הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל, כנסת 24, פרוטוקול מספר 10, 2021-11-09 09:30

רם שפע: בוקר טוב לכולם, גם בפני חברי הכנסת, הנוכחים שהצטרפו, וגם לכם כל מי שאיתנו בזום.

רם שפע: אנחנו מתכנסים היום בעקבות בקשה לדיון מהיר של חברי הכנסת יעקב מרגי ומיכל וולדיגר, וחברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, בנושא עלייה דרסטית והתמכרות לסמים בקרב בני נוער.

רם שפע: זאת ההצעה של שלושת

רם שפע: כם, אני מניח שהולך להיות לנו מעניין, אני בטוח בזה, וכפי שאני נוהג תמיד, ניתן לכם קודם להסביר את הבקשה, את הנושא, ואחרי זה אנחנו כמובן נתחיל את הדיון, אז מי מכם רוצה את הבכורה?

רם שפע: בבקשה, מיכל וולדיגר.

מיכל מרים וולדיגר: אמנם חברי מרגי חתום על הבקשה - - -

רם שפע: כיוון שאנחנו מסכימים על הכול, אני תמיד שמח שהיא פה ומציגה את הנושא בהרחבה.

מיכל מרים וולדיגר: באמת מה שחשוב לנו לבוא ולהגיד הוא קודם כל בוקר טוב ותודה על קבלת הבקשה שלנו לדיון מהיר, זה חשוב ביותר.

מיכל מרים וולדיגר: אגיד בקצרה שהיו כאן במדינת ישראל שתי ועדות בין-משרדיות בשנים האחרונות, הוועדה הראשונה, ועדת פלג מ-2017 שבעקבותיה נחקק חוק ארדן לסוג של אי-הפללה, זה בעצם חוק קבוע בזמן, כלומר, לדעתי הוא מסתיים באפריל 2022, ויש את ועדת מררי של ניסנקורן מ-2020.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא אכנס לעניין של לגליזציה או לא לגליזציה, זה לא הנושא שלנו היום, אבל אני כן אגיד ששתי הוועדות האלה קבעו כי בשימוש בסם קנאביס בקרב הציבור הרחב אבל בוודאי ובוודאי בקרב ילדים מתחת לגיל 25 יש סכנה ממשית, זה עלול להוביל להתמכרויות, אחד מכל עשרה, לפי הוועדות האלה, אצל בוגרים, ואחד מכל שישה אצל צעירים.

מיכל מרים וולדיגר: זה עלול להביא להתפרצויות פסיכיאטריות בלתי הפיכות, סכיזופרניה, מחשבות אובדניות, חרדה, החמרה בדיכאון, וכולי.

מיכל מרים וולדיגר: בוודאי ובוודאי גם פגיעה בהתפתחות האישית של המתבגרים.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, לפי שני הדוחות האלה, ואלה דוחות רציניים, אין ספק שאצל בני נוער יש בעיה אקוטית עם התמכרויות, עוד לפני הקורונה, בוודאי ובוודאי שבאה הקורונה ועוד העצימה את הבעיה הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: בשתי הוועדות גם יחד, הוועדה של ניסנקורן שעוד לא יצאה אל הפועל, כלומר, המסקנות שלה עוד לא יושמו, אבל לועדת פלג שהמסקנות שלה כן יושמו, בעצם היו שם שתי מסקנות.

מיכל מרים וולדיגר: מסקנה אחת, זה לעשות אי-הפללה לגבי השימוש לצרכים עצמיים, אבל באותה נשימה קבעו שם שכשיעשו גם את אי-ההפללה, במקביל יושקעו כספים ומשאבים בחינוך ובהסברה אצל בני נוער, גם בחינוך הפורמלי וגם ובחינוך הבלתי פורמלי, יש שם השקעה מסיבית של הסברה על כמה מדובר במשהו מסוכן שאין להשתמש בו וכולי.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, את אי-ההפללה חוקקו ורצו איתה והתקדמו איתה, ואת הנושא של השקעת כספים ומשאבים בחינוך ובהסברה ומניעה, את זה שכחו.

מיכל מרים וולדיגר: אז הדיון שלנו היום הוא בדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם אתה קיבלת, רם, את המכתב מקבוצת אנשים רציניים, שכוללים את חגי טופולנסקי, את צביקה - - - איך אומרים את שם המשפחה שלו?

מיכל מרים וולדיגר: סליחה שאני לא יודעת, אתה לא מכיר אותו?

מיכל מרים וולדיגר: הוא קצין חינוך ונוער ראשי בצבא, נפתלי דרעי, יואל זילברמן, איתן אקשטיין, משה איסרלס, עמיחי גורדין ועוד רבים אחרים, שבעצם שלחו לכל חברי הכנסת מכתב מאוד מפורט על הבעיה האקוטית הזאת של עלייה דרסטית של שימוש בסמים ואלכוהול בידי בני נוער.

מיכל מרים וולדיגר: בעניין היעדר המשאבים לעניין הזה, הם דרשו, ואני איתם ביחד, לקבל תקציב מיוחד לצורך העניין הזה, כמו שהרשות לבטיחות בדרכים מקבלת כספים להסברה ומקבלת כמו שצריך, כך אנחנו דורשים את זה לתחום שלנו.

מיכל מרים וולדיגר: מדובר בכ-34,000,000 שקל שצריך להשקיע אותם בחינוך.

מיכל מרים וולדיגר: פעילות בתוך משרד החינוך כ-18,000,000, על פי קנה המידה של הרשות לזהירות בדרכים.

מיכל מרים וולדיגר: ההסברה עצמה כ-13,000,000, ומחקר מלווה, שמאוד חשוב שיהיה מחקר מלווה וכך גם החוק קבע, של 3,000,000 שקל.

מיכל מרים וולדיגר: איך אנחנו מטפלים בנושא הזה?

מיכל מרים וולדיגר: לפני שאני מסיימת ומעבירה את רשות הדיבור לחברי היקר, אני אגיד שבדרך לפה דיברתי עם אמא לבת שהיא עוד לא בת 18, שהיא בעצם ילדה יחידה בסיכון, ובין יתר הבעיות והאתגרים איתה זה שימוש בסמים.

מיכל מרים וולדיגר: הבחורה הגיעה ל"מסילה", מי שיודע מה זה "מסילה" אז אני לא צריכה להסביר, אבל זה חלק מרשות הנוער שמטפלת בצעירות בסיכון.

מיכל מרים וולדיגר: עוד לא התחלנו לדבר ובמשך הדיון נדבר על זה, על המצוקה, יש כאן דו"ח גם של המ"מ על כל הנושא של נוער בסיכון וכל הרשות לנוער, אבל הבחורה הזאת ברחה לפני שלושה שבועות מ"מסילה".

מיכל מרים וולדיגר: לא מוצאים אותה, לא יודעים איפה היא, והאימא מספרת לי על הקושי, גם כדי להיכנס ל"מסילה" עד שהיא נכנסה ל"מסילה" ועכשיו היא לא נמצאת, המשטרה לא בעניינים, לא מוסרת מידע.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, התופעה הזאת של נוער בסיכון שמתדרדר לסמים ולכן נהפך להומלס, שוטטות, אין לו מסגרות, לא מטפלים בו, הוא משהו שאנחנו חייבים לטפל בו במסגרת הוועדה הזאת, ובכלל.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

רם שפע: תודה רבה לך מיכל וולדיגר.

רם שפע: בבקשה ידידי חה"כ מרגי, אני שמח שאתה פה איתנו בדיון.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לי.

יעקב מרגי: אני אומר משהו שלא קשור לנושא אבל קשור לנושא.

יעקב מרגי: איך נאמר?

יעקב מרגי: דברים שעולים במחקר.

יעקב מרגי: הבוקר יצאתי מהמלון ופגשתי את ד"ר שרון אלרועי-פרייס, יחד עם המאבטח.

יעקב מרגי: ניגשתי אליה חיזקתי את ידה, זה לא נעים.

יעקב מרגי: למה אני מזכיר את זה?

יעקב מרגי: כי אנחנו הולכים להתבסס גם על מחקרים שמדברים על התופעות של הקנאביס, ויש מי שמכחיש את זה, ואני מכיר את אלה ואני מכיר את אלה.

יעקב מרגי: פונים אליי גם אלה וגם אלה, מה לעשות שאני גם חי בסביבה שאני יכול לראות גם את אלה וגם אלה.

יעקב מרגי: למה אני בכוונה לא אומר דוחות?

יעקב מרגי: אני חושב שמיכל שסקרה ואמרה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו רבותיי, אני לא דואג לאלה, לעורך דין המלומד במגדל בתל אביב שרוצה לשחרר קצת את האנרגיות שלו.

יעקב מרגי: לו אני לא דואג.

יעקב מרגי: הוא יעשה שימוש מושכל.

יעקב מרגי: ואני לא דואג לזירה הנקייה הקלינית בבתי המרקחת, הלוואי והייתי בטוח והייתי יכול לומר לכם בוודאות שמה שיוצא מבית המרקחת נשאר בבתי המרקחת.

יעקב מרגי: אני יודע לאן זה זולג.

יעקב מרגי: למה אני מצאתי לעצמי לנכון?

יעקב מרגי: באמת יש גידול, ואת זה אומרים כולם, על זה אף אחד לא יכול להתווכח, שיש גידול בהתמכרויות, גם לסמים וגם לאלכוהול בקרב בני נוער.

יעקב מרגי: בתוך עמי אנוכי יושב, אני פעיל בקרב בני הנוער, רבותיי, לא של החברה החרדית, אני מכיר את הנוער של החברה הכללית, אני מכיר את זה טוב, אני מכיר את זה באזור מגוריי, אני מכיר את זה מהחברה המורחבת, ואני אומר לכם, אנחנו דוהרים לכיוון אי-ההפללה, בלחץ של גורמים עסקיים שיש להם אינטרס מובהק כלכלי, בלחץ של גורמים רדיקליים כך אני קורא להם, שרואים רק את טובתם ואת טובת החבר'ה שלהם.

יעקב מרגי: אני לא דואג לסטודנט ולסטודנטית שרוצים להשתחרר, אני דואג לשולי החברה, לאותם נערים שאין להם עורף משפחתי, לאותם נערים נושרים חסרי מסגרת.

יעקב מרגי: שם המרחק והגבול בין התמכרות, פשיעה והתדרדרות, כמעט לא קיים הגבול, בהחלקה קלה זה הולך וגולש.

יעקב מרגי: ולמה, אני יודע שבסוף, מה לעשות, נער הייתי וגם זקנתי, גם בבית הזה וגם במקומות אחרים, כשמתחיל תהליך שמדברים ומדברים, בסוף זה יקרה.

יעקב מרגי: אבל לצערי הרב, כבר כשמדברים על זה, אני אומר לכם שבנורמות החברתיות זה כבר השתחרר, כבר אנשים נותנים לעצמם יותר.

יעקב מרגי: ולמה אני חרד?

יעקב מרגי: אני חרד כי עדיין כפי שציינה מיכל חברתי, אנחנו לא נערכנו, אנחנו חזקים בתקינה וחקיקה, חלשים מאוד בפיקוח ובקרה, ביישום של הפיקוח והבקרה.

יעקב מרגי: אין לנו תכנית למערך הסברה, וצריך להיות מערך הסברה אגרסיבי.

יעקב מרגי: אין לנו תוכניות למערכות החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו לא ערוכים גם בקטע הזה של האכיפה, לדעת מה התחומים שכן ולא, אנחנו לא ערוכים שם.

יעקב מרגי: לכן, אני בדיון הזה אני גם רוצה לנצל את הבמה, גם לאלה שיש להם יכולת להביא חקיקה, אנא, עשו בשכל ותסתכלו גם על המרחב הכללי של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: אני אומר לכם רבותיי, אני מוכן להסתובב איתך, אני אראה לך בריש גלי את כל המסלול איך זה עובר, מהשטחים הפתוחים בנגב לאן זה עובר, איך זה עובר.

יעקב מרגי: מבתי המרקחת איך זה נמכר ממי שזכאי לנוער שהוא לא זכאי.

יעקב מרגי: ולכן, אני אומר שאני מקווה שהדיון הזה הוא התחלה של משהו, התחלה שתוביל, לא משנה מה דעתך, לפחות באיזונים בין הדעה האישית לבין החובה המוסרית שלך כשליח ציבור להתחיל, היום יש לך יכולת בקואליציה להוביל חקיקה בסוגיה הזו, גם של קמפיין ההסברה, גם של הנושא הזה של הרגולציה המהודקת והחשובה.

יעקב מרגי: אין לנו עניין בהפללה, הפוך.

יעקב מרגי: אנחנו מדינה מפלילה, אבל יש לנו עניין לשמור ולהציל את אלה שעדיין לא נמצאים שם, שהם על הקצה, או את אלה שיכולים להתגלגל לקצוות והתופעות הן ידועות.

יעקב מרגי: כולנו חשבנו שבאלכוהול כשהתופעות התחילו להתפתח, שזה לא יקרה אבל זה קורה.

יעקב מרגי: היום, לצערי הרב, אני אומר ובזה אני מסיים, אני מחיתי בפני הוועד המוניציפלי של היישוב שלי.

יעקב מרגי: הוא מזמין למסיבת חנוכה את המבוגרים, והוא מדגיש בכותרת שיש אלכוהול.

יעקב מרגי: אמרתי לו איזה מסר אתה מעביר לבן שלי, לבן שלך, איזה מסר?

יעקב מרגי: תעשה מסיבה תכניס אלכוהול, אבל למה צריך להרים את זה בריש גלי.

יעקב מרגי: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אני יודעת שכבר ניתנה לי רשות הדיבור, אבל אני רוצה להוסיף משהו לדברי חברי, שאמר שמדובר בחבר'ה מהקצה, מנוער שהוא נוער במירכאות או לא במירכאות שוליים - - -

יעקב מרגי: להם אני דואג - - -

מיכל מרים וולדיגר: כן, סליחה, להם אתה דואג.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני דואגת לכולם, במובן הזה, שהפסע בין להיות במקום שאתה מדבר עליו לבין להיות נוער נורמטיבי הוא כל כך קטן, הוא פשוט קטנטן וזה חוצה מגזרים וחוצה מגדרים וזה פושה בכולנו.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה להדגיש את הנושא שאולי לא אמרתי קודם, הנושא של תחלואה כפולה אצל בני נוער.

