ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 91, 2021-11-16 11:00

איתן גינזבורג: בוקר טוב לכל המוזמנים.

איתן גינזבורג: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן גינזבורג: היום יום שלישי, י"ב בכסלו התשפ"ב, 16 בנובמבר 2021.

איתן גינזבורג: אני מברך את כל הנוכחים ואת השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג, את השרה לשעבר גילה גמליאל, חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת סמי אבו-שחאדה וכל חברי הכנסת שהגיעו במהלך הדיון וכל הנוכחים שהתקבצו סביב השולחן לדיון החשוב הזה ביום החשוב הזה.

איתן גינזבורג: היום אנחנו מציינים את ההגנה על הסביבה ועל האקלים.

איתן גינזבורג: לאחרונה הבנו בעולם עד כמה שמים את הנושא הזה גבוה בסדר העדיפות.

איתן גינזבורג: אני לא יכול להגיד שהוא בראש סדר העדיפויות, אבל הוא גבוה מאוד בסדר העדיפויות.

איתן גינזבורג: הוא קיבל תהודה עולמית, וגם פה הממשלה נדמה לי שהממשלה התחילה ללכת צעד אחד קדימה או כמה צעדים קדימה אחרי שנים של דשדוש.

איתן גינזבורג: אני שמח לפתוח את הדיון בוועדת הכלכלה בנוכחות השרה.

גילה גמליאל: מה זה "שנים של דשדוש"?

איתן גינזבורג: שנים שבהן לא התקדמו.

איתן גינזבורג: בשנה האחרונה היית שרה אבל היית רק שנה, לא היית כל השנים.

איתן גינזבורג: בשנה האחרונה חלה התקדמות אבל היית פחות משנה שרה.

גילה גמליאל: אז ממשיכים את ההתקדמות של השנה האחרונה.

גילה גמליאל: אני שמחה לשמוע.

איתן גינזבורג: אנחנו נסכים שעבדת עבור הסביבה.

איתן גינזבורג: הדיון החשוב והאקטואלי הזה בא לבחון את היערכות המשרד להגנת הסביבה ליישום חוק הפיקדון ומכלי משקה גדולים והשמירה על הסביבה שדורשת היערכות רבתי.

איתן גינזבורג: על כל הנוגעים בדבר להתייחס לעניין.

איתן גינזבורג: אי אפשר להצליח בזה בלי שיהיה מאמץ משותף של כל הגורמים כולם: רגולטוריים, ממשלתיים, עסקים, יצרנים, משווקים.

איתן גינזבורג: כשאנחנו מביטים סביבנו אנחנו רואים שהחיים שלנו מלאים פלסטיק, וזה אחד החוליים הגדולים של העידן הנוכחי – מזון, אריזות, מוצרי ניקוי, צעצועים –מה לא.

איתן גינזבורג: הכול סביבנו פלסטיק.

איתן גינזבורג: בשנים האחרונות הנורמות השתנו, ואנחנו מבינים כולנו את המשמעות הגדולה של המיחזור.

איתן גינזבורג: כמי שהגיע משם אני יודע שברשויות המקומיות פועלים רבות בנושא מאוד בכל הנושא של המיחזור.

איתן גינזבורג: לצערי, בשנים האחרונות ירדו קצת המודעות והשיח סביב הנושא של הגנת הסביבה ברשויות המקומיות.

איתן גינזבורג: לפני כמה שנים זה היה הרבה יותר חזק.

איתן גינזבורג: אני מציע, השרה, לראות איך אפשר להחזיר את זה לתנופה.

איתן גינזבורג: אני זוכר שהייתה כמעט תחרות איזו עיר יותר ירוקה, איזו עיר יותר ממחזרת, איזו עיר יותר מקיימת.

איתן גינזבורג: בתחושה שלי אני מרגיש קצת דעיכה בשיח הזה וכדאי להחזיר אותו דווקא בתקופה הנוכחית.

איתן גינזבורג: הדיון היום הוא סוג של דיון המשך לדיון שנערך כאן בוועדה בשנה שעברה שקבע שחוק הפיקדון שהחליטה עליו השרה הקודמת, לפי חוק הפיקדון, יחול גם על מכלי משקה גדולים מ-1 בדצמבר, ממש בקרוב.

איתן גינזבורג: היום באנו לשמוע כיצד המשרד בראשותך, השרה זנדברג ושאר הנוכחים המכובדים – איך אתם נערכים ואיך אתם מוכנים – או שלא – לשינויים שנעשו במשרד בעקבות ההחלטה ועל ההיערכות בחודשים האחרונים.

איתן גינזבורג: אני מבקש לשמוע את הדברים לא רק מהמשרד אלא גם מנציגים שונים שנמצאים כאן היום: היצרנים, הקמעונאים, היבואנים, מפעלי המיחזור, רשויות מקומיות.

איתן גינזבורג: נשתדל לתת לכולם זמן דיבור ולהציג את העמדות שלהם.

איתן גינזבורג: ברור לכולם שקיימים פה אינטרסים שונים, אבל לצד האינטרסים השונים והתמריצים השונים יש בעיקר מטרה אחת גדולה: לשאוף לכך שנהיה בסביבה ובעולם נקי יותר ומקיים יותר.

איתן גינזבורג: ברור שהשאיפה היא לחינוך סביבתי ולפעולה יחד כמקשה אחת.

איתן גינזבורג: אני אתן לך, גברתי השרה, את רשות הדיבור ולאחר מכן נשמע את דברי המשרד ונבקש מהמ.מ.מ לסקור בקצרה את המחקר שהם עשו, ואז נפתח את הדיון לכולם.

איתן גינזבורג: כמובן, חברי הכנסת שירצו לדבר, תאמרו לנו ונרשום אתכם.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: נמצא איתנו אלעד עמיחי, סמנכ"ל שלטון מקומי וקהילה וממונה על חוק הפיקדון, והוא יציג את המצגת.

תמר זנדברג: בדברי הפתיחה אני רוצה להתייחס לדברים שלך שדיברת על שנים של דשדוש.

תמר זנדברג: אני רוצה להסביר מה הכוונה ולמה הרגע הזה שאנחנו נמצאים כאן היום ב-16 בנובמבר 2021 הוא רגע כל כך משמעותי ומה הציפיות שלנו.

תמר זנדברג: אם אפשר להעלות רגע את המצגת ולשים את השקף השני.

תמר זנדברג: השקף הזה זה הדשדוש, זה השנים של הדשדוש.

תמר זנדברג: חוק הפיקדון נכנס לתוקף בשנת 1999 כחלק מתפיסה שהתחילה להתגבש ושהיום אנחנו רואים אותה ביתר שאת, שבקבוקי פלסטיק הם בעיה סביבתית משמעותית.

תמר זנדברג: אתמול היינו בוועדת הכספים בדיון על מס החד-פעמי, וראינו שם נתונים שפלסטיק חד-פעמי מהווה 79% מהפסולת במרחב הציבורי והעירוני; ממנו 35% כלי פלסטיק חד-פעמי: כלים, צלחות ודברים כאלה.

תמר זנדברג: אבל בקבוקי המשקה הם בעיה סביבתית משמעותית.

תמר זנדברג: הם חלק מהפסולת, הם מושלכים במרחב הציבורי, בים בחופים; הם מנפחים את נפח הפסולת, ואם הם מוצאים את דרכם לפחים אז הם גם מנפחים באופן דרמטי ולא מוצדק את נפחי ההטמנה; הם מהווים מפגע סביבתי, בריאותי, פסולת.

תמר זנדברג: מנגד יש להם פתרון מאוד טוב שזה מיחזור.

תמר זנדברג: כלומר אם אנחנו מפרידים אותם וסוגרים את אותו מעגל של כלכלה מעגלית שמדובר עליו היום בעולם כבר לא מעט שנים, זה בעצם חומר שאפשר להחזיר ולמחזר אותו באיכות מאוד טובה וגבוהה.

תמר זנדברג: לכן כל אותו מאבק על חוק הפיקדון שהתחיל בשנת 1999, ובעקבות מאבק פוליטי לחלוטין שהוא לא סביבתי ולא מוצדק הוחרגו ממנו הבקבוקים הגדולים.

תמר זנדברג: ומאז 99' חוק הפיקדון חל על הבקבוקים הקטנים בלבד.

תמר זנדברג: אתם רואים שבשנת 2010 בתיקון מס' 4 לחוק נקבע הסדר ביחס למכלים הגדולים; ב-2016 הוכחה עמידה ביעדי האיסוף, גם לפי חוק.

תמר זנדברג: אלעד יוכל להתייחס לזה בהמשך.

תמר זנדברג: גם זה לא היה נטול עתירות לבג"ץ.

תמר זנדברג: נמצאים כאן אדם, טבע ודין שעתרו, לדעתי, בנושאים האלה, ודחקו במדינה בזמנו.

תמר זנדברג: היה פה ויכוח מאוד גדול על עמידה ביעדים עד שבאוקטובר 2020, 21 שנה אחרי כניסת החוק לתוקף לראשונה, השרה דאז חברת הכנסת גילה גמליאל קיבלה החלטה אמיצה ודרמטית להחיל את חוק הפיקדון גם על הבקבוקים הגדולים כפי שהיה צריך להיות מהיום הראשון של כניסת החוק לתוקף 21 שנה לפני כן.

תמר זנדברג: אז זה הדשדוש.

איתן גינזבורג: איבדנו 21 שנה.

תמר זנדברג: איבדנו 21 שנה של מיחזור בקבוקים, וגם זה לא עבר בלי מאבק; וגם בזה אנחנו רואים את ההמשך.

תמר זנדברג: כי גם בשנה האחרונה היו עוד עתירות לבג"ץ והיו המון עיכובים, ניסיונות ולחצים ודברים מהסוג הזה.

תמר זנדברג: אנחנו מגיעים היום שבועיים לפני המועד המתוכנן של כניסת החוק לתוקף כשעדיין היו כאלה שחשבו שזה לא יקרה, ושאולי יהיו דחיות, ואולי המדינה תממן את הרשתות ואת היצרניות; אולי המדינה בכלל תלך לחברות המסחריות האלה שיודעות להרוויח כסף ומשווקות לעצמם ומפרסמות לעצמן ומוכרות – ואולי המדינה תממן אותם בטעות.

תמר זנדברג: חשבו שאולי משהו יקרה – הכלב ימות או שהפריץ ימות או שהחוק יידחה או שהחוק ישונה או שנעצור ונעשה תיקונים או שנממן או משהו כזה.

תמר זנדברג: והיום אנחנו שבועיים לפני כן והמסר הוא חד משמעי: זה לא הולך לקרות.

תמר זנדברג: החוק ייכנס לתוקף.

תמר זנדברג: אני כבר אומרת לא בלי קשיים.

תמר זנדברג: אנחנו ב-21 שנה של דשדוש בדיוק כמו שציינת, ורואים את זה כאן.

תמר זנדברג: בשנה אחת של החלטה אמיצה באמת – ואני רוצה שוב לומר לשרה לשעבר גמליאל: את קיבלת החלטה ש-20 שנה הסתובבה והייתה צריכה להיכנס לתוקף ולקרות ולא קרתה.

תמר זנדברג: בהחלטה אחת שלך השוק הזה מתכוונן למקום שהוא היה צריך להיות בו.

תמר זנדברג: המסר שלנו היום הוא שבעוד שבועיים חוק הפיקדון יוחל על הבקבוקים הגדולים עם כל הקשיים.

תמר זנדברג: החוק הוא חוק אחריות יצרן, והוא חוק שלפי עיקרון מפורסם: המזהם משלם – מי שמייצר את הפסולת הזאת הוא גם אחראי לה.

תמר זנדברג: הוא אחראי לייצור שלה, הוא אחראי למכירה שלה והוא אחראי לאיסוף שלה, להחזרה שלה וגם למיחזור שלה.

תמר זנדברג: בחוק יש המון דברים אבל בשורה התחתונה אחרי כל מסכת הדשדוש והלחצים הזאת הדבר החשוב ביותר הוא להכניס את החוק לתוקף, ותוך כדי תנועה גם לתת מענים לקשיים שעוד יהיו.

תמר זנדברג: אבל הדרמה הזאת של כניסת החוק לתוקף – אי אפשר לתת לה לא להתפספס ולא להתמסמס.

תמר זנדברג: לכן אנחנו נמצאים כאן ביום הזה שבועיים לפני כן כדי לסקור בפניכם את מה שאנחנו עושים ועשינו, את מה שאנחנו יודעים שקורה או לא קורה, ושמדינת ישראל תתחיל סוף-סוף עידן חדש מבחינת פסולת הפלסטיק שלנו.

תמר זנדברג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: סמנכ"ל המשרד, אלעד עמיחי, בבקשה.

אלעד עמיחי: בוקר טוב לכולם, אני אלעד עמיחי ואני סמנכ"ל לשלטון מקומי בקהילה וממונה על חוק הפיקדון ועל עוד כמה חוקי אחריות יצרן נוספים.

אלעד עמיחי: אני מניח שגם הם יגיעו לשולחננו פה.

אלעד עמיחי: עיוות של עשרים שנה עומד להשתנות בדצמבר, ומכלי המשקה הגדולים של ליטר וחצי ומעלה ייכנסו לחוק הפיקדון אחרי שיצאו ממנו מסיבות כאלה ואחרות בחוק המקורי.

אלעד עמיחי: למה היה חשוב כל כך להכניס את מכלי המשקה הגדולים האלה לחוק?

אלעד עמיחי: מכלי המשקה הגדולים הם אמנם רק 38% מסך מספר מכלי המשקה הנמכרים.

אלעד עמיחי: אבל הם 77% מסך משקל הפלסטיק של מכלי המשקה.

אלעד עמיחי: באופן מובן מכלי המשקה עשויים יותר פלסטיק, לייצר אותם צורך הרבה יותר פלסטיק, ואנחנו מדברים פה לא רק על המשקל, 77%, אלא גם על הנפח – ליטר וחצי זה בדיוק פי שלושה ויותר מכול מכל משקה קטן שנמצא עד היום בחוק.

אלעד עמיחי: כשמדברים על אשפה נפח הוא גורם מאוד משמעותי כי אנחנו משנעים נפח, ואנחנו, לצערנו, מטמינים נפח וזה סותם - -

קריאה: - - -

סמי אבו שחאדה: לפחות פי שלושה.

סמי אבו שחאדה: אלעד, יש לי שאלה - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו-שחאדה, ניתן לו לדבר, הוא רק התחיל.

סמי אבו שחאדה: אני מבין.

סמי אבו שחאדה: יש עוד הרבה מכלים אחרים מפלסטיק כמו שמן זית וכדומה.

סמי אבו שחאדה: זה נכלל בחוק?

אלעד עמיחי: לא.

אלעד עמיחי: חוק הפיקדון הוא רק על מכלי משקה.

אלעד עמיחי: יש לנו חוקים אחרים: חוק האריזות שעוסק באריזות מוצרים אחרים, בכלל האריזות; יש לנו גם חוק על פסולת אלקטרונית וחוק על צמיגים.

אלעד עמיחי: אני מקווה שבקרוב יהיו לנו עוד חוקים כך שבסופו של דבר כל מוצר או כל מה שהתחיל בשוק וסיים את חייו – יהיה מי שאחראי לאסוף אותו.

אלעד עמיחי: חוק הפיקדון על מכלי משקה הוא רק על מכלי משקה, ומוגדר בדיוק בחוק איזה מכלים.

אלעד עמיחי: השרה סקרה כאן את האבולוציה של חוק הפיקדון משנת 99' שבה חוקק לראשונה לאחר מאבקים קשים.

אלעד עמיחי: היום אחרי 20 שנה אנחנו מכניסים את מכלי המשקה הגדולים לחוק, וזאת בשורה משמעותית מבחינת כמות המכלים שייאספו בחוק ונפח המכלים.

אלעד עמיחי: אני מזכיר שבאותו תיקון של 2010 נעשה ניסיון, לפי דין ודברים שהיה יחד עם יצרני המשקאות לאסוף את זה ללא פיקדון באותן מיחזוריות, אבל לא הגיעו לעמידה ביעדים, לא נאספו הכמויות שהצהירו וחשבו שייאספו.

אלעד עמיחי: חוק הפיקדון מעלה מאוד גם את כמות המכלים וגם את היעדים שהיצרנים ויבואני המשקה צריכים לאסוף, וזאת קפיצה דרמטית.

אלעד עמיחי: בשקף הבא – חוק הפיקדון על מכלי משקה הוא חוק אחריות יצרן.

אלעד עמיחי: הוא אומר שמי שמכניס את המוצר לשוק או מייבא אותו או מייצר אותו.

אלעד עמיחי: הוא אחראי בסוף הדרך לממן את האיסוף ואת המיחזור של המוצר.

אלעד עמיחי: זה אומר שבאחריותם של יצרני המשקאות והיבואנים שלהם צריכים לדאוג, לפי חוק, שהמכלים ייאספו וימוחזרו.

אלעד עמיחי: חוק הפיקדון קובע גם אחראים נוספים: בתי העסק.

אלעד עמיחי: אנחנו לא קונים את מכלי המשקה ישירות מהיצרנים והיבואנים אלא מבתי עסק שונים, ומכלי משקה גדולים נמכרים בעיקר ברשתות שיווק ובמכולות בנקודות ממכר מסוימות.

אלעד עמיחי: לכן האזרח משלם את הפיקדון בבית העסק ומצופה ונדרש מבית העסק להשיב לאזרח את הפיקדון כשהוא חוזר.

אלעד עמיחי: אני אחזור על המסר כמה פעמים: אנחנו כממשלה, כמחוקקים, כמנהיגים, צריכים לקרוא לציבור: תחזירו את מכלי המשקה לבתי העסק ותקבלו את הפיקדון שלכם בחזרה.

אלעד עמיחי: ולא רק תקבלו את הפיקדון – אתם עושים מעשה שהוא הנכון ביותר סביבתית וגם הנכון ביותר כלכלית.

אלעד עמיחי: זה המסר שצריך לצאת מכל מי שיושב פה סביב השולחן; להחזיר את מכלי המשקה לבתי העסק ולדאוג שלאזרח תהיה הצורה הקלה ביותר, הנוחה והידידותית ביותר לקבל את הפיקדון.

סמי אבו שחאדה: זה מחייב אותם לעוד מחסנים.

אלעד עמיחי: זה לא מחייב אותם לעוד מחסנים.

אלעד עמיחי: אני אגע בזה.

נופר טל: חבל שלא הגעתם לביקור כפי שהבטיחה השרה.

איתן גינזבורג: אנחנו לא מתפרצים.

נופר טל: אני מתנצלת.

איתן גינזבורג: כל מי שיתפרץ לא יקבל את זכות הדיבור.

איתן גינזבורג: מאוד פשוט.

אלעד עמיחי: האחריות, על-פי חוק, ידועה - -

תמר זנדברג: אתה גר בסופרמרקטים.

