפיינים בעמותה הסביבתית צלול.

דליה טל: אנחנו חושבים שזה רק מהלך ראשון כי המטרה צריכה להיות, כמו שעשה האיחוד האירופי, בסופו של דבר להוציא את הכלים החד-פעמיים מחיינו.

דליה טל: הייתי פה גם בדיון הקודם, אנחנו תומכים בדרישה של החברים פה להעביר חלק מהכסף למשרד להגנת הסביבה – את תקבולי המס האמור – לצורכי חינוך והסברה לציבור.

דליה טל: אנחנו לא תומכים ברעיון של סבסוד או הפחתת המס על כלים מתכלים.

דליה טל: לפי מה שאנחנו יודעים, וזה מבוסס על בדיקות רבות שערכנו, הכלים המתכלים אינם מתכלים באמת, הם מתכלים במדינות שמחזיקות מכשירי קומפוסט תעשייתיים גדולים.

דליה טל: בארץ אין מכשירים שכאלו ועידוד רכישת כלים מתכלים זהה לרכישת כלים חד-פעמיים.

דליה טל: אני רוצה להגיד משהו לחבר הכנסת החרדים: אני שומעת את ההגנה הגדולה שלכם על המשך השימוש בכלים חד-פעמיים ואתם אפילו רוצים לפצות משפחות בעניין הזה.

דליה טל: אתם חברה שמתאפיינת בשמרנות, בבגדים, בחלק גדול מהמקרים השמרנות הזו היא חיובית – בביגוד, בצניעות, במזון – ואיני מבינה למה אתם מעודדים את הטרנד הזה שהוא טרנד גרוע מבחינה סביבתית, חברתית, בריאותית, מכל הבחינות.

דליה טל: דיברתם כאן על האישה החרדית שצריכה להדיח כלים רבים במוצאי שבת, גם הסבתא שלה הדיחה כלים וגם הסבתא של הסבתא שלה.

דליה טל: כמו שאתם טורחים לשמר מנהגים אחרים, דווקא את העניין הזה – רדו מזה, זה רע, זה רע מאוד לסביבה, לבריאות, למדינה.

דליה טל: אתם מחויבים - - -

אופיר כץ: זו ועדת החינוך?

דליה טל: - - -

ינון אזולאי: אני מקווה שלפני שאת מדברת על השמרנות החרדית תבואי קודם כל לראות - - -

יצחק פינדרוס: - - - על החרדים כמו ש - - - אז כנראה - - - טוב לסביבה.

ינון אזולאי: אל תטיפי לנו מוסר, לציבור החרדי.

ינון אזולאי: דברי על הנזק הסביבתי, לא בתור סדרת חינוך למגזר כזה או אחר.

דליה טל: אני לא נותנת סדרת חינוך.

ינון אזולאי: אני מבין שאת עמותת צלול וזה בסדר, את יכול לבקש, הכול טוב ויפה.

ינון אזולאי: אבל להטיף לנו מוסר, אנחנו מודים לך והכול בסדר.

ינון אזולאי: אם תנסי ללכת פעם באותו - - - של ביגוד ושל כל מה שאמרת מקודם, אחר כך תבואי לדבר איתנו על הנשים שלנו ועל החינוך שלנו ועל כל מה שצריך, תודה.

דליה טל: אני אמרתי - - -

אלכס קושניר: שנייה, אני מבקש ממך לשמור על שיח ענייני לגופו של החוק.

אלכס קושניר: אף אחד לא מחנך פה שום מגזר ולא נותן הוראות לשום מגזר ולשום חברה.

אלכס קושניר: כל אחד בוחר את אורח החיים שלו איך שהוא רואה לנכון ולכן תתייחסי בבקשה לעניין החוק והצו.

אלכס קושניר: את רוצה לדבר על המפגעים הסביבתיים שגורם השימוש בחד-פעמי – בבקשה.

דליה טל: אולי לא הובנתי נכון.

דליה טל: רציתי להגיד שאני מאוד מכבדת את המנהגים, זה לא רק החברה החרדית, אנחנו מדברים על הרבה אנשים ששומרים על הרבה דברים חברתיים וסביבתיים ודווקא את העניין של הכלים החד-פעמיים אימצו בכזאת חדווה.

יצחק פינדרוס: תנסי לגדל 14 ילדים ואז תגידי לי איך עשית את זה.

דליה טל: קצת מאוחר מדי.

אופיר כץ: - - - למה אנחנו מגיעים למקום הזה בכלל?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - -

אלכס קושניר: עוד פעם.

אופיר כץ: הערת לה והיא מתעקשת.

אלכס קושניר: גבירתי, יש לך עוד משהו להגיד על הנזק הסביבתי?

דליה טל: כן.

אלכס קושניר: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: גם על הצורה שבה - - -

שלמה קרעי: אולי תדברי על הנזק הסביבתי של הבזבוז של המים ושל חומרי ניקוי, ושל חשמל בגלל מדיחים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: את אומרת "אימצו את זה בחדווה".

ג'ידא רינאוי-זועבי: את לא מכירה את אורחות החיים שלהם, את לא יודעת עם אלו קשיים כלכליים הקהילה החרדית מתמודדת, את צובעת את כולם בצבע שנובע מהתנשאות לצערי הרב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הצורה הזו לא מקובלת, עם כל הכבוד.

דליה טל: המסר שלי לא היה מתנשא, ואם ככה הובנתי אז אני מתנצלת.

דליה טל: בכל אופן, בואו נדבר על - - -

ינון אזולאי: אני לא חושב שהיה מתנשא כי אני לא מאמין שאת יכולה להתנשא.

אלכס קושניר: בבקשה.

דליה טל: הכלים החד-פעמיים, אנחנו מוצאים אותם בשטחים הפתוחים, אנחנו מוצאים אותם בים.

דליה טל: כשהכלים החד-פעמיים, כמו כל פלסטיק, מגיעים לחופי הרחצה ומשם מגיעים למי הים הם מתפוררים למקרו-פלסטיק, זה נאכל על ידי בעלי החיים, בסופו של דבר זה חוזר לשולחננו אם אנחנו אוכלים דגים.

שלמה קרעי: ואת זה החרדים מביאים לים?

דליה טל: מה?

שלמה קרעי: החרדים אחראיים להביא את הכלים החד-פעמיים לים.

אלכס קושניר: שלמה, היא התנצלה, אנחנו ממשיכים, למה אתה הולך לשם?

אלכס קושניר: כן, בבקשה.

דליה טל: אני מדברת על כלל הציבור.

דליה טל: דרך אגב, על פי המחקרים של המשרד להגנת הסביבה, השימוש בחברה החרדית ובחברה הכללית מאוד דומה, שיהיה ברור, אני רק מדברת כי אתם באתם לפה וכל כך התנגדתם.

אלכס קושניר: תקשיבי, או שאת מתמקדת במה שאת רוצה להגיד על הסביבה או שאני מפסיק אותך.

אלכס קושניר: די עם ההשוואות בין חברה לחברה, די עם זה.

אלכס קושניר: דיברת על הים – יופי.

אלכס קושניר: מה עוד?

נעמה לזימי: אני לא מבינה אותך.

נעמה לזימי: את מייצגת עמותה מאוד חשובה, חיכיתי לשמוע אותך, במקום זה את עושה נזק.

נעמה לזימי: זה לא לעניין וחבל מאוד שזה קרה כאן עכשיו, בטח לעמותת צלול.

דליה טל: אני התנצלתי.

אלכס קושניר: אבל את חוזרת לזה, את מתנצלת וחוזרת.

מיכל מרים וולדיגר: בואו נתקדם, תגיעי לגופו של עניין.

אלכס קושניר: את לא חייבת להגיב, יש לך עוד שתי דקות כדי להעביר את המסר שקשור בסביבה.

אלכס קושניר: אני בטוח שזה מה שמעניין את העמותה שאת מייצגת.

דליה טל: הכלים החד-פעמיים יוצרים נזק מאוד גדול לסביבה, הם יוצרים נזק גדול לכלכלה, הם מעמיסים עומס גדול על הפחים, הם מעמיסים עומס גדול על הפסולת.

דליה טל: המטרה שלנו כחברה היא לצמצם את כמות הפסולת, להגיע לכמה שיותר מחזור.

דליה טל: הכלים החד-פעמיים אינם ברי-מחזור ואינם מתכלים.

דליה טל: גם הכלים המתכלים אינם מתכלים בסופו של דבר.

דליה טל: צריך להגיע למצב שאנחנו מצמצמים את השימוש על ידי מיסוי בשלב הראשון ובשלב השני על ידי איסור מוחלט כמו שעשה האיחוד האירופי.

דליה טל: ושוב, אם דברי לא הובנו אני מתנצלת.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: עמוס שקד, תעשיין, בבקשה.

עמוס שקד: תודה רבה ליושב-ראש ושלום לחברי הוועדה.

עמוס שקד: שמי עמוס שקד, תעשיין, אני מנהל מפעל מקסים שמייצר אריזות לתעשיית המזון המהיר.

עמוס שקד: כל האריזות שלנו ממותגות, בין היתר אנחנו מייצרים גם כוסות נייר.

עמוס שקד: המפעל שלנו ממוקם בקיבוץ רמת יוחנן, הוא מעסיק כ-100 חברים, חלקם עם צרכים מיוחדים.

עמוס שקד: זה מפעל מקסים ואתם מוזמנים לבקר.

עמוס שקד: אני רוצה לדבר על גודל האבסורד: אני מעורב בנושא הזה בשבועות האחרונים ואני רוצה לתת לכם נקודת מבט שונה על כל נושא הכלי החד-פעמיים.

עמוס שקד: ההבדל בין פלסטיק לנייר: בטון של כוסות פלסטיק יש טון פלסטיק ובטון של כוסות נייר יש 60 קילו פלסטיק, את זה הבנתי שכולם יודעים.

עמוס שקד: ציבור הלקוחות שאנחנו משרתים הוא ציבור בתי הקפה, רשתות קפה, מסעדות, חברות פנים-ארגוניות – בנקים, חברות ביטוח, וכולי – שמשתמשים בכוסות לצריכה פנים-אירגונית.

עמוס שקד: הציבור הזה הוא ציבור שבוי, זה לא משנה כמה מס תשיתו עליו – 200%, 300% – הם ישלמו.

עמוס שקד: בית קפה, כוס נייר היא הכלי שלה על מנת לשרוד.

עמוס שקד: נכון לרגע זה הם משלמים פי שתיים ממה שהם שילמו חודש לפני, בוכים ומשלמים.

עמוס שקד: יש לקחת בחשבון שהמגזר הזה ספג מכה גדולה בקורונה וסופג בשנה האחרונה עלייה רוחבית במחירי חומרי הגלם כהוצאה מעליית מחירי השינוע.

עמוס שקד: זה משהו שהייתי רוצה שתבינו.

עמוס שקד: במקרה של המס המדובר, בשוק הספציפי שאנחנו משרתים, המס מביא ליוקר מחייה ולא משיג לרגע את הירידה בצריכה.

עמוס שקד: לא תהיה ירידה בצריכה בבתי הקפה, הוא צריך להשתמש.

עמוס שקד: אני חייב להגיד מראש שאם יש למישהו אפשרות להשתמש בכוס רב-פעמית – שיעשה זאת, זה הטוב ביותר לעולם.

עמוס שקד: אם אין אפשרות ואין חלופה אז אין ברירה וזה מה שעושים ותכף אספר לכם מה החלופה של הדבר הזה.

עמוס שקד: המשרד לאיכות הסביבה ייסד בעבר את חוק מיסוי שקיות הניילון בסופר.

עמוס שקד: ב-10 אגורות הופחתה 70% מצריכת השקיות וזה מדהים לכל הדעות.

עמוס שקד: מנגד, אנחנו רואים שהמחוקק נתן חלופה בדמות שקית בד.

עמוס שקד: במקרה הספציפי הזה אין חלופה לכוס החד-פעמית.

