ועדת הכנסת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 25, 2021-10-21 17:00

ניר אורבך: אחר צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת, היום יום חמישי ט"ז בחשון תשפ"ב, 21 באוקטובר 2021.

ניר אורבך: נתחיל בנושא הראשון שעל סדר היום.

אורית סטרוק: אדוני היושב ראש, יש לי הצעה לסדר.

ניר אורבך: עוד רגע אחד.

ניר אורבך: נתחיל בנושא הראשון, פניית יושב ראש ועדת הכספים בדבר טענת נושא חדש בעת הדיון בפרק ה' (צמצום פערים מגדריים בשוק העבודה והעלאת גיל הפרישה לנשים) מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א-2021 (מ/1443).

שמרית שקד: הוועדה עסקה בנושא של דחיית גיל פרישה לנשים.

שמרית שקד: סעיף 171(א)(1ב) המוצע קובע זכאות לתשלום 300 ימי אבטלה לאישה שמלאו לה 60.

שמרית שקד: מימוש הזכאות לדמי אבטלה מחייב התייצבות בלשכת התעסוקה וסירוב לעבודה גורר שלילת הזכאות למשך 90 יום והפחתה של 30 ימים מדמי האבטלה.

שמרית שקד: הוועדה קבעה כהוראת שעה שבשנים 2022 עד 2026 לא ניתן יהיה לשלול מאישה דמי אבטלה בשל סירוב לעבודה.

שמרית שקד: טענת הנושא חדש היא לגבי ההגבלה לשנים 2022 עד 2026.

שמרית שקד: לעמדתנו זה לא נושא חדש כי זה חלק מההסדר המוצע.

שמרית שקד: נושא נוסף שעמד על הפרק זה סעיף 177ג, הוא קובע הוראות מיוחדות לגבי מבוטחת שסירבה לדמי אבטלה ותישלל זכאותה.

שמרית שקד: זה לא היה בחוברת הכחולה, אבל זה חלק מההסדר וגם בנושא הזה עמדתנו היא שלא מדובר בנושא חדש.

אלכס קושניר: היו שתי טענות לנושא חדש או שלוש?

שמרית שקד: שתיים, אחת הם משכו.

ניר אורבך: מישהו רוצה להתייחס?

מאיר פרוש: אפשר לקבל את הנייר?

אופיר כץ: אבל יש פה שתי טענות, אחת של הבריאות ואחת של הכספים.

אלכס קושניר: לא, כרגע אנחנו מדברים על הכספים, עוד לא הגענו לבריאות.

אופיר כץ: על מה אתם מדברים עכשיו?

אלכס קושניר: על כספים.

אלכס קושניר: כן, אדוני היושב ראש.

שלמה קרעי: אני רוצה לנמק.

ניר אורבך: רגע אחד, לפני שנתקדם חברת הכנסת סטרוק, מה רצית להגיד?

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

מאיר פרוש: אני רק מתנצל, הישיבה נקבעה די באקראי, באתי מוכן, אבל מאחר שאיחרתי שתי דקות ולא שמעתי את ההסבר מה כן ומה לא, אז הייתי מבקש, אם אפשר, אם מותר, שיחזרו על זה.

ניר אורבך: לפני ההצבעה אני אבקש עוד פעם שתחזור בקצרה.

מאיר פרוש: לפני ההצבעה?

מאיר פרוש: אבל איך נתייחס?

מאיר פרוש: אני רוצה להתייחס לפני.

ניר אורבך: בסדר, בסדר.

אורית סטרוק: אדוני היושב ראש.

ניר אורבך: אבל אני מבקש רק לקצר, בסדר?

אורית סטרוק: אני אקצר.

אורית סטרוק: אדוני היושב ראש, אני פונה פה בפעם השלישית, פנינו פעמיים, אני פונה בפעם השלישית, אליך כיושב ראש ועדת הכנסת.

אורית סטרוק: אתם הולכים לעשות, הממשלה הזאת - - -

ניר אורבך: לא, לא, סליחה, חברת הכנסת.

אורית סטרוק: סליחה, אני - - -

ניר אורבך: לא, לא, לא, לא, לא.

אלכס קושניר: אבל אנחנו באמצע נושא, את לא יכולה עכשיו לקחת אותנו - - -

ניר אורבך: שנייה אחת.

ניר אורבך: חבר הכנסת קושניר, סליחה.

ניר אורבך: אנחנו פה עכשיו בדיון ממוקד על טענת נושא חדש.

ניר אורבך: כל דבר שלא קשור כרגע, אני אשמח לשמוע אותך - - -

מאיר פרוש: שמי טוען אותו?

ניר אורבך: רגע אחד.

מאיר פרוש: מי טוען אותו?

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, שנייה.

אורית סטרוק: אבל מותר לי ל - - -

ניר אורבך: לא, לא, לא.

ניר אורבך: אני אשמח לשמוע אותך אחרי שנגמור את ההצבעות על הנושאים החדשים, אני אשאר פה ומי שירצה להישאר לשמוע, בשמחה.

ניר אורבך: אנחנו חוזרים חזרה לנושא שלנו ואני מבקש להתמקד בנושא הזה.

אורית סטרוק: למרות שאני חושבת שההצעה לסדר - - -

ניר אורבך: אני חושב אחרת.

מאיר פרוש: שמישהו יסביר לי מה - - -

ניר אורבך: אני לא רוצה להגביל בזמן את הדוברים.

מאיר פרוש: ממוקד.

ניר אורבך: רגע אחד, בסדר.

ניר אורבך: בבקשה, שלומית, תחזרי בקצרה עוד פעם.

שמרית שקד: שמרית.

ניר אורבך: וזו פעם אחרונה, אם מישהו עוד נכנס עכשיו זו כבר בעיה שלו.

מאיר פרוש: שמישהו אחר ייכנס שיבקש.

מאיר פרוש: רק למיקרופון, שנשמע.

ניר אורבך: בסדר, היא מסבירה עכשיו.

שמרית שקד: ועדת הכספים עסקה בנושא של דחיית גיל פרישה לנשים, סעיף 171(א)(1ב) המוצע בהצעת החוק קבע זכאות לתשלום 300 ימי אבטלה לאישה שמלאו לה 60.