מיכל מרים וולדיגר: הקשר בין התמכרות לבין בריאות הנפש הוא ממש ישיר, ולא מעט, ורבים, יותר נכון, מבני הנוער שמשתמשים בגיל מסוים בסמים, קנאביס או כל סם אחר, מתדרדרים לבעיות פסיכוטיות ותחלואה כפולה, ואין שום מענים.

מיכל מרים וולדיגר: א' בוודאי הסברה וחינוך, שזה עוד הרבה לפני שהם עלולים להתדרדר, ולכולם.

מיכל מרים וולדיגר: זה פשוט צריך להיות מונח שם על השולחן כחלק מתוכניות הלימוד, גם בחינוך הפורמלי וגם הבלתי פורמלי.

מיכל מרים וולדיגר: פשוט להיות שם ולדבר על זה, ולא לפחד, אבל בוודאי כן, כשהם כבר התדרדרו למקום הזה של תחלואה כפולה אין שום מענים לנוער.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לקורא משפט אחד מהמחקר של ה-ממ"מ, שאמנם היה לפני שנה אבל ככל שאני יודעת שום דבר לא השתנה.

מיכל מרים וולדיגר: הם מדברים על הנושא של מענים לתחלואה כפולה לבני נוער: "...

מיכל מרים וולדיגר: בין המסגרות של רשות חסות הנוער אין כיום מסגרת לנערים ונערות עם תחלואה כפולה בתחום בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: כתוצאה מכך, נכון להיום, כחמישה נערים...", זה היה אז והיום זה יותר, "...

מיכל מרים וולדיגר: המעורבים בפלילים בעלי קשיים נפשיים שוהים במעצר.

מיכל מרים וולדיגר: ..".

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, ילדים שהיו צריכים להיות במקום ובמסגרת, הם ילדים, הם עוד לא התחילו בכלל את החיים שלהם, נמצאים בתוך בית כלא, כי אין מענים לסיטואציה הזאת של תחלואה כפולה שהתחילו מסמים קלים, קשים, אני בכלל לא אוהבת את ההגדרות האלה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל התחילו שם, ובעצם אנחנו ישר שמנו עליהם חותם, הם כבר עבריינים הם כבר ישבו בכלא, שרפנו להם את החיים, להם ולמשפחות שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: אז אנחנו פה בוועדה מאוד מאוד חשובה.

מיכל מרים וולדיגר: רם, אני חושבת שיש בידיך כוח רב, אתה יודע כמה אני סומכת עליך, כמה אני חושבת שצריך להעביר פה חקיקה כי אתה, באמת, למרות שאנחנו חלוקים באי אילו דברים, אתה כן מסתכל על הכול בראייה כוללת, בהבנה, בלי שום סטיגמות או דעות קדומות אתה מוכן גם לחקור את הנושא ולהיכנס לעומק, ואני מאוד מאוד מעריכה, זה לא כל כך מצוי במחוזותינו לצערי, הירידה לפרטים ולהסתכל על הכלל, ואני בטוחה שעבורך, כמו רבים מיושבי הבית הזה ובכלל, הנוער הזה חשוב לנו, זה דור העתיד, אנחנו חייבים להשקיע בו, ומה שאולי בעיניך ובעיניי לא, נכון לגיל יותר מבוגר הוא לא נכון לנוער ואנחנו צריכים לטפל בו.

מיכל מרים וולדיגר: מבחינתי זאת מלחמה ובמלחמה צריך את כל הכלים, זה גם הסברה, זה גם חינוך, וזה גם אפילו אי-הפללה אבל אי-הפללה, כשנגיע לדיון נדבר על זה, שבעיניי זה בכלל חייב להיות סוג של עבירה מנהלית שאם אתה נתפסת, עזוב קנס, אתה צריך לעבור כמו כשאתה עובר עבירת תנועה אתה בעצם אוגר נקודות ואז מעבירים אותך קורס לנהיגה מונעת, אותו דבר פה יהיה, ברגע שנתפסת X פעמים אתה תהיה חייב ללכת לסוג של גמילה וככה נוכל בעזרת השם לפתור את הבעיה הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

רם שפע: תודה רבה לשניכם.

רם שפע: כמו שאתם רואים, אני נותן לכל הדברים להיאמר, אני כמובן אתייחס אחר כך בהרחבה, אבל אשמח שגם חה"כ סימון דוידסון, שלראשונה מכבד אותנו בנוכחותו החשובה, בבקשה, ההתייחסות שלך.

סימון דוידסון: תודה רבה.

סימון דוידסון: אני קודם כל מברך אתכם ושמח להיות פה, כי הנושא הזה הוא סופר חשוב, אבל מה שאני אומר עכשיו זה באמת קופי פייסט למה שאני אומר בכל ועדה שאני נמצא בה, בבריאות, בפשע אצל החברה הערבית, בנושא של חינוך, בביטחון, בכל נושא.

סימון דוידסון: אנחנו מדברים כל הזמן על אכיפה ולמנוע, ונתונים, ו-MMA.

סימון דוידסון: אני באמת מאמין שבסוף, הנושא של מסגרות לילדים ולנוער, וזה לא משנה אם זה בפריפריה, אם זה בצפון תל אביב, אם זה בדרום תל אביב, אם זה בחברה הערבית, זה הדבר שיציל את הילדים שלנו.

סימון דוידסון: ילדים שהם ללא מעש, ואני אתן לכם נתון שבחברה הערבית, מעל 55 אחוזים מהילדים, אני מדבר על ילדים מגיל עשר עד 16 הם פשוט ללא מעש.

סימון דוידסון: ומה הפתרון הכי זול, הכי מהיר, הכי טוב, הכי בריא?

סימון דוידסון: ספורט.

סימון דוידסון: מסגרות הספורט הן המסגרות הזולות ביותר, המהירות ביותר, והחינוכיות ביותר.

סימון דוידסון: ככל שהילדים יהיו יותר במסגרות של ספורט, בעיקר במקומות שבהם לילדים היום אין מה לעשות, הפתרון העתידי הוא הפתרון של העתיד לחברה הישראלית, ואני אומר את זה בעיקר בכל הוועדות שנוגעות לפשע בחברה הערבית, אבל כשאני יושב פה ואני שומע על הנתונים של הסמים והאלכוהול, אדוני, זה הפתרון שיכול להציל את המדינה.

סימון דוידסון: ואני אתן לכם נתון, במדינת ישראל משקיעים בתמיכות באגודות הספורט, בכל מדינת ישראל, 260,000,000 שקל באיגודים ובאגודות.

סימון דוידסון: זה המספר.

סימון דוידסון: זאת בדיחה שלצערי היא עצובה.

סימון דוידסון: זה מה שמשקיעה מדינת ישראל בדבר הכול כך חשוב הזה.

סימון דוידסון: ואני אגיד לכם משהו אישי.

סימון דוידסון: אני גדלתי כשחיין במסגרת ספורטיבית כל חיי.

סימון דוידסון: זכיתי להתאמן גם אצל אבא של יו"ר הוועדה רם שפע.

רם שפע: יש פה אנשים שלא יודעים את זה

סימון דוידסון: אבא של רם הוא אחד המאמנים והשחיינים הגדולים של מדינת ישראל, הוא השתתף בשלוש אולימפיאדות.

סימון דוידסון: אחד השחיינים הגדולים, אבל יותר מזה, אחד מאנשי החינוך הבולטים באמת בספורט הישראלי, שאימן עשרות אלפי ילדים במשך חייו.

סימון דוידסון: אם הוא יעשה סטטיסטיקה על עשרות אלפי הילדים האלו, לא תמצאו אחד שהיה בסמים, אחד, ואני מבטיח לכם, אחד מתוך עשרות אלפים.

סימון דוידסון: אני אומר לכם ואני אגיד את זה בכל מקום שאני נמצא ואני אכוון עליי את כולם, את החרדים, את הדתיים, את השמאלניים, את הימניים, יש קונצנזוס לגבי הדבר הזה.

סימון דוידסון: מדינת ישראל צריכה להשקיע בספורט.

סימון דוידסון: משפט אחרון.

סימון דוידסון: בשנת 1970 היה פשוט שיטפון אדיר של סמים בארה"ב.

סימון דוידסון: הקימו בסוף שנת 1970 פרויקט אדיר שנקרא ‘midnight basketball’, הוא התחיל בקטן והפך להיות בגדול, וב-1994 הנשיא קלינטון חתם כהוצאה רשמית של מדינת ארה"ב, בהיקף של מאות מיליונים על פרויקט של כל המדינה באזורים של השחורים ומוכי הפשע.

סימון דוידסון: אתם יודעים איזו ירידה בפשע ובסמים הייתה שם?

סימון דוידסון: של מעל 60 אחוזים.

סימון דוידסון: היה פרויקט לא יקר מידי, כל הילדים עסקו בכדורסל במיוחד בלילות.

סימון דוידסון: באותם אזורים שעסקו בכדורסל בלילות, לא היה פשע ולא היו סמים.

סימון דוידסון: בואו נשנה את הדיסקט שלנו, לא רק אכיפה ולמנוע ו-MMA, בואו נמצא פתרון לעתיד.

סימון דוידסון: מה עושים עם הילדים שלנו?

סימון דוידסון: וזה הפתרון הזול והטוב ביותר, ואני מקווה שעוד אחד יגיד את זה ועוד אחד, ורם, אני בטוח שאתה שותף שלי לנושא הזה, אתה פשוט מכיר את הנושא הזה.

סימון דוידסון: תודה רבה ובהצלחה.

רם שפע: תודה רבה לך.

רם שפע: קודם כל באמת הצפת פה נושא שבדרך כלל לא עולה, בכלל בוועדות, באמת כיף שיש מישהו שהספורט כל כך בוער בו פה.

רם שפע: אז כן, אני בדרך כלל לא עושה 'אאוטינג' פה לאבא שלי, אבל אכן, גם היום בן 78 שוחה ארבע, חמש פעמים בשבוע, מאמן הרבה קבוצות, גם ילדים וגם מבוגרים, אלו הם חייו.

רם שפע: כמו שאתה יודע, אני הרבה פחות מוכשר ממנו.

יעקב מרגי: כל אחד בתחומו.

רם שפע: לא, בסדר, באופן כללי.

קריאה: תקראו עליו, גרשון שפע, תסתכלו מה הוא עשה בחיים.

רם שפע: אני אוגר עוד מחשבות ואחרי זה אני אגיד את הכול.

רם שפע: בבקשה חה"כ בזק, כיף לראות אותך פה, בבקשה.

ענבר בזק: אני אהיה קצרה, אני קודם כל רוצה לחזק את מה שאמר חברי חה"כ דוידסון, אני בעצמי הייתי ספורטאית כנערה ואני ממש זוכרת את הערבים האלה שכל החבר'ה יושבים ושותים בירה על הדשא בקיבוץ ואני הולכת לישון מוקדם כי יש לי אימון מחר.

ענבר בזק: אז אני רוצה לחזק את הדעה שלך, ואני רוצה להוסיף שלא לכולם ספורט מתאים אבל אני מאוד מתחברת לנושא של מסגרות בלתי פורמליות.

ענבר בזק: אני חושבת שאנחנו צריכים להגדיל את ההשקעה בתנועות נוער.

ענבר בזק: אני חושבת שתנועות נוער זה אחד הגורמים גם כן - - -

יעקב מרגי: צריך להנגיש את תנועות הנוער לכלל החברה הישראלית

ענבר בזק: נכון, ויש תנועות נוער באמת מגוונות שמתאימות לקהל רחב, הייתי מדריכה, הייתי חניכה, חזרתי אחרי הצבא לשומר הצעיר.

ענבר בזק: אגב, יש לנו עשר דברות של השומר הצעיר, הדיבר העשירי הוא "השומר לא ישתה, לא יעשן, ושומר על הטוהר המיני", ככה למי שלא מכיר ולא היה בשומר הצעיר - - -

רם שפע: לקבל פה את הדברות של השומר הצעיר על הבוקר זה - - -

ענבר בזק: הנושא של תנועות הנוער זה תחום שמתחילים אותו בגיל יחסית צעיר, היום כבר בכיתות ד'-ה' מתחילים ללכת לתנועת נוער.

ענבר בזק: זה באמת מחזיק את הילדים במסגרת, ואני מאוד רוצה לחזק את מה שאמר חה"כ דוידסון ולהוסיף, שהנושא שמסגרות חינוך בלתי פורמליות, בין אם זה חוגי ספורט, בין אם זה חוגי מדעים, כל תחום שמחזיק את הילד עסוק ומחזיק את הילד עם איזושהי קבוצת ייחוס שהיא קבוצת ייחוס חיובית, נקרא לזה, אני יכולה להגיד שאצלנו נגיד, הנושא של רובוטיקה הוא מאוד מאוד חזק וזו גם קבוצת ייחוס חיובית, נפגשים בשעות אחר הצוהריים, אז בהחלט זה הכיוון לצד האכיפה ולצד ההסברה, לייצר יותר ויותר מסגרות במחירים שמתאימים לכל סוגי האוכלוסייה, זה אחד מהדברים שיפתרו את הבעיה.

רם שפע: תודה רבה, אני מתחבר מאוד.

רם שפע: תראו, יש לי הרבה מחשבות והרבה דברים לומר, אבל אני אגיד ממש משפט עכשיו בקצרה ונתן לשאר הנוכחים לדבר, ולקראת המשך הדיון אני אגיד את גם דעותיי בנושא הזה.

רם שפע: אני כן חושב, ואני אומר את זה גם בהמשך למה שאתם דיברתם, על הסיבות שהובילו בכלל לקיום הדיון ועל העלייה שאנחנו רואים שיש בקרב בני נוער.

רם שפע: אגב, יש עוד הרבה הקשרים אבל צריך גם לייחס אותה לקורונה, כי אנחנו רואים עלייה בהמון היבטים אחרים של החיים, כשבהיעדר מסגרת חינוכית מתאימה לבני נוער, הם בהתדרדרות כללית להמון דברים שהם לא קורים להם בשגרה.

יעקב מרגי: בטלה מביאה לידי שעמום והשעמום - - -

רם שפע: נכון, בדיוק, הכול ביחד.