עמוס שקד: אני נחשפתי לחוק הזה לפני שלושה חודשים.

עמוס שקד: אני תעשיין 15 שנים, מאוד מוכר בתחום שלי, נחשפתי דרך קריאה בעיתון והתחלתי להניע גלגלים.

עמוס שקד: יצרתי קשר מהיר עם המשרד לאיכות הסביבה, הם עשו סקרים, אף אחד לא בא לדבר איתי, אף אחד לא בא לשאול אותי, אף אחד לא בא להבין מה יש בעולם הזה, אולי יש משהו שיכול לתת פרספקטיבה אחרת.

עמוס שקד: נראה לי קצת מוזר שמשרד ממשלתי מנהל תחקירים ועושה סקרים בלי להתייחס אל התעשייה עצמה.

עמוס שקד: זו שאלה שהייתי רוצה לקבל תשובה עליה.

עמוס שקד: לא ממקום של ביקורת אלא כדי להבין איך הדברים מתנהלים.

אופיר כץ: יש עוד מפעלים שמייצרים מה שאתה מייצר.

עמוס שקד: יש עוד מפעל שמייצר כוסות נייר.

עמוס שקד: יצרני אריזות נייר אין עוד, הרוב זה ייבוא.

עמוס שקד: יש את הרשות הפלסטינית שחוגגת בשבועיים – שלושה האחרונים.

עמוס שקד: עשרות משאיות נכנסות למדינה ללא מס בשבועיים האחרונים.

אלכס קושניר: איך זה יכול להיות, אני רוצה להבין.

אלכס קושניר: נציגי רשות המיסים, האמירה הזו נכונה?

אלכס קושניר: איך יכול להיות שנכנסת לכאן סחורה פלסטינית ללא מס כאשר יש מכס במעברים?

מיכל מרים וולדיגר: אין מכס.

קובי בוזו: אנחנו ישבנו עם הרשות הפלסטינית גם לגבי הצווים וגם ישבנו איתם פרונטלית לגבי המיסוי על הכלים החד-פעמיים והסברנו להם בדיוק מה ממוסה ומה לא.

קובי בוזו: כל מה שמיובא לרשות הפלסטינית מיובא כבר בנמל וחייב במס קנייה כמו כל ייבוא ישראלי.

קובי בוזו: לגבי המפעלים ששוכנים ברש"פ, הם צריכים לאכוף את החוק שם ולגבות את המס.

מיכל מרים וולדיגר: זה בדיוק המצחיק - - -

אלכס קושניר: מי צריך לגבות את המס?

קובי בוזו: המכס הפלסטיני.

קובי בוזו: כמו שיש היום מפעל טבק שנמצא ברשות הפלסטינית, הרשות גובה ממנו את המס.

קובי בוזו: הם צריכים לאכוף את זה ולשלם - - -

אלכס קושניר: אני רוצה להבין: יכול להיות שיש יצרנים ברשות הפלסטינית שמייצרים ולא משלמים את המס שהיצרן הישראלי משלם?

קובי בוזו: אנחנו לא נמצאים שם ולכן איננו יודעים אם הם גובים את המס מכל מפעל ומפעל.

קובי בוזו: זה בסמכות שלהם.

אלכס קושניר: כשסחורה נכנסת לישראל זה לא נבדק?

קובי בוזו: אם סחורה נכנסת לישראל היא נבדקת.

קובי בוזו: למעשה הם צריכים לגבות את המס ולהעביר אותו אלינו כמו שאנחנו מעבירים אליהם.

אלכס קושניר: אשאל שוב: יצרן פלסטיני מייצר כוסות, הוא משנע את הסחורה למחסום תרקומייה, מישהו בודק במחסום האם הוא שילם את המס או לא?

עמוס שקד: מחסום תרקומיה הוא לא אירוע מס.

עמוס שקד: המיסים - - -

אלכס קושניר: אני שואל האם במהלך הבדיקה מתבצעת בדיקה כזאת - - -

ינון אזולאי: כשהמשאית נכנסת אתם עושים רישום של כמות החד-פעמי שנכנס ואתם מעבירים את דרישת התשלום לרש"פ?

ינון אזולאי: יש לכם מעקב?

מיכל מרים וולדיגר: אתם מבקשים חשבונית כדי לראות שהם שילמו מס?

עמוס שקד: אין רישום בכלל.

ינון אזולאי: אני רוצה לשמוע את זה מהם.

קובי בוזו: ככל הידוע לי, המשאיות שנכנסות במקומות הסדורים נרשמות, לאחר מכן יש התחשבנות בין רשויות המס בישראל לרש"פ.

קובי בוזו: ברגע שנכנס מוצר שחייב במס קנייה אנחנו אמורים לקבל את המס.

מיכל מרים וולדיגר: אתה בודק את זה?

מיכל מרים וולדיגר: החייל במחסום, עוברת משאית ובה טון של כלים חד-פעמיים, האם הוא בודק במחסום את החשבונית או שאתם סומכים על הרש"פ שתגבה מהם את המיסים ונתחשבן איתה.

מיכל מרים וולדיגר: נכנסות עשרות משאיות, מישהו בודק האם באמת שילמו שם מס?

קובי בוזו: אם שולם מס אנחנו לא יכולים לבדוק את זה.

מיכל מרים וולדיגר: אז לא בודקים.

קובי בוזו: לא, מה שאנחנו יכולים לדעת זה שנכנסה סחורה שחייבת במס קנייה ולכן צריכה - - -

אלכס קושניר: ואז מה קורה?

אלכס קושניר: אתם יודעים שנכנסה סחורה שכזו – איזו פעולה אתם מבצעים?

קובי בוזו: צריכה להיות התחשבנות.

ינון אזולאי: אתה יודע כמה סחורה נכנסה?

מיכל מרים וולדיגר: אמורים לדרוש את זה מהרש"פ.

אלכס קושניר: זו תשובה שאני לא מקבל.

אלכס קושניר: היצרן הישראלי משלם מס מתחילת החודש.

אלכס קושניר: מה זה "צריכה להיות", זה קורה או לא?

אלכס קושניר: האם התהליך מוסדר או לא.

קובי בוזו: יש התחשבנות עם הרש"פ.

אלכס קושניר: אפשר לבדוק על לדיון הבא כמה סחורה של כלים חד-פעמיים נכנסה לישראל מהרש"פ מהרגע שנכנס הצו לתוקף?

קובי בוזו: כן.

אלכס קושניר: תודה רבה.

שלמה קרעי: וכמה מס קיבלתם בגין הטובין.

אלכס קושניר: ההתחשבנות יכולה להיות אחר כך, אבל עזוב, קודם כל - - -

מיכל מרים וולדיגר: מה הסכום שנדרש.

אופיר כץ: נשמע לי גם לא הגיוני שאם יש מפעל או שניים לחד-פעמי, שהמס ישפיע עליהם ואחר כך על העסקים והצרכנים, נשמע לי די מוזר שאף גורם שמעורב בצו הזה לא שמע אותו.

מיכל מרים וולדיגר: או שמעודדים ייצור ישראלי או שלא.

אלכס קושניר: אנחנו נשמע התייחסות של - - -

אופיר כץ: יש בסך הכול מפעל אחד ואף אחד לא שמע אותו.

עמוס שקד: אשלים את דברי:

עמוס שקד: בעולם כבר קיים נייר שנקרא No plastic.

עמוס שקד: העברתי את כל החומרים של המוצר החדש למשרד לאיכות הסביבה, מדובר במוצר חדש שנמצא בשלבים אחרונים של ייצור, בסניפים של בתי קפה מסוימים בעולם הוא בהרצה.

עמוס שקד: המוצר עצמו מצופה בציפוי אקולוגי לחלוטין.

עמוס שקד: לוקחים את כוס הנייר וזורקים אותה לפח הירוק.

עמוס שקד: זה אומר שהפתרון הוא לא פתרון רק לכוסות נייר אלא לכל אריזות המזון המהיר.

עמוס שקד: אני יכול לספר לכם שאם אתם הולכים לסופר וקונים מוצר יוגורט – הוא כבר מגיע בגביע נייר.

עמוס שקד: מקרר המעדנים באירופה מכיל 30% של גביעי נייר.

עמוס שקד: אנחנו העתיד, לא העבר, אי-אפשר לקרוא לנו "אויבי העולם".

אלכס קושניר: אף אחד לא קורא לכם אויבי העולם.

עמוס שקד: בחודש האחרון יש שיח ציבורי סביב נושא הפלסטיק.

עמוס שקד: הפלסטיק הוא לא אויב, בני האדם הם האויב של העולם כי הם לא עושים את הדברים בצורה הנכונה.

עמוס שקד: אני בן 52 ומעולם לא קטפתי כלנית או רקפת כי זה מה שלימדו אותי.

עמוס שקד: הילדים שלי מעולם לא עלו על ההגה כשהם שתויים כי לימדו אותם שאם שותים לא נוהגים.

עמוס שקד: העניין הוא 100% תלוי חינוך, כל הדיון פה הוא דיון סרק כי נוכל לעשות שינוי רק אם נטפל בחינוך ובהסברה ולא בדרך של הטלת מס שמייקר את המוצר וגורם לאנשים לשתות כוס קפה בעוד שקל או שניים ולפגוע להם בכיס.

ולדימיר בליאק: כמה המרכיב של הפלסטיק משמעותי בכוס?

עמוס שקד: בכוס זו אחוז הפלסטיק עומד על 5%.

עמוס שקד: בכוס נייר יש 5% פלסטיק, בכוס פלסטיק יש 100%.

עמוס שקד: בכוס הנייר החדשה לא יהיה פלסטיק בכלל.

אלכס קושניר: אז כוס הנייר החדשה לא תמוסה.

עמוס שקד: אבל זה ייקח זמן, אנחנו צריכים להחליף את כל הציוד שלנו, זה ייקח זמן.

ולדימיר בליאק: כמה זמן להערכתך?

עמוס שקד: אם הדיון היה מתקיים עוד שנתיים, לא היינו בתוך הדיון הזה.

ינון אזולאי: ואתה צריך להחליף את כל המכונות - - -

עמוס שקד: בזה הרגע אנחנו עושים ניסיונות על מכונות חדשות.

מיכל מרים וולדיגר: כדאי שהמיסים שמשלמים היום ילכו לשם.

שלמה קרעי: אלכס, זה מה שאמרנו בדיון הקודם.

עמוס שקד: במקום לבזבז כסף במקומות אחרים אולי תתנו תמריצים לתעשייה כחול לבן.

עמוס שקד: אנחנו ציונות.

ינון אזולאי: בכמה תתייקר הכוס?

עמוס שקד: פי שניים.

ינון אזולאי: זה ישפיע גם על מחירי כוס הקפה.

עמוס שקד: זה הרבה יותר חמור: אם מכרתי כוס בשקל אמכור עכשיו כוס בשני שקלים, אני מגיע לסיטונאי שמגיע לסיטונאי שמגיע לבית הקפה.

עמוס שקד: בית הקפה יגלם את זה בחצי שקל.

עמוס שקד: כוס נייר עולה היום 60 אגורות לבית הקפה עצמו, זה חולני.

עמוס שקד: מה עשה הסיטונאי, אותו לא מעניין, הכוס עולה לו פי שניים והוא מוסיף את הרווח.

עמוס שקד: הסיטונאי הבא הוסיף את הרווח שלו, בית הקפה מקבל את זה בחצי שקל לכוס כשהמס בפנים.

אלכס קושניר: אמרת כמה דברים מאוד חשובים אבל יש להיזהר מדמגוגיה.

אלכס קושניר: כשאתה אומר שכל אחד מרוויח את הרווח שלו, זה גם המצב שהיה קודם.

אלכס קושניר: המס לא אמור להשפיע על גובה הרווח, אלא אם כן מישהו עושה רווח על המס וזה כבר סיפור אחר.

אלכס קושניר: אני רוצה שנתקדם.

אלכס קושניר: נלי כהן מתמה גרופ, בבקשה.