אלעד עמיחי: ב"אחורה" של הסופרים.

אלעד עמיחי: החוק הזה הוא לא רק אחריות, הוא גם חוק של מאמץ משותף, של פעילות משותפת.

אלעד עמיחי: בתקופה שבה השרה גמליאל החילה את הצו היא נתנה שנה – אני מזכיר לכם, היא נתנה שנה.

אלעד עמיחי: היא יכלה להכניס את זה תוך 60 יום אבל היא נתנה שנה להיערכות לשוק מתוך דיאלוג עם היצרנים, היבואנים ובתי העסק.

אלעד עמיחי: היא דחתה את הצו בשנה שלמה, ובשנה הזאת אנחנו מקיימים בראשות השרה מפגשים כל שבוע - -

גילה גמליאל: אתם מדברים על כ-400 מכונות בלבד שאמורות להיות?

אלעד עמיחי: כרגע.

גילה גמליאל: איך - -

אלעד עמיחי: איך הגענו למצב הזה, את שואלת.

אלעד עמיחי: אני תכף אתייחס לעניין הזה.

אלעד עמיחי: אני אקדים את הספוילר – השנה שנתת להם בוזבזה.

תמר זנדברג: היו כאלה שחשבו שזה לא הולך לקרות.

אלעד עמיחי: השנה בוזבזה.

גילה גמליאל: אבל זה - - - כי אז הציבור יגיע וזה יהיה חוסר אמון ביכולת המימון הכספי של הפיקדון.

גילה גמליאל: מה המשרד מתכוון לעשות בזה?

אלעד עמיחי: אנחנו נתייחס לעניין הזה.

גילה גמליאל: אז עברה החלטה בקרן הניקיון להקצות 100 מיליון שקלים לרשויות ולכולם ושיהיה בבתי ספר וב-yellow ובכל מקום כמעט מכונות אוטומטיות.

גילה גמליאל: איפה ההחלטה הזאת עומדת?

תמר זנדברג: התייחסתי לזה בהתחלה ואני אגיד שוב: אני לא חושבת שבמדינת ישראל כספי ציבור צריכים לממן חברות מסחריות, את היצרנים, את רשתות השיווק.

תמר זנדברג: בסוף החוק הזה הוא חוק אחריות יצרן.

גילה גמליאל: - - - לפחות לתאם את זה נכון.

תמר זנדברג: רשויות, לא תפקידן לאסוף - -

גילה גמליאל: אבל זה במקום הכלובים.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: מדובר במכונות שמצריכות גם תפעול וגם תחזוק.

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים להעמיד במרחב הציבורי ברשויות המקומיות מכונות, שמי אחראי להן?

גילה גמליאל: ראשי הרשויות היו בעדיהם והתלהבו מאוד מהרעיון הזה.

גילה גמליאל: יכלו לשים את זה בבתי ספר, לאסוף משם.

גילה גמליאל: מה הבעיה?

תמר זנדברג: קודם כול, ראשי הרשויות ממש לא התלהבו מהרעיון הזה.

תמר זנדברג: אבל זה לא חשוב.

תמר זנדברג: כמדיניות שלנו החוק הוא חוק אחריות יצרן.

תמר זנדברג: המזהם – משלם; לא המזהם – מזהם, והציבור – משלם.

תמר זנדברג: המזהם – משלם.

תמר זנדברג: ולכן המזהם צריך לאסוף.

תמר זנדברג: אנחנו נשתמש בכסף שהעברת בקרן הניקיון או תכננת להעביר, לאותם מקומות שבהם לא ניתן לאסוף באמצעות הרשתות והיצרנים, כמו ביישובים קטנים ובמקומות בפריפריה.

תמר זנדברג: אבל אני מבהירה: דרך המלך מבחינתנו היא לא שמדינת ישראל תממן את החובה של חברות מסחריות.

תמר זנדברג: דרך המלך היא דרך רשתות השיווק, ובקשרים בין יצרניות המשקה שמוכרות - -

גילה גמליאל: אבל הייתה למשרד שנה להיערך.

תמר זנדברג: לא הייתה שנה למשרד, הייתה שנה ליצרנים ולרשתות להיערך.

תמר זנדברג: אני אמרתי בתחילת דבריי ואני אחדד את זה שוב: הייתה אולי מחשבה שזה לא יקרה או שמישהו יממן את הרשתות ואת היצרנים.

גילה גמליאל: ומה המשרד עשה למען זה?

גילה גמליאל: זאת בעיה.

גילה גמליאל: אמת אומרת במילים אחרות שבעוד שבועיים אנשים יגיעו ולא ימחזרו.

גילה גמליאל: יכול להיות - - - להגיע לסופר - - -

תמר זנדברג: יכול להיות שהכניסה לזה תהיה קשה אבל לא יהיה מצב שכספי ציבור יממנו את הרשתות ואת החברות הגדולות במשק.

גילה גמליאל: אבל אפשר היה - - -

איתן גינזבורג: סליחה, חברים, אנחנו באמצע סקירה.

איתן גינזבורג: הנקודה ברורה, השרה לשעבר גמליאל.

איתן גינזבורג: אני מציע שנגמור את הסקירה ואז נקיים דיון, כי אם יהיה פינג-פונג אחרים לא יוכלו להתייחס.

איתן גינזבורג: אני מניח שיש ביקורת, וכמו שאמרו הדבר הזה לא יעבור בצורה חלקה, ובטח לא יתחיל בצורה חלקה, אבל איכשהו צריך להתחיל.

איתן גינזבורג: אז תסיים את המצגת ונתחיל בדיון.

אלעד עמיחי: תפקידם של היבואנים והיצרנים לאסוף את מכלי המשקה ולהעבירם למיחזור; הקמעונאים – תפקידם לקבל ולהשיב את הפיקדון לאזרחים הן במכונות, שלדעתנו, זה הדבר הנכון, ואנחנו גם רואים.

אלעד עמיחי: אמנם הקצב לא היה כמו שרצינו שיהיה ונערכו לזה באיחור, אבל אנחנו כן רואים היערכות מוגברת ואנחנו גם שומעים מספקי המכונות וגם מהרשתות על היערכות מוגברת, ואנחנו בטוחים שכולם יבינו שזאת הדרך הנכונה.

אלעד עמיחי: אבל לא צריך לשכוח, שלפי החוק, הקמעונאים, בתי העסק, צריכים להשיב פיקדון גם בלי מכונה, כמו שנעשה היום.

אלעד עמיחי: צריך לתת שירות לציבור גם בלי מכונות ועד שיהיו מכונות.

סמי אבו שחאדה: סליחה על הבורות - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבו-שחאדה, אני מצטער, אני מבין, אדוני, אבל הפינג-פונג הזה יגרום לכך שנגיע לסוף הדיון בלי שיתקיים דיון.

איתן גינזבורג: אני מבין את שאלות ההבהרה אבל אני מבקש שתרשום לך אותן ולפני שנפתח את הדיון ניתן אפשרות לשאלות הבהרה.

אלעד עמיחי: הצרכנים צריכים להחזיר את המכלים לבתי העסק תמורת דמי הפיקדון ולממש את זכותם וגם לממש את הזכות לקבל את הפיקדון.

אלעד עמיחי: זאת חובה ואחריות אזרחית לפעול למען מעשה סביבתי ביותר.

אלעד עמיחי: מפעלי מחזור בשרשרת הייצור – אנחנו רואים כבר יוזמות להקמת שני מפעלי מיחזור שייצרו בקבוקים מבקבוקים.

אלעד עמיחי: זה חידוש.

אלעד עמיחי: עד עכשיו מכלי המשקה היו מוצרים נחותים יותר.

אלעד עמיחי: שני מפעלי מיחזור נמצאים בשלבים מתקדמים מאוד וייפתחו בקרוב.

אלעד עמיחי: החוק הזה יזם וקידם הקמה של מפעלים למיחזור בקבוק לבקבוק שסביבתית זה המיחזור האידיאלי.

אלעד עמיחי: גם במשרד להגנת הסביבה תפקידנו לקבוע את המדיניות, תפקידנו להסביר אותה ולתת לציבור מענה און-ליין, ותפקידנו גם לעשות פיקוח, בקרה ואכיפה בשרשרת, ואנחנו נהיה שם.

אלעד עמיחי: אנחנו נהיה שם גם בהסברה אבל במקום שזה לא יעבוד בהסברה ובהדרכה אנחנו בהחלט - -

גילה גמליאל: במהלך השבועיים האלה ייצא קמפיין?

אלעד עמיחי: כן.

גילה גמליאל: מה הוא אומר?

איתן גינזבורג: רגע, תכף.

איתן גינזבורג: עכשיו יש שקף של היערכות המשרד.

תמר זנדברג: תסתכלי בטלוויזיה.

גילה גמליאל: כתוב "תודה".

איתן גינזבורג: לא, יש עוד שקף.

גילה גמליאל: אני מנסה לראות איפה יש הסברה, אני רואה "תודה".

אלעד עמיחי: היערכות המשרד: אנחנו מקיימים שיח שוטף ורצוף עם בעלי העניין, כולל השבוע שגם נעשה מפגש מסכם עם היצרנים והקמעונאים יחד; עדכנו את נהלי הדיווח ליצרנים וליבואנים ונקפיד פה שהדיווחים יהיו אמינים ומבוקרים.

תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך בנקודה הזאת.

תמר זנדברג: לגבי שיח עם בעלי העניין – דיברתי קודם קצת על הרשתות ועל היצרנים.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שבעקבות השיח שלנו עם בעלי העניין שהם חברות ייצור המשקאות ורשתות השיווק שמוכרות את המשקאות, אנחנו רואים שיש גם שונות בין הרשתות והחברות השונות.

תמר זנדברג: בלי לציין שמות – יש כאלה שבהחלט לקחו את זה ברצינות, נערכו והזמינו מכונות שאלעד ציין קודם - -

איתן גינזבורג: 220.

תמר זנדברג: 180 שכבר נמצאות ו-220 שנמצאות בדרכן.

תמר זנדברג: יש כאלה שלקחו את זה ברצינות: חתמו על חוזים, הזמינו מכונות, נערכו כמו שצריך, ויש כאלה שלא.

תמר זנדברג: יש כאלה שהמתינו כמו שאמרתי קודם שאולי משהו יקרה.

תמר זנדברג: אז פה נוכחנו לדעת וגילינו במהלך השיח הזה שלא כולם ראו את זה אותו דבר, ויש כאלה שראו את זה גם כאחריות תאגידית, סביבתית וצרכנית שלהם.

תמר זנדברג: אנחנו בעידן שבו המכירה ושורת הרווח הם לא הדבר היחיד, אלא גם השירות ללקוח והתבנית של אותה רשת או חברה.

תמר זנדברג: לכן יש כאן שונות גדולה.

תמר זנדברג: אני בטוחה שהכניסה לתוקף תזרז גם את אלה שעדיין לא שם – להיות שם.

אלעד עמיחי: דיברתי על נהלי הדיווח המעודכנים.

אלעד עמיחי: זה אמנם נושא חשבונאי משעמם אבל זה נושא מאוד חשוב.

אלעד עמיחי: כמו שאנחנו חוזרים על זה במשך כל השיח, לדעתנו, דרך המלך להחזרת מכלי המשקה היא בבתי העסק, ולשם הציבור צריך להגיע.

אלעד עמיחי: יש ערוצי איסוף אחרי עבור אותם בקבוקים שלא מגיעים לבתי העסק.

אלעד עמיחי: אבל אנחנו נבקר, נפקח ונאכוף כדי שלא נעשה פה תרגילים חשבונאיים לספור כל מיני בקבוקים שמגיעים לתחנות המעבר ולא באמת מכלי משקה, לפי החוק.

אלעד עמיחי: כמו שאמרתי, אנחנו נהיה בבתי העסק עם מפקחים שלנו ויחד עם הרשויות המקומיות שיסמיכו מפקחים כדי לראות שמחזירים את הפיקדון לציבור.

אלעד עמיחי: יש קמפיין ארצי שייצא גם בטלוויזיה וגם בערוצים אחרים, שבו נקרא לציבור להחזיר את מכלי המשקה לבתי העסק וגם נסביר להם למה זה הדבר הנכון ביותר לעשות.

אלעד עמיחי: עיבוי מערך פניות הציבור – אנחנו הולכים למהלך משותף.

אלעד עמיחי: נמצאים פה עו"ד עופר פיינשטיין ועורך דין הדס יעקובסון מהמועצה הישראלית לצרכנות שעוסקים בצרכנות כל חייהם בכל תפקידיהם.

אלעד עמיחי: שני הגופים הממשלתיים האלה משתפים פעולה כדי לתת מוקד ייעודי לנושא הפיקדון לציבור.

אלעד עמיחי: הם מעבים את כוח האדם, עושים מערכת חכמה, ובאותם מקומות שאנחנו נזהה יחד במערכות שלנו שמנסים באופן שיטתי לחבל בחוק – לשם נגיע באופן נקודתי.

אלעד עמיחי: אני אומר לכם שנגיע לשם ונאכוף את זה בשיא הרצינות בקנסות משמעותיים.

גילה גמליאל: קנסות של 40 מיליון שקלים שמשתלמים להם.

איתן גינזבורג: שנייה, שנייה.

גילה גמליאל: אני אשמח לדבר כבר.

איתן גינזבורג: הוא כבר ממש לקראת שקף התודה.

אלעד עמיחי: רק בתקופת המעבר באו הקמעונאים, רשתות השיווק והיצרנים ואמרו שבתקופת המעבר יש מכלים שאינם מסומנים מייצור קודם.

אלעד עמיחי: אנחנו לא רוצים להשליך אותם לאשפה, אנחנו לא רוצים לגרוס מכלים, תנו לנו רק להיפטר ממה שיש על המדפים.

אלעד עמיחי: אז בעניין הזה כן ננהל אכיפה סבלנית.

אלעד עמיחי: אין לנו עניין לראות פלסטיק שנזרק סתם למטמנות.

אלעד עמיחי: יחד עם מרכז השלטון המקומי ותאגיד תמי"ר הגענו לנוהל פינוי מיחזוריות מבוקר ומסודר שבו המיחזוריות לא יתפנו.

אלעד עמיחי: אנחנו מקווים שהם לא יתפנו מהיום למחר.

אלעד עמיחי: אנחנו יודעים שיש מקומות שהתחילו בזה על דעת עצמם, ואנחנו בקשר עם מרכז השלטון המקומי ועם כל הרשויות המקומיות.

אלעד עמיחי: הייתה גם פגישה בשבוע שעבר עם ראש העיר ירושלים שהשרה אמרה לו: תפסיקו עם זה מיד, תעצרו, סבלנות, תנו שירות לאזרח.

אלעד עמיחי: האזרחים לא צריכים לסבול מהעניין הזה.

אלעד עמיחי: אנחנו רוצים שזה ייעשה באופן מבוקר ויינתן מענה לציבור גם למכלי הפלסטיק שאינם בפיקדון, שיהיה מספיק נפח אצירה במכל הכתום כדי לאסוף אותם, והדברים לא יבואו באופן פתאומי ובטח שלא יגיעו מכלים לאשפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת - -

גילה גמליאל: לא כחברת כנסת בלבד אלא מי שקידמה את זה.

איתן גינזבורג: ברור לי, ברור לי.

איתן גינזבורג: רק לפני זה אני אבקש מד"ר אילה אליהו מהמ.מ.מ לדבר ואז אתן לשרה גמליאל לומר דברים ונבקש את התייחסות חברי הכנסת ושאר המשתתפים.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

אילה אליהו: תודה רבה.

אילה אליהו: אני אילה אליהו ממרכז המחקר של הכנסת.

אילה אליהו: במחקר שלנו שכבר התפרסם הצבענו על כמה נקודות חשובות שאולי הייתה בהם היערכות לא מספקת מצד המשרד להגנת הסביבה והגורמים בשטח.

אילה אליהו: אני אצביע על כמה נקודות: המשרד ציין שייתכן שיידרשו תיקוני חקיקה וביצוע הערכת רגולציה, וחלק מהדברים לא נעשו עד עכשיו בטענה שזה לא תנאי מקדים להחלת החוק.

אילה אליהו: הכרה בגוף מוכר – עד 2010 היה גוף מוכר לאיסוף.

אילה אליהו: ב-2010 זה בוטל.

אילה אליהו: השאלה האם רלוונטי לדון בזה מחדש.

אילה אליהו: מבקר המדינה הציע לבחון את זה.

אילה אליהו: המשרד אומר שזה לא תנאי מקדים להחלת החוק אבל יש לזה בכל זאת יתרונות כי זה מאפשר פיקוח על מספר גדול של גופים, על מחזור כספים גדול יותר.

אילה אליהו: יש בזה חסרונות כי אז חברות היצרנים והיבואנים מרגישות פחות מחויבות לביצוע הוראות החוק.

אילה אליהו: זאת סוגיה שצריך לדון בה.

אילה אליהו: נושא של מכונות אוטומטיות לאיסוף מכלים הוצג כאן בהרחבה.

אילה אליהו: קיבלנו מהמשרד נתונים על מכונות שנמצאות ועל מכונות בדרך.

אילה אליהו: אנחנו לא יודעים באלו רשויות מקומיות זה נמצא, כלומר מה הפריסה הארצית.

אילה אליהו: ברור שתהיה בעיה קשה יותר בפריפריה, ולכן זאת שאלה של פריסה.

אילה אליהו: וגם במחקר שהמשרד ביצע לפני החלת החוק עלה שהכמות שצריכה להיות בשביל שיהיה איסוף כמו שצריך היא בין 2,500 ל-3,000 מכונות.

אילה אליהו: אנחנו רואים שאנחנו רחוקים מהמספרים האלה.

אילה אליהו: סוגיה נוספת היא תדירות האיסוף מבתי העסק.

אילה אליהו: אנחנו שומעים מבתי העסק שלפעמים יש קושי בתדירות האיסוף.

אילה אליהו: מהמשרד נמסר שזאת סוגיה שצריכה להיסגר בין בתי העסק לבין התאגידים וגם יש קושי לקבוע כללים לכך מכיוון שאין גוף מוכר.

אילה אליהו: סכום הפיקדון – היה ניסיון מצד היצרנים והיבואנים לתאם סכום פיקדון.

אילה אליהו: רשות התחרות והממונה על התחרות עצרה את זה כי היא אמרה שזה יכול לפגוע בתחרות ולהעלות את סכום הפיקדון.

אילה אליהו: בנושא סימון מכלים ישנים – כמו שצוין המכלים הישנים עדיין לא מסומנים כחייבים בפיקדון וגם הציבור לא שילם עליהם את הפיקדון.

אילה אליהו: לכן צריך סימון חדש למכלים החדשים, ולכן המשרד נותן תקופת ביניים של הקלה באכיפה - -

איתן גינזבורג: של חודשיים.