שמרית שקד: מימוש הזכאות לדמי אבטלה מחייב התייצבות בלשכת התעסוקה.

שמרית שקד: אם לשכת התעסוקה מציעה לאישה עבודה מתאימה והיא מסרבת הסירוב לעבודה גורר שלילת הזכאות למשך 90 ימים והפחתה של 30 ימים מסך הכול ימי האבטלה שמגיעים לה.

שמרית שקד: הוועדה קבעה כהוראת שעה שבשנים 2022 עד 2026 לא ניתן יהיה לשלול מאישה דמי אבטלה בשל סירוב לעבודה, חברי הכנסת משה גפני, שלמה קרעי וחבר הכנסת ינון אזולאי ביקשו לטעון נושא חדש על המילים '2022 עד 2026'.

מאיר פרוש: הוועדה החליטה שעד 26' אי אפשר להפחית והם טוענים שזה דבר חדש שלא היה במקום?

שמרית שקד: נכון.

שלמה קרעי: אני אסביר.

מאיר פרוש: מי מנסה לומר שזה לא נושא חדש?

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, רגע אחד.

ניר אורבך: זהו, תודה רבה.

אלכס קושניר: לא, יש עוד טענה.

קריאה: זה הנושא הראשון, והנושא השני?

שמרית שקד: בהצעת החוק מוצע סעיף 177ג שהוא סעיף חדש, הוא לא היה בחוברת הכחולה, הוא קובע הוראות מיוחדות לגבי מבוטחת שסירבה לדמי אבטלה ותישלל זכאותה.

שמרית שקד: להבנתנו גם זה וגם הטענה הראשונה הן חלק מההסדר הכולל ולא מדובר בנושא שאין לו - - -

מאיר פרוש: איך?

ניר אורבך: תודה רבה.

מאיר פרוש: איך?

מאיר פרוש: אם זה לא היה אז איך זה - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, רגע אחד, אני נותן עכשיו לחבר הכנסת קרעי לנמק בשם מגישי הטענה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני יושב הראש.

שלמה קרעי: קודם כל אני רוצה להודיע, לומר לכם שאנחנו לא מקבלים את העמדה של הייעוץ המשפטי בנושא הזה שאין לאופוזיציה זכות הצבעה בוועדות ולכן אנחנו נצביע.

שלמה קרעי: תספרו אותנו או לא תספרו אותנו, זה עניין שלכם.

ניר אורבך: בסדר גמור.

שלמה קרעי: דבר נוסף, מדובר בחוק הזה של העלאת גיל הפרישה לנשים בחוק שלאורך דיונים ארוכים ושעות ארוכות בוועדה נתנו כל מיני סוכריות לחברות הכנסת החברתיות כביכול, שהשיגו פה והשיגו שם, אבל הפיל שיושב בחדר זה הנשים שעובדות במקצועות שוחקים ועוד כמה שנים, עוד חמש שנים.

שלמה קרעי: לא יהיה להן שום מענה, גוזלים להן את קצבת הזקנה, ממטפלות סיעודיות, מעובדות ניקיון, מנשים קשות יום שעובדות במקצועות שוחקים ולא נותנים להן מענה חוץ מאותם חמישה חודשי אבטלה נוספים ולא מוכנים בשום פנים ואופן בוועדה להגדיר מקצועות שוחקים, לגביהן זה לא יחול.

שלמה קרעי: עכשיו הם מוסיפים חטא על פשע ואומרים שהעניין הזה, שאם אישה כזאת תסרב לעבודה בגיל 62, 63, כשהגב שלה נשבר כבר וכשהיא כבר לא מסוגלת לעבוד, אז ישללו ממנה את הזכאות לדמי אבטלה עוד חמש שנים.

שלמה קרעי: זאת אומרת נתנו רק כמה שנים, מין הוראת מעבר, כדי להרגיע את הרוחות קצת, אבל עוד כמה שנים הנשים האלה נשארות גם בלי קצבת הזקנה שלהן וגם אם הן לא יוכלו ללכת לעבוד יגידו להן שגם דמי אבטלה הן לא יקבלו.

שלמה קרעי: אז אני טוען נושא חדש על העניין הזה.

שלמה קרעי: אני חושב שאנחנו חייבים להכניס כאן שזה לא תהיה הוראת שעה, למצער שזו לא תהיה הוראת שעה, ולפחות יהיה להן את אותה שנת אבטלה שיש אם הן לא מסוגלות לצאת לעבודה.

שלמה קרעי: אני בכלל חושב שהחוק הזה הוא רע כי הוא פוגע, הוא לא נותן מענה לנשים החלשות ביותר, אבל אני באופוזיציה ולצערי כולם פה הולכים כאצבע אחת ומצביעים בעד החוק הזה.

שלמה קרעי: אבל לפחות את העניין הזה של לתת להן משהו, אותם חמישה חודשי אבטלה, אותה שנת אבטלה שיש להן, שבעה חודשים פלוס חמישה, שזה לא יותלה באם היא סירבה או לא סירבה להצעת עבודה.

שלמה קרעי: שוב, זה רק בגלל שלא נתנו כאן קריטריונים למה הם מקצועות שוחקים.

שלמה קרעי: כי אם זה מקצועות לא שוחקים אני יכול לקבל את זה, גם לא צריך את הוראת השעה הזו בכלל.

שלמה קרעי: אבל מכיוון שחוק ההסדרים, הוועדה לא הסכימה להתייחס ולהפריד בין אותן נשים שלא מסוגלות לחזור לעבוד, העניין הזה לא צריך להיות הוראת שעה, הוא צריך להיות הוראת קבע.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אני מנסה לדבר לאלה שהם לא מחויבים להיות בקו אחד עם מה שהקואליציה מבקשת.

מאיר פרוש: אלה שהקואליציה מבקשת מהם לעשות את מה שהם עושים, אני לא מבקש מהם חלילה שיעשו משהו בניגוד למה שהקואליציה מבקשת, הם עוד עלולים לשלם מחיר פוליטי.

מאיר פרוש: אני מדבר ל - - -

יצחק פינדרוס: למשל היועץ המשפטי.