נלי כהן: שלום לכולם, תודה עבור רשות הדיבור, אני נלי כהן מתמה גרופ.

נלי כהן: תמה היא חברה שתומכת בחקיקה הנדונה ולא מתנגדת להטלת מיסוי על כלי חד פעמיים ורואה חשיבות גדולה בשמירה על הסביבה.

נלי כהן: תמה אינה יצרנית של כלים חד-פעמיים.

נלי כהן: מדובר לא רק בכלים שהם על התפר בין חד-פעמי לרב פעמי אלא בכלים שהם באופן מובהק רב-פעמיים.

נלי כהן: יש לי פה מבחר - - -

אלכס קושניר: דיברתי על העובי, לא על השימוש.

נלי כהן: אציין שהעובי הממוצע של דופן כלי פלסטיק רב פעמי עומד על 1.8 בדומה למה שציין עמוס שקד, אף אחד לא התייעץ איתנו לפני קביעת נוסח הצו.

אופיר כץ: עם מי הם כן דיברו, בינם לבין עצמם?

אלכס קושניר: עוד מעט נשמע.

ינון אזולאי: אבל זו הכנה לקויה.

יגאל גוטשל: הצו פורסם להערות הציבור - - -

ינון אזולאי: מה זה "הערות הציבור", עם מי אתם יושבים?

שלמה קרעי: - - - תשעה ימים נתנו להגיב - - -

ינון אזולאי: - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - -

יגאל גוטשל: - - - ולא פנו אלינו.

ינון אזולאי: זה הזוי, בפעם שעברה הבאנו לפה כלים ואתם אפילו לא נגעתם בהם.

ינון אזולאי: שלחתם פקידה שתעשה סיבוב בסופר, נו, עזבו, אתם באמת רוצים שנפתח את הדברים האלה?

ינון אזולאי: שאלנו בפעם שעברה איך זה נעשה ואמרו שלקחו 30 כלים מפקידה שהלכה לעשות סיור בסופר.

ינון אזולאי: עדיף שלא תגיב, תשמע מה שאני אומר, עזוב, עזוב.

שלמה קרעי: הם גם ביקשו דחייה, הם אומרים - - -

אלכס קושניר: אני מבקש שנלי תדבר.

נלי כהן: אני מבקשת לציין שפנינו במסגרת הערות הציבור והחל שיח ביננו לבין רשות המיסים לבין המשרד להגנת הסביבה לפני שהצו נכנס לתוקף.

נלי כהן: התרשמנו שהייתה הבנה לגבי בעייתיות נוסח הצו ולמרות זאת הוא נכנס לתוקף.

נלי כהן: הכלים הללו שהם לשימוש רב-פעמי, עמידים במדיח, ואין כמעט בית בישראל עם ילדים קטנים שאין - - -

אלכס קושניר: מה העובי שלהם?

נלי כהן: חלק אחד 8, חלק אחד 6.

אלכס קושניר: תני את הנמוך ביותר ואת הגבוה ביותר.

נלי כהן: 1.5 ו-1.8.

נלי כהן: בהתאם לנוסח הצו מדובר בחלק הדק ביותר בכלי.

נלי כהן: הצלחת שאני מחזיקה היא 1.8.

נלי כהן: כמעט אין בית בישראל שיש בו ילדים קטנים ואין בו כלים רב-פעמיים של תמה.

נלי כהן: אני כאן כדי להצביע על האבסורד הזה.

אלכס קושניר: כדי להצביע את צריכה להיות חברת כנסת.

אורי מקלב: גם הכוסות שאת מציגה הן רב-פעמיות?

נלי כהן: גם הכוסות, כולל הכוס עם הידית שהיה 1.5.

נלי כהן: העליון זה 2 והחלק התחתון זה 1.5.

נלי כהן: הצו מדבר על החלק הדק ביותר בכלי.

נלי כהן: בצלחת, לדוגמה, מרבית שטח פני הצלחת זה 1.8 ויש פה עוד דוגמאות.

נלי כהן: הכלים פה נחתכו במכונה ולא ביד אדם, שלא בטעות מישהו יגיד שזה אולי חד-פעמי שאפשר לשבור אותו.

ינון אזולאי: לקחת את החצי השני לוועדה אחרת?

נלי כהן: הכלים שלנו נבדקים בידי מכון התקנים.

נלי כהן: כשכלים מגיעים לבדיקה אנחנו מחויבים להצהיר בפני המכון על תנאי השימוש בכלים.

נלי כהן: בבדיקות שהכלים עוברים מצוין שהכלים מיועדים לשימוש חוזר, חלקם גם מיועדים לשימוש במיקרוגל.

נלי כהן: למרות כל זאת, המיסוי החדש חל על הכלים של תמה גרופ.

נלי כהן: את העיוות הזה צריך לפתור.

נלי כהן: הצבענו על הפתרון האירופי וכל אנשי המקצוע פה מכירים את זה.

אלכס קושניר: את יכולה להרחיב.

נלי כהן: שם מתייחסים לתכנון ולייעוד של הכלים.

נלי כהן: אין הגדרות מדויקות ומסתמכים על הצהרות.

נלי כהן: אין דרך להימנע מזה, גם אנחנו בדקנו עם אנשי המקצוע שלנו, גם אני יודעת שהתאחדות התעשיינים עשתה בדיקה עם מכון הפלסטיקה.

נלי כהן: אין בדיקה טכנית שיכולה להגיד אם הכלי הוא רב-פעמי או חד-פעמי מבלי להתייחס לייעוד שלו או לאופן שבו הוא אמור לשמש.

נלי כהן: ההצעה שלנו היא להסתמך על הצהרה של היצרן או היבואן.

נלי כהן: כשאני אומרת "יצרן" כוונתי ליצרן המקומי.

נלי כהן: לצורך העניין, הגוף שעליו חל המיסוי - - -

אורי מקלב: גם היבואן יכול להצהיר.

נלי כהן: גם היבואן, רק שלא יסתמכו על הצהרות של יצרנים בחו"ל.

אלכס קושניר: אבל היבואן מסתמך על הצהרה של היצרן, הוא לא מחליט לבד.

אורי מקלב: - - - היצרן לבד - - -

אלכס קושניר: אבל במקרה כזה אני יכול לקחת צלחת פלסטיק של 0.1 מ"מ ולהגיד שאני מחליט שזה רב-פעמי.

ינון אזולאי: באירופה יש מקומות שבודקים כמה הדחות הכלי יכול לעבור.

אורי מקלב: - - - היבואן - - -

אלכס קושניר: הדחה במדיח כלים או בשטיפה?

ינון אזולאי: תלוי את מי שואלים, באיזה מגזר.

נלי כהן: בישראל אין תו תקן לשימוש במדיח כלים.

נלי כהן: הכלים של מפעל תמה גרופ עוברים לעיתים בדיקות במעבדות בהתאם לדרישות של לקוחות גדולים.

נלי כהן: זה לא תו תקן שקיים כרגע בישראל.

נלי כהן: ההצעה שלנו היא להסתמך על הצהרות יצרן ולתמוך את זה באינדיקציות – איפה זה ממוקם במעברי הסופר, באיזו חנות נמכרים הכלים ועוד.

נלי כהן: לצורך העניין, יש פה קטלוג של כלי בית רב-פעמיים ולכן אף אחד לא יכול להגיד שמישהו מנסה למכור את הכלים הללו ככלים חד-פעמיים.

אלכס קושניר: כמה עולה צלחת שכזו בסופר?

נלי כהן: 7–10 שקלים.

אלכס קושניר: לפני המס?

נלי כהן: איני בקיאה בנתונים הללו.

אלכס קושניר: זו לא צלחת שעולה 10 אגורות.

נלי כהן: זו לא צלחת שעולה 10 אגורות.

נלי כהן: עוד אינדיקציה שיכולה להיות לגבי רב-פעמי / חד-פעמי היא אם הכלי נמכר במארזים של הרבה יחידות או נמכר בבודדים.

אלכס קושניר: כמה עולה הכוס עם הידית?

אורי מקלב: השאלה, אדוני, כמה עולה קילו.

אורי מקלב: כמה עולה קילו.

אלכס קושניר: אני מנסה להיכנס לעיניים של הצרכן.

אופיר כץ: 10 שקלים.

שלמה קרעי: אם אתה משלם עבור כלי יותר משקל כנראה שזה כבר לא חד-פעמי.

שלמה קרעי: אתה לא תזרוק אותו, כנראה.

אורי מקלב: בכלים האלו המס לא כל-כך גבוה.

אורי מקלב: יכול להיות שאם נשים 10 צלחות בקילו או 20 צלחות אז בסך הכול התוספת לא תהיה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: זה פי 100.

אורי מקלב: כן, אבל על כל צלחת.

אלכס קושניר: אורי, אתה בזכות דיבור, תמשיך.

אורי מקלב: אני חושב שחברי הוועדה הובכו וכן היושב-ראש.

אורי מקלב: הובכנו מחוסר ההכנה והמשמעות של חוק שחל על כלי פלסטיק רב-פעמיים.

אורי מקלב: אני לא חושב שרצינו את זה.

אלכס קושניר: לא הובכתי ואני לא חושב שהיה חוסר הכנה.

אלכס קושניר: יש פה הכנה ויש אנשי מקצוע שעבדו על הדבר הזה לא יום ולא יומיים.

אלכס קושניר: נכון שיש אי-הסכמות ואי-דיוקים אבל אני לא מסכים לאמירה שלא הייתה פה הכנה בכלל.

אלכס קושניר: אני לא הובכתי וראיתי את עבודות המטה שנעשו.

אלכס קושניר: יכול להיות שפספסו כמה דברים.

אורי מקלב: אם מדובר בכלים רב-פעמיים ואתה ממסה אותם כחד-פעמיים אז - - -

אלכס קושניר: יש מוצרים שיכולים להיות בשתי הרובריקות והם באותו עובי, זה יכול לקרות.

אורי מקלב: בסופו של דבר ודאי לא התכוונת למיסוי של רב-פעמי.

אורי מקלב: רוב הכלים בעצם יש עליהם מיסוי למרות שהם רב-פעמיים.

אורי מקלב: הציעו כאן עשרות כלים שהם כמעט חלק עיקרי בנושא הרב-פעמי בסדר גודל של צלחות וכוסות וכולם נכנסים למיסוי.

אלכס קושניר: מצד שני אף אחד לא הביא לכאן כלים בעובי דומה שהם לשימוש חד-פעמי.

אלכס קושניר: לכן, אני אומר שוב, התמונה שאנחנו רואים כאן היא תמונה שמצביעה על בעיה מסוימת, אבל זו תמונה חלקית.

ינון אזולאי: גם המשרד להגנת הסביבה או רשות המיסים לא הביאו את הכלים שהם רוצים למסות.

ינון אזולאי: אתה אומר "כלים חד-פעמיים בעובי זהה" אז שיביאו ויראו לנו.

ינון אזולאי: זה לא נכון, אין כלים חד-פעמיים בעובי הזה, זה לא נכון.

אלכס קושניר: ניתן לנלי כהן להשלים את דבריה.

נלי כהן: תודה.

נלי כהן: אציין שמבחינת תמה גרופ, ואני מניחה שזה גם מה שיקרה בשאר השוק, אם הנוסח יישאר כמו שהוא עכשיו נעבה את הכלים בניגוד למגמה העולמית של חיסכון בפלסטיק ויצירת כלים רב-פעמיים דקים.

נלי כהן: כך הרציונל של חיסון בחומר גלם לא יתממש.

נלי כהן: התוצאה תהיה שנשלם על המלאי הקיים, נעבה את הכלים ונגדיל את השימוש בפלסטיק, וחבל – זה מפספס את תכלית החקיקה.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: תומר מור, בבקשה.

תומר מור: שלום לכולם, תודה ליושב-ראש ולחברי הוועדה.

תומר מור: אני תומר מור, מנכ"ל "מסעדנים חזקים ביחד", עמותה שמייצגת מעל 1,500 מסעדות בכל רחבי הארץ ואת כלל התעשייה והאינטרסים שלה בפן הציבורי.