אילה אליהו: כן, תקופה של חודשיים להקלה באכיפה על המכלים האלה.

אילה אליהו: זה גם רלוונטי לנושא של מכלים מיובאים מחו"ל שלגביהם המשרד מציין שיש בעיות בסימון המכלים האלה.

אילה אליהו: מצד שני משרד הכלכלה והתעשייה מציין שיש קושי לאכוף את הדרישה הזאת לסימון כמו שהמשרד מבקש.

אילה אליהו: דבר אחרון – השפעת החוק על מערך איסוף הפסולת בכלל – הנושא של פחים ירוקים ופחים כתומים.

אילה אליהו: יש מצב שבתי העסק לא יהיו ערוכים לקבל את מכלי הפיקדון מהאזרחים, והשאלה מה יקרה: האזרחים ישליכו למכלים ירוקים ואז נפח האיסוף של המכלים האלה יכול לעלות ולהכביד על הרשויות המקומיות; יכולה להיווצר תופעה של חיטוט בפחים כדי להוציא את המכלים האלה.

אילה אליהו: לכן המשרד אמר שהוא נערך מצד אחד להוציא את המיחזוריות מחלק מהרשויות ומצד שני להשאיר אותן בחלק מהרשויות.

אילה אליהו: אז גם כאן יש תקופת ביניים שיכולה ליצור אי הבנות ואי התאמות בין רשויות שונות ואולי ציפייה להאריך את תקופת הביניים הזאת.

אילה אליהו: נושא נוסף – אם לא יהיה מענה לקבלת פיקדון מהאזרחים האזרחים לא יוכלו לקבל את דמי הפיקדון שלהם בחזרה למרות שהם שילמו על המכלים האלה.

אילה אליהו: יכולה להיווצר בעיקר בעיה בפריפריה בשל בעיות בפריסת המכונות.

אילה אליהו: נושא אחרון – המשרד הציע סוג של פתרון ביניים עם הפחים הכתומים עבור איסוף המכלים האלה, וגם כאן יכול להיות שהאזרחים לא יוכל לקבל את דמי הפיקדון בחזרה כי הם - - - לפחים כתומים או ירוקים, וגם עלולה להיות ירידה בשיעור המיחזור אם המכלים לא מגיעים למקום שמהם אוספים אותם.

אילה אליהו: כמו שציין המשרד, המשרד מתכנן להחשיב כמילוי של חובות היצרנים והיבואנים רק מכלים שמגיעים דרך בתי העסק ולא דרך תחנות מעבר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: השרה לשעבר גמליאל, דבר ראשון, ברכות על ההחלטה האמיצה שהתקבלה בממשלה שהשותפים שלה היו אחד המתנגדים הגדולים לכל הסוגיה הזאת.

איתן גינזבורג: צריך לומר את זה פה שכנציגת ציבור שמקבלת החלטה מורכבת כזאת – ואנחנו מבינים את האילוצים הפוליטיים – זאת בהחלט החלטה אמיצה.

איתן גינזבורג: טוב שהוחלט עליה.

איתן גינזבורג: חבל שלקח כל כך הרבה שנים אבל טוב שהגיעה השרה שקיבלה את ההחלטה הזאת.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אני עדיין מרגישה, לצערי, למרות שזה יום חג, יום אבל ממש.

גילה גמליאל: המשרד לא נערך, ואני ממש כואבת את זה מכל הלב.

גילה גמליאל: היינו פה לפני שנה.

גילה גמליאל: לפני שנה המשרד עשה את כל המחקרים כדי לבדוק איך חוק הפיקדון יוצא לדרך.

גילה גמליאל: כלומר עוד שבועיים הציבור היה אמור לבוא עם הבקבוקים ושיהיה לו מענה.

איתן גינזבורג: אני מזכיר לך שבשנה האחרונה חצי שנה הייתה באחריותך וחצי שנה באחריותה של השרה זנדברג.

איתן גינזבורג: יש פה חלוקה של חצי שנה-חצי שנה.

תמר זנדברג: הכול בסדר.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד, ויש לי הרבה כבוד, יש פה כישלון קולוסלי.

גילה גמליאל: יש פה חוסר היערכות מובנה.

גילה גמליאל: ממה שאני מבינה היה פה ביטול של ההחלטה שיכלה ליישם את זה ולאפשר לכלל ראשי הרשויות לרכוש בסיוע המשרד את המכונות כדי שיהיו פרוסות בכל רחבי הארץ במקומות שיראו לנכון.

גילה גמליאל: ידענו שיהיה מכשול, כפי שאמרו במ.מ.מ בנוגע לפריפריה, אז גם הייתה אפשרות לסייע לרשתות בפריפריה כדי לקדם את הנושא הזה.

גילה גמליאל: הייתה פה החלטה של מיטב המוחות של האסטרטגיה במשרד – עובדי מקצוע רציניים – שישבו שם יחד עם מנכ"ל משרדי ועם כל הגורמים ונתנו מערך שלם.

גילה גמליאל: הסיבה לכך שהגענו לכאן לפני שנה ואמרנו במהלך הישיבה הזאת שזה יהיה למשך שנה היא כדי שיהיה הזמן לרכוש את כל מה שצריך כדי שזה ייצא לפועל.

גילה גמליאל: אני שומעת ואני לא מאמינה למשמע אוזניי.

גילה גמליאל: יש רף מקסימלי.

גילה גמליאל: אז נתנו להם עוד חודשיים – תקשיבי, תמר, אני יודעת בדיוק מה את עברת, כנראה ממה שאני עברתי.

גילה גמליאל: מה שהיה פה עם הלחצים – מי שלא ראה את המערכה של הון ושלטון במערכות של קבלת החלטות - -

תמר זנדברג: חברת הכנסת גמליאל, יכול להיות שלחצו עלייך ואת החלטת להעביר החלטה לממן בכספי ציבור את רשתות השיווק?

תמר זנדברג: - -

גילה גמליאל: - - אני יודעת בדיוק מה אני עברתי ואני רוצה לדעת אם את עברת את אותם לחצים.

גילה גמליאל: כי לי לא נשמע הגיוני - - - וככה נראה התוצר הסופי.

תמר זנדברג: יכול להיות שלחצו עלייך ואת החלטת שכספי ציבור יממנו את קוקה-קולה ואת שופרסל?

גילה גמליאל: לא, לא, זאת בדיוק לא הייתה המטרה.

גילה גמליאל: את הולכת לממן אותם עכשיו על חשבון הציבור, על חשבון הפיקדון, על חשבון האנשים האלה.

גילה גמליאל: את זורקת אותם עכשיו למה - - - ביקשו - -

תמר זנדברג: זה חוק אחריות יצרן, זה לא חוק אחריות רשויות מקומיות.

גילה גמליאל: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גמליאל והשרה זנדברג.

תמר זנדברג: נשמע את הרשויות המקומיות.

גילה גמליאל: אני רוצה לשאול אותך שאלה - -

איתן גינזבורג: השרה זנדברג, חברת הכנסת גמליאל, אני מציע - -

גילה גמליאל: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גמליאל, אני חושב שהתשובה שלה הייתה ברורה, והתשובה היא "לא".

גילה גמליאל: סבבה.

גילה גמליאל: אני מאמינה לה.

תמר זנדברג: התשובה היא שכספי ציבור לא יממנו את הרשתות הגדולות ביותר במשק, חברת הכנסת גמליאל.

גילה גמליאל: - - -

תמר זנדברג: זה שאת החלטת להוציא כספי ציבור כדי לממן חברות מסחריות ורשתות לא אומר - - - יכול להיות שעלייך היו לחצים כאלה - -

גילה גמליאל: א', זאת לא אני קיבלתי.

גילה גמליאל: סליחה, את טועה.

תמר זנדברג: - - אני החלטתי לעמוד - - -

גילה גמליאל: חברת הכנסת זנדברג, את משקרת עכשיו לציבור במצח נחושה.

גילה גמליאל: בסדר?

גילה גמליאל: ממש, אבל.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גמליאל.

אורי מקלב: אז תחייבי את החברות.

גילה גמליאל: יותר מזה אני רוצה לומר – ואני יכולה להבין אותך אם הופעלו עלייך לחצים - -

תמר זנדברג: יש חוק.

תמר זנדברג: החוק נכנס לתוקף.

אורי מקלב: תחייבו את החברות.

תמר זנדברג: החוק נכנס לתוקף.

אורי מקלב: אז תחייבו אותם.

תמר זנדברג: החוק הוא חוק אחריות יצרן, הוא לא חוק אחריות רשות מקומית.

גילה גמליאל: סליחה, גברת זנדברג, זאת אחריות שלך כשרה להגנת הסביבה, ואת נכשלת עם התוצר שהבאת כרגע לציבור.

תמר זנדברג: בסדר גמור.

גילה גמליאל: עשיתם את זה כבר עשור.

גילה גמליאל: שאלת מה היה בעשור האחרון?

תמר זנדברג: לא עשור, 20 שנה.

גילה גמליאל: בעשור האחרון כדי לשים את הבקבוקים שלהם אנשים היו צריכים לחכות בסופר שאיזו פקידה אולי תתפנה אליהם, ואולי ייתנו להם 50 בקבוקים, לשים אותם ולקבל את הפיקדון שלהם חזרה - -

תמר זנדברג: מאה אחוז.

תמר זנדברג: אז עכשיו - -

גילה גמליאל: את משתפת פעולה, אולי בתום לב, בצורה מאוד מוטעית ופוגענית כלפי הציבור.

גילה גמליאל: אם אני עמדתי בקושי רב בפני לחצים מטורפים, הייתכן שעלייך הם פתאום עברו ולא היה עלייך שום לחץ?

גילה גמליאל: אף אחד לא פנה אלייך?

גילה גמליאל: אבל התוצאה מדברת בעד עצמה.

גילה גמליאל: אני פשוט מזועזעת.

איתן גינזבורג: תודה.

גילה גמליאל: כי מי שקיבלו את ההחלטה אלה אנשי מקצוע שלך במשרד.

איתן גינזבורג: תודה.

גילה גמליאל: - - אני קיבלתי את - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גמליאל - -

גילה גמליאל: - - -

תמר זנדברג: מפאת כבודם של אנשי המקצוע ומפאת ההמשכיות הארגונית – ושאף אחת מאתנו לא תפגע באנשי מקצוע אני לא אתאר כאן מה אמרו אנשי המקצוע על ההחלטות שהתקבלו בעבר.

תמר זנדברג: בסדר?

תמר זנדברג: אני לא אגיד מפאת כבודם.

גילה גמליאל: - - - את מטיחה דברים - -

תמר זנדברג: מפאת כבודם, לא מפאת כבודך.

איתן גינזבורג: השרה זנדברג, חברת הכנסת גמליאל.

גילה גמליאל: - - -

איתן גינזבורג: שנייה, שנייה.

איתן גינזבורג: תנו לי לפחות את לנהל את הדיון.

איתן גינזבורג: זאת פריבילגיה שלי.

איתן גינזבורג: אני מציע להתמקד על מה שצופה פני עתיד.

איתן גינזבורג: על מה שהיה אפשר לדון, להאשים ולהטיח.

איתן גינזבורג: בואו נדבר איך אנחנו נערכים מכאן ואילך - -

גילה גמליאל: שהציבור יידע לאן הוא הולך.

גילה גמליאל: עוד 15 יום – לאן הוא הולך?

איתן גינזבורג: - - אמרתי שהשנה הזאת חולקה בין שתי שרות, ואני בטוח שלשתיהן היו כוונות טובות.

איתן גינזבורג: יש חוק שעומד בעוד שבועיים אז בואו נדבר על היערכות צופה פני עתיד ולא על העבר.

איתן גינזבורג: אז אם את רוצה לומר את הדברים לפי תפיסת עולמך זה בסדר.

איתן גינזבורג: בואו נתקדם משם.

גילה גמליאל: אני אומר לסיום – כרגע מה שחשוב זה שני דברים: א', שיהיה איסוף.

גילה גמליאל: אני אוטודידקטית.

גילה גמליאל: עם ארבעת תאריי אני לומדת הכול לבד, אני לא נסמכת רק על מה שאומרים לי אנשי המקצוע אלא גם לומדת את כל החומר בעצמי.

גילה גמליאל: לכן ממה שלמדתי בזמנו במשך שנים עבדו על המשרד והגישו לו את הבקבוקים הקטנים עשרות פעמים בשביל התשלומים.

גילה גמליאל: יש כאן אנשי מקצוע, אז אולי נשאל אותם.

גילה גמליאל: אתה רוצה להציג את הנתון שאני מדברת עליו בעניין הבקבוקים הקטנים?

איתן גינזבורג: בואי לא - -

גילה גמליאל: חשוב להבין את זה.

גילה גמליאל: עכשיו מה שהם עושים בפרוצדורה זה בדיוק אותה עבודה בעיניים לגבי הבקבוקים הקטנים.

גילה גמליאל: זה פשוט לגנוב את כספי הציבור.

גילה גמליאל: הרשתות שעכשיו היא טוענת שאנחנו רוצים לממן אותן – אנחנו בדיוק גזלנו את הטענות שהם טענו נגדנו – שזה יעלה להם 400 מיליון שקלים.

גילה גמליאל: אז אם אנחנו רוצים לקדם את הפיקדון כדי שהוא יצליח – והיו דיוני עומק במשרד על גריסת הבקבוקים מפלסטיק במכונות כדי שלא יוכלו לעבוד עלינו שוב שהבקבוקים האלה ייספרו כמה פעמים.

גילה גמליאל: הם ניתנו עבור המשרד כדי שלא נוכל לתת להם אותם קנסות.

גילה גמליאל: לדבר בקנסות זה כסף קטן.

גילה גמליאל: הקנס המקסימלי שיכולנו לתת להם היה כ-45 מיליון שקל.

גילה גמליאל: אז בין 400 מיליון ל-45 מיליון אתה מבין שיש כאן עבודה בעיניים.

גילה גמליאל: אם לא נאפשר אנחנו נאבד את אמון הציבור.

גילה גמליאל: כאן זה לא מסעדות ובתי מלון שאתה אוסף את הבקבוקים הקטנים, כאן אלה אנשים שהבקבוקים שלהם נמצאים בבית.

גילה גמליאל: ואם פעם אחת החוויה האישית של הציבור היא שהוא הולך לסופר ואף אחד לא מקבל אותו, יקרה שוב בדיוק מה שקרה עם הבקבוקים הקטנים.

גילה גמליאל: זאת הסיבה שלא עשיתי את זה תוך חודשיים, ואמרתי שזה יהיה תוך שנה כדי שנוכל להיערך בצורה הכי טובה.

איתן גינזבורג: אז בואי נראה - -

גילה גמליאל: עכשיו המשרד בא בשיא היוהרה שיש לך לטעון בפני הציבור שאנחנו רצינו לממן את - -

איתן גינזבורג: גברתי, תודה.

גילה גמליאל: - - זה דבר פתטי שאפשר לטעון.

גילה גמליאל: זה חוסר מקצועיות.

גילה גמליאל: אני באמת רוצה לשאול אותך אם עברת לחצים בתקופה הזאת.

איתן גינזבורג: כבר שאלת שלוש פעמים, והתשובה הייתה אותה תשובה.

תמר זנדברג: אולי בפעם השלישית.

איתן גינזבורג: נראה לי שהתשובה לא תשתנה בעשר הדקות האחרונות.

תמר זנדברג: אולי בפעם השישית שתשאלי התשובה תשתנה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

גילה גמליאל: אז התשובה היא "לא".

איתן גינזבורג: התשובה היא "לא".

איתן גינזבורג: היא אמרה שלא.

אורי מקלב: בוויכוח ביניכן - -

איתן גינזבורג: אני מציע לא להתייחס לוויכוח, להתייחס לחוק.

גילה גמליאל: זאת שאלה שמעניינת אותי אישית.

איתן גינזבורג: שאלת והיא ענתה.

גילה גמליאל: מה שעברתי – אותי זה מעניין.

תמר זנדברג: מה שאת עברת – יכול להיות שנכנעת.

גילה גמליאל: אני לא נכנעתי.

גילה גמליאל: להבדיל ממך אני קיבלתי את ההחלטה - - -

איתן גינזבורג: יכולים להיות שינויי תפיסה.

איתן גינזבורג: כך זה כשיש חילופי ממשלות.

איתן גינזבורג: הן משנות מדיניות.

איתן גינזבורג: זה ממש לגיטימי שיהיו חילוקי דעות על המדיניות.

איתן גינזבורג: לא הייתי הולך לכיוונים שנרמזו כאן.

איתן גינזבורג: זה לא נראה לי נכון וראוי.

איתן גינזבורג: מותר לחלוק על מדיניות.

איתן גינזבורג: זה בדיוק המהות של חילופי שלטון.

איתן גינזבורג: אבל עד שם, עד המדיניות.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: בוויכוח ביניכם מי שיכריע בסוף זה הציבור.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: הוא יצטרך לשלם; והוא לא ידע ולא יועיל לו מי צודק.

אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו עומדים בפני מצב שהציבור ישלם את המס הזה ולא יקבל החזר על הפיקדון.

אורי מקלב: פיקדון במהותו הוא כסף שאמורים לקבל חזרה; ואנחנו הופכים אותו או למס או לקנס בגלל שהחוק ייכנס לתוקף בעוד חודש ולא יהיה מי שיחזיר את הכסף.

אורי מקלב: יהיה גם מס סוכר ומס - - - ואולי גם מס גשם על זה שלא יורד גשם.

אורי מקלב: לא יכול להיות שאנחנו נערכים לגביית כסף מאנשים שההגדרה של הכסף הזה היא פיקדון.

אורי מקלב: פיקדון צריך להחזיר.

אורי מקלב: הוא לא יוכל לקבל את ההחזרה, ואנחנו כבר לימודי ניסיון.

אורי מקלב: צריך להבין שבנושא המיחזור יש שני היבטים: ההיבט הראשון הוא ההיבט האקולוגי; וההיבט השני הוא הסביבתי – הזבל שנשאר.

אורי מקלב: בשונה מהבקבוקים הקטנים והפחיות שהיו בהם שני ההיבטים האלה – גם אקולוגי וגם סביבתי – הבקבוקים זה צריכה ביתית או מוסדית, אבל זאת לא הבעיה כי הבעיה היא אקולוגית.

אורי מקלב: עולם הדימויים שלי זה בתים.

אורי מקלב: אדם שיש לו בתים צפופים או לא צפופים או נקיים לא רוצים להשאיר משהו בבית.

אורי מקלב: בבית הוא מסיים את השימוש והוא רוצה להשליך אותו לאשפה או למחזר אותו.

אורי מקלב: לכן א', ב' של כל הדבר הזה זה נגישות.