מאיר פרוש: יועץ משפטי לא אמור להיות מישהו שמחויב לזה או לזה, הוא צריך לומר את ההיגיון ואת השכל.

מאיר פרוש: אני מבקש לשאול בקול, אם נניח כתוב, כל חוק ההסדרים, הרי אנחנו יודעים, שהוא, לא הייתי אומר עליו מפוקפק, אבל כל חוק ההסדרים הוא משהו שהוא בדיעבד, הוא לא דבר שמלכתחילה, בפרט כשאנחנו מדברים על כמויות כאלה, אנחנו הרי דנו פה בוועדת הכנסת ודיברנו איך אפשר לעשות את זה והזמן הוא מאוד קצר וכל כך הרבה סעיפים וקיבלנו כאלה חוברות, ספר עם 1,300 עמוד.

מאיר פרוש: זה לא המלכתחילה שמלכתחילה כדי לחוקק חוק.

מאיר פרוש: פה במסגרת חוק ההסדרים, לא יודע מה, שגגה נפלה בישראל.

מאיר פרוש: עכשיו אני מדבר לאלה שיכול להיות שהם לא חייבים לקואליציה, אז מהם אני מבקש שיקשיבו.

מאיר פרוש: פה אנחנו מדברים, איך אני אומר?

מאיר פרוש: שגגה נפלה בישראל בעצם העובדה שיש לנו חוק ההסדרים שלשם מכניסים דברים שכן למדו אותם, לא למדו אותם, כמה למדו אותם.

מאיר פרוש: אתם יכולים רק לראות שכל חוק הסדרים שמגיע והוא נכנס לוועדה הוועדה דנה עליו ולשה אותו ואף פעם הוא לא יוצא עם אותו נוסח שהביאו אותו לפה.

מאיר פרוש: למרות שחוק ההסדרים הרי גם עבר עין בוחנת של משפטנים, אבל יכול להיות שהוא עבר ומתוך קוצר זמן נכתב מה שנכתב ובאים היועצים המשפטיים וקובעים שצריכים לכתוב את זה אחרת.

מאיר פרוש: לא מדובר על דברים שאנשים מבקשים לעגל פינות, או לשפר, אבל בעיקרון אנחנו רואים שלא הנוסח שבא בחוק ההסדרים בא לפה אחר כך להצבעה, למה?

מאיר פרוש: זו גם הוכחה שחוק ההסדרים בנוי בדיעבד ולא בנוי מלכתחילה.

מאיר פרוש: עכשיו אם בחוק ההסדרים כתוב שוועדת הכנסת צריכה להתכנס רק לפני הצהריים, אם היא תתחיל להתכנס אחרי הצהריים זה דבר חדש או לא חדש?

מאיר פרוש: אנחנו היום מתכנסים אחרי הצהריים, בדרך כלל ועדת הכנסת מתכנסת בבוקר או אחרי הצהריים, זה דבר חדש.

מאיר פרוש: זה פשוט מאוד.

מאיר פרוש: אדוני היושב ראש, למרות שאתה מחויב לקואליציה, אני מבקש שתשמע את הדברים, אתה תעשה אחר כך - - -

ניר אורבך: לא, אמרת שאתה מדבר רק למי שלא מחויב.

מאיר פרוש: אתה תעשה אחר כך מה שהקואליציה מבקשת, אני רק רוצה שתשמע.

ניר אורבך: לא, אין בעיה.

ניר אורבך: עכשיו להקשיב?

מאיר פרוש: אני שואל, זה דבר חדש שאנחנו יושבים אחרי הצהריים?

מאיר פרוש: ברור.

מאיר פרוש: תשאל תינוק, יודע לקרוא, שואלים אותו מה עכשיו, הוא יגיד לך חמש אחרי הצהריים, זה דבר חדש.

מאיר פרוש: מה שאני שמעתי באוזניים שלי, והייתי צריך לבקש שידברו למיקרופון, יותר בקול, אבל נגיד שכבר קלטתי משהו, ברור שמה שמבקשים עכשיו, מה שהיושב ראש הציע, שלא יכעס עליי יושב ראש ועדת הכספים אם הוא קיבל כזו הצעה, היה מדובר של-X שנים נוהגים כך, באו והוסיפו עוד כמה שנים, זה דבר חדש או לא דבר חדש?

מאיר פרוש: זה אחרי הצהריים או לפני הצהריים הישיבה?

מאיר פרוש: איך אפשר לבוא ולומר שזה לא דבר חדש?

שלמה קרעי: זה נושא חדש.

מאיר פרוש: אני שואל את אלה שלא חייבים להיות כמו הקואליציה, אני רוצה לשמוע מהם את זה.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

שלמה קרעי: אני רוצה עוד מילה אחת.

שלמה קרעי: מיכל רוזין, חברת הכנסת, תדעי שטענת הנושא חדש כאן לא תגרום לחוק לא לעבור, בסך הכול תגרום להם להוסיף עוד כמה שנים לאותן נשים שלא ישללו מהן את האבטלה אם הן יסרבו ללכת לעבוד מעל גיל 62, זה הכול, הם יבואו איתם למשא ומתן.

מיכל רוזין: הלוואי שהייתה לי פה אצבע.

שלמה קרעי: יש לך אצבע.

מיכל רוזין: פה אין לי.

שלמה קרעי: אין לכם בוועדת הכנסת אצבע?

ניר אורבך: טוב.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

אורית סטרוק: אז תצאו מהקואליציה הרעה הזאת, מה זה?

נעמה לזימי: חבר'ה, אחרי זה נעשה שיחה על מרצ.

שלמה קרעי: אז אנחנו תיקו.

שלמה קרעי: תצביע.

ניר אורבך: אנחנו נעבור להצבעה.

מאיר פרוש: לא, אני מבקש את הייעוץ המשפטי של ועדת הכנסת שהיא תסביר לי.

שלמה קרעי: פרוש, אנחנו תיקו, שיצביעו, יש לנו ארבע-ארבע.

מאיר פרוש: הבאת לי את מי שמוועדת כספים?

מאיר פרוש: זה כבר אני יודע ש - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, הוא משכלל את השיטה.