תומר מור: ההיבט של החוק הזה מבחינת המסעדנים, כמו שאמר התעשיין מר שקדי, הוא להיות בצורה ישירה בכיס של המסעדנים.

תומר מור: אסביר מה כוס קפה לשתייה חמה מסמלת בתעשייה שלנו ולמה הדבר הזה כל כך משמעותי, ולמה אנחנו מבקשים להחריג את כוסות הנייר מהחוק, או לצמצם את המס למינימום כדי שיהיה מינימלי ולא מקסימלי כמו שהוא כעת.

תומר מור: כוסות נייר, הסיגמנט שלהן בתוך עולם בית הקפה – בישראל תרבות הקפה משגשגת בעשור האחרון.

תומר מור: בכל משרד יש מכונת קפה, שיח סביב קפה – עולם ומלואו.

תומר מור: בקפה טייק-אווי של בתי קפה קטנים או רשתות בתי קפה בכל רחבי הארץ, בתחנות הדלק ובחנויות הנוחות, זה אומר מבחינתנו שמדובר במשקל מכירתי משמעותי ווקטור בהכנסות של אותם עסקים קטנים.

תומר מור: לא אלאה אתכם בכל מה שהיה בתקופת הקורונה, כולכם מכירים ויודעים.

תומר מור: ניהלנו מאבקים קשים בתעשייה שלנו.

תומר מור: מה קורה פה?

תומר מור: כמיליון צרכנים קונים כוס שתייה חמה ביום בכוס טייק-אווי, ברגע שכוס הנייר ממוסה ב-100% ומגדילים את עלותה בצורה כל כך משמעותית, הדבר פוגע באופן ישיר בהכנסה וברווחיות של בתי הקפה.

תומר מור: אנחנו לא באים לדבר על העלאת מחירים בשום צורה, ממש לא, צריך לשמור על המחיר נמוך ככל שניתן, אבל צריך להבין שהדבר הזה פוגע בכיס באופן ישיר.

תומר מור: זה פוגע בהכנסות של אלפי בתי עסק בישראל שמעסיקים אלפי עובדים וכתוצאה ישירה - - -

מיכל מרים וולדיגר: וזה לא יצמצם את הצריכה.

תומר מור: נכון, זה לא יצמצם את הצריכה.

תומר מור: אעשה סקר זריז ואשאל: מישהו פה מוכן לוותר על כוס הקפה בבוקר?

אלון טל: תומר, אני מבקש שתתייחס גם לכך שברשתות גדולות בעולם, כמו סטארבקס, המגמה היא לעבור לרב-פעמי כמו כן אתה יכול להתייחס לכך שעל ידי תמריצים ביטלו בכלל את הגישה לקשים לשתייה.

אלון טל: יש מגמה בעולם שהפוכה ממה שאתה מתאר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אתם יכולים גם להתגמש ולהתיר לאנשים להביא את החד-פעמי שלהם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כל אחד יבוא עם - - -

מיכל מרים וולדיגר: מה, עם הטייק-אווי?

תומר מור: אשמח להרחיב בנושא.

אלון טל: שיבואו עם הספל.

אופיר כץ: אמרת בביטחון שלא יעלו את המחיר.

אופיר כץ: איך אתה יודע?

מיכל מרים וולדיגר: יעלו את המחיר.

אלון טל: תרבות הספל מהבית תחסוך לכם כסף.

תומר מור: - - - אסור לדבר ואני לא מתכוון לדבר.

תומר מור: אני אומר שהמטרה שלנו היא להיות נגישים לציבור במחיר הכי תחרותי שאפשר.

אופיר כץ: אבל אם אתה אומר שאתם תפסידו אז ברור שיהיה צורך להעלות את המחיר.

אלון טל: מי שיביא כסף יחסוך לו כסף והוא ימכור את זה בזול.

תומר מור: - - -

אלון טל: באוניברסיטת תל אביב, כבר היום, מי שמגיע למזנונים עם צלחת רב-פעמית מקבל 10% הנחה, זאת מדיניות נכונה.

תומר מור: לפני שנתיים עשינו קמפיין וולונטרי למניעת השימוש בקשים.

תומר מור: הקמפיין הצליח בצורה מסחררת ובזכות הפעולה של חברת - - - ומסעדים חזקים אתם רואים היום שהקשים פחות נגישים.

תומר מור: חסכנו שימוש במיליוני קשים.

תומר מור: בחודש דצמבר נתחיל קמפיין נוסף לביטול הסכו"ם המצורף למשלוחים.

תומר מור: אנחנו בעד החקיקה, אנחנו בעד מגמה ירוקה ובעד עולם ירוק יותר וצמצום הזיהום.

תומר מור: אבל, לגבי השימוש החוזר והגעה עם כוסות רב-פעמיות, מה שהעלה חבר הכנסת טל, יש משרד בריאות שלא יכול לאפשר זאת.

תומר מור: גם מהבחינה הביטוחית, אם באת עם כוס מהבית וחס-וחלילה היה בה לכלוך שגרם לקלקול קיבה, בסופו של דבר זה מושלך על בעל העסק.

תומר מור: מדובר בסכנות שאנחנו - - -

ינון אזולאי: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תנו לו לסיים, בבקשה.

תומר מור: בואו לא נשכח שאנחנו עדיין בתקופת קורונה.

תומר מור: כולנו חובשים מסכות והתו הירוק עדיין תקף בתוך המסעדות.

תומר מור: ההיגיינה נדרשת גם בהיבט הזה.

תומר מור: המסעדנים לא נגד החוק, אנחנו מבקשים להחריג ממנו את כוסות הנייר בגלל שיש בהן רק 5% של פלסטיק.

תומר מור: אנחנו מעלים על נס את הנושא שהצריכה לא תרד אבל הרווחיות תרד.

תומר מור: היינו רוצים לראות חקיקה שתומכת גם בעסקים וגם באקולוגיה.

תומר מור: הקמפיין שהזכרתי לא עלה למדינה דבר והרווח האקולוגי היה עצום.

תומר מור: אפשר גם באופן וולונטרי להגן על הסביבה, מס הוא לא הדרך היחידה לעשות זאת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ינון, התייחסות שלך.

ינון אזולאי: אתה בא מצד המסעדנים ואומר שאף אחד לא יוותר על הקפה שלו.

ינון אזולאי: למה אתה לא מדבר על הכוסות של אייס-קפה, ברד, שאנחנו יודעים שגם הן נמצאות במסעדות.

תומר מור: ברגע שהוחלט שפלסטיק הוא הגורם המזהם וברגע שהקמפיין שקורה פה הוא קמפיין כנגד הפלסטיק, אנחנו לא באים - - -

ינון אזולאי: מה יהיה הפתרון?

תומר מור: אנחנו נצרך למצוא פתרונות יותר יצירתיים לגבי הכוסות הללו.

תומר מור: התעשייה מבינה שגם היא צריכה להתקדם, וכמו שאמר התעשיין עמוס שקדי, יש פתרונות שאנחנו נאמץ בשמחה.

תומר מור: אנחנו תעשייה שרצה קדימה ומנסה לייצר הובלה טכנולוגית.

תומר מור: אני מאמין שברגע שיבוא פיתרון, גם אם הוא יהיה טיפה יותר יקר, אגב, הקשים מנייר שאתם מקבלים הרבה יותר יקרים - - -

ינון אזולאי: אתה מייצג מסעדנים.

ינון אזולאי: אני הרי נגד כל מיסוי ואני בעד השפעה באמצעות חינוך.

ינון אזולאי: כשאתה מדבר על הסכום, יש סכו"ם מעץ, למה אתה מבקש להחריג את הסכו"ם מהפלסטיק?

ינון אזולאי: שלא תחשוב שאני נגדך, אבל אני לא מבין למה אתה מייצג רק דבר אחד.

ינון אזולאי: אם אתה מייצג את המסעדים אז תעשה זאת עד הסוף.

ינון אזולאי: אם אתה מייצג את תחום כוסות הנייר בלבד אז אתה צריך להגיד את זה.

ינון אזולאי: כשאתה מייצג מסעדנים ולוקח רק נישה אחת, אני לא מסכים עם זה.

ינון אזולאי: אתם צריכים להבין שזו בעיה כללית שחלה על כל המוצרים החד-פעמיים.

תומר מור: אני מקבל את הערתך.

תומר מור: אנחנו לא יודעים לטעון שיש פתרון להכול.

תומר מור: במידה שהוועדה הנכבדה תבחר להחריג את - - - המסעדנות מהמס אנחנו בהחלט נהיה בעד.

תומר מור: אנחנו גם יודעים לעשות פעולות אקטיביות כדי לצמצם את הזיהום מתוכנו גם בלי עזרה ממשלתית.

תומר מור: אנחנו יודעים שאי-אפשר להחריג תעשייה ספציפית מתוך מיסוי כולל ולכן הדבר המשמעותי מבחינתנו - - -

ינון אזולאי: אם אתה מאמין שאפשר להחריג את הסכו"ם אז תאמין שאפשר להחריג גם את שאר הדברים.

תומר מור: לגבי הסכו"ם, מכיוון שמשלוחים מגיעים לבתים ולמשרדים, שם ראוי שיהיה סכו"ם רב-פעמי, אנחנו אומרים שאפשר לייתר את הסכו"ם באופן ארצי כך שיהיה שימוש ברב-פעמי.

ינון אזולאי: אבל דיברת על להחריג.

תומר מור: לגבי הכוסות, אין חלופה.

תומר מור: לגבי הסכום – יש.

ינון אזולאי: אבל דיברת על החרגה שלו מהמס.

אלכס קושניר: לא, הוא אומר לייתר את השימוש בו.

אלכס קושניר: אני רוצה להבהיר: לא תהיה שום תעשייה שתוחרג, ברגע שמתחלים להחריג – לא מסיימים עם זה.

אלכס קושניר: מנגד, אנחנו נבנה את המס בצורה כזו שנוכל לגבות מס אמת.

אלכס קושניר: אם בכל כוס נייר יש רכיב פלסטיק מסוים, אין סיבה שהמס ייגבה על כל משקל הכוס, שם נעשה תיקונים.

אלכס קושניר: לגבי הכלים שהם בעובי שיכול להיות גם לכלים רב-פעמיים, שם אנחנו נצטרך לבנות מנגנון שיאשר ליצרן או ליבואן שמדובר בכלי רב-פעמי ואז הכלי לא ימוסה.

אופיר כץ: את זה צריך לעשות לפני שמצביעים על הצו.

אלכס קושניר: ברור.

אופיר כץ: אתמול זה לא היה כל כך ברור.

מיכל מרים וולדיגר: הצו קיים כבר.

אלכס קושניר: כדי להימנע מזה, שנייה, אתמול, כדי להימנע מהאירוע הזה, ביקשתי לדחות את כניסת הצו לתוקף.

אלכס קושניר: המצב הוא שהצו כבר בתוקף והם משלמים.

אלכס קושניר: עכשיו אנחנו צריכים לקבל את ההחלטות מהר ככל שניתן כדי שהמס יהיה מס אמת.

אלכס קושניר: חבר הכנסת טל, בבקשה.

אלון טל: גילוי נאות: אשתי ואחיה הקימו בית קפה קטן שנקרא קפה ג'ו ולימים הוא צמח לרשת.

אלון טל: אני מכיר את הענף ורוצה לשאול שתי שאלות:

אלון טל: האם יעזור לכם, המסעדנים, אם נמצא דרך לתת פטור מאחריות נזיקית על ספל שמישהו מביא איתו ומקבל את הקפה בו.

אלון טל: אתה אומר, תומר, שיש בעיה של היגיינה.

אלון טל: בכל העולם אנשים מגיעים עם הספל שלהם, מקבלים הנחה, זה חוסך כסף גם למסעדן ואנחנו צריכים לעודד את זה.

אלון טל: אני שואל אם זה יעזור לכם.