רם שפע: אחת הסיבות, אגב, שאני וחבריי נלחמנו בשנה שעברה על מסגרות חינוכיות בזמן הקורונה היא בדיוק מתוך ההבנה הזאת, כלומר, מה המחיר הנפשי שבני הנוער בישראל משלמים בעקבות הקורונה.

רם שפע: לצערי, לא תמיד היו מספיק שותפים לעניין הזה, אבל אני חושב שעכשיו אנחנו מתחילים, והייתי עדין כשאמרתי שלא היו מספיק שותפים, מתחילים לראות באמת את האיתותים המאוד מאוד ברורים שאגב, חלקם יישארו איתנו פה להרבה שנים, כי מחיר נפשי שילד או ילדה משלמים בגיל 13, 14, 15, נשאר להרבה שנים.

רם שפע: אני חושב שבהקשר הזה של סוגיית ההתמכרויות, ומכיוון שגם אתם התייחסתם הרבה לנושא הקנאביס, בעיניי, השאלה המרכזית היא, מה עושים?

רם שפע: זאת כרגע המציאות, זה המצב שאנחנו מבינים שיש הרבה מאוד בני נוער בכלל בחברה הישראלית כמובן, שצורכים קנאביס בכל מיני דרכים.

רם שפע: השאלה היא לא, סימון הבעיה ברור כבר לכולנו, אנחנו בשלב הזה, או סימון המציאות.

רם שפע: עכשיו, השאלה היא מה עושים, ובעיניי, לכל הפחות, להילחם בזה זה כבר מזמן לא האפשרות היחידה שעומדת על הפרק.

רם שפע: אני לא נכנס עכשיו לכל העמדות שלי בנושא הלגליזציה ואיפה אני רואה את זה כפתרון, אני רק רוצה להגיד שהסיפור של הצפת הבעיה, אנחנו כבר אחריו, עכשיו בואו נחשוב ביחד, יש לי גם הרבה פתרונות פרקטיים, מה הצעדים הבאים, אפרופו מה שגם חה"כ דוידסון העלה, שאנחנו יכולים לעשות כדי לא להגיע שוב לאותו מצב שאני מזדהה אתכם עמוקות, שהממשלה הרבה פעמים מחליטה החלטות מצוינות רק שהיא מיישמת רק את מה שקל יותר ליישם.

רם שפע: אגב, זה גם התפקיד שלנו כבית המחוקקים, וגם בזה אנחנו לא עושים תמיד עבודה מספיק טובה בלוודא ולעקוב אחרי המשרדים, וזאת גם נקודה בשבילנו.

רם שפע: אז אני רק מניח כמצע לדיון את 'מה עושים?' כי זאת השאלה הכי קשה.

רם שפע: אוקי, אני יכול לראות בבקשה מי איתנו?

רם שפע: תראו, ביקשו רשות דיבור כבר יחסית די הרבה אנשים, אולי נתחיל מגב' טלי יוגב מהרשות הלאומית לביטחון?

טלי יוגב: אז אני רוצה להתייחס לשני דברים שעלו בפנייה של חברי הכנסת, ואני מאוד שמחה על הדיון הזה.

טלי יוגב: אני אתחיל בלדבר באופן כללי, שצריך לקחת בחשבון שכל הסיפור, ואת זה אני לא צריכה לספר לכם אבל אני רק ממסגרת את הדיון, שגיל ההתבגרות זה גיל של בדיקת גבולות, ולצד זה, חברי הכנסת המכובדים דיברו על הקשיים והכול, וצריך לקחת בחשבון שהירידה בתפיסה של רמת הסיכון שיש בשימוש בחומרים בכלל, ובקנאביס בפרט, עם המסרים הציבוריים שיש בעניין הזה, לצד זה שהסיפור של ההשגה של הקנאביס היא מאוד מאוד פשוטה היום.

טלי יוגב: אני יכולה להגיד לכם שאנחנו סתם כאנשים מקבלים חופשי פניות, בואו תקנו, אפילו באתרים שמפרסמים עכשיו לקראת חנוכה הצגות לילדים, יש בשוליים פרסומים לרכישת קנאביס.

טלי יוגב: אז אני אומרת שזה משהו שצריך לקחת אותו בחשבון, שאנחנו בתוך המסגרת הזו וצריך להביא את זה בחשבון.

טלי יוגב: יש עוד דבר שאין עליו עוררין, ואני לא מתייחסת לכל מה שעלה פה בצ'אט עד עכשיו, כי אם יש משהו שאין עליו עוררין זה הסיפור של הפגיעה בילדים ובמתבגרים, וההשפעות גם בטווחים הקצרים וגם בטווחים הארוכים של שימוש בקנאביס עליהם.

טלי יוגב: ולכן, אני חושבת שהמקום המרכזי שלנו, זה איך למסגר כל החלטה שתתקבל, כך שתהיה הפגיעה הנמוכה ביותר אם לא בכלל, בקבוצת האוכלוסייה הזו.

טלי יוגב: עכשיו אני רוצה להתייחס לחלק השני של מה שעלה.

טלי יוגב: הוצג פה הנושא של הוראה השעה שהתחילה בדיונים מ-2017, ובתחילת אפריל 2019 נכנסה הוראת השעה לאי-הפללה לתוקף.

טלי יוגב: אני רק יכולה להגיד, שכמו שכתבו חברי הכנסת, הייתה שם המלצה על הנושא של מערך הסברה, ומערך מניעה, ומחקר מלווה, ופיתוח של שירותי טיפול ושיקום ייחודיים.

טלי יוגב: חייבים לומר שלא התקבלו משאבים, כל דבר שנעשה, נעשה באמצעים מאוד דלים קיימים.

טלי יוגב: אני רק יכולה להגיד על מה שנעשה מבחינת הרשות הלאומית לביטחון קהילתי, ברמה של הסברה אבל ברמה יישובית, לא ברמה ארצית, על עבודה עם מורים, על פרסומים, על הרצאות והכשרות, עבודה מאוד אינטנסיבית שלנו שנעשתה במשך למעלה משנה עם צה"ל על פיתוח של אסטרטגיה למניעה וצמצום השימוש בקרב חיילים.

טלי יוגב: על זה שיצרנו תפקידים חדשים בתוך המערכות היישוביות שלנו, גם של איתור מוקדם וגם של ליווי כאלה שמסיימים טיפול, ודווקא על רקע מה שהיה עכשיו כשהתחילו הצעות החוק הפרטיות ושהוקם הצוות הבין-משרדי לנושא של הסדרת השימוש, אז אפילו במקביל לדיונים של הצוות התחלנו אנחנו עם דיון ראשוני עם משרדי בריאות, רווחה, קליטה, חינוך, וגם עם המשטרה, על מה אנחנו צריכים לעשות כדי להיערך מראש ולדעת להסדיר מראש את התוכניות שלנו.

טלי יוגב: אני יכולה להגיד לכם שבנינו איזשהו מתווה מאוד כללי, אנחנו מדברים פה על הקצאת תקציבים מאוד משמעותי, ועל בניה של מערך של שירותים שמותאם, כי מה שהיה זה לא מה שיהיה.

טלי יוגב: חבר'ה, צריך לקחת בחשבון שאוכלוסיית המשתמשים, בעיקר אם אנחנו מדברים על מתבגרים ועל צעירים, הם לא כאלה שצורכים את השירותים הקיימים, והם לא יצרכו אותם גם אם נרחיב אותם.

טלי יוגב: הם לא רואים את עצמם, אני לא נכנסת עכשיו לעניינים ערכיים אם כן מתאים או לא מתאים, הם לא רואים את עצמם כאוכלוסייה שצריכה טיפול, ואם לא נדע לבנות את השירותים המותאמים אליהם ולהנגיש להם אותם ברמה של מניעת תיוג, הם לא יגיעו לצרוך אותם.

טלי יוגב: אז אני אומרת, זה הדיון הראשוני.

טלי יוגב: עשינו יום עיון של כל המנהלים היישוביים שלנו שפזורים בכל הרשויות המקומיות בארץ בחודש דצמבר של 2020, שזה מבחינתנו החודש השנתי שלנו לכל הנושא של העלאת המודעות לשימוש, בנינו ערכת הדרכה מאוד מפורטת למנהלים היישוביים שלנו, גם כדי לתכלל את העבודה ביישוב וגם כדי להוביל מהלכים יישוביים.

טלי יוגב: העמקנו את ההכשרות ברמת מחוזות, ברמת עבודה עם היישובים - - -

רם שפע: טלי, רק רגע שאלה, בכמה יישובים יש לכם נציגות כזאת?

טלי יוגב: בכל היישובים בארץ, היו עד עכשיו 12 יישובים שלא היו חלק מזה, אבל כן בכל החלק של ההכשרות וההדרכות הם היו חלק, מ-2022 הם יכנסו לתוך המערך הכולל שלנו.

טלי יוגב: זאת אומרת, אנחנו פרוסים בכל הארץ.

טלי יוגב: נעשתה עבודה מאוד משמעותית, גם פיתוח תורה וגם הקניית כלים להורים בקהילה.

טלי יוגב: ואני חייבת להגיד שזאת אולי גולת הכותרת, ויכול להיות שאחריי גד - - - גם ידבר על זה, עברה הצעת החלטה שלנו, החלטה 588 מסוף נובמבר שנה שעברה, על הקמת מרכז ניטור לאומי לתחום של התמכרויות ברשות לביטחון קהילתי, וזה מתוך ידיעה שאם אנחנו לא מתחילים לעשות את הבדיקה, וככל שמתקדמים המהלכים מסוגלים לבצע מחקרים ובדיקות מתמשכות אנחנו אף פעם לא נדע מה קורה ותמיד נהיה ניזונים מצרכים אלה או אחרים, ואני לא רוצה להיכנס לזה.

טלי יוגב: מבחינתנו המהלך המרכזי הוא הקמת מרכז הניטור, ואני מאוד מקווה שבמחצית ינואר נוכל להציג את המבנה, איך זה צריך להיות והכול.

טלי יוגב: ושוב, אני אומרת את זה, ויודעים גם עמיתיי וגם חברי הכנסת, ללא שום הקצאה חיצונית לטובת העניין אלא מתוך איגום משאבים משרדיים.

טלי יוגב: וצריך לשים את זה על השולחן, כי צריך לקחת בחשבון שכשאתה בא להיערכות ואתה דורש ממשרדים ממשלתיים להיערך ולא נותן להם שום דבר, אתה בעצם אומר להם, תפסיקו דברים קיימים ותעשו אחד על חשבון השני.

טלי יוגב: הסיכוי שזה יקרה כמו מה שהיה ב-2019 הוא לא גדול.

טלי יוגב: תודה.

רם שפע: תודה רבה טלי.

רם שפע: אני חושב שבהקשר הזה צריך להגיד, את מצד אחד צודקת ומצביעה על זה שאין מספיק משאבים, או שכמעט לא קיבלתם בכלל, מצד שני צריך לדעת גם להגיד מילה טובה, כי דיברנו פה על זה מקודם שאין כמעט יישום, אז אני חושב שהמרכז ניטור ועצם זה שהמשרד העביר החלטות ממשלה, זה מראה דווקא על התהליך שאנחנו כן רוצים לכוון אליו, בכל מקרה, שבו לצד אותה אי-הפללה שהוחלט עליה, יש גם פעולות נוספות, צריך גם להגיד את זה, וזאת דוגמה מצוינת, גם אנחנו דיברנו על זה.

יעקב מרגי: השאלה היא איך זה יוצא מהכוח אל הפועל, מרמת המטה למעלה עד לרשויות המקומיות?

רם שפע: ואיזה כלים יש ברשות?

רם שפע: אתה צודק, זאת השאלה.

רם שפע: אז אולי גם נשמע את נציגת משרד החינוך, את קרן רוט-איטח שממונה על השימוש בסמים ואלכוהול במשרד החינוך, אחד מתפקידי המפתח בכל הדיון הזה, ובכלל בדיוני הוועדה.

קרן רוט איטח: בוקר טוב לכולם, אני קודם כל מברכת על הדיון הזה.

קרן רוט איטח: אני חייבת לציין, שבכל המהלכים האלה של האי-הפללה ושל קידום והסדרה, לא יוחד מספיק דיון לבני הנוער, ואני חושבת שהקול של בני הנוער זה קול שצריך להשמיע אותו וצריכה להיות בו הסדרה וצריכה להיות התעסקות מאוד מקיפה ורציפה של כל השותפים, כי זאת איזושהי לקונה שנשארה די פרוצה - - -

יעקב מרגי: והכי חלשה

קרן רוט איטח: החולייה הכי חלשה, אני לא יודעת אם היא הכי חלשה, אבל היא לא יכולה לפעול בוואקום

מיכל מרים וולדיגר: הכי מיועדת לפורענות

קרן רוט איטח: היא חייבת להיות נתמכת בפעולות חיצוניות ועם אווירה חברתית, כי מערכת החינוך היא לא בועה, היא בעצם השתקפות של החברה, ותהליכים שקורים בחברה באים לידי ביטוי גם בתוך מערכת החינוך.

קרן רוט איטח: לגבי העלייה אצל בני נוער בשימוש בסמים, צריך לזכור שבאמת, גיל ההתבגרות זה גיל של התנסות, של חיפוש, של חיפוש ריגושים, של בניית זהות, של השתייכות חברתית מאוד חזקה, אני לא אתן פה שיעור על גיל ההתבגרות, אבל כן צריך לקחת בחשבון שבסקר האחרון של פרופסור יוסי הראל-פיש של HBSC ראינו מגמת עלייה מתמשכת באחוז בני הנוער שדיווחו על התנסות בשימוש בסמים, מחמש נקודה משהו הגענו כבר לקרוב ל-12-11 אחוזים מבני הנוער שדיווחו על התנסות.

קרן רוט איטח: זאת אומרת, שראינו מגמה של עלייה בשימוש, שהיא תוצאה של מגמה חברתית.

קרן רוט איטח: גם האי-הפללה, גם השיח הציבורי על לגליזציה, בוודאי השפיעו על תחושת המסוכנות.

קרן רוט איטח: לגבי הקורונה ספציפית, אנחנו יודעים שחלה עלייה ברגשות לא נעימים של בני נוער.

קרן רוט איטח: התקופה של אי הוודאות בכל תקופת המגיפה בוודאי השפיעה על בני הנוער.