ניר אורבך: אני חייב להגיד משהו.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי משכלל את השיטה - - -

מאיר פרוש: אני מבקש ממך שלא תשנה את זה.

מאיר פרוש: אתה מצביע כאיש קואליציה.

נעמה לזימי: חבר'ה, מה קורה?

אורית סטרוק: רגע, אני רוצה להגיד משהו למיכל רוזין.

מאיר פרוש: יכול להיות שהוא לא חייב לעשות - - -

שלמה קרעי: תראה, רומן בלחץ.

מיכל מרים וולדיגר: הוא בלחץ, שיש לנו יותר - - -

מאיר פרוש: רגע, אני חייב לתקן.

מאיר פרוש: אני מבקש לומר שאני לא רוצה לפגוע ביועצת המשפטית, אני לא רוצה לפגוע, היא אמרה את מה שהיא אמרה, אבל אני מבקש מ - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, הבנתי, הבנתי.

ניר אורבך: טוב, אני מבקש רגע שקט.

אורית סטרוק: רגע, אדוני היושב ראש, אני רוצה - - -

ניר אורבך: אנחנו ניתן ליושב ראש ועדת הכספים לדבר ואחר כך היועצת המשפטית תשיב לדבריו של פרוש, אבל אני רוצה להגיד משפט אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, זה בשבילך.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי משכלל את השיטה שהתחילה עם כינון הממשלה.

ניר אורבך: הייתה תקופה מאוד ארוכה, אני לא יודע - - -

מאיר פרוש: מה, שלא היו נורבגים בהתחלה?

ניר אורבך: שמבחינת הממשלה אין ממשלה, יש ראש ממשלה שהיה ועדיין קוראים לו ראש ממשלה.

מאיר פרוש: ויהיה.

ניר אורבך: היה, הווה ויהיה, ועכשיו חבר הכנסת קרעי משכלל את השיטה, יש תקנון של הכנסת שאומר שאחרי 60 יום שלא הגישו שמות מאבדים את זכות ההצבעה, אבל חבר הכנסת קרעי אומר עזוב, יש גם תקנון חלופי.

שלמה קרעי: ניר, תקנון לא גובר על החוקה.

ניר אורבך: יש גם תקנון חלופי, אנחנו נצביע - - -

שלמה קרעי: התקנון לא גובר על הדמוקרטיה.

אלכס קושניר: אני יכול להתייחס, בבקשה, אדוני היושב ראש?

ניר אורבך: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אני יכולה גם לפרט לא מעט הפרות של התקנון על ידי הקואליציה, בוא.

אלכס קושניר: אדוני היושב ראש, אני באמצע רשות הדיבור.

נירה שפק: חבר'ה, מפריעים לקושניר, מה קורה?

ניר אורבך: רגע אחד, בואו נחזור רגע - - -

אורית סטרוק: רק משפט אחד.

ניר אורבך: אני אתן לך אחרי חבר הכנסת קושניר.

נירה שפק: אבל קודם קושניר.

ניר אורבך: בסדר, בסדר.

ניר אורבך: חברת הכנסת שפק, תודה.

שלמה קרעי: כמה יש בישראל ביתנו חברים כאן?

אלכס קושניר: אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קושניר, בבקשה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אז קודם כל לעניין הנושא החדש.

אלכס קושניר: כפי שאמרה היועצת המשפטית, מדובר בחלק מההסדר ולכן לא ניתן לטעון לנושא חדש גם אם לא מסכימים עם סיכום כזה או אחר.

אלכס קושניר: לכן אני מבקש מחברי הוועדה לדחות את הטענה לנושא חדש.

קריאה: אבל אין לך רוב.

שלמה קרעי: הנה, ולדימיר הגיע, הוא יכול להצביע.

שלמה קרעי: תראה איך הקואליציה מתייחסת לחדשה שלי.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תודה לך.

אלכס קושניר: אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד לך שחבר הכנסת קרעי מצליח להיות בכל הוועדות בו זמנית ואני מסיר את הכובע בפניו.

ניר אורבך: נכון.

אלכס קושניר: ועוד דבר, חבר הכנסת קרעי מבצע את העבודה האופוזיציונית שלו בצורה מעולה כי גם אם הוא מושך זמן וטוען טענות הוא עושה את זה בחוכמה ונכון.

שלמה קרעי: הלך עליי הפריימריז.

אלכס קושניר: לעומת זאת אחרי הצהריים ולפני הצהריים, אם זה אותו יום, אז אין חדש תחת השמש.

אלכס קושניר: אתה יכול לעבור להצבעה.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, זה בסדר, הבטחתי.

ניר אורבך: אז קודם כל אני רק רוצה להרגיע את הקואליציה שפתאום הייתה פה איזה שהיא תכונה.

ניר אורבך: זה נחמד שחבר הכנסת קרעי קובע כללים מחדש, אבל אני אומר, בצער באמת, לצערי, ואגב בהמשך לדבריך, חבר הכנסת קושניר, אני חייב להגיד שכל חברי הכנסת שיושבים פה באמת, אני הקטן, נמצאים בוועדות ועובדים בוועדות ומאתגרים את העבודה.

אופיר כץ: שלמה, בגללך הם עשו גיוס, עכשיו?

ניר אורבך: אני לא צריך פריימריז, אופיר.

אופיר כץ: לא, אתה צוחק, יש הרבה כללים חדשים, אבל עובדה שאחרי מה שהוא אומר איזה גיוס עשיתם.

ניר אורבך: לא, אז אני אומר, אני רוצה להרגיע את הקואליציה.

נירה שפק: ניר, אנחנו פשוט כל כך רוצים לגרום לאווירה טובה שאנחנו משתפים פעולה עם קרעי.

נירה שפק: הוא רוצה שנרוץ אנחנו רצים, הוא מבסוט, אנחנו מבסוטים, בסוף אנחנו מנצחים.

ניר אורבך: אני בעד.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, עוד רגע אני אתן לך, אני רק מבקש, ארבל, תעני בבקשה לחבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אבל תשתיק, בבקשה, את החברים.

ניר אורבך: אני מבקש קצת שקט.