אלון טל: עניין שני: המשתנה הרלוונטי הוא דיכוטומי.

אלון טל: או שהחומר מתפרק ואפשר לזרוק אותו לאשפה, או שהוא לא.

אלון טל: לפעמים 5% של פלסטיק בתוך כוס, מבחינת התופעה האקולוגית, זהה ל-100% פלסטיק.

אלון טל: אני מבקש לדעת איך נוכל לעודד אותך להשתמש - - - אנשי ש"ס וחברי יהדות התורה הציגו לנו הצגה מקיפה על סוגים שונים של כלים חד-פעמיים ולמדנו מכך כולנו, יש באמת חד-פעמי שהוא פחות פוגע.

ינון אזולאי: סוף סוף למדת מאיתנו משהו.

אלון טל: איך אנחנו נוכל לעודד אותך, תומר, להגיע לשם?

תומר מור: לגבי הכוס הרב-פעמית: אנחנו בעסקי מכירת הקפה, לא בעסקי מכירת כוסות פלסטיק לצרכנים.

תומר מור: אין לנו שום בעיה בשימוש בכלי רב-פעמי, גם מי שיושב בתוך בית הקפה מקבל את הקפה בכוס רב-פעמית ששתו בה כבר ושטפו אותה.

תומר מור: אם יהיה אפשרי לנתק אותנו מבחינת אחריות ביטוחית ותהיה אפשרות למכור בכוסות רב-פעמיות, אני לא חושב שהתעשייה תפסול את זה, אני חושב שהיא תחבק את הרעיון.

תומר מור: כמו כל תהליך זה דבר שיכול לקחת זמן אבל בסופו של דבר זה משהו שאפשר לאמץ.

תומר מור: גם הדבר הזה תלוי בחינוך, הרי איננו יודעים כמה לקוחות ירצו לבוא עם הכוס שלהם מהבית.

תומר מור: בהינתן שזהו הסיטואציה - - -

ינון אזולאי: חבר הכנסת טל, אחר כך כוס הזכוכית תהפוך לחד-פעמית, אתה משאיר ברכב ערימה ואז האישה מחפשת את הכוס וכולי.

תומר מור: לגבי השאלה השנייה של חבר הכנסת טל: כרגע אין בשוק כוסות לשתייה חמה שניתן להשתמש בהן בכמות מספקת לבתי קפה.

תומר מור: אנחנו שומעים שהתחליף נטול הפלסטיק קיים ואף יגיע, זה עניין של זמן.

תומר מור: כשיהיה תחליף זמין בארץ במחיר ראוי – כמובן שנאמץ אותו ונבחר בו.

תומר מור: ככל שאנחנו יכולים לבחור בחירה אקולוגית שתיטיב עם הסביבה נעדיף זאת, גם במחיר מעט יקר יותר.

תומר מור: כמובן שאני מכוון לעלות חומר הגלם ולא לעלות המס שלא קשור בעלות חומרי הגלם.

תומר מור: אנחנו מקווים מאוד שחומרי הגלם העתידיים לא ימוסו ולא ייקרו לנו את אורח החיים.

אלכס קושניר: תומר, כמה עולה כוס אחת?

תומר מור: לפני המס כוס עלתה בין 28 אגורות ל-20 אגורות.

אלכס קושניר: מה המרכיב בתוך עלות כוס קפה.

תומר מור: כוס קפה בטייק אווי עולה כ-12 שקלים.

תומר מור: רכיב החלב הניגר בקפה עולה לכדי שקל וקצת לכוס.

תומר מור: היום שותים פחות חלב ניגר ושותים סוגי חלב אחרים.

אלכס קושניר: תן לנו מספרים.

תומר מור: שבעה גרם של הקפה עולים 70 אגורות.

תומר מור: פעולת המכונה, זמן ההכנה והרכיב של המפעיל – חמישה שקלים.

תומר מור: כשאתה מוסיף 25 אגורות לדבר הזה בשל המס – זה המון, זה מייקר מאוד.

אלכס קושניר: ב-8% ?

תומר מור: יותר לכיוון ה-10%.

אלכס קושניר: זה לא 10% איך שלא תסתכל על זה.

תומר מור: קנינו 1,000 כוסות שמשמשות לקהל הרחב אבל גם הצוות שותה בהם ויש גם בלאי.

אלון טל: זה לא תירוץ.

תומר מור: זה לא תירוץ, אבל יש לנו בלאי קבוע של 10%.

אלכס קושניר: ולפעמים גם יורד גשם ומרטיב את הכוסות.

תומר מור: רכיב הבלאי הוא רכיב משמעותי בתכנון הרווח.

תומר מור: הדבר הזה יכול להגיע ל-10%.

אלכס קושניר: אתה אומר שעלות ממוצעת של כוס שנמכרת ב-12 שקלים היא חמישה שקלים עבורכם.

תומר מור: וזה כולל מע"מ.

אלכס קושניר: אני לא אומר אם זה הרבה או מעט.

ינון אזולאי: הוא לא רוצה שתחשוב שהם מרוויחים שבעה שקלים לכוס.

אלכס קושניר: זה ברור.

תומר מור: אני לא מדבר על רווח אלא על הכנסה.

תומר מור: יש ארנונה, מע"מ, שכר דירה - - -

ולדימיר בליאק: אנחנו מדברים רק על הרווח הגולמי.

אלכס קושניר: רק רציתי להבין את העלויות, איני בא לעשות תוכנית עסקית לבתי קפה.

ינון אזולאי: חבר הכנסת טל, אפשר להוזיל את העלויות אם יביאו את הכוסות ברגל ולא במשאיות או באופניים לא חשמליים.

אלון טל: אני בעד.

אלכס קושניר: נכון להיום ולפי הצו היום, המס המדובר מעלה את עלות הכוס ב-30 אגורות שזה כ-8% מסך העלויות שלך לכוס קפה.

תומר מור: באזור ה-10%.

אלכס קושניר: זה אומר שעולה לך שלושה שקלים לייצר כוס קפה, תחליט.

תומר מור: אבל זה 100% מעלות הכוס.

תומר מור: תראו, תעשיית המסעדנות - - -

אלכס קושניר: עזוב, נתת את הנאום שלך, רק רציתי להבין, לפי פילוח הנתונים תוספת המס כפי שהיא מנוסחת היום מעלה את מחיר הכוס בשבילך ב-30 אגורות שזה 8% מעלות ייצור כוס קפה.

ינון אזולאי: רגע, אם קיבלת כוס ב-28 אגורות עכשיו תקבל ב-58 אגורות?

תומר מור: כן.

אורי מקלב: וכמה זה יעלה ללקוח?

אורי מקלב: הרי המוכר לא יסתפק ב-8%.

אלכס קושניר: עכשיו אתה צריך להיכנס לתוכנית עסקית של בית קפה כדי לדעת כמה רווח - - -

תומר מור: אני רק - - -

אלכס קושניר: אוריאל בן דוד מהתאחדות התעשיינים, בבקשה.

שלמה קרעי: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, המס לא חל על הצרכן באופן מדויק.

שלמה קרעי: ראינו זאת גם בדיון הקודם שחבילה קטנה של כוסות שהמס עליה צריך להיות שניים וחצי שקלים – מחירה הוכפל.

שלמה קרעי: הצרכן משלם הרבה יותר מאשר שווי המס המושת על המוצר.

אלכס קושניר: בגלל שהצרכן בישראל הוא פראייר.

אופיר כץ: מה, הוא יוותר על הקפה?

אלכס קושניר: אל תוותר על הקפה, אבל אל תיתן למישהו להעלות את המחיר פי שניים כאשר המס עלה ב-30 אגורות.

אלכס קושניר: הראל בן דוד, בבקשה.

הראל בן דוד: שלום, אני הראל בן דוד, מנהל את ענף הגומי, הפלסטיק והאריזות בהתאחדות התעשיינים.

הראל בן דוד: עמוס שקד עלה על כמה נושאים שרציתי לדבר עליהם.

הראל בן דוד: נושא המלאי: לא לקחתם בחשבון את היצרנים המקומיים שעובדים בעולם של אשראי.

הראל בן דוד: הם מוכרים את המוצר עכשיו וב-15 בחודש משלמים את המס.

הראל בן דוד: אם יצרן מייצר משהו בסביבות 500 טון חד"פ בחודש יש לו משהו כמו 1.1 מיליון שקלים מס בחודש, שוטף 90 זה בערך האשראי שיש בשוק – יוצא מכך שהלקוח משלם אחרי ארבעה חודשים וליצרן נוצר בור של 5–6 מיליוני שקלים.

הראל בן דוד: מדובר בפגיעה קשה בתזרים שלא הייתה קום.

אלכס קושניר: אנחנו ביקשנו וקיבלנו - - -

הראל בן דוד: על המלאי, לא על היצרנים המקומיים.

הראל בן דוד: האחרונים משלמים באשראי.

מיכל מרים וולדיגר: לא הבנתי את הבעיה עם המלאי.

אלכס קושניר: ביקשנו מרשות המיסים בפעם הקודמת לאפשר פריסת תשלומים והם איפשרו זאת.

אלכס קושניר: הראל מדבר כרגע על ההתנהלות השוטפת ועל החיוב במס על כל ייצור.

אלכס קושניר: אני צודק?

הראל בן דוד: כן.

הראל בן דוד: הנקודה השנייה, קצת מדברים פה על פלסטיק, פלסטיק הוא שם גנרי להרבה מאוד חומרים.

הראל בן דוד: יש הרבה פתרונות למחזור סוגי פלסטיק שונים אבל זה לא כלכלי.

הראל בן דוד: פשוט לא כלכלי למחזר כוסות חד-פעמי.

הראל בן דוד: חלק מהמיסים שייגבו יחזרו בחזרה לתעשייה, למפעלי המחזור, מיון, פיתוח טכנולוגיות חדשות.

הראל בן דוד: תודה רבה.

אלכס קושניר: עמיעד לפידות מארגון "אדם, טבע ודין", בבקשה.

שלמה קרעי: רגע, לא עושים חבר כנסת – אורח?

אלכס קושניר: ניתן לו לדבר ואחר כך נעבור לחברי הכנסת.

אלון טל: עמיעד לפידות הוא המומחה מספר 1 בארץ, תנו לו לדבר, זה האדם שהכי חשוב לשמוע.

ינון אזולאי: זה ניגוד עניינים אצלך כשאתה אומר דבר כזה.

אלון טל: אכן.

אלון טל: הוא פשוט האורים והתומים של כולנו בנושא הפסולת.

אופיר כץ: אם אתה מהענף, אלון, היית צריך להכין את בעלי העסקים פה שלא מביאים כוסות ריקות של ארומה לדיון כזה חשוב.

אופיר כץ: אחרי זה הם רוצים שיהיו איתם.

ינון אזולאי: עוד מעט ימכרו בקופיקס כוס ריקה ואחר כך יגבו כסף עבור המילוי.

אלכס קושניר: כן, עמיעד.

עמיעד לפידות: בוקר טוב, כל אחד הביא את הכלים שלו, גם אני מציג את הכלים שאני משתמש בהם.

עמיעד לפידות: שמי עמיעד לפידות, ראש תחום פסולת וקיימות בארגון "אדם, טבע ודין".

עמיעד לפידות: אני חוקר את נושא האשפה והפסולת כ-20 שנים.

עמיעד לפידות: ברשותכם, חברים יקרים, אעלה שלוש סוגיות שפחות דובר בהן בהקשר לדיון זה.

עמיעד לפידות: הדבר הראשון הוא הבריאות של כולנו: אדם שאוכל ארוחה ביום בכלים חד-פעמיים מכניס לגופו מיקרו-פלסטיק וננו-פלסטיק בכמות שמצטברת לכ-250 גרמים של פלסטיק בשנה, כמות שוות ערך לגביע של קוטג'.

עמיעד לפידות: הידע על אודות הנזק הסביבתי שהדבר גורם – אנחנו בתחילת הדרך – משול הדבר לידע שהיה קיים בעולם בשנות ה-30 לגבי הנזק של הסיגריות.