אורי מקלב: זה לא סוד שיש בלבנו – אני אומר את האמת על הצו שחתומה עליו השרה לשעבר גילה גמליאל – אמרנו לך שזה מה שיהיה, אמרנו לך שזה יהיה גם אם - - - לכן צריך להפסיק להגיד שהיו לחצים מצד החברות, אלא לחצים פוליטיים.

אורי מקלב: אמרנו לך מראש שאנשים ישלמו ולא יהיה מי שייתן להם חזרה.

אורי מקלב: וזה מה שקרה.

אורי מקלב: אני לא אומר שהיית צריכה לקחת בחשבון את החלפת השלטון כשהיית בתקופה לפני הבחירות, אלא גם כשאנחנו רואים שהמשרד לא יודע להתגבר על בעיות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: הוא לא מוכן לזה.

אורי מקלב: שנה של היערכות זאת שנה קצרה מאוד.

אורי מקלב: היום אנחנו יוצאים לדרך, ועל מה השמחה הגדולה?

אורי מקלב: שמי שישלם את המחיר הזה לא יקבל את זה חזרה?

אורי מקלב: אתם הרי יודעים שהוא לא יקבל את זה חזרה.

אורי מקלב: אין אפשרות לקבל חזרה עם כמה מכונות שמספרן עשירית ממה שצריך.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שבעלי המכונות לא נערכים לזה.

אורי מקלב: החמצת הפנים בין של בעל המכולת ובין של הפקידה – אנשים לא רוצים להתמודד עם הקושי ועם הציבור שאין לו את זה בצורה נגישה.

אורי מקלב: א', ב' של הדבר הזה צריכה להיות הנגישות למכונות האלה.

אורי מקלב: כל הוויכוח הוא באמצע.

אורי מקלב: אנחנו למודי ניסיון איזה אלמנטים השתלטו על כל נושא הפיקדון.

אורי מקלב: לדעתי, היה צריך להקים גוף מוכר שייתן את המענה לכול: הרגולציה, האכיפה, הקנסות.

אורי מקלב: אנחנו יודעים כמה קנסות יינתנו על מי שלא יבצע את זה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה אפילו לא אחוז ממה שצריך, ואין הרתעה בציבור לא במכולות ולא ברשתות.

אורי מקלב: זה מקולקל, ההוא מקולקל, ההוא כבר בא פעם אחת וזה לא עובד – מה עושים עם זה?

אורי מקלב: הוא משליך את זה וכבר מתייאש לפעם הבאה.

אורי מקלב: היום יש ציבור שכבר מכיר את זה.

אורי מקלב: הציבור ממורמר לא סתם.

אורי מקלב: הוא לא רק ממורמר שמטילים עליו – הוא ממורמר מזה שמטעים אותו.

אורי מקלב: נותנים לו פיקדון – תקרא לזה מס ויהיה לו יותר קל, 30 אגורות מס אקולוגי.

אורי מקלב: אבל אל תגיד לו שאתה עושה פיקדון כי אתה דורש ממנו את המס - - - ואתה לא יכול לקבל את זה חזרה.

אורי מקלב: זה לא סוד שאני בא מהציבור החרדי.

אורי מקלב: אמרנו שזה מה שיקרה מראש.

אורי מקלב: בכל הנושא של שיתוף הפעולה בעניין המיחזור שיתפנו - -

איתן גינזבורג: מה אתה מציע?

איתן גינזבורג: מה הפתרון שאתה מציע?

אורי מקלב: - - -

איתן גינזבורג: מה הפתרון שאתה מציע כדי שהעסק הזה יפעל?

אורי מקלב: אי אפשר להחליט - -

איתן גינזבורג: לא "אי אפשר".

איתן גינזבורג: מה אתה מציע כדי שזה יקרה?

אורי מקלב: הכלובים וכל כלי האיסוף היו מפוצצים.

אורי מקלב: הפוך - -

איתן גינזבורג: אז מה אתה מציע כדי שהחוק הזה יעבוד?

אורי מקלב: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, אל תתחמק.

איתן גינזבורג: איך אתה מציע למשרד לפעול כדי שהחוק הזה ימומש?

אורי מקלב: קודם כול שאהיה שר.

איתן גינזבורג: הבנתי.

איתן גינזבורג: ומה הלאה?

איתן גינזבורג: חוץ מהמקום הפופוליסטי?

קריאה: מה שאמרה נציגת מרכז המחקר – גוף מוכר.

אורי מקלב: גוף מוכר זה אחד הדוגמאות.

אורי מקלב: אל תחילו את הדבר הזה לפני שאתה יכול לתת את המענה.

אורי מקלב: אנחנו מחויבים לאיכות הסביבה ול"לא תגנוב" אנחנו לא מחויבים?

אורי מקלב: זה ערך קצת לפני כן.

אורי מקלב: לא תגנוב מאזרח שאתה לוקח ממנו פיקדון ולא תוכל להחזיר לו אותו.

אורי מקלב: כל ההיערכות שצריכה להיות בנוגע לאיסוף – ראינו כמה שזה מורכב, כמה שאפשר להביא פעמיים או לא פעמיים; צריך לנסות סוג של ברקוד לכל החברות יחד בשביל הפיקדון, שכל אחד יוכל להחזיר את זה בכל מקום שאפשר יהיה לעשות את זה שמיש ונגיש.

אורי מקלב: אני יכול להרחיב על זה אבל אפשר לקחת את מה שהמ.מ.מ.

אורי מקלב: אמרו כשנגעו בכמה נקודות.

אורי מקלב: יש חוות דעת שהחברות עשו - -

קריאה: זה לא נכון.

קריאה: אי אפשר להחזיר בכל נקודה.

איתן גינזבורג: נראה לי שרשת "ויקטורי" לא תדבר היום, נראה לי.

איתן גינזבורג: פשוט זה מה שאת מבקשת כאילו.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

אורי מקלב: אי אפשר להגיד שאחרי 21 שהחוק הזה לא מומש וסוף כל סוף מומש, וכל מה שקשור לחוק ושאר האלמנטים – החוכמה היא לגבות כסף?

אורי מקלב: זה הדבר הכי קטן בכל המערכת.

אורי מקלב: כל החוכמה כאן שמצריכה הרבה זמן היערכות היא איך אתה מחזיר את הפיקדון, מה אתה עושה עם כל מה שמחזירים.

אורי מקלב: על זה היה צריך - - רק לגבות 30 אגורות?

אורי מקלב: זה הדבר הכי קל לעשות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

תמר זנדברג: אם אני יכולה להתייחס לסוגיות האלה שגם הועלו על-ידי המ.מ.מ וגם חלק מהסוגיות הענייניות שהעלה חבר הכנסת מקלב לגבי הגוף המוכר וגם לגבי סכום הפיקדון שהייתה אליו התייחסות בדוח של המ.מ.מ.

תמר זנדברג: חבר הכנסת מקלב אומר ביושר שהוא חשב שהשרה לשעבר גמליאל לא הייתה צריכה לקבל את ההחלטה הזאת וגם עכשיו הוא חושב שצריך להמתין עד שיהיה גוף מוכר או שהשמש יזרח או עד שהשמים יפלו.

תמר זנדברג: בסדר, זה לגיטימי - -

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: שאנשים יקבלו את כספם חזרה.

תמר זנדברג: אתה חשבת מראש או אחרים ממפלגתך חשבו בשנת 99' שלא היה צריך, וב-2016 שלא היה צריך, וחשבו שב-2020 לא היה צריך, וגם עכשיו הם חושבים שלא צריך - -

אורי מקלב: והם צדקו.

אורי מקלב: נכשלתם.

תמר זנדברג: - - וזה בסדר גמור.

תמר זנדברג: זה לגמרי לגיטימי ומכובד.

תמר זנדברג: אבל אם אני עוברת לצד של אלה שכן מעוניינים באיחור של למעלה מ-20 שנה לטפל בפלסטיק הזה אז אני אומרת באופן ברור: בנושא של הגוף המוכר – יש עמדות לכאן ולכאן ושווה לשקול את זה.

תמר זנדברג: אגב, יש גם עמדות לצד השני כי יש חוקים עם גוף מוכר שלאו דווקא עובדים טוב, ומצד שני אנחנו רואים שכבר מתפתחת תחרות שיכול להיות שהיא גם תוכיח את עצמה.

תמר זנדברג: אבל זאת סוגיה לדיון.

תמר זנדברג: הנושא של סכום הפיקדון – גם הוא סוגיה לדיון.

תמר זנדברג: הוא מצריך חקיקה.

תמר זנדברג: אני אומרת כאן בצורה ברורה: אני לא הייתי מוכנה לשום דחייה בחוק כדי לעשות בו שינוי כזה או אחר, ובכך לשרת את אלה שחשבו שאולי הפריץ ימות או אולי הכלב ימות או אולי משהו יקרה וזה לא ייכנס.

תמר זנדברג: בשיח שלי עם הרשתות גם עם הרשתות וגם עם היצרנים אמרתי שאנחנו בהחלט מוכנים לבחון שינויי חקיקה ושינויים מתוקף החוק אבל לא על חשבון כניסת החוק לתוקף ולא כאמצעי לדחות את החוק בידי אלה - - -

אורי מקלב: טוב שאת אומרת בכנות שלא מעניין אותך מה התוצאה.

תמר זנדברג: לא, לא.

איתן גינזבורג: זה לא מה שהיא אמרה, זאת הפרשנות שלך, אדוני.

אורי מקלב: - - -

תמר זנדברג: - - - זה לגיטימי - - -

אורי מקלב: תגידי שאנשים יקבלו את הכסף חזרה.

אורי מקלב: תגידי בקצרה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, הנושא ברור.

איתן גינזבורג: אנחנו נתייחס גם במהלך הדיון לאופן שבו התושבים והאזרחים יקבלו את הכסף חזרה.

תמר זנדברג: זה מאוד מטריד שגם היום לא כולם מקבלים את הסכומים על הבקבוק הקטן, אלא באמצעות יבואנים כאלה ואחרים שכביכול עומדים ביעדי החוק.

תמר זנדברג: כאן המטרה היא שבאמת יהיה קשר ישיר בין הצרכן שצורך את הבקבוק הגדול, ורובו בבית שלו במשפחה, בניגוד לבקבוקים הקטנים שזה לרוב במקומות המסחריים והמוסדיים יותר.

תמר זנדברג: ונסגור את המעגל הזה – במקום שהוא קונה שם הוא יחזיר ושם הוא יקבל.

תמר זנדברג: כל הסוגיות האלה בהחלט ראויות לבחינה אבל לא כאמצעי לדחות את החוק ולהשיג דחיות נוספות.

אורי מקלב: לא יכול להיות - - - פיקדון - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב, אני רוצה שחבר הכנסת יעקב אשר יתייחס לדברים.

אורי מקלב: - - -

איתן גינזבורג: לא, אנחנו קצרים בזמן ועוד לא שמענו את שאר המשתתפים.

תודה, אדוני היושב-ראש, קודם כול, ראיתי את הוויכוח שהיה פה קודם ואני חושב שהכוונות גם של השרה הקודמת וגם של השרה הנוכחית הן כוונות טובות.

גם להציג את זה כאילו יש אנשים מסוימים עם גוון פוליטי מסוים שלא רוצים שיאספו ורוצים שיישאר, זה פשוט להטעות את הציבור וזה לא נכון.

לדעתי, יש טעות בקונספציה, ויש גם פתרון.

אני גם הצגתי את הפתרון הזה, ולא רק הצגתי אלא אפילו הגשתי הצעת חוק בעניין הזה.

אני אגע בזה בשתיים, שלוש נקודות:

קודם כול צאו מנקודת הנחה שאנחנו לא רוצים לבזבז זמן.

מבחינתי כל דבר שאפשר לעשות שיהיה יעיל ופרקטי ושלא יהיה מצב שבסוף שודדים את הציבור – כי בסוף שודדים את הציבור.

אי אפשר להתעלם מזה.

את יכולה להגיד הכול אבל מזה אי אפשר להתעלם.

גם בשביל כדור הארץ שאנחנו חיים בו וגם בשביל הציבור.

העיקרון צריך להיות – המזהם משלם; והמזהם פה זה היצרנים.

היצרנים הם בערך 10 חברות בארץ – זה הרבה יותר קל מאשר להתנהל מול מיליוני אנשים בצורה כזאת או אחרת.

זה עיקרון אחד.

העיקרון השני – גם בפרקטיקה אנחנו יודעים שכדי להסתדר עם העניין הזה חנות תצטרך חדר שלם, והמכונות שיביאו שירסקו את זה או לא ירסקו את זה, ואם יביאו, ומתי יביאו – ואני לא רוצה להיכנס כרגע למה שאמרתי קודם או מה אמרתי למישהו כזה או אחר – בסופו של דבר זה להעסיק עובדים בזה ובסוף זה עולה לצרכן.

אף אחד לא עובד בהתנדבות.

היושב-ראש, אתה ואני באנו מאותו מקצוע ואנחנו יודעים להיות פרקטיים.

איתן גינזבורג: גם השרה זנדברג הייתה חברת מועצה בעיריית תל-אביב.

יש חוק שנקרא "חוק האריזות".

אני הצעתי בזמנו הצעת חוק לפני כשנתיים, שלוש.

צריך לעשות לפעמים ריסטרט באמצע ולחשוב.

פעם הייתה בעיה קשה מאוד של קרטונים ברשויות המקומיות.

הדברים האלה נפתרו.

החלנו את זה על החברות הגדולות ולא על האנשים הקטנים.

היום יש טכנולוגיות שמשתפרות והולכות.

אנחנו גם יודעים שהמיחזור במקור לא כל כך מצליח במדינת ישראל.

יכול להיות שצריך לשנות וזה גם מתחבר לדיון אתמול במידה מסוימת.

אנחנו לא נגד.

אנחנו נראים כל הזמן כאלה נגד, אבל אנחנו לא כל הזמן נגד.

אנחנו אוהבים להיות פרקטיים.

והפרקטיות זה לא לבוא ולהגיד את הסיסמאות הנכונות, אלא להביא את הביצוע הנכון בסופו של דבר.

הביצוע הנכון בעניין הזה – כמו שאמר חבר הכנסת מקלב, חוק הפיקדון פשט את הרגל.

איתן גינזבורג: אז מה הפתרון?

איתן גינזבורג: אנחנו כבר בלחץ לפתרון.

רגע, הנה אני מגיע.

אם אפשר שהשרה תוכל להקשיב לי.

תמר זנדברג: אני מקשיבה לך כל הזמן.

שלא יפריעו.

גם אנשי המקצוע יכולים להפריע לכם.

תמר זנדברג: לא מפריע.

איתן גינזבורג: יש לנשים עם יכולת של חלוקת קשב ברמות גבוהות.

- - - בפיקדון על הבקבוקים הקטנים ראינו לאיזה שווקים זה הולך – מי מתעשר מזה ומי מטפל בזה.

זאת שיטה מיושנת.

אני מציע שהוועדה המכובדת תיסע לטיול באזור עטרות ותראה שם מפעל למיחזור אופטי חכם שיודע להפריד.

כל ירושלים היום - - - בצורה כזאת.

אני לא מבקש לדחות את זה או לא לעשות שום דבר.

לדעתי, הרעיון של השרה גמליאל היה רעיון לא ישים.

אני לא רואה את החברות במדינה הזאת יודעת להביא את כל המכשירים לכל המקומות וכולם ירוצו וכל אחד ישים בכיס את הבקבוק הקטן כדי לזרוק אותו לשם.

אני לא רואה את זה.

אני אומר דבר אחד.

גברתי השרה, תאמיני לי, תרשמי לך את זה ותקיימי על זה דיון מקצועי.

צריך להחיל את חוק האריזות, לתת להם למצוא את הפתרונות שלהם, ואולי להגדיל את - - - של העניין הזה ולפתוח את זה יותר ולא להשאיר את זה רק בידיים מסוימות.

הם יצטרכו למצוא את הפתרון, הם יתמודדו עם העניין הכספי.

לא הציבור צריך להיות באמצע.

העירוב של הציבור באמצע הוא לא נכון, בטח לא בימים של גל התייקרויות.

לכן אני אומר שצריך לעשות עצירה.

אני לא אומר לך מה לעשות כרגע או לא לעשות כרגע.

את תגידי – אז אתה רוצה לדחות, כל הנאום שלך היה בשביל לדחות.

לא.

אני אומר שיש פה טעות לכל אורך הדרך.

המדינה השקיעה המון על הפחים הירוקים והכתומים.

אתה ראש עיר, אני ראש עיר – יש מקומות שזה עובד, במקומות קטנים ומסודרים, ויש הרבה מקומות כמו ירושלים שמיחזור במקור לא עובד.

אז שינו את הדרך.

תחשבו על הדבר הזה: להטיל על החברות.

אני לא מרחם עליהן, אבל הן יידעו לעשות את זה, והן גם ירצו לעשות את זה.

יהיה להן אינסנטיב כספי לעשות את זה בלי לערבב את האזרחים בתוכו ולהשית עליהם את יוקר המחיה שנופל עליהם כרגע מכל מקום גם בגלל דיאטה, גם בגלל כדור הארץ וגם בגלל סתם החלטות של האוצר.

בסוף הציבור משלם יותר, והממשלה הזאת אומרת שהיא רוצה לעצור את יוקר המחיה.

זה לא ייעצר.

זה יוקר מחיה.

אנשים לא יצליחו להחזיר את כל הבקבוקים חזרה, יתייאשו מזה מהר.

אני יודע מה קורה אצל אנשים נורמטיבים.

יש לי הצעת חוק מאוד מסודרת בעניין שהוגשה ואני מוכן לשלוח לך אותה שוב.

אני מציע לכלול את זה בחוק האריזות כך שהכול יטופל במסגרת אחת, כל אחד בספציפיות שלו בצורה נכונה.

חוק הפיקדון הזה הוא חוק עקום, הוא לא עובד.

נקודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: נעבור - -

אני רוצה תשובה על זה.

איתן גינזבורג: אני מניח שהיא גם תשיב.

איתן גינזבורג: נשמע עוד כמה.

רק - - -

איתן גינזבורג: לא, היא הקדישה היום את הדיון הזה כי הוא דיון חשוב.

אנחנו הזהרנו לפני שנה וחצי שהתכנית הזאת לא תצא לפועל.

תמר זנדברג: חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת מקלב אמר ביושר שהוא חשב שזה לא היה נכון מהרגע הראשון וגם עכשיו הוא חושב ככה.

תמר זנדברג: וזה בסדר.

אורי מקלב: אנחנו לא נגד מיחזור.

אורי מקלב: אנחנו שיתפנו פעולה מאוד במיחזור בלי שמשפחות קיבלו אגורה.

אורי מקלב: תשאלי את הגופים כמה מיחזור היה באזורים חרדים.

אורי מקלב: אתם לא עמדתם - - -

אלעד עמיחי: דווקא חוק הפיקדון עובד מצוין בחברה החרדית.