קרן רוט איטח: הריחוק החברתי, היעדרן של מסגרות חינוכיות ומסגרות פנאי בוודאי השפיעו על הרווחה הנפשית של בני הנוער, וחלק מבני הנוער מצאו את דרכם לשימוש בחומרים כמענה לקשיים שלהם.

קרן רוט איטח: אני חייבת לציין, שכשיצאה החקיקה הצרה לאי-הפללה, לא היה שום מערך הסברתי ברמה הלאומית.

קרן רוט איטח: אנחנו, בסוף השבוע, תסלח לי חה"כ מרגי, בשישי ושבת ישבנו ופתחנו מערכים לצוותי חינוך, מערכים לשיח עם תלמידים, פנייה להורים כדי להסביר להם את השינוי.

קרן רוט איטח: אנחנו בעשר אצבעות הובלנו את המהלך הזה בתוך מערכת החינוך.

קרן רוט איטח: אנחנו ממשיכים לעשות את זה - - -

רם שפע: את יכולה אולי קצת להרחיב על מה קיים, ממש לפרוט לנו מה קיים בשטח היום?

קרן רוט איטח: מה שקיים היום בשטח, זה תוכניות חינוכיות במסגרת תכנית כישוריי חיים, עם מערכים ספציפיים - - -

יעקב מרגי: סליחה, כיו"ר ועדת חינוך, קראתי לשעה הזאת 'שעת גב הגמל', יש שעת כישוריי חיים, את כל התסכולים שיש בחברה הישראלית זורקים לשם.

קרן רוט איטח: אבל אני חייבת לציין - - -

מיכל מרים וולדיגר: הוא איתך

רם שפע: הוא איתך, כמובן, זה ברור.

יעקב מרגי: אם אומרים לך קחי את זה במסגרת שעת כישורי חיים, זה נגיעה ביעף.

קרן רוט איטח: אבל אני חייבת לומר, יחד עם זאת, שבהשוואה לתחומים האחרים, יש לנו בתוך החינוך העל-יסודי תפקיד שנקרא מוביל בית ספרי, מב"ס, שהתפקיד שלו הוא בעצם לתכלל תוכנית כישורי חיים ולוודא שקיימת פעילות בתחומים האלה בתוך בתי הספר.

רם שפע: אבל בית הספר לא חייב?

קרן רוט איטח: ברגע שיש מב"ס, הוא מחויב

רם שפע: כן, אבל למב"ס יש סל של הרבה דברים - - -

קרן רוט איטח: לא, המב"ס מחויב למניעת סמים ואלכוהול, לא, קודם הוא מחויב לסמים ואלכוהול, זה הסיפור, שזה יקרה בתוך תוכנית כישורי חיים.

קרן רוט איטח: כי זה שנדבר על השפעות הסמים ולא נחזק את כישורי החברות, או כישורים של השפעה או בחירה, בסופו של דבר הדברים מחוברים.

קרן רוט איטח: אבל יש לנו פלטפורמה של מנהיגות נוער, שאני אזמין אותך, אני מקווה כי נראה שאנחנו באפס תקציב אז נראה איך אנחנו מתארגנים לדבר הזה.

קרן רוט איטח: בשנה שעברה, בשנת קורונה, העשרנו בזום מעל 5,000 בני נוער בנושא של עמיתים ומשפיעים למניעת שימוש לרעה בסמים ואלכוהול.

קרן רוט איטח: אלה תלמידים שעברו הכשרה בזום ואחר כך היו פעילים בתוך הקהילה, בתוך הכיתות שלהם כדי להעביר תוכניות.

קרן רוט איטח: עשינו אחר כך כנס ארצי עם תוצרים מרהיבים שהילדים יצרו, סרטונים, משחקים שהם בנו, דברים מדהימים שהילדים בעצמם יצרו כדי להעביר את זה הלאה לחברים שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: יש לכם מחקר מלווה?

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, עשיתם תוכניות?

מיכל מרים וולדיגר: אמנם רק ב-2019 התחלתם, מתי התחלתם?

קרן רוט איטח: לא, התוכניות האלה קיימות במערכת הרבה מאוד שנים, אנחנו יודעים, תראי - - -

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו רואים שזה לא מספיק.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, הנתונים מראים שיש צמיחה על התוכניות הללו, אז אני לא אומרת שהכול - - -

קרן רוט איטח: יחד עם זאת, אנחנו יכולים לראות שבנתונים של האלכוהול ב-2019 אנחנו רואים שיש ירידה בשתייה הבעייתית.

קרן רוט איטח: כלומר, התוכניות כן עושות איזושהי עבודה.

קרן רוט איטח: נכון הוא שלא לכל התוכניות יש לנו מחקרי הערכה, לחלק מהתוכניות יש לנו מחקרי הערכה מלווים שתומכים.

קרן רוט איטח: יש לנו מחקר הערכה לכיתות ו' 'גדולים ולא שותים', יש לנו תוכנית הערכה לתוכנית אופי שהיא תוכנית יותר למניעה ולעבודה עם ילדים שכבר מעורבים בשימוש בחומרים או שעושים איזושהי התנהגות לא רצויה.

קרן רוט איטח: יש לנו מחקר הערכה שהוא מאוד תומך בתוכנית הזאת.

קרן רוט איטח: אין ספק שאנחנו עושים הרבה מאוד פעולות - - -

מיכל מרים וולדיגר: קרן, אני אגיד לך מה, אני בקשר עם המוסדות שמקבלים את הנערים האלו בגמילה, אלכוהול או סמים, והם מדברים איתי על ירידה בגיל.

מיכל מרים וולדיגר: אם פעם הגיעו אליהם ילדים - - - אז אני אומרת שזה לא מספיק, כלומר, אני איתך.

מיכל מרים וולדיגר: אני אומרת שזאת בדיוק הנקודה, זה הדיון, צריך לעשות עוד דברים.

רם שפע: אבל צריך להגיד בסוף, את צודקת, אבל זה הרבה יותר רחב מזה.

רם שפע: הירידה בגיל היא כמעט בכל תחומי החיים, גם בהיבטים של מיניות אנחנו רואים ירידה דרסטית בגיל.

רם שפע: ולכן אני חושב, אם יורשה לי להגיד משהו קצת רדיקלי, ומכיוון שרוב חיי והגעתי לפה מעיסוק במערכת החינוך, וגם היה לי את הכבוד להחליף את אדוני כיו"ר ועדת החינוך, אני חושב שאם פשוט נהפוך את היוצרות ונהפוך את בית הספר למקום של כישורי חיים וקצת גם נלמד דברים אחרים, אז החוסן הפנימי שיהיה אצל בני הנוער יהיה משמעותי.

מיכל מרים וולדיגר: אני כל כך מסכימה איתך, כי אני קוראת על רפורמה - - -

יעקב מרגי: סליחה, יש לי משפט על משהו אבל אני לא רוצה לסתות.

יעקב מרגי: זאת בדיוק הנקודה, זה מה שמחית עליו בתקופה שהיית יו"ר ועדת החינוך, הפספוס של מערכת החינוך.

יעקב מרגי: עכשיו, הקורונה אתגרה אותנו.

יעקב מרגי: במקום לקחת את השנה הזו ולהגיד סליחה, את מה שהיה נכון לפני הקורונה אני שם בצד, ואני אומר שמערכת החינוך הייתה צריכה לקחת את השנה הזאת באופן שונה מבעבר.

יעקב מרגי: יש לנו תופעות שונות, בואו נתאים את עצמנו.

יעקב מרגי: אני לא רוצה את זה בכישורי חיים, זה לא ייתן לך את המענה.

קרן רוט איטח: אתה לגמרי צודק, אבל אני חייבת לציין שדווקא השנה משרד החינוך שם את הנושא של למידה רגשית-חברתית והסיפור של ה-self על קדמת הבמה - - -

יעקב מרגי: לא סיימתי, סליחה, זה חייב לבוא על חשבון שעות תקן.

רם שפע: זה שכולם רוצים לדבר מראה כמה אתם טעונים, כולנו.

קרן רוט איטח: אני רוצה לומר שהכוונה היא לא על חשבון שעות תקן, אלא הכוונה היא איך כל מורה בשעת הלימוד שלו יודע לייצר שיח רגשי-חברתי ועל זה אנחנו כרגע עובדים, והמורים וגם המזכירות הפדגוגית בכל מקצועות הליבה, בכלל בכול המקצועות, אנחנו רוצים עבודה על איך מורה למתמטיקה לוקח איזושהי עבודת פתרון בעיה ודרך זה מדבר עם הילדים על כישורי חיים, זאת אומרת שהרעיון הוא - - -

רם שפע: אני רוצה רגע, ואחרי זה אני רוצה גם לתת לאנשים אחרים - - -

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רק להגיד בעניין הזה, שקראתי לא מזמן ואף יצאה איזו עצומה נגד הרצון לצמצם את המקצועות ההומאניים בתיכון, ולהפוך את החובה רק למקצועות ריאליים, ואני אומרת שבדיוק שם הבעיה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, אנחנו מדברים על זה שנהפוך את התלמידים שלנו למצוינים במתמטיקה, ואני לא מזלזלת בפיזיקה, וכל המקצועות ההומאניים שבהם אנחנו בעצם נותנים להם לבטא את עצמם, לרכוש קומה נוספת באישיות שלהם, כישורי חיים, מה היה פעם ואיך היום, את זה אנחנו זורקים לקצה ונותנים את זה כבחירה בתוך בתי ספר.

מיכל מרים וולדיגר: כשמנהלי בתי הספר נמדדים על פי ציוני הבגרות, במקום ללכת בדיוק כמו שחברי מרגי ואתה וכולנו פה חושבים ומדברים על להפוך את בית הספר לכישורי חיים, אנחנו הופכים את זה לבית חרושת לציונים במתמטיקה, פיזיקה ואנגלית, ופחות להכשיר אותם לחיים משמעותיים, מי כמונו יודע.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, הילדים שלי כבר גמרו תיכון, הקטנה שבהם, ואת הבגרויות אפשר להשלים בחודש אחר כך.

רם שפע: מכיוון שיש לך פה יציר של מערכת החינוך, כי אני עשיתי את כל הבגרויות שלי אחרי הצבא, אז הנה, אפשר.

רם שפע: אנחנו לא בוועדת חינוך, אבל אני רק אגיד במשפט, שבסוף דיברת על הסיפור של הבגרויות, ומכיוון שגם הייתי חבר במועצה להשכלה גבוהה כמה שנים, זה בעצם מתחיל שם.

רם שפע: אנחנו דיברנו על זה הרבה, חה"כ מרגי, זה מתחיל בעצם במערכת של מדינה, מערכת הבגרות, והציונים הם שופטים את מערכת החינוך.

רם שפע: נכנסת שרת חינוך, שאני חושב שאף אחד לא חולק על ההבנה שלה של הצורך הרגשי-מנטלי, שזה הדבר הכי קריטי במערכת, אבל היא בתוך סל של עשרות שנים.

רם שפע: אני אומר ואמשיך להגיד, זה שמה שנדרש ממערכת החינוך זאת מהפיכה.

רם שפע: הדברים שאנחנו מדברים עליהם פה הם בזעיר אנפין יכולים קצת לשנות, הם לא הדרמה.

רם שפע: ייקח לנו זמן ואנחנו נעשה גם את זה.

קרן רוט איטח: זה מסע ארוך, אבל אני רק רוצה לומר שבסופו של דבר, גם לסיפור של הלמידה יש ערך בכישורי חיים ובתחושה של ערך - - -

רם שפע: נכון.

יעקב מרגי: אנחנו לא מזלזלים.

קרן רוט איטח: הלמידה גם משפיעה על החוסן, זאת לא תהיה המטרה, זה יהיה האמצעי, כלומר, זה ערך הלמידה.

ענבר בזק: בואו נזכור בסוף, שלא לחסוך באחריות ההורים כי בסוף עם כל הכבוד לבית הספר, מי שבסוף בבית וצריך להיות בפיקוח וצריך לדעת מה הילד שלו עושה זה ההורים, וזה גם בעיה.

ענבר בזק: הורים עובדים שעות נורא ארוכות ופשוט לא יודעים - - -

יעקב מרגי: פתרנו כבר את הבעיה הסמכות ההורית בעידן המודרני?

רם שפע: יפה, אנחנו מתעמקים ומרחיבים את הבעיה או את האתגר שלנו.

רם שפע: לפני שאני עובר לזום, יפעת רווה ממשרד המשפטים, את רוצה להתייחס?

רם שפע: ואז נעבור לזום.

יפעת רווה: תודה.

יפעת רווה: אני אתחיל ממשפט, אני אכרות את הענף שאני יושבת עליו כי העבודה שלי היא במשפט הפלילי, אבל עצם זה שהדיון פה הוא במישור החינוכי, ולא מה שהיינו רגילים שנים שזה במקום הפלילי, זה כבר סמן.

יפעת רווה: נכון שזה בא ממקום של התמכרויות - - -

יעקב מרגי: כשנגיע לספקים ולעבריינים נהיה אגרסיביים, כרגע פה אנחנו מדברים על - - -

יפעת רווה: בוודאי, אני מדברת על הנושא של שימוש, והמישור הזה שהדיון מדבר עליו, שהוא חינוכי, זהו מעבר לכיוון הנכון.

יפעת רווה: לקראת הישיבה הזאת הסתכלתי קצת אחורה על הדוחות משנת 2016 מהסיבוב הקודם, הייתה שם עמדת רוב ועמדת מיעוט, אבל היה קונצנזוס בנושא, שתנאי לכל המעבר צריך להיות, אני אקריא: "...

יפעת רווה: מניעת שימוש על ידי קטינים ואנשים צעירים כאמצעים חלופיים ובלתי פוגעניים, טיפול במכורים ושיקום במקרים המתאימים.

יפעת רווה: .." זה היה אמור להיות תנאי לסיבוב הקודם, ולצערי באמת זה לא יושם מספיק, ואני זוכרת את המאבקים של קרן, ללא משאבים, לעשות כל מה שהיא יכולה, ממש בציפורניים.