עמיעד לפידות: אז רופאים פרסמו סיגריות כי חשבו שזה בריא, רק לקראת סוף שנות ה-30 התחילו להבין שיש בעיה עם הסיגריות, ולקח עוד 40 שנים עד שהוציאו חוקים שמנעו את העישון במקומות ציבוריים וכן הלאה.

עמיעד לפידות: הפלסטיק מזיק לנו כשאנחנו משתמשים בו.

עמיעד לפידות: יותר ויותר מחקרים מראים שזה גורם לבעיות הורמונליות, בעיות השמנה, סכרת ועוד.

עמיעד לפידות: נחשפתי לכך כחוקר של הפסולת.

עמיעד לפידות: הסוגיה השנייה שאני רוצה להעלות היא נושא העלות של השימוש בכלים חד-פעמיים שמוטל על הרשויות המקומיות.

עמיעד לפידות: כשאדם בוחר לאכול בכלים חד-פעמיים, הוא בוחר להעמיס פסולת רבה על פח האשפה.

עמיעד לפידות: הכלים החד-פעמיים מהווים כ-5% מכלל הפסולת המוניציפאלית בישראל וכ-10% מהנפח של פסולת זו.

עמיעד לפידות: הרשויות המקומיות מוציאות על הפינוי, השינוע וההטמנה של הכלים החד-פעמיים כ-191 מיליוני שקלים בשנה.

עמיעד לפידות: מדובר רק על הכלים החד-פעמיים שאנחנו משליכים לפח הירוק.

ינון אזולאי: אז בשביל מה צריך פח ירוק, שיזרקו את זה לפח הרגיל.

עמיעד לפידות: הפח הירוק הוא הפח הרגיל.

אלכס קושניר: הוא מתכוון שזורקים את זה לפח הרגיל.

ינון אזולאי: הוא הלך להוציא את החד-פעמי מהפח כדי לבדוק כמה זה יוצא בסך הכול?

אלון טל: כן.

ינון אזולאי: מה "כן"?

ינון אזולאי: הלכת לפחים להוציא את החד-פעמי?

אלון טל: כן, הוא חוקר את זה, הוא מומחה מספר 1.

ינון אזולאי: אצלי בשכונה הוא לא היה.

עמיעד לפידות: איפה את גר?

ינון אזולאי: רחוב ינאי באשדוד, אל תבואו.

עמיעד לפידות: באשדוד לא הייתי אבל אחרים היו וקראתי את התוצאות שלהם.

ינון אזולאי: באשדוד יש מקומות עם סביבה ירוקה יותר - - -

עמיעד לפידות: כשאמרתי: "פח ירוק" התכוונתי לפח הרגיל ובמקרה הצבע שלו הוא ירוק, כך זה בארץ.

ינון אזולאי: מה שמכנים "צפרדע".

עמיעד לפידות: נכון.

ינון אזולאי: נבקש הצעת חוק שתחליף את הצבע של הפחים הרגילים.

ינון אזולאי: בסוף ימסו גם את זה.

משה גפני: אם הם מתכוונים למה שאתה אומר, עמיעד, למה לא מטפלים במזהמים הגדולים, למה איתם לא מתחילים?

עמיעד לפידות: מטפלים גם בהם.

אלכס קושניר: תן לו לסיים.

משה גפני: אני יודע מה מטפלים ואני יודע גם מי מטפל, באמת.

משה גפני: תבוא למפרץ חיפה ותראה מה טיפלו.

אלון טל: חבר הכנסת גפני צודק בהקשר הזה.

עמיעד לפידות: ברגע שהמס יוריד, אל פי התחזיות, 40% מהצריכה, אנחנו מדברים על חיסכון של כ-100 מיליוני שקלים לרשויות בתחום הטיפול בפסולת, וכן הורדת נפח של 56,000 כלי אצירה שזו כמות פחים גדולה מאוד.

עמיעד לפידות: חישבו על השינוע של הפסולת ועל המרחב שהפחים הללו תופסים במרחב הציבור שלנו.

עמיעד לפידות: הסוגיה השלישית: כמות גזי החממה שנוצרים מהכלים החד-פעמיים.

עמיעד לפידות: מה שקורה זה שלייצר, להוביל, לשנע, להפיק ולהטמין – עולה לערך של חמישה קילוגרם גזי חממה.

עמיעד לפידות: אם נצליח להוריד ב-40% את כמות השימוש בכלים חד-פעמיים בישראל, אנחנו נחסוך כמות גזי חממה ששקולה לכמות גזי החממה שפולטות 27 מיליון מכוניות שנוסעות את ציר ירושלים-תל אביב.

עמיעד לפידות: מדינת ישראל נמצאת במקו הראשון בצריכת חד-פעמי לנפש.

עמיעד לפידות: אנחנו מדברים על 21 גרם לאדם ליום על כול תשעת מיליוני האזרחים, כולל אנשים שמשתמשים בכלים שאינם חד-פעמיים.

עמיעד לפידות: במקום השני נמצאת הונג-קונג עם 16 גרם לאדם ליום.

עמיעד לפידות: מקום שלישי בעולם ארצות הברית עם שבעה גרם ליום ואירופה, הרחק מאחור, שלושה גרם לנפש ביום.

עמיעד לפידות: אין ספק שיש פה בעיה קולוסאלית שאנחנו חייבים לקחת עליה אחריות.

עמיעד לפידות: דובר פה על חינוך, החינוך המשפיע ביותר הוא דרך הכיס, אין מה לעשות.

עמיעד לפידות: כך אנחנו לומדים הכי מהר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אפשר, כמו בשקיות הניילון, שזה לא יהיה מוחבא בתוך הסכום.

עמיעד לפידות: חד-משמעית.

ינון אזולאי: מה חד-משמעית?

מיכל מרים וולדיגר: אני אומרת שזה יהיה ישיר לאזרח, אנחנו משלמים 10 אגורות עבור כל שקית ניילון בסופר - - -

ינון אזולאי: החינוך לא בא דרך 10 אגורות, החינוך הוא אם עושים חשיבה נכונה.

ינון אזולאי: גם הבקבוקים זה בצורה של חינוך.

ינון אזולאי: במוצאי שבת מקישות אצלנו בדלת בנות של סמינר בשביל לעשות עם זה פעולות טובות אז אנחנו אוספים את הבקבוקים ונותנים להן.

ינון אזולאי: זה בא מחינוך ולא מהכיס.

ינון אזולאי: אני חושב שחינוך לא צריך להגיע מהכיס.

אלון טל: חברת הכנסת וולדיגר צודקת.

אלון טל: אם היינו נותנים לצרכן אופציה – או תוספת עלות או ספל מהבית אז זה תהליך חינוכי.

אלון טל: אחרת זה סתם נבלע בסכום הכללי ומאבד משמעות.

שלמה קרעי: גם בסופר, אם היית גובה שקל עבור כל חבילת חד-פעמי שקל זה היה עוזר יותר מהטמעה של הסכום ביוקר המחייה הכללי.

שלמה קרעי: עוד חודש אף אחד לא יזכור מה שיעור המס.

אלכס קושניר: יש פה שיח תיאורטי שמתעלם מהממצאים ומהתוצאות של העלאות מס דומות בחוץ לארץ.

ינון אזולאי: למה אנחנו הולכים לחו"ל בכל פעם?

ינון אזולאי: אם כבר כמו חו"ל אז אל תמסה את זה בצורה שכזו.

ינון אזולאי: דיברנו על שיטת המיסוי בחו"ל.

ינון אזולאי: אם כבר הבאת - - - מה זה כבר 10 אגורות?

ינון אזולאי: זה מטמיע בחינוך עצמו, אני אומר לילד לקחת פחות שקיות.

אלכס קושניר: אני לא אומר שזה לא נכון, רק מוסיף שיש להתייחס גם לפרקטיקות בעולם ושם יש ירידה דרמטית בשימוש בחד"פ בעקבות הטלת מס דומה.

ינון אזולאי: גם בשקיות יש ירידה דרמטית.

עמיעד לפידות: אסכם בקצרה את שלוש הנקודות שרצית להעלות: כלים חד-פעמיים פוגעים בבריאות.

עמיעד לפידות: כלים חד-פעמיים מעלים את יוקר הטיפול בפסולת עבור הרשויות המקומיות.

עמיעד לפידות: הכלים החד-פעמיים מגדילים בצורה משמעותית את פליטת גזי החממה.

עמיעד לפידות: אלו שלוש הנקודות המרכזיות.

עמיעד לפידות: כשאנחנו פוגעים באדם אנחנו פוגעים באדמה וכשאנחנו פוגעים באדמה אנחנו פוגעים באדם, תודה.

אלכס קושניר: רמי שר שלום, בבקשה.

שלום: אני רמי שר שלום, מנכ"ל חברת פעמית.

שלום: אני רוצה להעלות שתי נקודות שלא עלו בדיון: שיעור המס שרציתם לקבוע עומד על 100% תוספת על העלות.

שלום: החשבון של האוצר והמשרד להגנת הסביבה היה ש-11 שקלים לקילוגרם ישקפו 100%.

שלום: עכשיו נכנסנו למרוץ המס ואנחנו רואים כמה באמת זה עולה ליבואנים וכמה זה עולה לציבור.

שלום: הבאתי כאן כמה דוגמאות: יש רשומון של ייבוא כוסות נייר.

שלום: ערך הקנייה היה 66,000 שקלים, מס הקנייה היה 120,000 שקלים, זה לא 100% אלא 200%.

שלום: שילמנו 200% בנמל.

שלום: 11 שקלים לקילו זה לפני מע"מ, אחרי מע"מ זה 12.80 שקלים לקילוגרם.

שלום: בואו לא נטעה את הציבור, יש מע"מ, המס הוא לא שלי - - -

אלכס קושניר: שנייה, אתה לא יכול לזלזל בחברי הכנסת, על המע"מ אתה מזכה, דבר תכל'ס, בלי נאומים חוצבי להבות.

אלכס קושניר: נתתי לך לדבר בפעם השנייה למרות שיש כאלו שלא דיברו בכלל.

אלכס קושניר: אני מבקש שתדייק בפרטים.

ינון אזולאי: - - -

שלום: - - -

ינון אזולאי: אני שואל אותך: נסתכל רגע רק על המס.

ינון אזולאי: קנינו ב-11 שקלים לקילו, כמה אנחנו משלמים?

אלכס קושניר: 12.80

שלום: זה מה שרציתי לומר.

אלכס קושניר: אבל עליית היוקר, לצורך העניין, הוא אמר: "בואו לא נטעה את הציבור".

אלכס קושניר: אז בואו לא נטעה את הציבור.

ינון אזולאי: רמי, היית צריך להגיד - - -

שלמה קרעי: אבל הוא לא מזדכה על כל המע"מ.

אלכס קושניר: הוא מזדכה על כל המע"מ, עזוב, אפילו יש לו יתרות מע"מ.

שלום: אני כמשווק לא נפגע לעניין המע"מ, זה נכון.

שלום: אבל אם עלות המוצר החדשה לצרכן הסופי הקמעונאי עלתה מ-10 ל-20 אז בסופו של דבר הסכום הסופי יישא את המע"מ וזה נופל על הציבור.

שלום: דבר שני, זה שנקבע 11 שקלים לקילוגרם יגרום לפגיעה אנושה בתחרות.

שלום: כאשר מרכיב המוצר של עלות המכר - - - זאת אומרת שיש פה מרכיב פקטור משמעותי שפוגע בתחרות.

שלום: אם עולה לי 10 אגורות ואני מוכר את זה ב-15 אגורות, זה משנה מאוד אם לחבר שלי יהיה מס קנייה של 50%.

שלום: כאשר יש פקטור של 11 שקלים לקילו זה פוגע בתחרות וצריך להעביר את זה לאחוזים.

שלום: ככל שהאחוזים ישקפו את מחיר העלות של היבואן-משווק-יצרן, תהיה גמישות בשוק ביחס למה שהוא יכול לחסוך בעלויות שלו.