אופיר כץ: אני גם מתכוון להצביע, תגייסו עוד.

ארבל אסטרחן: אני אגיד רק בקצרה, כי זו לא פעם ראשונה שוועדת הכנסת - - -

מאיר פרוש: אני רק מחדד, האם אפשר לומר שאחרי הצהריים זה לא דבר חדש במדינת ישראל?

מאיר פרוש: רק תסבירי לי איך זה יכול להיות.

ארבל אסטרחן: עדיף שאני לא אגיד מה העדפתי האישית לגבי ישיבות אחרי הצהריים - - -

מאיר פרוש: לא, זה לא שייך אם את רוצה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת פרוש, אם לא צחקו מהבדיחה שלך בפעם הראשונה, בפעם השנייה גם לא יצחקו ממנה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קושניר, אתה רוצה להישאר פה עוד?

ניר אורבך: אין לי בעיה.

אלכס קושניר: לא, אני רוצה להצביע וללכת.

ניר אורבך: אז בואו נתקדם.

ארבל אסטרחן: בוועדות הכנסת, כידוע, יש תפקיד משמעותי בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והשלישית, לשפר את הצעת החוק, לדון בה, לבדוק שכל ההסדרים שלמים ומושלמים.

ארבל אסטרחן: מותר לוועדה לתקן את ההוראות שנמצאות בפניה והסעיף של הנושא החדש נועד למנוע הגנבה של הסדרים חדשים שלא נודע זכרם בקריאה הראשונה ולא פורסמו בנוסח הכחול ולא היה לגביהם דיון ציבורי.

ארבל אסטרחן: נושא חדש זה התחום היחיד שבו אני באופן קבוע מבקשת מהיועצים המשפטיים של הוועדות הספציפיות להגיע לכאן לוועדת הכנסת כי הם מכירים את ההסדרים היטב, הם יודעים לומר מה בדיוק היה בקריאה הראשונה, מה היו הדיונים בוועדה - - -

מאיר פרוש: מה זה נקרא שהעבירו אותה מתפקידה בוועדת הכספים לוועדת הכנסת, איזה הפחתה במעמד?

מאיר פרוש: למה שהיא תעשה את זה?

ניר אורבך: מה, אתה ככה מעליב את ארבל?

ארבל אסטרחן: אתם שמעתם את היועצת המשפטית שטיפלה בהצעת החוק בוועדת הכספים, היא אמרה פה חד משמעית שלא מדובר בנושא חדש, אלא מדובר בהשלמה.

מאיר פרוש: את יכולה להסביר אותה?

ארבל אסטרחן: כן.

מאיר פרוש: אנחנו סומכים עליה, את יכולה להסביר את מה שהיא אומרת?

ארבל אסטרחן: אני גם סומכת עליה.

מאיר פרוש: את יכולה להסביר?

ארבל אסטרחן: ולכן עמדה הלשכה המשפטית היא שבשני הסעיפים שלגביהם נטענה טענת נושא חדש בפרק ה' לא מדובר בנושא חדש.

ניר אורבך: תודה רבה, ארבל.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, קצר בבקשה.

אורית סטרוק: האמת שמושא הדיבור שלי היה חברת הכנסת מיכל רוזין שכבר פרחה לה.

קריאה: לא, היא כאן.

אורית סטרוק: היא כאן?

אורית סטרוק: אני לא רואה את מיכל.

אורית סטרוק: היי, מיכל.

אורית סטרוק: אז רציתי להגיד למיכל רוזין היקרה, הלוחמת למען נשים, שאני לפי בקשתה הצטרפתי לפני כחודשיים לכנס שארגנה, כנס אינטרנטי בנושא גיל הפרישה לנשים, נכון, מיכל?

ניר אורבך: היא אומרת כן.

אורית סטרוק: אני לא רואה אותה, אין לי קו ראייה איתה.

אורית סטרוק: בכל מקרה, מיכל, רציתי לגלות לך שיש עוד כללים חוץ מאשר האצבע בוועדת הכנסת.

אורית סטרוק: יש עוד כללים.

אורית סטרוק: בקואליציה הזו, שהיא קואליציה שנשענת על חודו של קול, כל ממזר מלך.

אורית סטרוק: גם לך מותר לפעמים להיות קצת ממזרה ואם את חושבת שהטענה שחבר הכנסת שלמה קרעי העלה כאן היא טענה נכונה וצודקת אז יש לך כלים, גם אם זו לא האצבע שלך פה, להשפיע בעניין הזה.

אורית סטרוק: פשוט לגלות את עינייך, כי ככה הקואליציה הזאת עובדת, היא לא עובדת רק לפי פורמליסטיקה, היא עובדת לפי הכוח שיש לכל אחד ואחד מהח"כים למשוך ולכל אחד יש את הכוח הזה.

אורית סטרוק: אז אם זה באמת חשוב לך, ואם הנשים האלה, שכרגע חבר הכנסת קרעי, שאני רוצה גם באמת להצטרף ולשבח אותו שהוא עושה עבודה נהדרת - - -

שלמה קרעי: אורית, למדתי משהו ממך.

אורית סטרוק: עבודה נהדרת באמת, הלוואי על כל חברי הכנסת.

אורית סטרוק: אם הטיעון שהוא מעלה נראה לך צודק יש לך כלים להשפיע גם אם אין לך בדיוק פה בוועדה אצבע.

אורית סטרוק: זהו.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: אנחנו עוברים כרגע להצבעה על הסעיף הראשון של נושא חדש, סעיף 171(א)(1ב), מי בעד טענת נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

מיכל מרים וולדיגר: אורית, את איתנו?

אורית סטרוק: בסדר, תצביעי את אם את רוצה, אין בעיה.

מיכל רוזין: מה זה משנה?

מיכל רוזין: אין לכם קול, תצביעו כולם.

ניר אורבך: האמת זה מרשים.

אורית סטרוק: אנחנו הולכים עם שלמה.

אלכס קושניר: שלמה קרעי עושה את זה בוועדה מהבוקר.

מיכל מרים וולדיגר: שלמה הוא המנהיג שלנו, בלי לפגוע בבצלאל.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: ירים את ידו.