איתן גינזבורג: חברים, העסק הזה מוצה.

איתן גינזבורג: אני מבין שאתם חושבים שהעסק הזה הוא כישלון.

אורי מקלב: לא רק זה – אני הגשתי הצעה שאפשר יהיה להחזיר יותר ממה שמקבלים.

איתן גינזבורג: אני עוד לא שמעתי פתרונות, למעט חבר הכנסת אשר שנתן כמה פתרונות.

איתן גינזבורג: נעבור למי שעוסק היום באיסוף – יושב-ראש דירקטוריון תאגיד המחזור אל"ה, השר לשעבר אבי ניסנקורן.

איתן גינזבורג: ברוך הבא, אדוני.

איתן גינזבורג: הוא גם היה יושב-ראש הוועדה המסדרת וגם שר משפטים מוצלח, יש לומר, לדעתי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אבי ניסנקורן: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, לחברי הכנסת, לשרה, לשרה לשעבר ולנוכחים, אל"ה נערכה לאיסוף ב-1 בדצמבר.

אבי ניסנקורן: מבחינתנו החובה שקיימת בחוק תקוים.

אבי ניסנקורן: הקמנו מערך הסעות של עשרות משאיות שיסתובבו ויאספו מבתי עסק.

אבי ניסנקורן: גם התדירות תהיה כזאת שבתי העסק לא ירגישו איזושהי מצוקה.

אבי ניסנקורן: הבקבוקים ייאספו מבתי העסק על-ידי אל"ה שיש לה פריסה בכל הארץ מהצפון עד הדרום.

אבי ניסנקורן: לכן במישור הזה, בשם היצרנים שאנחנו מטפלים בהם, אנחנו נעשה איסוף בכל הארץ בצורה מסודרת.

אבי ניסנקורן: עשינו כמה ישיבות עם השרה ועם המשרד להגנת הסביבה והצגנו את ההיערכות.

אבי ניסנקורן: כרגע ההיערכות נכונה לשלב הזה.

אבי ניסנקורן: אנחנו גם נקים מערך מיחשוב שיתמוך בהיערכות.

אבי ניסנקורן: בהזדמנות הזאת אני רוצה לציין שהשוק כרגע לא מוסדר, והדרך היחידה האמיתית להסדיר אותו לטובת האיסוף, לטובת היצרנים ולטובת עמידה בחוק הזה אבל קודם כול לטובת הציבור ועמידה בחוק עצמו זה שיהיה גוף מוכר.

אבי ניסנקורן: גוף מוכר יאפשר תכנון הרבה יותר מסודר.

אבי ניסנקורן: זה קיים כמעט בכל מדינה שיש בה חובת איסוף.

אבי ניסנקורן: המ.מ.מ ומבקר המדינה ציינו את זה.

אבי ניסנקורן: חייב להיות דיון עומק במשרד להגנת הסביבה שינתח את האירוע הזה.

אבי ניסנקורן: זה אירוע שיתמוך באיסוף ויביא למגמה הרבה יותר גבוהה של איסוף מבתי עסק.

אבי ניסנקורן: מעבר להיערכות השוטפת אני אומר שקיבלנו את האמירה של השרה, ואנחנו מפרידים בין שני הדברים: בין ההיערכות מצד אחד ובחינת גוף מוכר מצד שני.

אבי ניסנקורן: את ההיערכות ביצענו ונקיים בכל הארץ מאילת ועד דן; במקביל חייבת להיות בדיקת עומק בנושא של גוף מוכר.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: עורכת דין כרמית ברדוגו מתאגיד המיחזור "אסופתא", בבקשה.

כרמית ברדוגו מימון: שלום לכולם, תודה על הדיון החשוב.

כרמית ברדוגו מימון: גם אנחנו נערכים לאיסוף שלנו וליצרנים שאנחנו מייצגים.

כרמית ברדוגו מימון: אבל מעבר לזה אנחנו פועלים ומייצרים מכונות אוטומטיות - -

איתן גינזבורג: מייצרים בארץ?

כרמית ברדוגו מימון: לא.

איתן גינזבורג: מייבאים אותן?

כרמית ברדוגו מימון: כן.

כרמית ברדוגו מימון: אבל זה ייצור שלנו שאנחנו מפקחים עליו לפי הדרישות ולפי האפיונים שראינו שמתאימים לשוק עם הרבה יתרונות של מכונות שלא קיימות כיום.

כרמית ברדוגו מימון: כרגע יש לנו בסביבות 50-40 מכונות.

כרמית ברדוגו מימון: תוך חודש יהיו עוד כ-100 מכונות וחודש אחר כך עוד 100 מכונות.

כרמית ברדוגו מימון: ברגע שרשתות השיווק מזמינים מאתנו אנחנו עומדים בייצור ומספקים.

איתן גינזבורג: כמה מכונות, לדעתכם, צריך לפזר ברחבי הארץ כדי לעמוד ביעדים?

כרמית ברדוגו מימון: לדעתנו, 2,000.

כרמית ברדוגו מימון: גם המכינות שלנו, מאחר שיש להן טכנולוגיה אחרת והן לא דוחסות אלא גוזרות את המכלים הן מכילות הרבה יותר מכלים.

כרמית ברדוגו מימון: לכן, לדעתנו, אפשר להסתדר גם עם כמות כזאת של מכונות.

כרמית ברדוגו מימון: יש לגזירה ולגריסה, כמובן, יתרונות משמעותיים: גם משמעות סביבתית – פחות משאיות, התכיפות יורדת.

איתן גינזבורג: המכונות יוצבו בידיכם ברשתות השיווק?

כרמית ברדוגו מימון: כן, הן נמצאות ברשתות השיווק.

כרמית ברדוגו מימון: אפשר לראות אותן בהרבה רשתות היום בארץ.

איתן גינזבורג: האם בחנתם את האפשרות ליצור קשר עם רשויות מקומיות כדי לפזר אותן במרחב הציבורי כדי שזה יהיה זמין יותר?

כרמית ברדוגו מימון: בדקנו.

כרמית ברדוגו מימון: נפגשנו עם רשויות.

איתן גינזבורג: יש היום אנשים שרוכשים באינטרנט, וזה הולך וגדל.

איתן גינזבורג: הם לא מגיעים לרשתות, והיו מעדיפים שאם הכלובים נלקחים מהם לחפש את המכונה הקרובה לביתם.

איתן גינזבורג: אז השאלה היא אם אתם מתקשרים עם רשויות מקומיות כדי לפזר את זה.

כרמית ברדוגו מימון: אנחנו נפגשנו עם הרשויות המקומיות.

כרמית ברדוגו מימון: זה היה סביב העניין שבאותה תקופה חשבו שתהיה תמיכה של המשרד כי בכל זאת המכונות עולות כסף ויש תחזוקה, ואי אפשר להציב אותן בכל מקום באוויר הפתוח.

כרמית ברדוגו מימון: אבל זה לא התקדם כל כך מצד המשרד אז כרגע לא מצאנו את המודל הנכון.

אורי מקלב: מי מממן אתכם עכשיו?

כרמית ברדוגו מימון: מי מממן אותנו?

כרמית ברדוגו מימון: קודם כול אנחנו תאגיד מיחזור – אנחנו נותנים שירותי איסוף ומיחזור ליצרני היבואנים בתמורה לדמי הפיקדון ומשיבים את דמי הפיקדון לציבור.

כרמית ברדוגו מימון: בכובע של המכונות אנחנו מוכרים מכונות לרשתות השיווק.

כרמית ברדוגו מימון: הם בתי העסק שהחוק חל עליהם והם יכולות לבחור – או שישימו עשרה אנשים לטפל בזה וזה יעלה להם הרבה מאוד כסף או שיהיו מכונות והם ישלמו עליהן.

כרמית ברדוגו מימון: זה יחסוך להם.

כרמית ברדוגו מימון: והם מצביעים ברגליים.

אורי מקלב: מי מקבל את ה-30 אגורות?

תמר זנדברג: הציבור מקבל את ה-30 אגורות.

אורי מקלב: אבל מי מממן אתכם?

תמר זנדברג: חבר הכנסת מקלב, הם חותמים על חוזה עסקי עם רשתות השיווק על הצבת המכונה, איסוף הבקבוקים מהמכונה, תחזוק המכונה ככל שצריך – כדי שהציבור יוכל לבוא, לשים את הבקבוק ולקבל את הפיקדון חזרה.

תמר זנדברג: מאוד פשוט.

כרמית ברדוגו מימון: המכונה היא הדרך המושלמת לסגירת המעגל.

מה הם מקבלים בשביל זה?

איתן גינזבורג: יש להם חוזה עם הרשתות.

תמר זנדברג: יש להם חוזה עם רשתות השיווק.

תמר זנדברג: שוב אני חוזרת – החוק הוא חוק אחריות יצרן.

תמר זנדברג: היצרן מייצר את הבקבוק וגם מוכר אותו.

תמר זנדברג: הוא מוכר אותו באמצעות הרשת.

תמר זנדברג: הרשת היא מקום המפגש בין היצרן לבין הצרכן גם במכירת הבקבוק, ולפי החוק הזה, גם באיסוף הבקבוק.

תמר זנדברג: זה המעגל.

איתן גינזבורג: מי הבעלים של אסופתא?

כרמית ברדוגו מימון: אח שלי.

איתן גינזבורג: התכוונתי שזה לא יצרנים.

כרמית ברדוגו מימון: זאת חברה פרטית למטרות רווח שעובדת כבר 20 שנה בתחום הזה.

כרמית ברדוגו מימון: אני רוצה להתייחס ל"גוף מוכר".

איתן גינזבורג: בבקשה, התייחסות לגוף מוכר.

ההסכם בפרצה.

אם את מחייבת את הרשתות, ושם יש מכונות – הם משלמים בכל מקרה.

תמר זנדברג: הציבור צריך להחזיר את הבקבוק.

תמר זנדברג: מאיפה הם ישיגו את הבקבוק?

איתן גינזבורג: התייחסות לגוף מוכר, בבקשה.

כרמית ברדוגו מימון: דווקא בחוק הזה יש דוגמה טובה שבעבר היה סוג של גוף מוכר.

כרמית ברדוגו מימון: הוא לא נקרא בזמנו "גוף מוכר", זה היה תאגיד סטטוטורי, תאגיד אל"ה, וראינו שהם לא עמדו ביעדים, והחוק שונה.

כרמית ברדוגו מימון: לא בכדי היה שינוי של החוק.

כרמית ברדוגו מימון: יש לזה הרבה יתרונות וגם הרבה חסרונות.

כרמית ברדוגו מימון: ראינו דוגמה לזה גם בחוק הזה.

כרמית ברדוגו מימון: אנחנו, כמובן, לא מתנגדים, ויש הרבה יתרונות שצריך לקחת בחשבון.

כרמית ברדוגו מימון: אבל בחוק הזה כבר היה גוף מוכר, וצריך גם לזכור את זה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תאגיד מיחזור אביב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, לבעל רשת יש כדאיות, הוא צריך - -

איתן גינזבורג: תכף נשמע את הרשתות.

אורי מקלב: - - -

איתן גינזבורג: בוא נדבר עם עוד תאגיד מיחזור אחד, תאגיד אביב, ואז נעבור לרשתות.

אורי מקלב: בעיקרון במקום שמוכרים שם מקבלים.

תמר זנדברג: בשביל זה יש מכונות.

קריאה: אבל כך כתוב בחוק.

אורי מקלב: בדיוק, חבר הכנסת מקלב, בדיוק.

אורי מקלב: לא במרחב הציבורי, לא במתנ"סים – במקום שקונים.

אורי מקלב: זאת דרך המלך של החוק הזה.

אורי מקלב: צריך לפתור את הבעיה המקוונת.

אורי מקלב: זה נכון, זה דבר שצריך לפתור אותו.

אורי מקלב: חוץ מהציבור החרדי שהפסיק - -

איתן גינזבורג: בסדר, חבר הכנסת מקלב, הנקודה ברורה.

איתן גינזבורג: מנכ"ל אביב תאגיד מחזור, נמצא כאן?

איתן גינזבורג: עמנואל שלם או ירון מזרחי נמצאים?

כרמית ברדוגו מימון: זה מפעל מיחזור, לא תאגיד.

איתן גינזבורג: מפעל מיחזור.

ירון מזרחי: שלום.

ירון מזרחי: אני ירון מזרחי, אנחנו ממפעל אביב למיחזור בקבוקים.

ירון מזרחי: אנחנו מאוד מחכים לחוק שייכנס לתוקף.

ירון מזרחי: בנוגע לדברים שנאמרו פה על מערכות אחרות ואפשרויות אחרות זה נחמד ברמת האמירה אבל, בסופו של דבר, החומר לא יוצא ברמה איכותית ולא יאפשר מיחזור ברמה גבוהה, כלומר כלכלה מעגלית ומניעת הטמנה ומיחזור ברמה כלכלית מלאה כך שהבקבוקים יחזרו להיות בקבוקים.

ירון מזרחי: זה בנוגע למה שהעלה חבר הכנסת שטרן, כמדומני.

ירון מזרחי: בנוגע לפעילות שאנחנו נקטנו לצורך המיחזור בפועל המפעל כרגע בהתהוות.

ירון מזרחי: הוא קצת מתעכב בגלל רשויות.

ירון מזרחי: הרשות המקומית פה קצת מקשה עלינו בהיתרי בנייה במשך שמונה חודשים.

איתן גינזבורג: איפה המפעל מוקם?

ירון מזרחי: בנאות חובב.

ירון מזרחי: מעבר לזה אנחנו בשלבים סופיים.

ירון מזרחי: לא אמורה להיות בעיה אבל איכשהו זה מתעכב לנו כבר הרבה זמן.

ירון מזרחי: כמו שציינתי כבר כשמונה חודשים.

ירון מזרחי: אני מקווה שאנחנו בשלב סופי כי חסר לנו בסך הכול מבנה של 120 מטר כדי להשלים את הכול.

ירון מזרחי: זה משהו קצת מגוחך.

ירון מזרחי: כמו שאמרתי אנחנו ערוכים למיחזור.

ירון מזרחי: לולא העיכוב הזה יכולנו להיות כבר בעבודה.

איתן גינזבורג: בסדר, אבל כרגע אנחנו לא עוסקים בהיתרי בנייה שאתה צריך לפתור.

ירון מזרחי: לא, לא.

ירון מזרחי: אני רק אומר שאנחנו כמעט בסוף ההיערכות לפעולת המיחזור שנדרשת לפיקדון.

עד שכבר יש הסתייגות של איכות הסביבה - -

איתן גינזבורג: בדיוק.

איתן גינזבורג: נמרוד הגלילי, מנהל תחום רשתות המזון באיגוד לשכות המסחר, בבקשה.

נמרוד הגלילי: שלום וצהריים טובים לכולם, רשתות המזון עדיין לא ערוכות לחוק הזה.

נמרוד הגלילי: הן יקבלו ויישמו את החוק הזה.

נמרוד הגלילי: הולכים להיות ימים מאוד לא פשוטים ביישום החוק הזה.

נמרוד הגלילי: זה נכון שההרחבה עברה לפני שנה אבל ההחלטה הסופית של בית המשפט הייתה ביולי האחרון.

איתן גינזבורג: נו, אז מה?

נמרוד הגלילי: בסדר, אבל אפשר להגיד - -

תמר זנדברג: מי עתר לבית המשפט?

נמרוד הגלילי: אנחנו עתרנו מספיק זמן מראש.

נמרוד הגלילי: אבל אפשר להגיד לרשתות - -

תמר זנדברג: לא הבנתי.

איתן גינזבורג: גם אני לא הבנתי את האירוע הזה.

איתן גינזבורג: אדוני, יש חוק שאמור להיכנס לתוקף במועד מסוים.

איתן גינזבורג: אתם עתרתם כדי לעצור אותו, לא נערכתם בזמן הזה - -

נמרוד הגלילי: אף אחד לא ביקש לעצור אותו אבל אתה לא יכול לדרוש מגופים עסקיים להתחיל לרכוש מכונות בעשרות אלפי מיליונים די ליישם את החוק שיכול להיות שייקבע אחרת כי היו לנו השגות מאוד לא פשוטות על החוק.

תמר זנדברג: ברגע שהעתירה נדחתה אי אפשר להגיד שעכשיו אין להם זמן אחרי שהם בזבזו זמן.

נמרוד הגלילי: כבוד השרה, הרשתות יישמו את החוק הזה.

איתן גינזבורג: איך אתם הולכים ליישם את החוק הזה כשאתם אומרים שאתם לא ערוכים לחוק הזה?

נמרוד הגלילי: דרך המלך ליישם את החוק הזה היא אכן בעזרת מכונות.

נמרוד הגלילי: מרבית הרשתות הזמינו מכונות – זאת הצטיידות לא פשוטה.

נמרוד הגלילי: לוקח זמן לייצר אותן, ולוקח זמן עד שהן מגיעות לארץ.

נמרוד הגלילי: יש עיכובים גדולים.

נמרוד הגלילי: ב-1 בדצמבר לא יהיו מכונות במרבית הסניפים.

נמרוד הגלילי: יצרכו ליישם את זה בדרך אחרת.

נמרוד הגלילי: עם הזמן יותר ויותר סניפים יעברו, כנראה, ליישם את ההחזר בקבלת המכלים בעזרת מכונות.

נמרוד הגלילי: כל רשת תקבל את ההחלטה באופן עצמאי.

איתן גינזבורג: מהי הדרך האחרת שבה אתם מתכוונים ליישם את החוק?

אורי מקלב: יזרקו את זה לפח.

איתן גינזבורג: שנייה, שנייה, מקלב, הבנתי.

איתן גינזבורג: הבהרת לי את זה.

נמרוד הגלילי: לצערי, ככל הנראה, אין דרך אחרת מהדרך שמתקיימת היום - -

איתן גינזבורג: אמרת שתיישמו את זה בדרך אחרת.

נמרוד הגלילי: - - - לאסוף את זה בשקים גדולים ולחכות שתאגידי המיחזור שאיתם הרשתות עובדות יבואו לאסוף.

אורי מקלב: תגיד את האמת - - -

נמרוד הגלילי: אחת הבעיות הכי גדולות – וזה דבר שדרשנו שהמשרד יתערב לפי הסמכות שלו בחוק – היא לקבוע את תדירות האיסוף של המכלים הריקים מהרשתות.

נמרוד הגלילי: למשרד יש הסמכות הזאת.

נמרוד הגלילי: הוא צריך לקבוע את התדירות של האיסוף.

נמרוד הגלילי: אם אין תאגיד מוכר האחריות היא של היצרנים.

נמרוד הגלילי: הם צריכים לקבוע אחריות ליצרנים לאסוף את המכלים הריקים מסניפי הרשתות.

נמרוד הגלילי: כי מה שקורה כרגע זה שיש שקיות ענקיות.