יפעת רווה: בסיבוב הזה, בדו"ח הנוכחי שלנו, שעמדת הרוב בו ממליצה על לגליזציה, נושא הקטינים וגם נושא ההתמכרויות נדונו, ופה הודגש הנושא של כל הטיפול המניעתי, הטיפול החינוכי, הטיפול הרווחתי, הם אמורים להיות תנאי לכל שינוי שאנחנו עושים, כי זה נכון מבחינתנו שהכלי הפלילי, לגבי השימוש אני מתכוונת, לא לגבי סחר ודברים אחרים, הוא לא יהיה הכלי, גם כי הוא לא מוכיח את עצמו וגם כי יש לו מחירים מאוד כבדים ולא אכנס לזה עכשיו, אבל בוודאי שכל הנושא החינוכי והמשאבים למערכת החינוך, חייב להיות תנאי לזה.

יפעת רווה: אני רוצה לומר שבזכות קרן וגם בזכות נציג הרווחה, במהלך העבודה על הדו"ח אנחנו שוחחנו גם עם נציגים של מועצת תלמידים שקרן הביאה, וגם עם נוער בסיכון, וגם עם מכורים, המילה לשעבר לא כל כך מתאימה כי זאת התמודדות.

מיכל מרים וולדיגר: 'מכורים נקיים' הם קוראים לזה.

יפעת רווה: זה אנשים שמתמודדים תמיד, יהיה הביטוי אשר יהיה, אבל דיברנו עם אנשים מ'כפר איזון' שפתחו בפנינו את ליבם ואמרו לנו מה הדברים שהם היו שמחים אם היו במערכת החינוך.

יפעת רווה: כולנו שמענו שבאמת את השינויים האלה קרן פועלת כדי לעשות אותם, ואת הדברים האלה חייבים לחזק, בין אם ההמלצות יתקבלו, בין אם הם לא יתקבלו, בין אם המצב יישאר כמו שהוא, את המענים החינוכיים הרווחתיים וכל הנושא של התמכרות, אלה דברים שחייבים ליישם אותם בלי קשר לשאלה של השינוי או חוסר השינוי הפלילי, שאני יודעת שהוא במחלוקת.

יפעת רווה: תודה.

רם שפע: בהחלט, תודה רבה.

רם שפע: אם אנחנו מצליחים שנציגת החלק הפלילי במשרד המשפטים לדבר פה על חינוך, אז אני חושב שהוועדה כבר עושה את שלה, אבל ברור שהפן הפלילי פה נוכח ואנחנו מדברים עליו גם בשאר הדיונים - - -

יעקב מרגי: גם בלי השיח על הלגליזציה, זה נכון תמיד.

מיכל מרים וולדיגר: זה הוליסטי - - -

רם שפע: זה ברור.

רם שפע: אוקי, נעבור לזום.

רם שפע: יש פה הרבה אנשים שביקשו את זכות הדיבור.

קריאה: אפשר אולי נער או נערה שידברו?

רם שפע: את רוצה אולי את מועצת התלמידים?

רם שפע: יאללה בואו נעבור למועצת התלמידים.

רם שפע: יש פה הרבה אנשים, מי פה ממועצת התלמידים?

רם שפע: אולי התלמידות?

ליאם קוטק: שלום ותודה רבה על זכות הדיבור.

ליאם קוטק: שמי ליאם אריאל קוטק, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית, אני בכיתה י"א מהרצליה.

ליאם קוטק: הנושא הזה מאוד חשוב, הוא מאוד חשוב גם לנו התלמידים שרואים את חברים שלהם משתמשים.

ליאם קוטק: אנחנו חווים כל הזמן סדנאות ותמיד יש, אבל הסדנאות האלה באות אחת לחודש, אחת לשנה, אחת למחצית, זה לא מספיק.

ליאם קוטק: הן גם לא מדברות אלינו, הן לא מדברות אל הנוער.

ליאם קוטק: המטרה היא לשנות את הסטיגמה על הסמים.

ליאם קוטק: יש עכשיו סטיגמה על הסמים שזה קול, זה מגניב, זה להיות חלק מהחבר'ה, זה יעשה לך טוב, מבטיחים לך פנטזיה.

ליאם קוטק: לכן בני הנוער פונים לזה, במיוחד אחרי הקורונה שהייתה עבורנו תקופה קשה, אנחנו עדיין בקורונה, אנחנו חוזרים לסוג של מדגרה של לחץ בבית הספר.

ליאם קוטק: חשבנו על כמה פתרונות אפשריים, אם זה עירוב החינוך הבלתי פורמלי, לתת לתנועות וארגוני הנוער לעזור בנושא, שגם הם יסבירו, כי הם מתעסקים עם בני נוער.

ליאם קוטק: זה מבן נוער לבן נוער, זה לא איזה מישהו מבוגר שבא ומתנשא, זה בן נוער מסביר לבן נוער שהוא כמו אח קטן בשבילו, על מה ההשלכות של זה.

ליאם קוטק: לעשות פרסומות ברשתות החברתיות, כמו שהיו אז לתאונות הדרכים שזעזעו את כולם.

ליאם קוטק: ממש לעשות פרסומות כאלה על ההשלכות של הסמים ברשתות החברתיות, שהנוער יראה את זה.

ליאם קוטק: להתחיל כבר מגיל קטן את הדיבור על ההשלכות הנוראיות של הסמים.

ליאם קוטק: אנחנו נחשפים לסמים בטלוויזיה, ברשתות החברתיות, בתקשורת, והרושם הראשוני הזה, שזה נחמד, זה מגניב, נשאר לנו לעד בראש לא משנה מה.

ליאם קוטק: אנחנו נחשפים לסמים עוד בתקשורת לפני מערכת החינוך, אנחנו שומעים על התופעות הכיפיות והפנטזיה שמבטיחים לנו, עוד לפני שמסבירים לנו מה ההשלכות הנוראיות שזה עושה, וזה נשאר לנו בראש לא משנה מה, לא משנה כמה הרצאות נשמע.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסכימה עם ליאם.

מיכל מרים וולדיגר: אני רואה בעיתונות ובטלוויזיה ובכל הרשתות החברתיות פרסומות על ההיפך, על קנאביס, על כמה זה טוב וכמה זה נהדר.

מיכל מרים וולדיגר: אפרופו שוב אי-ההפללה והדברים שאנחנו מתעסקים איתם בזמן האחרון, וזה פשוט נורא לראות את הפרסומות האלה תחת כל עץ רענן.

מיכל מרים וולדיגר: אני לגמרי איתך, ליאם, זה עושה בדיוק את הפעולה ההפוכה על בני הנוער, ממה שאנחנו רוצים שיהיה.

רם שפע: ליאם, אני מוסיף שאלה.

רם שפע: זה כמובן לא מחקרי, אבל מהתחושה שלך ומה שאתם מרגישים במועצה, הקורונה אמנם לא מאחורינו, אבל בכל זאת יש קצת ירידה או איזושהי הסתגלות שלנו לתוך המציאות הזאת, את רואה שיש קצת חזרה אחורה, או שהעלייה או ההתדרדרות של חלק מבני הנוער נמשכת, בפרספקטיבה שלך?

ליאם קוטק: ההתדרדרות נמשכת, אנחנו חזרנו בבום ללימודים ומתחילים את זה ממש, מפילים לחץ של לימודים, יש המון לחץ ופחות מענה רגשי, ומחוסר של מענה רגשי אין מספיק תקנים.

ליאם קוטק: אז בני הנוער מחפשים את הפתרון הזה, מה שיספק לי את הריגוש הזה, מה יעזור לי להעביר את הלחץ והחרדה, והם פונים אל הסמים בגלל זה.

ליאם קוטק: זה לא שנעשתה חזרה אחורה, אתה מגיע לבית הספר ואם אתה רואה שחברים שלך משתמשים אתה תתחיל להשתמש גם.

רם שפע: הסיפור הוא לא רק סמים, הסיפור הקשה, האתגרי, הוא מערכת החינוך והמענים הרגשיים.

מיכל מרים וולדיגר: זה הסימפטום, בוודאי שזאת לא הבעיה.

רם שפע: בדיוק, ופה אנחנו באתגר כללי בנושא הזה.

רם שפע: נמצא איתנו גם גדי פרישמן, מהמשרד לביטחון פנים, בוקר טוב.

גדי פרישמן: אני רוצה רק בקצרה להוסיף שתי נקודות שעלו כאן בדיון על מה שחשוב מהצד של המשרד.

גדי פרישמן: כמובן שמה שטלי ייצגה כנציגת הרשות, היא חלק מהמשרד ומובילה את כל התוכניות למעורבות בקהילה, ועמיתתי ממשרד החינוך, קרן, ציינה, שכ-11 אחוזים מבני הנוער השתמשו אי פעם בקנאביס בצורה כזו או אחרת, אני רוצה להוסיף נתון שמתחבר לנושא של האחריות ההורית.

גדי פרישמן: מעל ל-54 אחוזים מההורים, אני אומר יותר מזה, תפיסת המסוכנות שלהם היא שאין כל סכנה, ואם הורה נמצא בבית ותפיסת המסוכנות שלו היא שלא קיים סיכון או שקיים סיכון נמוך, זה משליך כמובן על כל שרשרת ההתנהגות, ועל כל הנושא כלפי הילדים.

גדי פרישמן: הנקודה השנייה שרציתי לציין, זאת נקודת המרכז לניטור לאומי שאנחנו בימים אלו עוסקים בהקמתו, ויש לו בהחלט בסיס בהחלטת ממשלה 588, והיא בהחלט משמעותית מאוד, מכיוון שהיא אמורה להביא בפעם הראשונה את הנתונים של כלל משרדי הממשלה למאגר אחד, שניתן יהיה לנהל אותו בשקיפות ולנצל אותו לטובת פיתוח תוכניות, לטובת מעקב אחר תוכניות, ולטובת מחקר.

גדי פרישמן: העיקרון של המרכז, כמובן שהוא יביא לתוכו את כלל השותפים העוסקים בנושא, לא רק ממשרדי הממשלה אלא גם מהאקדמיה ומה-NGOs.

גדי פרישמן: השפה תהיה שפה בינלאומית כך שניתן יהיה לבצע השוואות ולדבר את השפה - - -

רם שפע: אתה יכול להגיד, כשאתה אומר 'יהיו', הרי בעצם המרכז קם כבר, אז איפה זה עומד?

רם שפע: תסביר.

גדי פרישמן: המרכז בהקמה, המרכז כרגע נמצא באפיון.

גדי פרישמן: מיהם מקורות המידע, מהו סוג מקורות המידע, כיצד המערכת תתנהל, מהי הפלטפורמה שעליה המערכת תתנהל?

יעקב מרגי: מה התכלית של הניטור?

יעקב מרגי: לאיזו מטרה?

גדי פרישמן: קודם כל, לייצר תמונת מצב, בכל זמן נתון תמונת מצב נכונה, של כלל הנתונים שנמצאים בתחום הסמים והאלכוהול.

רם שפע: כלומר, זה איגום?

רם שפע: אני גם מתחבר - - -

יעקב מרגי: אין כפילויות עם המחלקות ברשויות המקומיות?

קריאה: איך קוראים למרכז?

רם שפע: זה מרכז ניטור תחת המרכז לביטחון פנים.

גדי פרישמן: לא, המרכז הוא רק אוסף את המידע.

יעקב מרגי: המידע קיים כמעט - - -

גדי פרישמן: המידע קיים אבל הוא לא נגיש ואנחנו לא מכירים אותו - - -

רם שפע: אגב, הוא גם לא תמיד קיים, אין מספיק מחקרים מלווים שנותנים למערכת להבין מה מצבה, הרשות יודעת, בדרך כלל.

רם שפע: אגב, גם זה תלוי כמה היא מצליחה להתאמץ

גדי פרישמן: אז זה ישמש גם כפלטפורמת תכנון, גם יכולת השוואה בין-לאומית, ויתרה מזאת, הוא ישמש כפלטפורמה לתכנון מחקר וביצוע מחקרים בצורה מתודולוגית על כלל התחומים, גם בנושאים של אפידמיולוגיה, גם בנושאים של תופעות, וגם בנושאים של התנהגויות.

רם שפע: אוקי, אם המרכז גם יבצע מחקרים, בעיניי זה סיפור מאוד משמעותי.

יעקב מרגי: אבל ההמלצות, בסוף זה יגובש להמלצות?

יעקב מרגי: לתוכנית פעולה?

גדי פרישמן: כרגע אנחנו מביאים את שיתוף הפעולה.

גדי פרישמן: כמובן שציינו כבר, שהנושא המשאבי הוא - - -

יעקב מרגי: אני פוחד שזה יישאר במסגרת מסמכים ודוחות, כפי שבשירותי הרווחה מקימים ועדה כזו ואז בסוף בגלל חוסר - - -

רם שפע: התפקיד שלנו הוא לנסות להביא משאבים, אמרת את זה קודם.

יוסי הראל-פיש: אני יכול להוסיף על זה משהו, כבוד היו"ר?

רם שפע: אהלן, בבקשה.

יוסי הראל-פיש: קודם כל, אני חושב שהנושא הזה של מערכת - - -

רם שפע: רק תציג את עצמך לפרוטוקול

יוסי הראל-פיש: פרופ' יוסי הראל-פיש, אוניברסיטת בר-אילן, לשעבר המדען הראשי של הרשות למלחמה בסמים.

יוסי הראל-פיש: אני אומר, הנושא הזה של המרכז לניטור הוא בחשיבות עליונה ונשאלה פה השאלה, בשביל מה צריך את כל האיגום של הנתונים הללו, אז תשימו לב שגם בדיון כרגע אני לא ראיתי נתונים שהוצגו.

יוסי הראל-פיש: כלומר, כל הרעיון הוא שיהיה מרכז ניטור שאפשר יהיה לקבל החלטות שהן מבוססות נתונים, מה שנקרא evidence based policy, evidence based strategies, ולכן אנחנו עושים את כל סקרי האוכלוסייה הגדולים, אנחנו מאגמים את הנתונים ממשרדי הממשלה השונים, כדי שיהיו נגישים למי שצריך להיות מונגש, והבעיה היא שצריך להשתמש בנתונים הללו כשבאים לדון במשהו ולקבל עליו החלטות, זה לא מספיק רק להוציא כותרות כאלה שלא כל כך ברור מאיפה הן באו.