אלכס קושניר: משפט אחרון.

שלום: כנראה לא הובנתי.

שלום: משפט אחרון: יש מס על המלאי, ותודה על זה שדאגתם לפריסה, אבל אני חושב שהמס על המלאי אינו מידתי.

שלום: יש סחורה שהבאתי לפני חמישה חודשים בהינתן תנאי שוק מסוימים.

שלום: הערכתי שאמכור אותה בתנאים מסוימים.

שלום: כשבאה היד הגדולה של המדינה ושמה יד על המלאי אז היא אומרת לי שאין שום התחשבות בתכנון שלי.

שלום: יש פה משהו שאינו מידתי.

שלום: למרות ההקלה והפריסה, אני חושב שעצם זה שיש מס על המלאי יוצר משהו מאוד לא מידתי בהתנהלות העסקית.

ינון אזולאי: אבל אם לא היה מס על המלאי אז היה מס על האזרח.

ינון אזולאי: אני לא יכול לבדוק אותך ולדעת אם האזרח קיבל את המלאי במחיר הקודם.

ינון אזולאי: עד תחילת הצו הבאת סחורה מסוימת ועליה אין מס, יום אחרי המיסוי הבאת עוד סחורה, אתה לא תגיד ללקוח: זה לפני העלאה וזה אחרי העלאה.

ינון אזולאי: לכן אני אומר, המס על המלאי, אני חושב שהמס הוא גרוע אבל ששמו את המס על המלאי זה כדי להגן על האזרח.

ינון אזולאי: אני טוען שהפריסה, אחרי המאבק והודות ליושב-ראש, אני חושב שהיו צריכים לעשות את הפריסה קצת יותר מאוחר ולא מיד כי אנחנו עדיין לא יודעים איך השוק יגיב.

ינון אזולאי: המס על המלאי בא להגן על האזרח כי כשמגיע לחנויות - - -

מיכל מרים וולדיגר: אז ינון, זו לא הגנה על האזרח.

מיכל מרים וולדיגר: האזרח ישלם את אותו המחיר.

מיכל מרים וולדיגר: אתה מתכוון שהם לא ירוויחו את העלייה.

מיכל מרים וולדיגר: בסדר, אולי כן מגיע להם - - -

ינון אזולאי: בתחרות אני פחות מבין אבל - - -

משה גפני: אבל מה הוא אשם אם הוא קנה את זה לפני חצי שנה?

ינון אזולאי: אני מסתכל גם על הצד השני, לא בטוח שהאזרח היה מרוויח מזה שאין מלאי.

אלכס קושניר: תודה רבה.

שלום: דבר אחרון: ב-30 בנובמבר אנחנו אמורים לדווח על מלאי, אני חושב שככל שיש בוועדה אי-בהירות לגבי הפרטים אני מבקש שידחו את זה.

אלכס קושניר: אנחנו נחליט עד ה-30 בנובמבר.

משה גפני: בלי נדר, אתה מתכוון.

אלכס קושניר: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה, אדוני, אני רוצה להמשיך בנושא עובי חומר הגלם.

אורי מקלב: שני דברים יקרו: ליצרנים תהיה מוטיבציה להעלות את עובי הכלים שזה יזיק לסביבה יותר.

אורי מקלב: אם היצרן יעלה את העובי בשני מילימטר הוא ייפטר מהמס וכך אנחנו נותנים לו מוטיבציה שלילית.

אורי מקלב: לא רק זה, אם אנחנו ממסים את הרב-פעמי אז אנחנו לא נותנים מוטיבציה ללקוח לקנות את הרב-פעמי.

אלכס קושניר: לא נמסה את הרב-פעמי.

כרגע זה ממוסה.

אורי מקלב: השאלה איך תגדיר את הכלי.

אורי מקלב: עוד דבר: השוני הגדול שיש בין כוסות חד-פעמי לשאר כלי האכילה החד-פעמיים.

אורי מקלב: כוס חד-פעמי הוא גם לשתייה, שותים הרבה יותר פעמים ביום ולכן משתמשים יותר.

אורי מקלב: יש בזה משמעויות הרבה יותר גדולות.

אורי מקלב: לכוס הרב-פעמית גם אין תחליף.

אורי מקלב: זה יזיק לבעלי עסקים ולמוסדות שלא ישימו את הכוסות הללו ליד מתקנים.

אורי מקלב: זה גם יגרום לאנשים לקחת את הכוסות.

אורי מקלב: זה גם יפגע בבריאות של האנשים כי השתייה של מים תהיה פחות זמינה.

אורי מקלב: באופן הפרקטי, כל מי שמתעסק בזה יודע שכוס הרבה יותר קשה לשטיפה מצלחת.

אורי מקלב: מי שמשתמש במדיח אני מניח שגם יודע את זה.

אורי מקלב: הבאתי גם דוגמה מהכנסת: סיפרו במזנון שקנו 300 כוסות למזנון הבשרי לפני כחודשיים, נכון לאתמול נשארו 95 כוסות.

אורי מקלב: זה הרבה יותר גרוע מכוס חד-פעמי.

אורי מקלב: הנושא הזה מביא אותי להיגיינה, אני לא רוצה להוציא שם רע אבל אני מסתכל על הכוסות מהזכוכיות שאנחנו שותים בהן ואפשר לראות לכלוך.

אורי מקלב: כמו ששמענו מקודם, אנחנו מדברים על עלייה גדולה מ-100%.

אורי מקלב: אני לא רוצה להיכנס למשפחות חרדיות או לא, אבל כלים שאים חד-פעמיים מתבלים בזמן רב יותר ועדיין המיסוי שם קטן יותר.

אורי מקלב: זה עיוות שמה שמזהם פחות וזמן ההתכלות שלו איטי יותר – המחיר שלו גבוה יותר.

אורי מקלב: לגבי הרשות הפלסטינית: אנחנו מתמודדים עם דברים אחרים, בשר וכולי, בסופו של דבר המיסוי הגבוה יגרום למוטיבציה גדולה להביא מהרשות הפלסטינית.

אלכס קושניר: זו סוגיה שנרצה לבדוק ולראות איך אוכפים את החוק.

אלכס קושניר: שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש, דיברו על העובי של הכוסות ועל הרב-פעמי.

שלמה קרעי: יש תקן אירופי למדיח ויש עוד פתרונות.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר על השערורייה: יש עושק של הציבור, הציבור משלם כפול בחנויות כי לא ברור מה פלח המס שמושת על כל כלי וכלי.

שלמה קרעי: יכול להיות שעוד שבועיים נתקן את זה אבל בינתיים הם משלמים, מי יחזיר את זה לציבור?

שלמה קרעי: ראית פעם את מס הכנסה גובים מס ולא מחזירים כשהם גילו שזה בטעות?

שלמה קרעי: מי יחזיר לצרכנים את החודש הזה שאולי בו הם ישלמו בטעות בהסתכלות לאחור.

שלמה קרעי: יש פה שערורייה שאיני זוכר כמותה.

שלמה קרעי: קודם כל לוקחים את הכסף בצורת מס ואז בודקים האם עשינו את זה בצדק או שלא.

שלמה קרעי: דיברת, אדוני, התווכחתם על גובה האחוז מהכוס.

שלמה קרעי: אני חושב שגם 8% זה הרבה.

אלכס קושניר: אני לא הבעתי דעה, פשוט רציתי לדייק את המספר.

שלמה קרעי: אני חושב שאף משכורת לא עלתה ב-8%.

שלמה קרעי: מנגד העלנו להם את המס על השתייה המתוקה, הכלים החד-פעמיים, התחבורה הציבורית, מחירי החנייה, עלות הרב קו.

שלמה קרעי: אלכס, אתה יודע טוב ממני - - -

אלכס קושניר: אתה יודע טוב ממני שזה לא העלה באגורה.

שלמה קרעי: יש כאן ייקור של הוצאות המחייה אבל אף אחד לא מקבל העלאה במשכורת שתחפה על כך.

שלמה קרעי: יש לי הצעה: אנחנו בעד עולם ירוק ועולם מתוקן, אנחנו למדנו בגן שיש לשמור על העולם המתוקן שקיבלת.

שלמה קרעי: אבל, העולם הירוק צריך לבוא גם עם חמלה ומתחשבים באוכלוסיות חלשות, ולא מטילים את המס הרגרסיבי הזה שחל יותר על אלו שמשתמשים בחד-הפעמי הזול.

שלמה קרעי: לדעתי המס צריך להיות באחוזים ולא לפי משקל.

שלמה קרעי: דיברנו על שקיות הניילון, אם היינו עושים אותו הדבר גם בחבילות החד-פעמי אז הלקוחות היו מבינים שאנחנו מעלים את המס על מנת לתקן את העולם.

שלמה קרעי: כשמשיתים את המס כחלק מהמכלול ואז הסוחרים מעלים את המחיר בלי פרופורציה למס שמוטל עליהם – לא תיקנו כלום.

שלמה קרעי: פשוט כדאי לכתוב במחיר שמוצג מה החלק של המס הירוק, זה גם ימנע מסוחרים להעלות מחיר בלי פרופורציה.

אלכס קושניר: תודה, זה רעיון לא רע.

אלכס קושניר: מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: לפני הדיון לגופו של עניין הוזכר שמה של אורית סטרוק והיא לא הייתה כאן כדי להגן על עצמה.

מיכל מרים וולדיגר: חשוב לי לומר שמדובר באחת מחברות הכנסת האיכותיות ביותר שיש.

מיכל מרים וולדיגר: להגיד "אני בז לה" או "היא אויב" – אני מוחה על הדברים.

אלכס קושניר: אני מצטרף למחאה.

מיכל מרים וולדיגר: הלוואי וירבו כמותה בישראל ובכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: לגופו של דיון: אני חושבת שמדובר בחוק רע, בחוק לא נכון.

מיכל מרים וולדיגר: איכות הסביבה חשובה לכולנו, הבעיה המרכזית שמפריע לי היא הבהילות וההשתה של המס לפני שנעשו עבודות מחקר רציניות.

מיכל מרים וולדיגר: ישב פה עמוס שקד שדיבר על זה שהוא אחד התעשיינים הרציניים במשק.

מיכל מרים וולדיגר: אף אחד לא פנה לשמוע מה דעתו.

מיכל מרים וולדיגר: הוא מייצר במדינת ישראל, אנחנו מעודדים ייצור במדינת ישראל, חלקם עם אוכלוסיות מיוחדות, אף אחד לא פנה לשמוע את דעתו וכך לא ראוי לחוקק חוק במדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לעשות בדיקות מעמיקות, במיוחד בתחום שהוא רלוונטי לאזרח הקטן.

מיכל מרים וולדיגר: דובר פה על חומר שהוא 100% אקולוגי ושאפשר לעשות באמצעותו את כל הכלים החד-פעמיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מניחה שהחוק קיים, בסופו של דבר יוטלו מיסים על מדינת ישראל, הבנתי שמדובר על מיליארד.

מיכל מרים וולדיגר: אני מציעה שבסכום זה יעודדו את התעשיינים ויתנו להם תמריצים לייצר בארץ את חומר הגלם האקולוגי.

מיכל מרים וולדיגר: אם אנחנו דואגים לאיכות הסביבה, בואו נשקיע את הכספים שהתקבלו מהמס הזה לתוך תעשייה שהיא יותר איכותית, נכונה ופחות מזהמת.

מיכל מרים וולדיגר: אלו דברים שבהחלט חשוב להגיד.

מיכל מרים וולדיגר: כמובן שאני מצטרפת לעניין של לתקן את עובי הכלים ולמסות את כוסות הנייר שיש בהן רק חלק קטן של פלסטיק, באופן יחסי.

אלכס קושניר: יש פה חבר כנסת שלא דיבר בכלל, ינון אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: תודה, באמת לא דיברתי ברשות בכלל.

ינון אזולאי: אני מצטרף לדברים, מיכל, אם זה היה חוק זה לא היה מגיע כך.