נמרוד הגלילי: אני מבין שיש כאן בעיה של חוסר יכולת לאכוף את הסעיפים האלה, אבל זאת עוד סיבה שבגללה צריך להביא לשינוי ולהתאים את החקיקה לדבר הזה - -

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בבירות - - -

נמרוד הגלילי: - - כי לא יכול להיות שידרשו מהרשתות עוד ועוד אבל לא יבוא מי שיאסוף את זה.

אורי מקלב: אני רק רוצה להעצים את דבריך: החברה היצרנית של הבירות שגם מביאה ומספקת גם לוקחת חזרה את הבקבוקים הריקים.

איתן גינזבורג: תודה.

אורי מקלב: אותה חברה שמייצרת שעכשיו מספקת סחורה לאותה רשת לוקחת באותה מידה את הבקבוקים חזרה.

איתן גינזבורג: תודה.

תמר זנדברג: רק להגיד שהחוק הוא חוק אחריות יצרן, וגם האכיפה והקנסות, כאשר יש, על אי עמידה ביעדים חלים על היצרנים.

תמר זנדברג: אז החוק מייצר מאזן שלפיו נקודת המפגש בין הצרכן לבין היצרן היא רשת השיווק שמוכרת וגם צריכה לאסוף.

תמר זנדברג: אבל אתה צודק שהציפייה והאחריות ביחסים המסחריים בין היצרנים לבין הרשתות באמצעים כאלה ואחרים זה גם למכור, המיצוב על המדף וגם לאסוף.

תמר זנדברג: אם לא עושים את זה אז האכיפה היא גם על היצרנים.

נמרוד הגלילי: אבל פה דרשנו ואנחנו עדיין דורשים ומבקשים, יותר נכון, להפעיל את הסמכות שיש לממונה לפי סעיף 7(ג) לחוק הפיקדון ולתת הוראות לפרקי זמן לתדירות ולכמויות של איסוף.

נמרוד הגלילי: כי מה שקורה היום זאת בעיה תברואתית קשה.

נמרוד הגלילי: נאספים כמויות של מכלים ריקים עד שתאגידי האיסוף, בעיקר אל"ה, באים לאסוף את זה.

איתן גינזבורג: כמה מכונות יש בשלבי רכישה, אם בכלל התחלתם בשלבי רכישה?

נמרוד הגלילי: זה אצל כל רשת ורשת באופן עצמאי.

נמרוד הגלילי: אנחנו כארגון לא - -

איתן גינזבורג: אין לך נתונים?

מה העלות של זה?

עלות גבוהה?

נמרוד הגלילי: עלות גבוהה.

נמרוד הגלילי: מעל 100,000 שקל למכונה.

אחר כך גם בתחזוקה.

נמרוד הגלילי: גם עוד תחזוקה.

על מי זה נופל בסוף?

אני שואל שאלה.

נמרוד הגלילי: החוק שותק.

נופר טל: אני לא רוצה להתפרץ, אבל עלינו.

איתן גינזבורג: נכון, את לא תתפרצי.

נמרוד הגלילי: החוק שותק.

נמרוד הגלילי: כרגע זה חל על הרשתות.

נמרוד הגלילי: האם הרשת תוכל לקבל מזה משהו מהיצרן?

נמרוד הגלילי: אני לא יודע, אני לא - - -

לא מהיצרן.

אתה לוקח בסוף מהלקוח.

נמרוד הגלילי: הלקוח משלם.

נמרוד הגלילי: בסופו של דבר זה יוקר מחיה.

- - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר.

נמרוד הגלילי: בסופו של דבר כל העלויות של רשתות המזון מתגלגלות הלאה.

אורי מקלב: - - -

תמר זנדברג: - - -

איתן גינזבורג: אני מצטער, השרה וחבר הכנסת מקלב, אי אפשר.

איתן גינזבורג: אתה מנהל איתה שיח, אתה מנהל איתו שיח ואף אחד לא מבין שום דבר.

תמר זנדברג: סליחה.

איתן גינזבורג: יש בין הצופים בבית שלא מבינים שום דבר.

איתן גינזבורג: אז בואו ניתן לו לשאת את דבריו ונתקדם.

אבל יש פה עלות שנופלת על האזרח, חוץ מאשר לקחת ולחזור.

תמר זנדברג: זה לא נופל עליהם.

העלות של המכונות תיפול על האזרחים.

תמר זנדברג: - - -

איתן גינזבורג: בבקשה.

נמרוד הגלילי: בעיה נוספת מעבר לכך שתקופת המעבר של חודשיים לא מספיקה.

נמרוד הגלילי: אנחנו חושבים שצריך תקופת מעבר ארוכה יותר, אבל, לצערי, המשרד לא נענה לבקשה שלנו.

איתן גינזבורג: תקופת המעבר לא הייתה של חודשיים, תקופת המעבר הייתה של שנה.

איתן גינזבורג: מפסק הדין עברו חודשיים.

נמרוד הגלילי: לא, לא על זה אני מדבר, כבוד היושב-ראש.

נמרוד הגלילי: אני מדבר על התקופה שהמשרד יהיה סבלני באכיפה.

איתן גינזבורג: אה, אי אכיפה, כן.

איתן גינזבורג: זה חודשיים.

איתן גינזבורג: אמרתי את זה בהתחלה.

איתן גינזבורג: מה שנקרא "אכיפה סבלנית".

איתן גינזבורג: סליחה, טעיתי.

נמרוד הגלילי: נכון.

נמרוד הגלילי: חשבנו שצריך קצת יותר אבל לא נענינו.

נמרוד הגלילי: הבעיה האחרונה שאני רוצה לציין היא שבסניפים קטנים ובינוניים תהיה בעיה למקם את המכונות.

נמרוד הגלילי: אם לא יהיה שיתוף פעולה מצד הרשויות המקומיות לפטור מהיתר להצבת המכונות – וכרגע אין פטור כזה – אני צריך למצוא מקום ולהגיש בקשה, ועד שאני מקבל את הבקשה מהרשות המקומית – תהיה פה בעיה כי אין מקום.

נמרוד הגלילי: אם אני צריך למצוא מקום בתוך הסניף – אין לי.

נמרוד הגלילי: חשוב להבין שהחוק הזה חל על כל עסק מעל 28 מטר.

נמרוד הגלילי: זה כלום.

איתן גינזבורג: תודה.

מה הגודל של המכונה?

תמר זנדברג: תלוי.

תמר זנדברג: יש מכונות קטנות.

איתן גינזבורג: נשמע את קרן שינמן, נציגת היצרנים מהחברה המרכזית לייצור משקאות קלים, בבקשה.

דלמדיגו שינמן: שלום, אני בזום אבל בחדר הוועדה יושב עורך דין אמיר ונג שמייצג את יצרני המשקאות באיגוד המזון, אז אולי עדיף שתתחילו איתו.

איתן גינזבורג: אין לך מה לומר כאחד היצרנים הגדולים?

דלמדיגו שינמן: בוודאי שכן.

דלמדיגו שינמן: כחברה מרכזית אני יכולה לומר שעשינו את כל מה שהיינו צריכים לעשות כדי לעמוד ביישום של החוק ב-1 בדצמבר.

דלמדיגו שינמן: אנחנו החלפנו ברקודים, שכפלנו את כל התוויות - -

קריאה: החלפת הברקודים היא נקודה חשובה.

דלמדיגו שינמן: - - ונערכנו באמצעות אל"ה ליישום של האיסוף.

דלמדיגו שינמן: אנחנו, כמובן, חוזרים על בקשותינו ששוחחנו עליהן עם המשרד פעמים רבות במשך השנה האחרונה לדברים שהמשרד צריך להסדיר.

דלמדיגו שינמן: לפני המכונות יש שאלה של גובה דמי הפיקדון – האם בין תהיה מכונה או בין קופה ראשית תקבל את האדם עם המכל הריק הוא בכלל ייצא מהבית בשביל להחזיר את הבקבוק בשביל 30 אגורות?

דלמדיגו שינמן: סקר שהמשרד להגנת הסביבה הוציא במהלך הדיונים על חוק הפיקדון הראה שרוב הציבור לא יילך לרשתות להחזיר את המכלים גם אם יהיו מכונות גם אם תהיה פריסה של 3,000 מכונות.

אורי מקלב: מה אכפת לך?

דלמדיגו שינמן: כאמור, כמו שהחוקרת ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שהכינה את הדוח - -

אורי מקלב: את מציעה להעלות את הפיקדון – עוד משהו להטיל על הציבור.

אורי מקלב: מה את מציעה?

דלמדיגו שינמן: אם אנחנו מצפים שהציבור יהיה מעורב בחוק הפיקדון אנחנו מצפים שהוא יקבל את הכסף חזרה שהוא שילם ולא יזרוק את הבקבוקים לפח.

דלמדיגו שינמן: בוודאי – זאת המטרה של החוק הזה.

אורי מקלב: - - - מה את ממליצה לעשות?

אורי מקלב: בכמה להעלות?

דלמדיגו שינמן: אני לא יודעת.

דלמדיגו שינמן: לדעתי, נדרשת עבודה של המשרד על העניין הזה ולהבין מתי הציבור יהיה בעל מוטיבציה ללכת להחזיר את זה.

דלמדיגו שינמן: היום יש 24 אלף מיחזוריות שפרוסות ברחבי הארץ, וחלק לא מספיק גדול מהציבור, כ-30%, עד כמה שאני זוכרת, עושים את זה בלי שיהיה להם.

דלמדיגו שינמן: אנחנו הולכים להחליף להם את 24 אלף המיחזוריות שפרוסות ברחבי הארץ ב-180 מכונות?

דלמדיגו שינמן: ומצפים שבשביל 30 אגורות אנשים ייצאו מהבית כדי לעשות את זה?

דלמדיגו שינמן: אנחנו בספק רב שזה יקרה, אבל הלוואי שכן.

איתן גינזבורג: גברתי, בתור נציגת היצרן – לא ממך באופן אישי – שיודע לייצר את המכלים הללו ולהנגיש אותם בצורה הטובה ביותר, לדעת ולתת פתרונות גם מעצמכם על האופן שבו אתם אוספים את המכלים שאתם דוחפים לציבור.

איתן גינזבורג: אני מבין מה את אומרת אבל האחריות היא גם עליכם.

איתן גינזבורג: אני בטוח שבחברה אתם מתהדרים באחריות תאגידית, ואתם יוצרים הרבה מאוד פעולות חברתיות, ואכפת לכם מהסביבה ומהחברה.

איתן גינזבורג: גם ליצרנים יש מקום ואחריות של המחשבה היצירתית והעסקית לראות איך מגיעים למצב שאוספים את אותם מכלים שאתם דוחפים לציבור.

בחוק האריזות היית מקבל את התשובה הזאת.

דלמדיגו שינמן: אדוני היושב-ראש, אני - -

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: רק שנייה.

איתן גינזבורג: היא באמצע דיבור.

אמיר ואנג: היא ביקשה שאני אדבר.

איתן גינזבורג: היא ביקשה אבל אני לא ביקשתי, אדוני.

אמיר ואנג: סליחה, אדוני.

דלמדיגו שינמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו לגמרי מסכימים איתך.

דלמדיגו שינמן: קודם כול ההכנות של אל"ה שהיושב-ראש אבי ניסנקורן הציג פה הן בעקבות מיליוני שקלים שאנחנו שילמנו ונתנו לאל"ה כדי שיעשו את ההיערכות הזאת.

דלמדיגו שינמן: בנוסף בעולם ההסברה והחינוך אנחנו בקשר עם המשרד להגנת הסביבה ובהחלט מנסים לחשוב יחד מתי העיתוי הנכון שבו נוכל להשתמש בכוחנו השיווקי כדי לנסות לקדם את הדבר הזה.

דלמדיגו שינמן: החברה נערכת בכל יכולתה בכל הזירות האפשריות: התפעוליות, התפעוליות של גוף האיסוף שלנו ובתכניות ההסברה והאסטרטגיה שלנו.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: עורך דין ואנג, אתה רוצה להשלים במשפט?

איתן גינזבורג: כי אני רוצה לעבור לרשויות המקומיות.

אמיר אוחנה: אני אגיד בקצרה כמי שמייצג את תעשיית המזון.

אמיר אוחנה: אדוני, החלק המתסכל שכולם יודעים וגם הממשלה אומרת הוא שיצרו מצב ייחודי בעולם: לקחו את מנגנון הפיקדון המנדטורי מהעולם ממדינות אחרות, אבל בכל המערכות של הפיקדון המנדטורי בעולם יש יישום של זה באמצעות גוף אחד מרכזי או של הממשלה או של תעשיית המשקאות ולפעמים גם יחד עם הקמעונאים, ויש הסדרה ופיקוח.

אמיר אוחנה: זה בישראל לא קיים.

אמיר אוחנה: אמרנו שוב ושוב בכל דיון, והמשרד גם מסכים איתנו ברמה העקרונית, שאיסוף פסולת הוא אינה משימה שאפשר להגיד לכל יצרן באופן אינדיבידואלי: אתה תאסוף 200,000 מכלים, אתה 2 מיליון, אתה תאסוף 20 מיליון וכולי.

אמיר אוחנה: זאת מערכת של איסוף פסולת, והיא צריכה להיות מנוהלת ומסודרת.

אמיר אוחנה: כמעט כל מה שמתלוננים עליו שלא קרה עד עכשיו בהיערכות לא קרה כי אין גוף מוכר.

אמיר אוחנה: גם לנו זה כואב מכיוון שגם לתעשייה חשוב שהצרכן יקבל את הפיקדון חזרה.

אמיר אוחנה: אלה משימות לגוף מוכר.

אמיר אוחנה: בכל שיחה עם המשרד התחננו – וזה לא שנה, זה כבר שנה וחצי, זה מהתחלת הדיבורים על הצו.

אמיר אוחנה: התחננו שיקדמו גוף מוכר, ועכשיו אומרים לנו שהסטטוס הוא "צריך לדון בנושא".

אמיר אוחנה: אני רוצה להדגים כדי שיובן למה צריך גוף מוכר.

אמיר אוחנה: ניקח, לדוגמה, את העניין של מכונות אוטומטיות לאיסוף מכלים מהצרכנים.

אמיר אוחנה: כל יצרן מסתכל על המצב בשטח, ומה הוא אומר לעצמו?

אמיר אוחנה: אני אינדיבידואלית צריך לאסוף איקס מכלים השנה.

אמיר אוחנה: הדרך הכי זולה היא לאסוף ממסעדות.

אמיר אוחנה: אם לאסוף מקמעונאים – לאו דווקא להשקיע במכונה.

אמיר אוחנה: אם אני אשקיע במכונה הצרכנים של כל היצרנים האחרים וכל היבואנים האחרים גם ייהנו מהנוחות.

אמיר אוחנה: אני השקעתי – כולם נהנים.

אמיר אוחנה: אז לא משקיעים.

אמיר אוחנה: אפילו אם יצרן אינדיבידואלי יגיד שהוא רוצה להשקיע במכונה צריך ניהול מרכזי של מכונות.

אמיר אוחנה: אתה צריך לדעת להכניס את הברקודים של כל התעשייה.

אמיר אוחנה: יש כ-400 יצרנים ויבואנים – אתה צריך לדעת להכניס את הברקודים של כל התעשייה ורק את הברקודים של אלה שבאמת סימנו כמו שצריך עם פיקדון.

אמיר אוחנה: מאיפה תדע?

אמיר אוחנה: דרך אגב, נקודתית, ביקשנו מהמרכז להקים מאגר ברקודים שמי ששם מכונות יוכל לעבוד כמו שצריך.

אמיר אוחנה: אמרו לנו, לא, תסתדרו לבד.

אמיר אוחנה: איך נסתדר לבד?

אמיר אוחנה: אין גוף מוכר.

אמיר אוחנה: מניעת הונאות – הבסיס של מניעת הונאות במכונות זה לפקח ולראות שאתה לא מקבל במכונה כמות מאוד גדולה של מוצר מסוים כי יכול להיות שזרמו מכלים מהשטחים ושמו מדבקה עם ברקוד ואתה קולט.

אמיר אוחנה: איך אתה בודק את זה?

אמיר אוחנה: כמי שמנהל את רשת המכונות אתה צריך לדעת מה תלוי - - -.

אמיר אוחנה: ואז אתה יכול לדעת אם פתאום במערכת של המכונות מגיעה אליך כמות לא הגיונית של איזשהו מוצר.

אמיר אוחנה: אי אפשר לעשות את זה בלי גוף מוכר.

אמיר אוחנה: אתה צריך להכיר מה קורה אצל כל היבואנים.

אמיר אוחנה: אתה רוצה לתכנן פריסה – כל יצרן, אם הוא ישים לבד הוא ישים איפה שכדאי לו, במקום שהמכונה תביא לו הכי הרבה איסוף.

אמיר אוחנה: אתה רוצה לתכנן רשת ארצית – צריך גוף מוכר לזה.

אמיר אוחנה: יש בעיה, אין היערכות.

אמיר אוחנה: כל יצרן יפעל אינדיבידואלית להגיע לכמויות שלו.

אמיר אוחנה: האם יהיה פתרון טוב לצרכן?

אמיר אוחנה: לדעתי, ברור לכולם שאין.

אמיר אוחנה: מה שברור לחלוטין זה שהבעיה היא גוף מוכר.

אמיר אוחנה: נערכו במשך שנה, דיברו איתנו ועם אחרים, החליטו לאיים בקנסות, החליטו לעשות קמפיין, אבל את הדבר הכי בסיסי שככה עובדות המערכות האלה בכל העולם לא עשו.

איתן גינזבורג: ברור.

אמיר ואנג: בעבר היה גוף מוכר.

אמיר ואנג: זה היה בראשית ימי חקיקת אחריות יצרן.

אמיר ואנג: היה גוף מוכר עם מנגנון בעייתי שאמר ליצרן: אם אתה עובד עם גוף מוכר עליך אין יותר אחריות אינדיבידואלית.

אמיר ואנג: זה היסטורי.

אמיר ואנג: היום יש חוק פסולת אלקטרונית עם גוף מוכר כמו שצריך שעדיין יש אחריות ליצרן; יש חוק האריזות שלפיו אתה עדיין גוף מוכר אבל עדיין אחריות ליצרן.

אמיר ואנג: צריך גוף מוכר.

אמיר ואנג: הבסיס לכל בעיות ההיערכות הוא שהמשרד לא טיפל בנושא הגוף המוכר.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: נעבור לדבר עם נציגי השלטון המקומי.

איתן גינזבורג: נתחיל עם מאיה, מנהלת מחלקת סביבה בפורום 15.

מאיה קרבטרי: אני מדברת בשם פורום 15.

מאיה קרבטרי: אנחנו חושבים שזה צעד חשוב שהיה צריך לבצע מזמן.

מאיה קרבטרי: אנחנו מברכים את המשרד על כך שהוא ביצע אותו.