יוסי הראל-פיש: לדוגמה, הנתונים שהוצגו מקודם על העלייה בקנאביס בקרב בני נוער, הם נתונים נכונים אבל הם נכונים לשנת 2019, ובסקר האחרון שעשינו כרגע, כרגע הנתונים נמצאים עדיין בלמידה במשרד החינוך והם עדיין לא פורסמו, אבל האינדיקציות מראות שלפחות בקרב האוכלוסייה של התלמידים, אלו שנשארו מחוברים לבית הספר עד סוף שנת הלימודים, בקרב האוכלוסייה הזאת לא רואים אינדיקציה של עלייה בשימוש בקנאביס, גם לא באלכוהול.

יוסי הראל-פיש: מה שקרה בתקופת הקורונה, זה שדפוסי הבילוי של בני הנוער, שבהם הם היו יוצאים למקומות רוויי אלכוהול וסמים, נעצרו לחלוטין, ולכן גם בשתייה בעייתית של אלכוהול ראינו ירידה, כרגע, וגם בקנאביס, המגמה שנראית כרגע, אם הייתה עלייה מחמישה אחוזים לבערך 11 אחוזים עד שנת 2019 עם כל מה שקרה פה במדינה, כרגע, מה שנראה לפחות באוכלוסייה הזאת של התלמידים שעדיין מחוברים לבית הספר, אני מדגיש את זה, שם אנחנו רואים התמתנות.

יוסי הראל-פיש: מה שקורה עם הילדים שפחות מחוברים לבית הספר, זה המקום שאני מאוד מודאג ממנו, כי הילדים הללו, מה שאנחנו רואים מהמחקר עכשיו, זה שיש קשר מאוד חזק בין אי הגעה לבית הספר ותחושה של חוסר שייכות לבית הספר, לבין זה שהילדים הללו הרבה יותר מעורבים באותן התנהגויות סיכון, כולל בנושא של שימוש בחומרים ממכרים, ובעצם זה בא מתוך מצוקות נפשיות.

יוסי הראל-פיש: המצוקות שהילדים חוו בעקבות השנה וחצי האחרונות הללו, הן מאוד משמעותיות, ולכן, אם אני רוצה להתייחס דווקא לשאלה ששאלת, כבוד היו"ר, לגבי מה צריך לעשות, אז אני חוזר על דברים שנאמרו קודם, אבל בצורה יותר חדה.

יוסי הראל-פיש: יש אחריות קודם כל בבתי הספר, לא רק לעשות את אותן תוכניות של כישורי חיים ותוכניות עמידים שזה פנטסטי ונהדר ויש לזה השפעה נהדרת.

יוסי הראל-פיש: הדבר החשוב ביותר כרגע, זה להכניס את הילדים לבית הספר, למקום שהם יאהבו אותו, למקום שהם ירגישו שייכים בו, למקום שיהפוך לבית בשבילם, מה שלא היה להם במשך השנה וחצי, ואת זה הילדים לא יכולים לחולל, את זה הצוות החינוכי צריך לחולל, ודי קל לעשות את זה, אז אני רוצה להשאיר את זה בנקודה הזאת.

יוסי הראל-פיש: בקהילה, הנושא הזה של הבניית השעות של הפנאי, הבניית הזמן בקהילה עם חוגים, וזה לא רק ספורט, בוודאי שספורט, זה ספורט ואומנות, ומוזיקה, וזה מועדני נוער וחוגים והתנדבות בקהילה.

יוסי הראל-פיש: להוציא את הילדים לפעילות, לעשות דברים, זאת אחריות גם של ההורים וגם של הרשויות המקומיות להבנות להם את הפנאי, כי אבי אבות הטומאה וכל מה שקשור להגעה למקומות של שימוש בחומרים ממכרים זה השעמום, אז זה עוד דבר אחד.

יוסי הראל-פיש: ודבר אחרון שאני רוצה לדבר עליו, שהיא הנקודה הכי חשובה, חבר'ה, לא היו דפוסי בילויים רוויי אלכוהול בשנה וחצי האחרונות, והילדים עכשיו, כמו שאמרה הנציגה של מועצת התלמידים ליאם, הילדים חוזרים עכשיו לאיזושהי שגרה ואני מאוד פוחד מהאפקט של הבומרנג, שחלק מבני הנוער פתאום ירגישו שאפשר עכשיו לחזור לבלות ולעשות כיף, ואם אנחנו לא נעמוד על המשמר ונעבוד עם הנוער להתחיל לפתח דפוסי בילוי אלטרנטיביים, שהם נקיים מאלכוהול, נקיים מסמים, וכוללים את כל אותם הדברים שהם צריכים לעשות כדי לצמוח, אנחנו עלולים לפספס את נקודת הזמן הנוכחית שהיא מאוד רגישה.

יוסי הראל-פיש: הילדים באים עם מצוקות נפשיות ואנחנו רוצים להבנות להם את החיים בצורה בונה.

רם שפע: תודה רבה, אין ספק שהידע שלך רלוונטי וחשוב פה לדיון, ואתה גם צודק שאנחנו בתקופה משמעותית בהקשר הזה, אם כי אני מקווה שבסוף גם החזרה לשגרה מחזירה, בתקווה, לנורמות ישנות, בהקשר הזה חיוביות, של פחות שעמום והתחזקות רגשית ובנייה מחודשת של החוסן הפנימי כדי גם לאפשר קצת להתרחק מהתנהגויות סיכוניות, לא רק בהקשר של קנאביס.

רם שפע: נמצאת איתנו נציגת איגוד העובדות הסוציאליות, כתוב פה עובדים סוציאליים, אבל ברשותכם.

רם שפע: עוה"ד אפרת רותם.

אפרת רותם: נכון, תודה רבה, עו"ס ועו"ד אפרת רותם.

אפרת רותם: אני רוצה בבקשה להתייחס לשני נושאים.

אפרת רותם: עלה כאן הרבה ההשפעות של משבר הקורונה.

אפרת רותם: אנחנו כמובן רואים את ההשפעות האלה, גם בדיווחים של עובדות ועובדים סוציאליים בכל הארץ, על כך שמאז משבר הקורונה יש גידול בהרבה מאוד התנהגויות, יש גם גידול בשימוש בסמים.

אפרת רותם: עשינו סקר בשלהי הסגר השלישי בקרב כ-700 עובדות סוציאליות, כשליש מהן אמרו שאצל בני הנוער שהן פוגשות יש גידול בשימוש בסמים ובהתמכרויות.

אפרת רותם: עלתה שאלה נוספת, האם זה נגמר?

אפרת רותם: הידע המקצועי שלנו, מתחום העבודה הסוציאלית, מחזק את זה שזה חד משמעית לא נגמר וזה גם לא הולך להיגמר.

אפרת רותם: ככל שהיה את המשבר, ככל שהיו את הסגרים, הייתה את ההתכנסות, הרבה אנשים התכנסו באיזושהי הישרדות, המשפחות באיזשהו מקום הצליחו להחזיק.

אפרת רותם: דווקא אחרי שהמשבר נגמר, דווקא אחרי שכאילו חוזרים לשגרה, הרבה מההשלכות הרגשיות, הרבה מההתנהגויות, הרבה מהמצוקות, עולות וחוזרות, וזה משהו שהיום אנחנו רואים, וזה משהו שהיום עובדות ועובדים בכל הארץ רואים.

אפרת רותם: ומהצד השני, הדבר הנוסף שאנחנו רואים, הוא שמאז משבר הקורונה יש קושי יותר גדול לתת את המענה.

אפרת רותם: באותו סקר שתיארתי, למרות הגידול בשימוש בסמים, 75 אחוזים מהעובדות והעובדים אמרו שיש להם פחות יכולת לתת מענה.

אפרת רותם: 50 אחוזים אמרו שהם לא מצליחים להגיע לעבודת מניעה.

אפרת רותם: לשם הדוגמה, יש עיר של כ-50,000 איש באזור השרון, ואין שם עו"ס שמטפלת בבני נוער על רצף של שימוש בסמים.

אפרת רותם: ביישוב אחר, גם באזור השרון, יש עובדת אחת בחצי משרה שצריכה לתת מענה לכל העיר.

אפרת רותם: יש רשימות המתנה בחלק מהיישובים, ביישובים אחרים עובדת עזבה ולא איישו וכמה חודשים אין מענה.

אפרת רותם: כל הדברים האלה, בעצם המשמעות שלהם היא שלא נפגוש את הבעיות האלה בהתחלה, לא נצליח לעשות את עבודת המניעה או הטיפול בשלבים הראשונים, אלא הנערים והנערות יקבלו את המענה רק ככל שזה ימשיך להתגבר.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: בכלל נראה לי שהסיפור של עובדות סוציאליות, ובוודאי בכל מה שקשור למערך החינוכי, ובתוך המערכת נדרש חיזוק מאוד משמעותי שלנו פה בממשלה.

רם שפע: ניסינו לעשות כמה מהלכים, לא כולם צלחו מספיק, את זה אני אומר בהקשר רחב יותר, כי חלק מהמענים שדברנו עליהם עד עכשיו בסוף מגיעים גם מכם.

יעקב מרגי: ברגע שזה יהיה אטרקטיבי, גם בשכר - - - בריבוי המחלקות, שוב, אקדמיה.

רם שפע: זה נכון.

רם שפע: תודה רבה, אנחנו נתראה בדיונים הבאים, פשיעה חקלאית ועוד כמה תחומים שמטרידים אותנו פה בכנסת.

רם שפע: אין מה לעשות, יש לנו עוד אתגרים.

יעקב מרגי: אני חייב לזוז, אני חייב לתפוס עוד שני דיונים אחרים, גם שם יזמתי.

רם שפע: בסדר גמור, תודה רבה.

רם שפע: אני אשלח לך את הסיכום, שבחלקו אנחנו נסכים ובחלקו אני אתן דגשים אחרים.

רם שפע: תודה רבה לשניכם.

רם שפע: נמצא איתנו גם עוה"ד חץ-דוד?

רם שפע: אני לא רואה אותו כרגע, היה רשום לי שהוא ביקש את זכות הדיבור.

רם שפע: ורדה רפפורט נמצאת פה?

ורדה רפפורט: בוקר טוב, עוד מעט צוהריים טובים, אני גם מברכת על הדיון הזה.

ורדה רפפורט: אני רק רוצה לסבר את אוזניכם, אני משירות המבחן לנוער, אלינו מופנים בני נוער שעברו על החוק.

ורדה רפפורט: אני רוצה לסבר את אוזניכם, דיברתם פה על נתונים.

ורדה רפפורט: משנת 2015 עד שנת 2020, שיא הקורונה, החלק של המופנים אצלנו בעבירות הסמים, הוכפל.

ורדה רפפורט: על מדברת על זה במצב של תת-אכיפה.

ורדה רפפורט: אני חושבת שאין מספיק אכיפה וכל מה שמדובר על עבירות סמים, זה בדרך כלל עבירות של חשיפה, שהמשטרה צריכה לעשות פעולות מיוחדות כדי לאתר את בני הנוער שמשתמשים בסמים, ואנחנו יודעים כמה שהם היו עסוקים בשנים האחרונות גם בתת-איוש, גם במשטרה, וגם בנושא של הרבה מאוד אירועים וקורונה וכולי.

ורדה רפפורט: זאת אומרת, שאנחנו נמצאים במצב של סיכון, אור אדום רציני לכולנו.

ורדה רפפורט: כל מי שדואג לנוער ולעתיד שלנו במדינת ישראל, אנחנו חייבים לסנן את זה כמשימה, בעיניי, לאומית.

ורדה רפפורט: יש משפט מאוד ידוע שכולנו מסכימים עליו, שכדי לגדל ילד אנחנו צריכים כפר שלם.

ורדה רפפורט: אני חושבת שהפתרונות שמועלים פה הם נהדרים, וחלקם אפילו מצוינים, אבל אנחנו חייבים לעשות חבירה ולהמשיך את הדיון הבינמשרדי הרחב בשותפות של משרד החינוך, הרווחה, עמותות, שולחן עגול גדול.

ורדה רפפורט: להקצות תקציבים לנושא, זה לא יעזור.

ורדה רפפורט: אנחנו לא יכולים, את מה שעשינו בשלוש או ארבע השנים האחרונות, להמשיך עוד מאותו דבר.

ורדה רפפורט: הלגליזציה, והשיח הציבורי-חברתי שיש היום סביב נושא הסמים מאוד מבלבל, מאוד מבלבל את בני הנוער, מאוד מבלבל את ההורים שלהם שמתקשים לשים גבולות גם בעניין הסמכות החדשה, גם אם זה הורים שיש להם.

ורדה רפפורט: אי הסמכות, או הסמכות החדשה שצריך לעדכן אותה.

ורדה רפפורט: אנחנו רואים מבוכה, בלבול, ואנחנו רואים גם את התוצאות של השימוש.

ורדה רפפורט: לא דומה שימוש בקנאביס של מבוגרים לשימוש של בני נוער, בעיקר בגיל הקריטי הזה.

ורדה רפפורט: אנחנו מדברים על נזקים קוגניטיביים, על נזקים רגשיים, אנחנו רואים מה קורה לבני הנוער שהופכים את זה לשימוש קבוע.

ורדה רפפורט: הם לא מצליחים לעמוד במשימות של גיל ההתבגרות, לא מצליחים להישאר בבתי הספר, מאוד מתכנסים, שלא לדבר גם על התחלואה הכפולה עם גלישות פסיכוטיות, כשאנחנו רואים, והמחקרים מראים, שיש עלייה בגלישות פסיכוטיות לבני נוער שמשתמשים בסמים.

ורדה רפפורט: לכן, אני חושבת שאנחנו חייבים לעשות מעשה.

ורדה רפפורט: ועכשיו, כשבשעה טובה יש לנו תקציב מדינה, אנחנו חייבים כולם לשנס מותניים לפני שאנחנו נמצא את עצמנו, לדעתי, במצב עוד יותר קשה.

ורדה רפפורט: הנתונים מצביעים על כך שאנחנו כבר נמצאים בבעיה גדולה, וזה אלה שנתפסים, מה עם כל אלה שמשתמשים?

ורדה רפפורט: ליאם ציינה את החלק של השימוש החברתי בגיל ההתבגרות, הניסיון, ובדיקת הגבולות והחיפוש אחר ריגושים.

ורדה רפפורט: חברים, חייבים לעשות מעשה ויפה שעה אחת קודם.

רם שפע: נכון, אוקי, אני תכף ממש אתייחס לזה.