ינון אזולאי: הבעיה היא שמדובר בצו ואז אנחנו פועלים רק לאחר מעשה.

ינון אזולאי: בפעם שעברה העלנו את נושא בתי החולים שיש שם זיהומים ובתי החולים משתמשים בחד-פעמי כדי למנוע זיהומים.

ינון אזולאי: הייתה לי שיחה עם כמה וכמה מנהלי בתי חולים.

ינון אזולאי: לצערי אני לא רואה שהוזמנו לדיון, אני חושב שהיו צריכים להיות בדיון הזה על מנת להגיד את דבריהם.

ינון אזולאי: אם רוצים שגם הם יעברו לרב-פעמי אז הם צריכים לקנות מדיחי כלים תעשייתיים שעולים כסף רב.

ינון אזולאי: דיברנו בעבר על אופציה לשפות אותם בגין הדבר הזה.

ינון אזולאי: יש מוסדות חינוך שגם שם להחזיק עוד עובדים - - -

אלכס קושניר: אני מאמין שלמשרד לאיכות הסביבה יש התייחסות לזה.

ינון אזולאי: גם במקרה של מוסדות חינוך צריך לשפות אותם.

ינון אזולאי: יש עניין רב בשמירה על היגיינה, אנחנו כבר בגל חמישי של קורונה למרות שרבים מהקואליציה פתחו שמפניות.

אלכס קושניר: אף אחד לא פתח שמפניה, להיפך, השארנו את כל המנגנונים עובדים ואמרנו שלא פותחים שמפנייה וממשיכים לנהל את האירוע.

ינון אזולאי: צודק, זה היה יין לבן בליל התקציב, טעיתי.

אלכס קושניר: אני זוכר שמישהו שלח את כולם לשתות בירה אחרי סיום הגל הראשון.

אופיר כץ: רק שר האוצר, למרות הנחיית היועץ, עדיין מתעקש שלא להגיע לישיבות קבינט למרות שהחוק מחייב אותו.

ינון אזולאי: מה הקשר?

ינון אזולאי: אתה היית פעם אורח כבוד בכנס של ההסתדרות הציונית?

ינון אזולאי: הוא הלך לשם, למה אתה סתם מוציא לעז?

אלכס קושניר: אני חושב שכל מי שיושב פה מכיר את חמד עמאר ויכול לסמוך שיקול דעתו ועל כך שהוא מייצג את האינטרסים של שר האוצר ושל משרד האוצר.

אופיר כץ: זה לא שייך.

ינון אזולאי: עזוב, אני לא במקום הזה.

- - -

אלכס קושניר: העובדה היא שעברנו את הגל האחרון בלי סגרים ובלי הגבלות.

מיכל מרים וולדיגר: יש חוק והוא חל על כולם.

אופיר כץ: החוק מחייב השתתפות של שר האוצר ולא של שר במשרד האוצר.

משה גפני: אם הייתם מביאים חיסון בזמן לא היה גל רביעי.

אלכס קושניר: אנחנו הבאנו את החיסונים בדיוק בזמן, היינו הראשונים בעולם.

ולדימיר בליאק: - - -

משה גפני: חודש אחרי הזמן, שר האוצר היה עסוק במשהו אחר, אני תכף אגיד במה.

ולדימיר בליאק: אתה יודע כמה יש לי להגיד על זה?

משה גפני: הייתם צריכים להביא את החיסונים בזמן.

אלכס קושניר: זו דמגוגיה.

ולדימיר בליאק: אין לכם בושה?

אלכס קושניר: אני לא אומר שאנחנו מושלמים, אפשר לבקר אותנו, אבל אנחנו היינו הראשונים שנתנו את הבוסטר לאזרחים.

אלכס קושניר: אי-אפשר להגיד שזה לא היה בזמן.

היינו ראשונים - - -

אופיר כץ: הסגרים היו כשלא היו חיסונים.

- - - חודש - - -

אופיר כץ: אתם קיבלתם אפס חולי קורונה.

אלכס קושניר: אף אחד לא השתהה חודש, היינו צריכים לעשות את הבדיקות הרלוונטיות.

ולדימיר בליאק: האזרחים ישבו בבית במשך שנה, עכשיו אתם מדברים על ניהול?

אופיר כץ: היו חיסונים בתקופה הזו?

ולדימיר בליאק: אתם מדברים על ניהול הקורונה?

ולדימיר בליאק: די כבר.

אופיר כץ: תראה מה קורה בעולם.

ולדימיר בליאק: אין לכם בושה.

אופיר כץ: היו חיסונים כשעשינו סגרים, נהנינו לעשות סגרים?

ולדימיר בליאק: באמת, קצת מודעות עצמית.

אופיר כץ: לא היו חיסונים ותפסיקו לעוות את המציאות.

משה גפני: מה, זה לא נכון?

משה גפני: היו חיסונים?

משה גפני: מה הדיבורים הללו, תכירו טובה לפחות.

ולדימיר בליאק: אנחנו כל יום אומרים לך תודה.

משה גפני: אל תגידו לי תודה.

אלכס קושניר: אני קם בבוקר ואומר תודה לממשלה הקודמת.

ולדימיר בליאק: - - -

אלכס קושניר: תודה על המורשת והירושה שהיא השאירה לנו.

משה גפני: למעלה מחודש לא - - -

אלכס קושניר: ברוך השם יש הרבה עבודה.

משה גפני: אנחנו נתנו לכם מדינה שלא היו בה מאומתים, היו בקושי חמישה, תראו מה עשיתם.

ולדימיר בליאק: אין לכם בושה.

משה גפני: אין לנו בושה.

ולדימיר בליאק: כן, אין לנו בושה.

משה גפני: כשאנחנו רואים אתכם אין לנו בושה.

אלכס קושניר: נדבר על הנתונים: בסוף חודש מאי היו בישראל מאומתים ראשונים של גל הדלתא.

אלכס קושניר: אתם סגרתם וביטלתם את כל המינהלות וכל המנגנונים שהיו צריכים לטפל במשבר הקורונה.

משה גפני: לא היה - - -

אלכס קושניר: לכן, כשהתחלו להתרבות המאומתים זו הייתה התוצאה, גל דלתא שנוצר בגלל שלא עשיתם כלום בנתב"ג.

ינון אזולאי: אתם קיבלתם חמישה חולים ועשיתם מזה - - -

אלכס קושניר: אנחנו הפעלנו את כל המנגנונים באופן חסר תקדים, כולל להיות הראשונים בעולם שנתנו בוסטר.

אלכס קושניר: בלי פאניקה, לא סגרנו את המדינה והצלנו את הכלכלה.

משה גפני: אתם הבאתם את הגל הרביעי.

אלכס קושניר: אני מצטער שהדיון הולך לכיוון הזה.

אופיר כץ: אם ה- - -

אלכס קושניר: יש לי תשובות מצוינות – התוצאות בשטח.

ינון אזולאי: אתם הראשונים שהבאתם לגל חמישי.

אלכס קושניר: - - - עבודה מסודרת ונורמלית בתוך משרדי הממשלה.

אלכס קושניר: אני צריך לסיים את הדיון הזה כי הדיון הולך לכיוון שלא קשור לסדר היום ואין לנו מספיק זמן.

משה גפני: אם אני רוצה רק להגיד בשבע הדקות שנותרו במה אתם לא בסדר?

אלכס קושניר: לענייננו - - -

אלכס קושניר: רגע, אתה עושה עבודה בינתיים, אני מקבל כל הזמן פניות לגבי העובי והמשקל של חומר הגלם.

אלכס קושניר: תודה לכל מי שהגיע והביע את דעתו.

אלכס קושניר: יש כרגע שני נושאים שחייבים להיות מטופלים לקראת הדיון הבא שיהיה גם הנושא המסכם: לבטא באופן אמיתי את משקל הפלסטיק בכוס נייר מצופה ולמסות בצורה ראויה.

אלכס קושניר: דבר שני, טווח העובי שבו היצרנים והיבואנים יוכלו לטעון שמדובר בכלי פלסטיק רב פעמי והמנגנון שאתם תצטרכו להציג כאן.

אלכס קושניר: הנושא השלישי הוא הפירצה שקיימת לכאורה בנושא הסחורה שנכנסת מהרש"פ.

אלכס קושניר: אני רוצה לוודא שהנושא הזה סגור הרמטית ואין מצב שיש כאן הפלייה בין יצרנים ישראלים ליצרנים ברש"פ, כולם חייבים להיות ממוסים בשווה.

אלכס קושניר: בדיון הבא ארצה לשמוע גם על פעולות הממשלה המשלימות כדי לעודד סביבה ירוקה - - -

משה גפני: למה לא התייחסת למספר השימושים?

אלכס קושניר: כי אין תקינה שכזו בישראל.

ינון אזולאי: מקודם הבאת דוגמאות מחוץ לארץ.

משה גפני: בעולם יש.

אלכס קושניר: זה הכיוון שאליו אנחנו הולכים, את זה אני מבקש לבדוק.

אני מציע גם את נושא הכוסות, בכל משרד ממשלתי יש - - - לא לבטל את המיסוי, לפחות להפחית כאן כי זו גזירה שאף אחד לא יכול לעמוד בה.

אופיר כץ: - - - מה קורה בעולם.

אופיר כץ: בשתייה הממותקת הבאתם השוואות ממדינות אחרות.

אלכס קושניר: דעתי האישית היא שברגע שיהיה מס על כוסות חד-פעמיים בכל המקומות, אז גם אותם מוסדות יתחילו לתת לזה יותר ערך, לספור אותן יותר ולא לבזבז.

ינון אזולאי: אבל בתי חולים, זה דבר שהוא הזוי, זה לא יכול להיות.

- - - תהיו ריאליים.

אופיר כץ: אני רוצה לומר משהו בדקה: כמוש אמרתי אתמול, שר האוצר אביגדור ליברמס האשים אותנו שאנחנו מדמיינים שיש העלאות מיסים.

אופיר כץ: אלכס, לצערי כל השבוע הנוכחי התעסקנו רק בהעלאות מיסים.

אלכס קושניר: לא הסתרנו את זה, דיברנו על זה כל הזמן.

אופיר כץ: השבוע התעסקנו רק בהעלאות מיסים, אנחנו נרגיש את זה ביוקר המחייה.

אלכס קושניר: אופיר, אתה היית כאן בכל דיוני התקציב, ראית כמה רפורמות וכמה העלאות קצבאות עשינו.

אלכס קושניר: אגב, אתה רוצה להגיד מילה טובה על העלאת שכר חיילי החובה?

ינון אזולאי: הוא אמר אתמול.

אופיר כץ: אנחנו תמיד נהיה פה להזכיר לכם מה הם הדברים החשובים שצריך לדאוג להם.

אלכס קושניר: אין מצב שתברך?

אופיר כץ: אני מברך - - -

אלכס קושניר: אין מצב שתגיד: "ליברמן הבטיח וקיים"?

הוא הבטיח רק בתחילת 2023.

אופיר כץ: אנחנו תמיד נהיה פה להזכיר לכם.

אופיר כץ: תמיד אברך כל מה שהממשלה הזו תעשה למען חיילי צה"ל.

אבל זה בזכותך, אופיר, בגלל הלחץ שלך.

אופיר כץ: אמרתי: תמיד נהיה פה בשביל להזכיר הדברים החשובים.

אופיר כץ: לגבי החד"פ, אדוני, כולם נתנו לדוגמה את השקיות והמיסוי שיש עליהן.

אופיר כץ: למה אנחנו מקבלים כגזירה את המס של 11 שקלים לקילו חד"פ אם ראינו שזה עובד ב-10 אגורות.

אופיר כץ: אפשר לשנות התנהגות צרכנית לטובה גם בחצי מהסכום שננקב כאן ולא צריך לקבל את זה כגזירה.

אופיר כץ: לא ראינו השוואה למדינות אחרות בנושא זה למרות שבשתייה הממותקת ראינו.

אלכס קושניר: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.