שלמה קרעי: גם אתה נגד?

ניר אורבך: מי נמנע?

ניר אורבך: טענת נושא חדש לא מתקבלת.

ניר אורבך: בעד – 2

ניר אורבך: לא אושר.

שלמה קרעי: אלכס, תעשה פה רביזיה?

שלמה קרעי: תגדיל את זה לשש שנים לא נעשה רביזיה.

מאיר פרוש: אני טוען שאני עולה חדש זה חדש?

שלמה קרעי: תגדיל לשש שנים, בשנה אחת.

ניר אורבך: הנושא השני לטענת נושא חדש, סעיף 177ג, מי בעד טענת נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: מי נמנע?

ניר אורבך: טענת נושא חדש, גם הטענה הזו לא התקבלה.

ניר אורבך: בעד – 3

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: אנחנו עוברים לסעיף השני בסדר היום.

ניר אורבך: פניית יושבת ראש ועדת הבריאות בדבר טענת נושא חדש בעת הדיון בפרק ב' (התחשבנות בין בתי חולים לקופות חולים) מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א-2021 (מ/1443).

ניר אורבך: היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

נעה בן שבת: יש לנו כמה טענות נושא חדש שהוגשו.

אופיר כץ: על כל טענה בנפרד מצביעים?

נעה בן שבת: מצביעים על כל טענה בנפרד, כן.

נעה בן שבת: טענה אחת מתייחסת לסעיף 1, כשאני אומרת סעיף 1 זה לחוק ההתחשבנות בין בתי חולים לקופות חולים שמחוקק פה בתוך חוק ההסדרים.

נעה בן שבת: בסעיף 1, בהגדרה תוספת ריאלית, בפסקה (2)(ב)(1) ו-(3)(ב)(1) שונה מ-15 בפברואר, שזה המועד המקורי שהיה כתוב, ל-15 ביוני, המועד שחתימה על הסכם אשפוז בית תשפיע על שיעור התוספת הריאלית.

נעה בן שבת: זאת אומרת קופת חולים, כשהיא חותמת עם בית חולים עד המועד הזה על הסכם אשפוז בית - - -

מיכל מרים וולדיגר: זה לא מה שנתנו לנו.

עידית סילמן: יש עוד דף.

מיכל מרים וולדיגר: לא נתנו לנו.

אופיר כץ: אין לי את זה.

אופיר כץ: איך אני אנמק את זה אם זה לא מול העיניים שלי?

עידית סילמן: קח, בבקשה, אופיר.

אופיר כץ: זה בדף השני.

אופיר כץ: זה בסדר.

אופיר כץ: אוקיי.

נעה בן שבת: אז קופת חולים שחתמה עם בית חולים הסכם אשפוז בית עד המועד הזה, זה ישפיע על השיעור של התוספת הריאלית שתיקבע בתקרה לגבי אותה קופת חולים ואותו בית חולים.

נעה בן שבת: זו טענה ראשונה שטען לגביה חבר הכנסת אופיר כץ נושא חדש.

אופיר כץ: מתי אני מנמק?

נעה בן שבת: אתה רוצה שנקרא את שלוש הטענות או אתה רוצה על כל טענה?

ניר אורבך: איך נוח לך?

ניר אורבך: אנחנו ניתן גם ליושבת ראש הוועדה.

אופיר כץ: בסדר, שהיא תשלים.

ניר אורבך: מאה אחוז.

ניר אורבך: רק לגבי הרביזיה של קרעי, ב-17:56 אנחנו נדון ברביזיה.

נעה בן שבת: בסעיף (2)(ב)(2) שינו את הנוסחה להפחתה מתקרת הצריכה ברוטו לשנת 2021, שבמקום הפחתה של ההפרש בין שיעור הגידול הפרטני ובין שיעור הגידול הממוצע או בין 4.5, לפי הנמוך, ההפחתה תהיה של ההפרש ככל שישנו בין שיעור הגידול הפרטני ובין שיעור הגידול הממוצע בתוספת 1.2%.

נעה בן שבת: זאת אומרת שינו את השיעורים שבהם מפחיתים את התקרה.

נעה בן שבת: גם על זה טען חבר הכנסת אופיר כץ טענת נושא חדש.

נעה בן שבת: עוד תיקון שנעשה בסעיף 1 נוגע להגדרה 'הפרש 2017'.

מיכל מרים וולדיגר: שלטעמי זה היה שלי, זה לא היה של אופיר, אופיר כבר יצא.

נעה בן שבת: לפי מה שרשום אצלי ורשמתי באותו רגע - - -

מיכל מרים וולדיגר: זו טעות כי אופיר יצא.

ניר אורבך: אז תנמקי את זה את.

מיכל מרים וולדיגר: לא קריטי.

אופיר כץ: בסדר, לא משנה, מיכל תנמק את זה.

נעה בן שבת: בהגדרה 'הפרש 2017' בסופו נוספה הוראה שלגבי בתי חולים שהיחס המגולם באותה נוסחה של הפרש 2017 לגביו הוא נמוך מ-5% אז שיעור ההפרש 2017 לגביו יהיה אפס.

נעה בן שבת: זאת אומרת יוצרים פה איזה שהיא הקלה לגבי בתי החולים.

נעה בן שבת: גם כאן טען חבר הכנסת אופיר כץ שזה נושא חדש.

אופיר כץ: אז אני אנסה לנמק את שלושתם ביחד.

אופיר כץ: אנחנו יושבים על חוק ההתחשבנות, באמת אנחנו יושבים שם ימים רבים והמון המון שעות, עדיין אני חושב שזה לא מספיק, אמרתי את זה כמה פעמים ואני אומר את זה גם עכשיו, למרות שיש דיון מאוד מאוד טוב ורחב, אבל החוק הוא יותר רחב ממה שאנחנו מקיימים וזה חוק שכן היינו צריכים לעשות מחוץ לחוק ההסדרים.

אופיר כץ: לכל סעיף הכי קטן בחוק הזה יש משמעויות אדירות במיליונים ומיליארדים וכמובן על קופות החולים, על בתי החולים, על אזרחי מדינת ישראל.