רם שפע: לא התייחסתי הרבה היום במהלך הדיון אז כשאני אסכם אני גם אתייחס לאיך אני חושב שנכון לייצר את המהלכים קדימה.

רם שפע: אנחנו תכף מסיימים.

רם שפע: לפני זה אני אשמח לשמוע - - -

עדי נעמת: אני אודה גם לדבר.

רם שפע: אני פשוט לא רואה כשמבקשים, אבל רגע אני בכל מקרה בינתיים עובר לעוה"ד עדי נעמת מהמועצה לשלום הילד, מי ביקש לדבר?

עדי נעמת: כן, זאת בדיוק אני.

רם שפע: אה, עדי, בבקשה.

יצחק וקנין: אני גם ביקשתי לדבר, נציג ההורים, בבקשה.

רם שפע: אוקי אז אחרי עדי נעבור לנציג ההורים.

רם שפע: בבקשה, עדי.

עדי נעמת: תודה.

עדי נעמת: אין יותר מידי זמן אז אני אאסוף את הדברים בקצרה, ואני אתחבר גם לדברים החשובים שאמרה ליאם, נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית.

עדי נעמת: חשוב להגיד שיש פה באמת אתגר אמיתי, וכמובן שהשימוש בסמים הוא בעיקר הביטוי לפחד, לקושי, למצוקה.

עדי נעמת: יש פה נוער שזועק לעזרה, וללא התוכניות טיפול, מניעה והסברה, אז סיוע ממשי לא יקרה.

עדי נעמת: אני כן אקשר את זה, כי הדברים מבחינתנו קשורים בקשר הדוק לתקופת הקורונה, שהשפיעה עמוקות על חיי השגרה, ועל המצב הנפשי והרגשי של הנוער.

עדי נעמת: היא הביאה למצוקה גדולה גם נוער שלא הוגדר כנוער בסיכון.

עדי נעמת: אני לא נכנסת כרגע לנתונים, כי באמת השאלה העיקרית היא, מה עושים?

עדי נעמת: מעבר לנתונים, אנחנו במועצה מדברים עם הנוער באופן ישיר דרך הפרויקט של פרלמנט הנוער, ובשנה החולפת בעיצומו של משבר הקורונה, אנחנו קיימנו מספר הליכי היוועצות עם נערים ונערות, והם התייחסו בפירוש למצוקה הגדולה, לחרדות, לקשיים שנגעו בכולם.

עדי נעמת: אני רוצה גם להעלות דבר שהם ציינו, שאפילו שינוי קל, מה שאנחנו לא היינו חושבים, היה יכול לעורר חוסר יציבות ולהיתרגם לתחושות מצוקה וחרדה עבורם.

עדי נעמת: זה חשוב להכיר בכך, כי הם חיים את ההשלכות האלו, והנוער בעצמו קרא וזעק ליצירת מענים.

עדי נעמת: הם ממש אמרו את זה במספר הליכים שונים, הם לא רוצים להגיע לקצה כדי לקבל את המענים.

עדי נעמת: כמו שהציפה ליאם, הם קראו להכשרות, אבל לא אחת לחצי שנה או אחת לחודש, אלא בקביעות.

עדי נעמת: הם דיברו גם על התרופפות הקשר עם המורים ועם בית הספר וקראו להכליל מפגשים קבועים עם אנשי טיפול.

עדי נעמת: הם צמאים למפגש פנים אל פנים עם גורם משמעותי ואנחנו כבר שנים יושבים פה בדיונים.

עדי נעמת: לצערנו, לרוב קיימים מענים רק כשהילדים והנוער מגיעים לקצה, וצריך לטפל, לפני שיש נזק בלתי הפיך, מה שכבר במובנים מסוימים קורה.

עדי נעמת: שתי ועדות מרכזיות עסקו גם בתחום של הסמים, והשנייה שעסקה באתגרים של הנוער בתקופת הקורונה, והם המליצו על תוכניות מניעה וטיפול.

עדי נעמת: טיפול מבלי לפחד מתיוג.

עדי נעמת: צריך לעשות הסברה מאוד רצינית כדי שקטינים יבינו את הנזקים שנגרמים להם, להבטיח קיום של מעטפת מענים טיפוליים כמו חינוך והסברה והרחבת פנאי אלטרנטיבי, כמו שנאמר פה גם לגבי ספורט ואומנות.

עדי נעמת: צריך להשקיע בזה, כי זה לא יקרה מעצמו.

עדי נעמת: דובר כאן על תוכניות שיש במערכת החינוך - - -

רם שפע: נעלמת לנו, מה קרה?

עדי נעמת: אז אני אומרת שתוך כדי גיבוש המענים האלה, אם רוצים לעשות את זה כמו שצריך, להסברה, לטיפול, למניעה, צריך לעשות את זה יחד עם הנוער בהיוועצות איתם, לדבר איתם ולא עליהם.

עדי נעמת: אני מודה מאוד על הדיון החשוב הזה.

רם שפע: תודה רבה, עדי.

רם שפע: אמרתי את זה גם בפעם הקודמת, אני אומר גם היום, אני חושב שהמתודה של לעבוד עם הנוער היא מעולה ומצוינת, והיא מחברת אותנו בדיוק לאופן הנכון שבו דברים צריכים לקרות.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: נציג ההורים ביקש לדבר, בבקשה.

יצחק וקנין: שמי איציק וקנין, אני נציג ההורים הארצי.

יצחק וקנין: אני מאוד מתחבר למה שנאמר פה, בעיקר - - - אם שמתם לב לכל מה שדובר כאן, אם זה מסגרות לילדים, יותר ויותר הולכים ומכוונים את זה לכיוון הילדים בסיכון, אבל לא, אני לוקח את זה קדימה, זה כבר לא שם, זה נמצא אצל כולם, זה נמצא בקרבנו.

יצחק וקנין: הרבה מאוד מההורים מעדיפים להגיד, הילד שלי לא מכור, זה איזשהו סוג של ריגוש, הרגלים לא טובים, והם לא רוצים לקבל את הנושא של ההתמכרויות.

יצחק וקנין: תציגו את זה דרך פרסומים, דרך דיבור מגיל קטן, שהמורים יפסיקו להיות 'קולים', או שיפסיקו להיות אמא, או שיש את הקצוות, אם זה מורה שמתעסקת רק בציונים, או מורים שמתעסקים בלהיות אחד מהחבר'ה, לשתות איתם, לעשן איתם בפינת העישון.

יצחק וקנין: גם השתייה, השתייה הפכה להיות מאוד נגישה לכל אחד, הגיל הולך וקטן.

יצחק וקנין: אני חושב שהנושא הזה, ולהציג את זה כקטן זה בדיוק העניין.

יצחק וקנין: להפסיק להציג את זה כדבר 'קול' כמשהו שהוא ריגושי, שזה משהו שהוא באמת מזיק, והתפיסה מתחילה מגיל קטן, גם בבית ספר יסודי כי הגיל הולך וקטן.

יצחק וקנין: פה באמת נדרשים תקציבים, הוועדה הזאת צריכה ללכת ולדרוש את התקציבים האלה לצורך שינוי התפיסה החשיבתית, תפיסה של המון שנים של משרד החינוך שמדובר בציונים, איפה אנחנו נמדדים?

יצחק וקנין: רק בציונים.

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: הנזק הנפשי והנזק של השעמום, אני מדבר על הרשתות החברתיות, זה כבר לא רק סמים ואלכוהול, גם מסכים זה התמכרות, גזים מסוימים זה גם התמכרויות ויש ילדים שנכנסים להתמכרויות כפולות, שעמום, תעסוקה.

יצחק וקנין: ספורט זה דבר נחמד אבל זה לא רק, ומשם זה מתחיל.

יצחק וקנין: אני ממש רוצה לקצר פה את דבריי כי הרבה נאמר פה, במיוחד חה"כ וולדיגר, היא הציגה את העניין בצורה הטובה ביותר, וכל המספרים היפים שנתנו כאן זה בגדר של להסתכל על זה מקדימה ומספרים ומספרים, לא, רבותיי צריך להיכנס פנימה לתוך בתי הספר, ולראות איפה הילדים באמת.

יצחק וקנין: פשוט לחיות את זה יותר ולא רק ככישורי חיים, או משהו שהוא כמו מתמטיקה, כמו פיזיקה, כמו כל מקצוע אחר.

רם שפע: איציק, משפט לסיום כי אנחנו צריכים לסיים עוד כמה דקות.

יצחק וקנין: לא, זה בסדר.

רם שפע: תודה רבה, הצגת פה זווית נכונה, מדויקת.

רם שפע: אני חושב שוודאי קרן, כנציגת משרד החינוך, מודעת ומכירה היטב את הצורך שלנו לצלול פנימה, זה היום-יום של מערכת החינוך.

רם שפע: אני אתייחס גם לדברים שלך בסוף, ביחד ל'קוליות' אל מול ההתמודדות עם זה.

רם שפע: אנחנו מסיימים עם אחרון הדוברים שיהיה הרב אקשטיין, מנכ"ל רטורנו, מרכז לטיפול בהתמכרויות, בבקשה בקצרה, ואחרי זה אני מסכם.

איתן אקשטיין: שלום לכולם, אני רק רוצה לחדד קצת את מה שנאמר פה.

איתן אקשטיין: אני לא נציג אבל אולי אני מייצג את המכורים, מכיוון שאני מרכז טיפולי תחת משרד הרווחה, חסות הנוער כמובן, ותחת משרד הבריאות.

איתן אקשטיין: עברו דרכנו מאות אם לא אלפי בני נוער בשנים האחרונות.

איתן אקשטיין: אני רוצה להגיד כמה נקודות מאוד חשובות ולהגיד לכם מה הבעיה שלנו, עם מה אנחנו מתמודדים, כי בשביל זה התכנסנו.

איתן אקשטיין: קודם כל, צריך לדעת שלא כל מי שמשתמש בחומרים כאלה ואחרים, יתמכר, ולכן זאת לא הנקודה עכשיו האם זה גראס או לא גראס, ממכר או לא ממכר, לא כולם יתמכרו, רובם לא יתמכרו.

איתן אקשטיין: עשרה אחוזים, לפי פרופ' משולם וחוקרים אחרים, כן יתמכרו.

איתן אקשטיין: אנחנו באנו לדבר לא על ה-90 אחוזים אלא על העשרה אחוזים.

איתן אקשטיין: אלה שבאמת עלולים באמת לסכן את חייהם, אלה שנמצאים בסיכון גבוה.

איתן אקשטיין: דבר שני, רוב המוחלט של הנמצאים אצלנו היום בטיפול, גם באישפוזית וגם בקהילת הטיפול לנוער, הם מכורים לסמים קלים כביכול, לגראס, קנאביס, דברים אחרים, אבל הם הגיעו כמעט עד כדי מוות ואנחנו מאוד דואגים להם.

איתן אקשטיין: דבר שלישי, לא כל מי שמגיע לטיפול הוא מי שבעצם זקוק לטיפול.

איתן אקשטיין: אחוז קטן מאלה שמגיעים אלינו הם אלה שבאמת זקוקים לטיפול, השאר מסתובבים ברחובות.

איתן אקשטיין: דיברה על זה הגב' רפפורט, צריכים יותר אכיפה.

איתן אקשטיין: אנחנו רואים את הקשר בין אכיפה לבין הגעה אלינו דרך דחיפה, כי קשה לבני נוער לבוא מיוזמתם, צריכים לדחוף אותם.

איתן אקשטיין: כן צריכים לדבר על הסברה, וכן צריכים לדבר על יישום שזה out wish צריך למצוא דרך להגיע אליהם.

איתן אקשטיין: אמר פרופ' הראל-פיש, שכשאנחנו מדברים על בתי הספר ועל החוגים והספורט, אנחנו מדברים על 90 אחוזים.

איתן אקשטיין: אותם 90 אחוזים יסתדרו, העשרה אחוזים, חלקם כבר לא נמצאים בבית הספר, הם לא יגיעו לחוגי ספורט, הם מסתובבים ברחובות וכמו שאמרה ליאם כל כך יפה, הם בני נוער שמצאו פתרון שגוי למצוקה שלהם.

איתן אקשטיין: אנחנו צריכים לבוא, לאכוף ולהכריח אותם, לבקש אותם, להתחנן, לא יודע איך, אבל לגרום להם להיכנס לטיפול.

איתן אקשטיין: היום זה לא קורה.

רם שפע: תודה רבה לך, התשוקה שבה אתה מדבר על הנושא מאוד מורגשת.

רם שפע: יש פה מישהו עם משפט קריטי שהוא רוצה לומר מבין הנוכחים פה בדיון?

ניר יופטרו: אני אשמח לדבר.

ניר יופטרו: תודה על זכות הדיבור.

ניר יופטרו: אני די מזועזע מהדברים שנאמרו פה בוועדה.

ניר יופטרו: אנשים, תתעוררו, אנחנו ב-2021, לא ב-1933.

ניר יופטרו: הקנאביס לא גורם למוות, אין מקרה מוות אחד בעולם מקנאביס.

ניר יופטרו: יש אחוז באוכלוסייה שמתמכר למרות - - -

קריאה: חה"כ שפע, מי שמדבר על 1933 הייתי מוריד אותו עכשיו.

רם שפע: רגע רגע, אני לא יודע מי אמר את זה, תודה על העצה אבל אצלי לכולם יש זכות דיבור, אנחנו בכנסת, וניר בהחלט יכול לדבר.

רם שפע: מותר פה להגיד כל מה שרוצים כל עוד לא מסיתים ופוגעים בכל אחד אחר.

קריאה: איך הוא יכול לדבר על 1933?

רם שפע: סליחה, רגע, אני לא יודע מי מדבר אבל עכשיו זכות הדיבור אצל ניר, ואחרי זה אם מישהו רוצה להגיד משהו קריטי אני אתן לו, אבל אנחנו לא קוטעים אחד את השני.

ניר יופטרו: אנחנו בשנת 2021, אתמול מנכ"ל משרד הכלכלה אמר שה-CBD יהיה חוקי עד סוף השנה במדינת ישראל.

ניר יופטרו: זה אומר שהפרסומות רק ילכו ויגברו פה, זה יהיה על כל מדף, בכל מקום, בכל קיוסק, בכל בית מרקחת.