מאיה קרבטרי: אנחנו חושבים שזאת החלטה מוצדקת מבחינה סביבתית.

מאיה קרבטרי: גם הסברתית לציבור זה יותר טוב מהפיצול ששורר היום שכל דבר נכנס לפח אחר, כל אחד בהסדר היום.

מאיה קרבטרי: אין היגיון בפיצול הזה.

מאיה קרבטרי: זה גם יותר נכון מבחינה עירונית – השטחים שהמיחזוריות נמצאות בהן יכולים לשמש לשבילי אופניים ולהרבה שימושים עירוניים.

מאיה קרבטרי: אנחנו מסכימים שההיערכות לא הייתה אידיאלית.

מאיה קרבטרי: אנחנו חושבים שכן יהיו בעיות בפתיחה.

מאיה קרבטרי: אנחנו יודעים שבמרכז השלטון המקומי יושבים על הסכמות.

מאיה קרבטרי: יהיה קשה בהתחלה, זה לא אידיאלי.

מאיה קרבטרי: אבל בכל זאת אנחנו חושבים שזה בכיוון הנכון ולא צריך לסגת.

איתן גינזבורג: מה הרשויות עושות כדי לנסות לפזר מכונות כאלה לכשיגיעו במרחב הציבורי, אם בכלל?

מאיה קרבטרי: מרבית הרשויות הגדולות והצפופות סבורות שהמענה צריך להינתן ברשויות הגדולות והצפופות ברשתות השיווק ובמרכולים.

איתן גינזבורג: אבל, את יודעת, אנחנו נמצאים בעידן שהן הולכות ונסגרות או מרוחקות מהבתים.

איתן גינזבורג: הרבה אנשים רוכשים באינטרנט או במכולת השכונתית.

איתן גינזבורג: אתה מצפה שגם במכולת תהיינה מכונות?

מאיה קרבטרי: ברשויות הגדולות והצפופות יש נגישות גבוהה לסופרמרקטים ולמרכולים.

מאיה קרבטרי: יש אפשרויות נוספות - -

איתן גינזבורג: לא הבנתי – מה אמרת עכשיו?

מאיה קרבטרי: ברשויות הגדולות והצפופות יש בדרך כלל נגישות גדולה וקרובה למרכולים ולרשתות שיווק.

מאיה קרבטרי: יש פתרונות נוספים, למשל: הצבה בחניונים, היכן שכבר יש מצלמות אבטחה וכדומה.

מאיה קרבטרי: אפשר לפתח את הפתרונות הללו.

מאיה קרבטרי: הרשויות בוחנות את הנושא.

מאיה קרבטרי: אני רוצה שגם הקולגות שלי במרחב הכפרי יציגו את הסוגיות- -

איתן גינזבורג: אני מבין שאת רוצה שהמרחב הכפרי ידבר.

איתן גינזבורג: הוא ידבר.

איתן גינזבורג: אבל בואי תדאגי לדברים שאת אחראית להם.

מאיה קרבטרי: - - -

איתן גינזבורג: בסדר, המרחב הכפרי תכף ידבר.

איתן גינזבורג: אבל רוב תושבי מדינת ישראל מתגוררים בערים.

איתן גינזבורג: אני רוצה להבין כיצד הערים נערכות לנושא הזה.

איתן גינזבורג: כמו שאתם מציבים מכונות בחניונים – אגב, מישהו אמר שזה מצריך יותר בנייה.

איתן גינזבורג: זה לא מצריך יותר בנייה.

נמרוד הגלילי: זה לא נכון.

נמרוד הגלילי: הפטור מאוד קטן ולא ניתן ליישם את הצבת המכונות ללא פטור גורף.

נמרוד הגלילי: חד-משמעית.

אורי מקלב: אני לא מכיר שמכונה מצריכה היתר בנייה.

קריאה: היושב-ראש, הייתי ראש רשות - - - היתר.

איתן גינזבורג: אדוני, מכונה על-פי חוק תכנון ובנייה לא מצריכה היתר בנייה.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברים, זאת לא סוגיה.

איתן גינזבורג: המשפטנים יתווכחו אחר כך אם צריך או לא צריך.

איתן גינזבורג: איך הרשויות המקומיות נערכות ולא רק מסתמכות על רשתות השיווק?

איתן גינזבורג: כי האמירה הכללית שלך שרשתות השיווק נגישות בערים, לדעתי, לא תמיד מחוברת למציאות.

מאיה קרבטרי: שוב, בערים הגדולות היא סך הכול כן מגובה במציאות.

מאיה קרבטרי: אנחנו מסכימים עם משרדי הסביבה שהפתרון צריך להיות ברשתות השיווק.

מאיה קרבטרי: זוהי עמדתנו.

מאיה קרבטרי: כל רשות נערכת בצורה אחרת, אבל ככלל אנחנו סבורים שהפתרון של המשרד - - -

איתן גינזבורג: איך ההיערכויות שלכם מעבר לרשתות השיווק?

איתן גינזבורג: מה ההיערכויות שלכם?

מאיה קרבטרי: אני לא יודעת להגיד פר כל עיר.

איתן גינזבורג: את אמרת שאתם נערכים כל אחד בצורה אחרת.

איתן גינזבורג: תני לי דוגמה להיערכות.

מאיה קרבטרי: יש ערים שבוחנות אפשרות להציב בחניונים ציבוריים שבהם כבר יש מכונות וגם מצלמות מעגל סגור.

מאיה קרבטרי: לדידנו זה אחד הפתרונות הכי מוצלחים כי הוא לא דורש עוד תשתית של חשמל ומצלמות במעגל סגור.

מאיה קרבטרי: זה כרגע מה שאני יכולה לדווח עליו.

מאיה קרבטרי: אבל כל זה מכיוון שאנחנו חושבים שדרך המלך היא המרכולים.

מאיה קרבטרי: זאת עמדתנו, והמשרד מסכים עם עמדתנו בנושא הזה.

מאיה קרבטרי: שוב – אין בזה כדי לומר שברשויות שיש בהן בעיה לא צריך פתרון אחר.

מאיה קרבטרי: בהחלט צריך להתאים את הפתרון למאפיינים של הרשות המקומית – ל- - - ולצפיפות.

איתן גינזבורג: אתם עושים עבודה אקטיבית בנושא הזה או צופים מהצד?

מאיה קרבטרי: אנחנו מדברים עם הרשויות המקומיות ואנחנו גם מדברים עם המשרד להגנת הסביבה.

איתן גינזבורג: אתם מציעים פתרונות?

מאיה קרבטרי: אנחנו בשיח עם המשרד להגנת הסביבה.

איתן גינזבורג: התכוונו לרשויות.

איתן גינזבורג: או שכל רשות צריכה לפתור את זה בעצמה?

מאיה קרבטרי: אנחנו עובדים עם הרשויות המקומיות יחד עם - - -

איתן גינזבורג: אני יודע מה אתם עושים ואיך אתם עובדים, ובגלל זה אני שואל האם יש משהו אקטיבי מעבר לשיח?

מאיה קרבטרי: האקטיביות במציאת פתרונות משותפים היא בשיח עם המשרד להגנת הסביבה.

מאיה קרבטרי: ככל שיהיו פתרונות משותפים עם המשרד להגנת הסביבה אנחנו מציגים אותם לרשויות המקומיות.

מאיה קרבטרי: רק השבוע התקיים שיח עם המשרד להגנת הסביבה בנושאים האלה שבו שמעו את הרשויות המקומיות ועלו ההצעות מהרשויות המקומיות והבקשות כלפי המשרד להגנת הסביבה וכלפי הרגולטור - - - זאת הפעילות שלנו, ושוב, כמובן, כל רשות מקומית בגזרה שלה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: נאור ירושלמי מעיריית נס ציונה, נמצא איתנו?

איתן גינזבורג: היה והלך.

איתן גינזבורג: עידן גביש מעיריית תל-אביב מאגף תברואה וניוד פסולת, נמצא?

איתן גינזבורג: אין?

איתן גינזבורג: הילה אקרמן, ראש תחום איכות סביבה בשלטון האזורי, בבקשה.

הילה אקרמן: תודה רבה.

הילה אקרמן: אני מברכת על הדיון החשוב הזה.

הילה אקרמן: המועצות האזוריות מחזיקות 85% מהשטחים במדינת ישראל.

הילה אקרמן: ככאלה אנחנו מתעסקים הרבה בנושא של ניקיון במרחב הציבורי, ולנו אין ספק שכאשר החוק הזה ייושם כמו שצריך תהיה כאן השפעה מאוד חיובית על המרחב הציבורי ועל הניקיון.

הילה אקרמן: לנו במרחב הכפרי יש אתגרים נוספים.

הילה אקרמן: ביישובים רבים אין לנו סופרמרקטים, לעיתים יש לנו מרכוליות שבכלל לא מוגדרות כבתי עסק או מכולות קטנות שבכלל לא יודעות להתמודד עם זה בתפעול ובכוח אדם.

הילה אקרמן: קיבלתי עשרות פניות ממועצות, גם מראשי מועצות וגם מבעלי תפקידים, שחוששים שהעלויות של החוק הזה יוטלו עליהם, ומה שיקרה זה שכל עוד אין היערכות התושבים ישליכו את זה לפחים הכתומים כי בשביל שניים או שלושה בקבוקים הם לא ייסעו חצי שעה לסופרמרקט הקרוב.

הילה אקרמן: במרחב הכפרי גם יש לנו הרבה מאוד הזמנות און-ליין כך שהתושבים בכלל לא מגיעים לסופרמרקטים.

הילה אקרמן: חשוב גם להבין שבתוך החוק הזה הרשויות המקומיות הן בכלל לא פונקציה.

הילה אקרמן: אבל בכל זאת כרשויות מקומיות השירות שלנו לתושבים הוא חשוב.

הילה אקרמן: שוב, כמו שאמרתי אנחנו לא רוצים למצוא את המכלים האלה בפחים הירוקים.

הילה אקרמן: אנחנו בקשר יומיומי הדוק עם המשרד להגנת הסביבה, ואנחנו מקווים מאוד שבעבודה משותפת נוכל לחשוב על כל מיני פתרונות יצירתיים ומהירים שייתנו לנו מענה.

הילה אקרמן: ברור לנו גם שכל חוק חדש לוקח זמן להטמעה ולהיערכות, ואנחנו סומכים את ידינו על המשרד להגנת הסביבה שנלך איתו יד ביד וייתן לנו פתרונות מיטביים ויעזור לנו במימון הפתרונות האלה.

הילה אקרמן: אנחנו, נציגי המועצות, נפגשנו כמה פעמים גם עם תאגיד אל"ה וגם עם תאגיד אסופתא, ואנחנו בקשר.

הילה אקרמן: אנחנו מנסים למצוא פתרונות כמו איך לבחון, אם אפשר, להציב מכונות קטנות ביישובים, איך אפשר לבחון לעשות איסוף בתוך היישוב ביישובים שיש להם שער – אולי על-ידי הנוער או אנשים שיעשו את זה מתוך היישוב; האפשרות להציב מכלים נעולים שהכסף ילך ליישוב עצמו.

הילה אקרמן: יש לנו כל מיני רעיונות לפתרונות, אבל אנחנו צריכים עזרה כדי ליישם את הפתרונות האלה.

הילה אקרמן: אנחנו צריכים מימון.

הילה אקרמן: לפחות אצלנו במרחב הכפרי יש רצון מאוד גדול גם לתת שירות לתושב וגם להגיע בסופו של דבר ליעדי מיחזור גבוהים ולא למצוא את זה בפחים הירוקים.

הילה אקרמן: תודה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: שרית אסרף לוי מעיריית רמת-גן, נמצאת?

איתן גינזבורג: לא.

איתן גינזבורג: עורכת דין נופר טל מרשת "ויקטורי".

נופר טל: תודה.

נופר טל: ראשית אנקדוטה: על המכל הזה שהגישו לנו הבוקר יש גם הסימן בעקבות תקנות הסימון של "הפסולת לסל וחסל" וגם את סימן הפיקדון "חייב בפיקדון".

נופר טל: אז אני לא יודעת – צריך להשליך את הבקבוק לסל או להחזיר אותו תמורת פיקדון?

קריאה: לסל הפיקדון.

נופר טל: אנקדוטה.

נופר טל: אדוני קידם ועודד בנייה ירוקה.

נופר טל: אם רוצים לעודד את המיחזור היום בכל הבניינים החדשים הגבוהים יש מערכות אשפה פנאומטיות.

נופר טל: הן לא יודעות למחזר, אין בהן ההפרדה.

נופר טל: באירופה, בארצות-הברית יש הפרדה של הפסולת, יש חינוך למיחזור, אנשים מבינים כמה זה חשוב.

נופר טל: אצלנו הכישלון העיקרי הוא בחינוך, ואנחנו הולכים לפגוע בכך עוד יותר כי אנחנו מוציאים היום את עמדות המיחזור מבתי הספר, ממקומות ליד גני ילדים, מבסיסי צבא.

נופר טל: במקומות האלה לא יהיה להם היכן למחזר.

נופר טל: אני לא רואה חיילים יוצאים הביתה עם שקי בקבוקים עליהם יחד עם הקיטבג.

נופר טל: אני גם לא רואה שום גננת לוקחת את הילדים לסניף רשת שיווק.

נופר טל: מנכ"ל המשרד לשעבר מר יהלומי אמר שיש לו חתימה של 15 ראשי הרשויות שיוכלו לשים מכונות במרחב הציבורי.

נופר טל: אנחנו לא רואים את זה, אנחנו לא שומעים על זה – להפך, אנחנו מקבלים התנגדויות.

איתן גינזבורג: איך רשת ויקטורי נערכת לדבר הזה?

איתן גינזבורג: אני רק שומע האשמות.

נופר טל: חלילה.

נופר טל: אנחנו רוצים להגיד משהו – יש חוק.

נופר טל: אין כאן דיון על עצם החוק אלא על היישום ועל ההיערכות.

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: איך אתם נערכים לזה?

נופר טל: ראשית, רשת ויקטורי ספציפית – וזה מתועד – מהרגע שהשרה הקודמת הכניסה את החוק לתוקף רשת ויקטורי החלה בהפעלות: למשל, רכישת מכונות לא רק מאסופתא.

נופר טל: ראיתי שהוזמן לכאן גם נציג חברת "טלדור".

נופר טל: יש כל מיני סוגים של מכונות ולכן היא נערכה לרכוש.

נופר טל: צריך להבין: יש כאן דין רצוי מול דין מצוי.

נופר טל: הרשתות הפכו להיות בתי איסוף.

נופר טל: שים לב שגם כל הזמן מדברים על הקמעונאים הגדולים.

נופר טל: איכשהו הפכנו להיות אויבי העם.

נופר טל: זה לא משנה שאנחנו מפרנסים מאות אלפי משפחות.

נופר טל: לאיזה בתי עסק הם יחזירו?

נופר טל: למי יש כסף לקנות מכונה?

נופר טל: חבר הכנסת אשר שאל שאלה נכונה: כמה עולות המכונות האלה ומי משלם?

נופר טל: כל מכונה כזאת עולה 120 אלף שקלים ועוד אלפי שקלים של תחזוקה כל חודש לכל סניף.

נופר טל: אז דבר ראשון העלויות האלה הן על הקמעונאים שלא מקבלים כלום כי התאגיד שמגיע לאסוף, הוא נותן להם 30 אגורות.

נופר טל: זאת אומרת, אנחנו סוג של צינור שכל נשיאת הנטל בתהליך התיווך הן עלינו.

כרמית ברדוגו מימון: בתי העסק הם חלק מ"המזהם, משלם".

קריאה: רשתות השיווק מקבלות 5 אגורות דמי עידוד.

נופר טל: לא, הן לא מקבלות דמי עידוד.

נופר טל: אל"ה כבר הודיעה שלא יהיה, ואסופתא - -

איתן גינזבורג: גברתי, יש לך עוד דקה.

נופר טל: אנחנו יודעים שהמכולות, הפיצוציות, הצרכניות לא יקבלו את המכלים.

נופר טל: מה שקורה זה שמי שמקבל את המכלים אלה הקמעונאים הגדולים.

נופר טל: יכול להיות שהם ימכרו 20 מכלים אבל הם יידרשו לקבל 2,000.

נופר טל: זאת אומרת, לממן כי אני צריכה לשלם לצרכנים כסף מזומן שאני עדיין לא קיבלתי אותו ולא בטוח שאני אקבל כי תמיד יש לנו גם ויכוחים ופחתים.

נופר טל: מדובר על עלויות של עשרות מיליונים על מכונות רק ברשת ויקטורי לסניפים הקיימים, לא כולל סניפים חדשים.

נופר טל: אלה שבעה מיליון שקלים.

נופר טל: אנחנו לא חברה בולשביקית.

נופר טל: כל פעם מדברים פה על זה שאנחנו מרוויחים.

נופר טל: אני מזכירה שאנחנו חברות ציבוריות שהפנסיה של כולנו תלויה בהן ובהכנסות שלהן.

נופר טל: המחירים יעלו.

נופר טל: המועצות המקומיות, היישובים הנידחים – איך נכריח לאסוף?

נופר טל: יושב פה מנכ"ל המשרד.

נופר טל: זה מעליב שהם לא באו לראות פעם אחת איך נראה האיסוף של המכלים הקטנים היום בסניפי סופרמקטים.

נופר טל: אני שלחתי תמונות למנכ"ל הקודם.

נופר טל: יש סניפים שיש להם 40 מ"ר של פסולת של מכלים קטנים.

נופר טל: איפה משרד הבריאות?

נופר טל: נציג משרד הבריאות הוזמן לדיון.

נופר טל: האם הוא נמצא פה?

נופר טל: סופרפארם היא רשת שמוכרת תרופות.

נופר טל: ליד התרופות שלנו, ליד העופות שאנחנו קונים בסופרמרקט נמצא זבל.

נופר טל: אנחנו צריכים לממן את השכירות של מחסני הזבל האלה כי, לצערי הרב, אף אחד מהם – אסופתא לא מוכנה להתחייב בהסכם לקנס אם היא לא עומדת בימי האיסוף כשאני קוראת לה; אלה טוענת שיש לה בעיה – הם כל הזמן מנסים לשתף פעולה - -

כרמית ברדוגו מימון: אנחנו מחויבים בהסכם לבוא לפנות בזמן מאוד מוגדר.

נופר טל: את לא מוכנה לתת סנקציה – את מבטיחה.

נופר טל: ואז אני אתבע אותך ובינתיים אני נשארת עם המכלים.

כרמית ברדוגו מימון: בגלל זה - - -

נופר טל: הציבור לא מכיר את החוק.

נופר טל: אז מה קורה?

נופר טל: הם באים אלינו עם מכלים לא מסומנים, הם באים אלינו עם 200 מכלים, ואני צריכה לריב איתם, ותובעים אותנו בבית משפט.