אופיר כץ: יש שם סעיפים, גם אלה שאנחנו פה הגשנו את זה, יש להם השלכות מאוד מאוד כבדות.

אופיר כץ: למשל הסעיף הראשון של ה-4.5%, אנחנו דנו שעות על המספר הזה, שמענו ועידית נתנה לכולם לדבר, למנהלי בתי החולים, ולהסביר לנו למה הגיעו למספר הזה ואיך הוא יוצר איזה שהוא איזון בין כל הגורמים, קופות חולים, בתי חולים, שירות לאזרח והאחוז הזה, לפי מה ששמענו מבתי החולים וכל הגורמים הוא מאוד מאוד משפיע על ההתנהלות שלהם, ואחרי שהוסבר לנו וישבנו על הסעיף הזה כל כך הרבה זמן היום, כשהגענו לדיון הנוסף, פתאום גילינו ששינו את זה ל-1.2.

אופיר כץ: אני חושב שזה לא רק שינוי מספרי, זה שינוי עצום שיש בו השלכות מאוד מאוד כבדות, ואז אני שומע שהשינוי הזה לדוגמה פוגע בשני בתי חולים, אשקלון ונהריה.

אופיר כץ: הדבר הכי בסיסי היה לשמוע את בתי החולים האלו, איך הם רואים את ההשלכה של השינוי הכול כך גדול הזה.

אופיר כץ: ולא כי הוועדה לא רצתה לתת, הבנתי שהם הוזמנו ולא היו בזום.

אופיר כץ: לכן אני חושב שזה שינוי כל כך גדול, שהוא כמו סעיף בפני עצמו, להוריד את זה מ-4.5 ל-1.2 כשיש לזה השפעה ישירה על ההתנהלות של בתי החולים, ושעכשיו אנחנו לא מצליחים לשמוע אותם ועכשיו אנחנו צריכים להתקדם ולהצביע על זה כאילו זה משהו – אני חושב שזה לא נכון שדנו על מספר מסוים כל כך הרבה זמן ובבוקר אנחנו מגלים שיש מספר אחר, וכבר הסברתי כמה המספר הזה הוא גדול ומשמעותי עבור בתי החולים וקופות החולים.

אופיר כץ: אותו דבר אני יכול להגיד גם לגבי הסעיף הנוסף, שמשנים את התאריכים.

אופיר כץ: גם לזה הסבירו לנו למה שנה מסוימת, למה חודש מסוים, שעד פברואר הם רוצים לתת לבתי החולים ואז פתאום משנים את זה תוך כדי לחודש אחר, שונה לגמרי.

אופיר כץ: גם לזה לא הייתה אפשרות את זה כמו שצריך, זה משהו אחר לגמרי ממה שדנו בו כל כך הרבה שעות.

אופיר כץ: זה באמת משתלב עם עוד דברים שהראיתי בוועדה לגבי מכשור רפואי, על הנזק והעוול שעושים לבתי החולים בפריפריה, הראיתי מספרית, לפי תקנות משרד הבריאות, מכשירים מסוימים שצריכים להיות בבתי החולים בפריפריה בצפון ובדרום והם לא קיימים, נתנו אותם לבתי חולים אחרים ברחבי הארץ.

אופיר כץ: מי שנפגע תמיד זה בתי החולים בפריפריה וגם על זה הגשתי תיקון, אני מקווה שזה באמת יושלם בהמשך.

אופיר כץ: וזהו, אני חוזר אחורה לטענות, לכן אני חושב שמדובר בנושא חדש.

ניר אורבך: את רוצה להתייחס לטענות?

עידית סילמן: אני רק אתייחס לטענות ואומר שבאמת בפעם הראשונה מובאת בוועדת הבריאות של הכנסת, פעם ראשונה שיש כמובן ועדת בריאות בכנסת, פעם ראשונה שמובא חוק הקאפ, התחשבנות בין בתי החולים לקופות החולים, שזה אחד החוקים התקציביים הגדולים, כל שנה זה מיליארדים רבים ומוכפלים כמה שנים קדימה.

עידית סילמן: התייחסתי לנושא הזה שבאמת הוא נידון בוועדת הבריאות מתוך ראייה של טובת המערכת, בתי החולים וקופות החולים, לראשונה ולא בוועדת הכספים, זה מבחינתנו כבר הישג כשלעצמו.

עידית סילמן: ההתחשבנות הזו היא אחת הקשות ללמידה, אחת היותר מורכבות ומסובכות, הכרזנו כבר בתחילת הדיון היום שאנחנו נדון בזה ונקים ועדה שתדון בנושא הקאפ מיד לאחר חוק ההסדרים, משהו שבאמת לא שינו אותו 20 שנה ואולי יהיה אפשר לחשוב על איזה שהיא דרך יצירתית, אבל היא באמת דרך ארוכה.

עידית סילמן: יש כאן כאילו בעצם מחשבון של התחשבנות בתהליך הזה.

עידית סילמן: בחודשים האחרונים אני צללתי וירדתי לעומקם של כל הפרטים, כל שינוי קטן של סעיף עשרוני בתוך ההתחשבנות הזו גורר אחריו מיליונים ובאמת השפעה גדולה על כל המערכת, הן קופות החולים והן בתי החולים.

עידית סילמן: כדי לנסות לייצר איזונים, בעיקר לאחר השנתיים של הקורונה המאוד מאתגרות, וזה לא מספיק שאנחנו רק מוחאים לצוותים שלנו כפיים מהמרפסות, ניסינו להגיע להסכמות, ניסינו לבדוק את הדברים, זה מאוד מורכב, מאוד קשה, והגענו לכמה איזונים שהם מאוד טובים.

עידית סילמן: לכן אנחנו נביא גם בהמשך, אני מאמינה, נושאים חדשים כי באמת ראינו את טובת המערכת והיא הושמה לנגד העיניים.

עידית סילמן: ישבנו עם כל קופות החולים, עם כל בתי החולים, עם כל היועצים השונים למיניהם כדי לוודא.