ניר יופטרו: המטרה שלנו היא לבוא ולהסביר לנוער למה השימוש מתחת לגיל 21 מסוכן נוירולוגית.

ניר יופטרו: המטרה שלנו בתור עמותת ליגלייז, היא לתת את ההסברה הנכונה לנוער, מה זה קנאביס, איך להשתמש נכון בקנאביס, מה התועלות הנכונות של קנאביס.

ניר יופטרו: זה כמו שכולנו יודעים מה זה להרים לחיים כל יום שישי ולשתות שלוק יין, ואף אחד לא אומר לנו ישר לכו תשתו וויסקי או וודקה.

ניר יופטרו: צריך פה חינוך והסברה עדכניים של המאה ה-21.

ניר יופטרו: אל תתנו פה אמירות מ-1933, אתם נתתם.

רם שפע: אוקי ניר, תודה רבה לך.

רם שפע: עופר, אני מכבד את זה שרצית להגיב, אבל מה לעשות, חלק ממערכת חינוכית, גם פה בכנסת, גם כשזה קשה לאוזניים.

רם שפע: אני חושב שניר מעיר נקודות חשובות, אני לא מסכים עם כל מה שהוא אמר, אבל בהחלט צריך להסתכל - - -

קריאה: אל תדברו רק על קנאביס, יש עוד כל כך הרבה כדורים - - -

רם שפע: אנחנו בדיון כבר שעה וחצי, אנחנו מסיימים אותו עכשיו, וכמו שהבטחתי בפעמים הקודמות, ועמדתי בהבטחה הזאת, יהיו לנו עוד המון דיונים, גם כאלה שקשורים להתמכרויות בבני הנוער, במערכת החינוך, וגם ספציפית על קנאביס וגם בהקשרים אחרים של הקנאביס, ובכלל.

רם שפע: אני רוצה להגיד כמה דברים לסיכום.

רם שפע: באופן יחסי, אני מרגיש שנוח לי לדבר על הנושא הזה, כי אני חובש שני כובעים שבעיניי הם משיקים.

רם שפע: הגעתי למערכת הפוליטית אחרי הרבה שנות הכשרה בחינוך, זאת ההכשרה שלי, בזה עסקתי, גם בתוך הכנסת אני אחד מהמובילים של המאבק שניהלנו פה בחודשיים האחרונים לתקצוב החינוך הבלתי פורמלי, להכניס אותו ביחד עם שאר הסיעות פה לבסיס התקציב, מתוך הבנה שהוא חלק מהמענה המשלים לבני הנוער שלנו בישראל.

רם שפע: מערכת חינוך פורמלית לבד לא יודעת להתמודד עם כל האתגרים, היא צריכה לעשות הרבה מאוד שיפורים, אבל החינוך הבלתי פורמלי הוא נדבך קריטי ביכולת לתת מענים, זאת מערכת אחרת, מסגרת אחרת, יש לה יתרונות מאוד משמעותיים, ולכן, מבחינתי, זה חייב להיות חלק ממה שאנחנו משתמשים בו כסל פתרונות.

רם שפע: לצד זה, אני גם חובש את הכובע כאחד המובילים פה ביחד עם שרן השכל ובועז טופורובסקי, כמי שחושב שצריך לשנות לחלוטין את המדיניות הממשלתית כלפי קנאביס וגם להוביל ללגליזציה.

רם שפע: בעיניי, המהלכים האלה הולכים ביחד, הם לא בהתנגשות.

רם שפע: אני חושב שהסיפור המרכזי, שפה הדיון הזה לשמחתי האיר עליו, זה שצריך להתייחס, גם מי שבעד לשנות את ההתייחסות לקנאביס ולעשות הסדרה, חייב להבין שבני הנוער בהקשר הזה הם בהתייחסות אחרת, והם מחוץ להסדרה.

רם שפע: אני רוצה להגיד שאני חושב שלפעמים אנחנו קצת נוטים לזלזל בבני נוער, איך אומרים?

רם שפע: מתייחסים אליהם כאל מי שפשוט מתדרדר לפעולות.

רם שפע: יש להם הבנה מספיק גדולה, לרובם המכריע, של היכולת להכיל את המורכבות, של תפיסת המסוכנות של המדינה, שלי ושל הרבה אנשים, כלפי בגירים, אגב זה מגובה במחקרים, ומה תפיסת המסוכנות כלפי בני נוער, ואולי קצת מעבר לגיל נוער, בחלק מהמחקרים זה 21, 23, יש כל מיני מחקרים, אני לא נכנס לכולם.

רם שפע: אני אגיד בסוגריים, שהכנו מצגת קצרה עם נתונים קצת יותר מדויקים על חלק מהדברים, אבל למרות שהצוות שלי יתבאס עליי אחר כך, אני לא אציג אותה כי אני לא רוצה להתמקד בנתונים אלא רגע להישאר במהות.

רם שפע: אני חושב שהמשימה הכי קריטית שלנו היא להבדיל את ההתייחסות שלנו, בכל מה שקשור להסדרת שוק הקנאביס, בין בני הנוער לשאר האוכלוסייה.

רם שפע: אנחנו בתוך מגמה, יש מציאות שבה זה בכל מקום, בכל פינה, זה בצבא, זה בסדיר, זה בקבע, זה בכל שירותי הביטחון שלנו.

רם שפע: המלחמה בזה היא בעיניי פשוט חסרת סיכוי, אין טעם להילחם במשהו שאי אפשר לנצח.

רם שפע: לכן, הייתי גם חלק ממי שגרם לשינוי של השם של הוועדה הקודמת, מ'מלחמה' ל'התמודדות'.

רם שפע: יש התמודדות חשובה, קריטית, ההתמכרויות מדאיגות אותי, חה"כ וולדיגר, מאוד.

רם שפע: חה"כ מרגי דיבר קודם על אוכלוסיות קצה שמתדרדרות הרבה יותר מהר לשימוש בקנאביס, לשימוש בחומרים אחרים, בכלל התנהגויות סיכוניות.

רם שפע: בזה אנחנו צריכים להשקיע את כל המשאבים שלנו.

רם שפע: אני מקווה להיות זה שמוביל ביחד איתך, ביחד עם חה"כ מרגי, את זה שקודם כל נעשה מהלכי הסברה ורק אחרי זה נשלים את מהלכי החקיקה, בעיניי זה קריטי.

רם שפע: שאף אחד לא יבוא עוד שלוש שנים, אני מקווה שעדיין תהיה אותה ממשלה, ויגיד שהם אז עשו מהלך של הסדרת שוק הקנאביס אבל לא עשו הסברה.

רם שפע: אז אני מבטיח לעשות כל מה שאני יכול כדי שאף אחד לא יגיד את זה עלינו.

רם שפע: נעשה את זה ביחד, אני יודע שמשרד החינוך רוצים להיות שותפים לזה, משרד הבריאות, גם משרד המשפטים מבין שההסברה היא חלק מהמניעה המקדימה, גם המשרד לביטחון פנים.

רם שפע: יש באמת שותפות אמיתית להבנה שזה המהלך.

רם שפע: אני באמת חושב שזה לא מהלכים נפרדים, וככל שנראה את זה כמהלך הוליסטי רחב, ובהרבה מהלכים שמדינה עושה, כשהיא סוף סוף מתמודדת עם משהו, אז היא תשים משאבים ליותר פעולות חינוכיות, ותתקצב את המערכת הבלתי פורמלית שתתן להם את הכלים, ותעזור למשרד לביטחון פנים.

רם שפע: דיברנו מקודם על הרשות שעושה הדרכות בכל הרשויות, אז יהיו לה כלים, יהיה כלי לרשות לדבר מורים, לעשות הדרכות.

רם שפע: בעיניי, אנחנו הולכים לשם, כל המהלך הזה צריך להיות מהלך אחד הוליסטי, ואם נתחיל קודם כל בהסברה, אז אולי גם נוכל אחרי זה, כשמהלכי החקיקה יתקדמו, שהם יפלו על אוזניים הרבה יותר קשובות בכלל בציבור.

רם שפע: בסוף, אמר את זה גם חה"כ מרגי, בקואליציה הזאת התפקיד שלנו הוא גם להצליח ליישם ולפקח, אבל הדבר הכי משמעותי כרגע, זה גם להביא לזה משאבים, תקציבים, זאת האחריות שלי לעשות כל מה שאני יכול כדי שזה יקרה.

רם שפע: אני גם בשיח על זה עם נציגי משרד האוצר, גם לפני התקציב וגם עכשיו אחרי, אז זאת המשימה המשותפת שלנו, חה"כ וולדיגר, כי תקציבים למהלכי הסברה, אנחנו צריכים לעשות את זה ביחד בעיניי, בשותפות מלאה, אז אני לוקח את ההצעה שלכם מההתחלה ובואו נצא למהלך משותף בעניין.

קריאה: למי תעשה הסברה אם אתה לא נותן לאף פעיל או אנשים שמבינים בתחום לדבר.

קריאה: למה אתם ביניכם רק על קנאביס כשאנחנו בוועדת התמכרות?

מיכל מרים וולדיגר: אני רק אגיד נקודה קטנה לגבי מה שאתה העלית קודם, הדיון היום התרכז בבני נוער, ושמענו כל כך יפה את ליאם מהמועצה הארצית של בני הנוער, ואני אומרת, שבעיניי יש כאן איזו סתירה מהותית, שאתה לא תסכים איתי לגביה, אבל מצד אחד אנחנו אומרים, וגם שמענו מקודם גם את ניר שאומר שאנחנו צריכים לעשות לגליזציה ולדבר על זה, ואני רואה כבר היום את הפרסומות שיש על כמה הקנאביס הוא מצוין.

מיכל מרים וולדיגר: וליאם אמרה, לא אני אמרתי לה את הדברים, אלו המילים שלה, כמה שהנוער מושפע ממה שקורה, ואם אנחנו נאפשר להשתמש בסמים, כי זה בסדר וזה אחלה וזה מביא כיף וזה עושה תענוג אמיתי, במילים שלה, זה מחלחל לנוער והם לומדים את זה מגיל אפס.

מיכל מרים וולדיגר: אז יש בעיניי סתירה מהותית בין להגיד קנאביס זה נהדר, קנאביס זה טוב, ומצד שני נמנע את זה מהנוער, נגיד להם שזה לא טוב, נגיד להם כמה זה מסוכן.

מיכל מרים וולדיגר: לי בעיניים שלי זה לא יושב ביחד, וזה לא רק בעיניים שלי, זה הנוער עצמו, שאתה דואג לו ואני דואגת לו, אומרים את זה - - -

רם שפע: אבל הנוער עצמו חי היום במדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אמרת מקודם שאנחנו מזלזלים בנוער.

מיכל מרים וולדיגר: אז ההיפך, אני חושבת שאני נותנת את הדברים של ליאם ואני לא מזלזלת, אני נותנת לה את כובד המשקל ואני אומרת, הנה, שמענו הוכחה ברורה מנוער איכותי ורציני שאומר, הפרסומות, המלל על לגליזציה זה בעצם מחלחל אליהם במובן הזה שאתה לא יכול להגיד להם שזה מסוכן כשזה מותר.

רם שפע: רגע, מה זה פרסומות?

רם שפע: אני לא מכיר פרסומות.

רם שפע: איזה פרסומת יש, וודאי מטעם המדינה, שאומרת שקנאביס זה מצוין?

רם שפע: אני לא מכיר את זה.

מיכל מרים וולדיגר: לא מטעם המדינה, עצם העובדה שאפשר לעשות פרסומות ואנחנו לא עוקבים אחרי זה.

קרן רוט איטח: ההמלצה שלנו היא להגביל פרסומת.

רם שפע: איזה פרסומת יש?

קרן רוט איטח: לא, אם יממשו את ההמלצה, זה להגביל פרסומת, חשוב לדעת את זה, זה ממש חשוב.

יפעת רווה: דרך התקשורת, כשיושבים בתוכנית או בסרטים ורואים דברים שקשורים בקנאביס.

רם שפע: בסדר, לא, אבל צריך להפריד.

יפעת רווה: אבל דווקא אם זה יוסדר אז זה יוגבל, לפחות אם תמומש ההמלצה.

רם שפע: בדיוק, זה בדיוק הסיפור.

רם שפע: כשאתה מסדיר בחקיקה בצורה רצינית, אז יש לך יכולת להגביל.

מיכל מרים וולדיגר: כמו שאת אמרת יפעת, א' אני נגד בכלל, אבל כמו שאת רואה בוועדת פלג, אז אוקי, אמרו יופי, המדינה מתקדמת הלאה עם לעשות את מה שנוח לה, אבל את הדברים האלה לא, כי אין תקציב אז נשכח ונעבור על זה.

רם שפע: מכיוון שיפעת הייתה חלק מדו"ח מררי, חלק משמעותי, אז אני רק אגיד שישבו שמונה-תשעה משרדי ממשלה, התעמקו מאוד בנושא הזה ואמרו, אנחנו מודעים מאוד לבעיה, חלק מהדרך לפתור אותה היא להפסיק לעצום עיניים ולהסדיר בחקיקה, בצורה הוליסטית, את הסדרת הקנאביס.

מיכל מרים וולדיגר: אתה באמת רוצה שאני אגיד לך מה אני חושבת על הדו"ח הזה?

מיכל מרים וולדיגר: קראתי אותו מההתחלה ועד הסוף.

מיכל מרים וולדיגר: מה שעולה ממנו זה שירו את החץ ואחר כך ציירו את המטרה, כי לא כולם תמכו והרבה היו נגד, אבל בסדר, אין מה לעשות, זה לא הנושא היום.

רם שפע: אה, בסדר, אבל אם הדו"ח היה הפוך אז - - - בסדר גמור, אנחנו נשמח לא להסכים בצורה הגונה ומכבדת.

מיכל מרים וולדיגר: הייתי חייבת להגיד את זה כי כל הזמן אמרת שאני מסכימה איתך יותר מידי אז רציתי להראות לך שאני לא - - -

רם שפע: אנחנו מסיימים את הדיון, אני יודע שיש אנשים שרצו לדבר ולא הספיקו, מה לעשות, אנחנו פה כבר כמעט שעה ו-40, וזה חלק מהדינמיקה של הכנסת, ושוב אני מתחייב שזה ממש לא הדיון האחרון.

רם שפע: תודה רבה לכולם ויום נעים.