נופר טל: אני זוכה.

נופר טל: יש לי עשרות פסקי דין גם מתביעות קטנות וגם מתביעות בסדר דין מהיר שבית המשפט קבע בהן שהרשת צודקת.

איתן גינזבורג: תודה.

נופר טל: הדבר האחרון – העניין של החודשיים האלה:

נופר טל: היעדר אכיפה עדיין לא אומר שיזמי תובענות ייצוגיות לא יתבעו את הרשתות – זה הדבר הראשון; הדבר השני – אתם בעצם יוצרים פה מצב שהרשתות לא תדענה להתמודד איתו – ואף אחד לא יידע להתמודד איתו – של מוצרים מסומנים ומוצרים לא מסומנים.

נופר טל: אם אני באה לחנות ואני רוצה לקנות קולה לא מסומנת ויש קולה מסומנת.

נופר טל: בעד הקולה הלא מסומנת אני לא אקבל פיקדון.

נופר טל: לכאורה אני אמורה לשלם 4.70 שקל לעומת המסומנת – 5 שקלים.

נופר טל: הרשתות לא יודעות איך הן יסמנו את הברקודים: 4.70 ו-5 שקלים?

נופר טל: שני מחירים?

איתן גינזבורג: הנושא ברור.

איתן גינזבורג: תודה.

נופר טל: אני אומרת שוב: תקופת ההיערכות - -

איתן גינזבורג: הבנתי, הבנתי.

קריאה: - - - שהיא מרוויחה כסף - - -

איתן גינזבורג: די, אני הבנתי את הנקודה.

נופר טל: אני אוהבת את זה שאנחנו מרוויחים ומרוויחים אבל אתם לא - -

אורי מקלב: היושב-ראש, מה זה נקרא "מסומן" ו"לא מסומן"?

איתן גינזבורג: לא הבנתי.

נופר טל: החוק חל על מוצר מסומן.

איתן גינזבורג: שכתוב עליו "פיקדון".

נופר טל: למשל, על זה רשום "חייב בפיקדון".

נופר טל: כרגע יש בשוק המון מוצרים שהם לא מסומנים ב"חייב בפיקדון" כי כבר ייצרו אותם, הם נמצאים במלאי, וגם עד 1 בדצמבר אפשר לייצר אותם.

אורי מקלב: את מדברת על - - - או על 1.5 ליטר?

אורי מקלב: על מה את מדברת?

נופר טל: גם 1.5 ליטר – חלק יסומן וחלק לא.

נמרוד הגלילי: יהיו כאלה שמסומנים בפיקדון ויהיו כאלה שלא.

נופר טל: אדוני, רק דבר אחד אחרון - -

איתן גינזבורג: לא, לא, לא, אנחנו קצרים בזמן.

איתן גינזבורג: יש לי שלוש דקות לסיים את הדיון הזה.

נופר טל: - - - גוף מוכר.

איתן גינזבורג: לא, גברתי.

נופר טל: שתהיה אכיפה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: עורכת הדין מירב עבאדי, אדם, טבע ודין, בבקשה.

מירב בן ארי: שלום.

מירב בן ארי: קודם כול, תודה רבה על הדיון הזה.

מירב בן ארי: כמי שהגישו את העתירה שהובילה להרחבת החוק אנחנו, כמובן, מברכים על כך שהגענו לישורת האחרונה, ובשאיפה בעוד שבועיים החוק הזה יתחיל להיות מבוצע.

מירב בן ארי: יחד עם זאת קראתי הבוקר את הדוח של המ.מ.מ, ואני חייבת לומר שאני מוטרדת כי נראה שהמשרד להגנת הסביבה לא עשה את מה שהיה נדרש ממנו לעשות כדי שב-1 בדצמבר אנשים יוכלו להחזיר את הבקבוקים בקלות, ביעילות, בנוחות ולקבל חזרה את הפיקדון.

מירב בן ארי: לא הייתה לנו מחשבה, וזאת גם לא מחשבת החוק, להטיל פה נטל כלכלי על התושבים, על הצרכנים; הייתה מחשבה לאסוף אחוז גבוה יותר של המכלים שזה בעצם הרעיון כי במכלים הקטנים מצליחים להגיע לאחוזי איסוף של 80% לעומת המכלים הגדולים.

מירב בן ארי: בוודאי ובוודאי אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה לכך שתותקנה מכונות אוטומטיות שיאפשרו את הנגישות.

מירב בן ארי: אם דוח פרטו שהוכן עבור המשרד להגנת הסביבה דיבר על 3,000 מכונות אנחנו מאוד מוטרדים לגלות שתהיינה לכל היותר בחודשים הקרובים 400 מכונות.

מירב בן ארי: בחשבון מהיר מדובר ב-13%.

מירב בן ארי: אנחנו לא ראינו שום מסע הסברה שבועיים לפני כן.

מירב בן ארי: אנחנו כן ראינו מכתב של מועצה מקומית חוף הכרמל שמודיע לאזרחים שהם כבר לא יכולים להשליך את הבקבוקים למיחזוריות, אבל הם כן יכולים להשליך אותם לפחים הירוקים.

מירב בן ארי: אחת התוצאות הגרועות ביותר שיכולה להיות היא שהעמידה ביעדים תהיה מתוך הפחים הירוקים ומתוך תחנות המעבר.

מירב בן ארי: בעניין הזה אנחנו קוראים למשרד להגנת הסביבה ולשרה להגנת הסביבה לקבל החלטה מידית היום, ביום הסביבה, שקובעת שעמידה ביעדים יהיו רק מאיסוף במקום.

מירב בן ארי: רק בקבוקים שייאספו שלא דרך תחנות המעבר ייחשבו עמידה ביעד.

מירב בן ארי: כי מה שהיה עד עכשיו זה שכמחצית מהבקבוקים שנאספו נאספו דרך תחנות המעבר.

מירב בן ארי: כלומר זה משהו - -

קריאה: - - -

מירב בן ארי: שנייה, תן לי לסיים.

מירב בן ארי: כלומר זה בקבוקים שהושלכו לפחים הירוקים.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אני מבקש.

איתן גינזבורג: אנחנו לא ננהל את הדיון הזה.

מירב בן ארי: הרשויות המקומיות פינו אותם על חשבוננו, הרשויות המקומיות שילמו עליהם היטל הטמנה.

מירב בן ארי: כל הדבר הזה – ובסופו של דבר הבקבוקים האלה לא טופלו בצורה מקיימת.

מירב בן ארי: זה לא הרעיון.

קריאה: אז מה הרעיון, שילכו לאשפה?

קריאה: שילכו להטמנה?

מירב בן ארי: לא, להפך, אם יהיה תמריץ לכל הנוגעים בדבר שהאיסוף יהיה - -

קריאה: איזה תמריץ?

קריאה: - -

איתן גינזבורג: לא, אדוני, אנחנו לא מנהלים את השיח הזה.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על ארבעה דברים: חייבת להיות אכיפה של קנסות של המשרד להגנת הסביבה כדי שלא יהיה המופע הזה שאדם בא להחזיר בקבוקים ועושים לו פרצופים בסופרמרקט, ובמקום שהוא יקבל חזרה את הכסף הזה הוא מבין שמעכשיו הוא זורק את זה לפח הירוק; חייבת להיות הסברה לתושבים.

מירב בן ארי: לא יכול להיות שייצא מכתב מרשות מקומית שמעודד תושבים להשליך בקבוקים לפח הירוק; חייבת להיות תשתית איסוף שזה המכונות האוטומטיות; וחייבת להתקבל החלטה של המשרד להגנת הסביבה שחילוץ של בקבוקים מתוך תחנות המעבר, כלומר מהאשפה מהפח הירוק זה לא עמידה ביעדים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: מאיה יעקבס, מנכ"לית עמותת צלול, בבקשה.

מאיה יעקבס: תודה רבה.

מאיה יעקבס: אני מצטרפת בגדול לדבריה של מירב, ואני אשתדל שלא לחזור על הדברים.

מאיה יעקבס: גם אנחנו היינו אלה ששנים דחפנו לחוק הפיקדון, ואני ממש מסתכלת בעיניים כלות איך מכניסים אותנו ליישום של חוק סביבתי כל כך חשוב שנועד להצמיד ערך פיננסי לאשפה כדי לעזור לאסוף את האשפה מהשטח ולייצר מקורות הכנסה לאנשים מעוטי יכולת.

מאיה יעקבס: אבל אנחנו נכנסים לבלגן כל כך גדול של איסוף בגלל כשל.

מאיה יעקבס: ראינו מופע אימים בין השרה הנוכחית לשרה לשעבר.

מאיה יעקבס: יש פה סוגיות רגישות, ובתור מי שליוותה מקרוב את הניסיון להעביר את החוק אני עדה ללחצים שהיו.

מאיה יעקבס: אבל בשורה התחתונה השאלה היא איך אנחנו נתמודד עם זה.

מאיה יעקבס: ואם אנחנו עם 180 מכונות – ואולי יהיו עוד 220 מכונות בשנים הקרובות – ואנחנו צריכים להיות עם 3,000-2,500 אז הכשל הזה מהדהד לנו.

מאיה יעקבס: וזה מצטרף לעובדה שאין עדיין הסברה, ואף אחד ברשויות המקומיות לא נערך לזה.

מאיה יעקבס: לא יכול להיות בלגן גדול מזה.

מאיה יעקבס: עכשיו יגיעו המשטרה הירוקה ויתחילו לאכוף את החוק כי זה חוק וצריכים לאכוף את החוק, מה יגידו בכל המכולות ובכל המקומות הקטנים שאין להם המכונות ואין להם היכולת להתמודד?

מאיה יעקבס: אנחנו רואים את הבלגן כבר היום שלא נותנים שירות כמו שצריך.

מאיה יעקבס: מירב אמרה בצדק שאנשים יזרקו את הבקבוקים לפח כי הם לא באמת יעריכו מה יוצא להם מזה, וזה לא שווה להם את היחס ואת הבעיה הזאת.

מאיה יעקבס: דווקא היום בעידן של משבר אקלים כשאנחנו מנסים להפחית את כמויות הפסולת המוטמנות ואנחנו רואים איזה כמויות גדולות מאוד של מתאן נפלטות לאטמוספירה בגלל המטמנות שלנו שעולות על גדותיהן, הכשל הזה של המשרד להגנת הסביבה בטיפול בפסולת מאוד מטריד.

מאיה יעקבס: חבל מאוד שאנחנו מגלים את זה, והם לא הרימו דגל על הסוגיה מי צריך לממן, אלא רק עכשיו, שבועיים לפני תחילת הייצור.

מאיה יעקבס: יש לנו כבר חצי שנה שרה חדשה במשרד.

מאיה יעקבס: אם היא החליטה שהיא לא רוצה ללכת בקו של השרה הקודמת שרצתה לממן כדי לנסות להקל בעיקר על הפריפריה בנושא של סוגית המכונות – צריך היה לריב על זה קודם.

מאיה יעקבס: יש פה סוגיות מאוד אקוטיות שגם החברות מעלות.

מאיה יעקבס: אני הראשונה לצאת נגד העשירים והמתבכיינים על זה שהם גם מזהמים וגם באים אליהם בטענות.

מאיה יעקבס: אבל יש פה באמת סוגיות וטענות מאוד רציניות שלא נותנים עליהן את הדעת.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

מאיה יעקבס: המשפט האחרון הוא שמעבר לכל הנושא של האיסוף יש גם הסוגיה איזה מכונות מביאים.

מאיה יעקבס: כי מה עושים עם הפסולת שנאספת?

מאיה יעקבס: בסוף אנחנו מדברים פה על הרצון למחזר את הבקבוקים.

מאיה יעקבס: כשאנחנו מדברים על בקבוקים יש כמה סוגים של פלסטיק: יש פקק, יש גוף הבקבוק ויש המעטפת, וכל אחד מהם צריך לקבל טיפול שונה.

מאיה יעקבס: אם לא ישימו מכונות שמקפידות ויודעות להפריד בין החומר אז רק העברנו את הבעיה למקום אחר ולא יצרנו פתרונות של מיחזור.

מאיה יעקבס: דיברו פה על פתרונות ושאולי יגיעו מכונות מיחזור לבקבוק-בקבוק – זה עדיין לא בכיוון, זה עדיין לא ביישום.

קריאה: המפעל קיים ובעוד חודשיים מפעל - - - עובד.

איתן גינזבורג: חברים, ברשותכם, חרגנו מהזמן ואנחנו צריכים להתחיל ישיבה נוספת.

איתן גינזבורג: ברשותכם, אני מבקש לסכם את הישיבה החשובה מאוד הזאת.

איתן גינזבורג: אני מתנצל לפני מי שלא הספיק לדבר.

איתן גינזבורג: אני חייב לומר, אדוני סמנכ"ל המשרד, שאני מאוד מוטרד מהמצב.

איתן גינזבורג: אני מברך מאוד על כניסתו לתוקף של החוק.

איתן גינזבורג: ההחלטה של השרה לא לעכב את ביצוע החוק הייתה החלטה נכונה.

איתן גינזבורג: האופן שבו המשרד נערך או, לפחות, המציאות שאליה הגענו שאנחנו לא ערוכים לביצוע מיטבי של החוק בזמן הזה אני חושב שיש פה – אני מחפש את המילה הנכונה ולא מעליבה, אבל בואו נגיד שזה פספוס מאוד גדול של המדינה.

איתן גינזבורג: עם כניסתו של החוק לתוקף אני שוב מברך על כך ומברך גם את השרה זנדברג שהתעקשה שהוא ייכנס לתוקף וגם את השרה גמליאל שיזמה את החלת החוק.

איתן גינזבורג: המשרד חייב להתערב בסוגיה הזאת של יצירת מימוש אפקטיבי של החוק.

איתן גינזבורג: לכן אני אסכם כך שהוועדה קוראת למשרד להגנת הסביבה גם להתערב ולבחון את אופן הגדלת מספר המכונות האוטומטיות להחזרת מכלי משקה באופן ניכר ומשמעותי גם אם הדבר כרוך בעלות תקציבית כזאת או אחרת.

איתן גינזבורג: צריך למצוא פתרונות כדי לדאוג לכך שיהיו מספיק מכונות ברחבי הארץ כדי שהחוק הזה יוכל להתממש.

איתן גינזבורג: ראוי שהמשרד יבחן את כל הסוגיה של תדירות האיסוף ברשתות השיווק.

איתן גינזבורג: לדעתנו, יש עם זה בעיה.

איתן גינזבורג: הרשויות המקומיות, לדעתי, חשובות מאוד בכל הנוגע לשיתוף הפעולה בין תאגידי המיחזור, נציגי היצרנים, כדי לראות איך מפזרים מכונות גם במרחבים ציבוריים וגם באזורים נוספים בערים וביישובים כדי לעודד צרכנים.

איתן גינזבורג: בסוף צרכנים רוצים את זה קרוב לבית.

איתן גינזבורג: כולם יודעים שכשהיה כלוב ליד הבית הם מיחזרו.

איתן גינזבורג: כשהוציאו את הכלוב הייתה ירידה באותו אזור עירוני במיחזור.

איתן גינזבורג: צריך לראות איך מעודדים ומנגישים לתושבים את המיחזור כדי שישתפו פעולה בנושא הזה.

איתן גינזבורג: אנחנו מבקשים מהמשרד להגנת הסביבה לצאת למסע הסברה בקרב הציבור לא רק עכשיו בתחילת החוק כי עכשיו זה לא עוזר; כי עכשיו הם יבואו ויכול להיווצר משבר אמון במקום שאדם מגיע למחזר ואין לו פתרון קצה.

איתן גינזבורג: זה בדיוק כמו שהיה עם המיחזור במקור – עודדו אותנו למחזר במקור: מערכת החינוך, הרשות המקומית – כולם התגייסו.

איתן גינזבורג: בסוף הבנו שאין פתרון קצה.

איתן גינזבורג: כולנו השתגענו עם מיחזור במקור.

איתן גינזבורג: היו לי בבית ארבעה פחים, ובסוף הבנו שהכול נטמן באותו מקום אז הפסקתי למחזר.

איתן גינזבורג: לכן צריך לדעת שיש פתרון קצה.

איתן גינזבורג: תהיה טעות לצאת עכשיו במסע הסברה כשאין פתרון קצה.

איתן גינזבורג: עדיף לחכות עם הקמפיין כדי שנהיה במצב שבו יש פתרונות קצה ככל הניתן, ולא נגיע למצב שבו בכל רחבי הארץ יש 200 מכונות וזה יהפוך לבדיחה.

איתן גינזבורג: הסיפור הזה של הכרה בתאגיד איסוף כגוף מוכר חייב לקבל החלטה מידית.

איתן גינזבורג: מי שרוצה לדון בזה צריך לדון בזה, אבל יותר חשוב שצריך להחליט בנוגע לזה.

איתן גינזבורג: כי אפשר לדון בלי סוף.

איתן גינזבורג: חייבים להחליט ולהכריע בנושא הזה.

איתן גינזבורג: נראה לי שיש היגיון בקיומו של גוף מוכר.

איתן גינזבורג: לא קיימנו דיון מעמיק בנושא הזה.

איתן גינזבורג: חזקה עליכם שתעשו את זה, אבל חייבים לקבל הכרעה בנושא הזה כי אנשים מחכים.

קריאה: אדוני, סליחה שאני מתפרץ, גוף מוכר יסרס את התעשייה.

איתן גינזבורג: אני לא אמרתי איזו החלטה צריך לקבל, אמרתי שצריך להחליט כן או לא.

איתן גינזבורג: אני שומע דעות לכאן ולשם וצריך לקבל החלטה בנושא הזה ולנקוט עמדה ולא לקיים על זה דיונים נוספים כי אנחנו רואים מה קורה בדיונים נוספים.

איתן גינזבורג: אני מציע לוועדה שאנחנו נקיים דיון מעקב בעוד שלושה חודשים, חודש אחרי התקופה של חודשיים של האכיפה הסבלנית כדי לעקוב מקרוב אחר יישום החוק ולראות איך המשרד נערך לזה.

איתן גינזבורג: המעקב הצמוד של הוועדה מול המשרד ומול הרשתות והרשויות המקומיות יעזור לכם לקדם את העסק הזה.

איתן גינזבורג: אנחנו לא נרפה עד שהחוק הזה ימומש ויתורגם בציבור בצורה הטובה ביותר.

איתן גינזבורג: אני מודה לכל המשתתפים, אני מאחל הצלחה רבה לכל מי ששותף למימוש החוק הזה.

איתן גינזבורג: תזכרו כולם שיש חשיבות לקיומו של החוק הזה.

איתן גינזבורג: החוק הזה המציל את הכדור, מאפשר לנו איכות חיים טובה יותר, בריאות טובה יותר, וכולנו צריכים להיות שותפים לקיומו ולמימושו של החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה, ישיבה זו נעולה.