עידית סילמן: חבר הכנסת אופיר כץ, נכון שספציפית בסעיף הנוכחי, אתה אומר שבית חולים מסוים לא היה על הזום, למרות שכולם באמת הוזמנו, אבל ערן הכהן, שהוא מנהל החטיבה של כל בתי החולים הממשלתיים היה והוא כמובן גם מייצג אותם, גם הוא וגם צוותים נוספים שישבו מאחורה, והוא גם ציין את זה.

אופיר כץ: לא, אני לא אמרתי שלא אפשרת להם, רצית והם לא היו, אבל אני אומר שהיה צריך לשמוע אותם, את ההשלכות.

עידית סילמן: אני לא חושבת שאי פעם בחיים הקאפ, ההתחשבנות, נידון בשישה מפגשים, נכון, היועצת המשפטית, כרגע?

נעה בן שבת: אני חושבת שחמישה.

עידית סילמן: חמישה.

עידית סילמן: עשינו מפגשים נוספים לחברי הוועדה, מפגשים שהם ביקשו, חברי הוועדה מן המניין, או כל מיני אנשים נוספים, ביקשו שנשב איתם וישבנו איתם ימים שלמים וארוכים.

עידית סילמן: אף פעם לא ירדו לעומקו של הקאפ כדי לנסות לייצר איזונים ובלמים לתוך מערכת הבריאות בצורה הזו.

עידית סילמן: בדרך כלל לא היו שינויים כאלה, בדרך כלל לא הובאו תוספות מבחוץ ואנחנו פה עושים את שני הדברים גם יחד ובאמת בגאווה גדולה.

עידית סילמן: אז אני רוצה בהזדמנות הזו גם להודות לך, חבר הכנסת אופיר כץ, על הדברים שהבאת, שהבאת אותם כרגיל בוועדה שלי, כמו שעשית, באמת בנועם הליכות, בראייה חכמה ומיטבית, ובאמת גם יש הרבה דברים ששמנו לנגד עינינו.

עידית סילמן: וגם ליועצת המשפטית שיושבת כאן, נעה בן שבת, ולשלי מהממ"מ, שבאמת תמכו בנו בכל התהליך הזה.

מיכל רוזין: לדעתי נעה צריכה לקבל תוספת סיכון על העבודה על חוק ההסדרים.

מיכל רוזין: חד משמעית.

עידית סילמן: כן, האמת היא שזו באמת משימה לא פשוטה לנעה וגם ענת כהן שמואל שנמצאת פה מאחורה.

עידית סילמן: תשמעו, אני חושבת שזאת גאווה, גאווה שיש ועדת בריאות, גאווה שדנים בנושא הזה, גאווה גדולה בעיניי שכל מנהלי בתי החולים, מנהלי קופות החולים, באים וסוף סוף יכולים לדון בדברים וגם מבינים מה הם מדברים, מה הם אומרים, ומי שלא מבין, כל חברי הוועדה והאופוזיציה שגם הגיעו, אז שמעו ולמדו.

עידית סילמן: זו הייתה באמת למידה משמעותית ואני שמחה על זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: ברשותך, יושב ראש הוועדה, אני אוסיף חצי משפט פה לדברי יושבת ראש ועדת הבריאות.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני חושבת שאם מנהלי בתי החולים שהוזכרו היו חושבים שהשינוי הזה פוגע בהם הם היו מוצאים דרך או לעלות דרך הזום או להתקשר בטלפון או להגיע.

אלינה ברדץ' יאלוב: מה שאנחנו למדנו בשבועות האחרונים, כאשר יש איזה שהיא בעיה אז מנהלי בתי החולים ומנהלי קופות החולים מוצאים דרך להביע את דעתם.

אופיר כץ: את אמורה לשמור על הפריפריה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני שומרת עליה.

אופיר כץ: ככה?

אופיר כץ: שאת מנמקת ש - - -

אלינה ברדץ' יאלוב: לא, אני בשיחות עם כולם.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו צריכים לדעת על מה אנחנו מצביעים.

נעה בן שבת: אני רוצה להתייחס גם לטענות נושא חדש - - -

ניר אורבך: של חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

ניר אורבך: אז היועצת המשפטית, את תתייחסי וחברת הכנסת וולדיגר תנמק אחר כך.

נעה בן שבת: בסעיף 5 לאותו חוק נוספה התייחסות לרצפת צריכה נטו וברוטו.

נעה בן שבת: בנוסף לתקרת צריכה נטו וברוטו אני חושבת שהייתה שם השמטה שהיא בעצם טעות סופר, הערנו על זה למשרד הבריאות לגבי סעיף אחר בישיבה הקודמת ובישיבה הזאת הערנו לנושא הזה גם באותו סעיף, בסעיף 5.

נעה בן שבת: זו טענה אחת.

נעה בן שבת: וטענה שנייה נוגעת לתיקון בסעיף 6, שקובע סמכות של השרים לקבוע לקופת חולים מסוימת ובית חולים מסוים רצפת צריכה ברוטו בשיעור נמוך יותר בתנאים מסוימים.

נעה בן שבת: המטרה הייתה לאפשר הקלה לגבי קופות חולים קטנות כדי שהם יוכלו להסיט את אותם כספים לטובת פיתוח שירותים בקהילה.

נעה בן שבת: ולגבי שני הנושאים נטענה טענת נושא חדש בגלל שני התיקונים.

ניר אורבך: חברת הכנסת וולדיגר, בשם חבר הכנסת קרעי, אני מבקש שתדברי.

מיכל מרים וולדיגר: תודה, קרעי, תודה, ניר.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא אחזור על כל מה שאמר אופיר, אבל אני כן רוצה לציין כמה דברים וזה שבאמת מדובר בחוק מאוד מאוד מורכב, לי לקח שעות על שעות, בין בשעות הוועדה הרבות, ובאמת תודה לעידית על הדיונים, אבל גם עם עצמי בביתי ובלשכתי עם מנהלי בתי חולים ועם מנהלי קופות חולים לפני ולפנים, וזה נושא מורכב.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד, כמו שאמרנו קודם ואני אגיד את זה גם עכשיו, זה לא נושא מבחינתי בתוך חוק ההסדרים, לדון הכול בשנייה והכול במרוץ אחרי הזמן ואפילו באיזה שהוא מקום לאיים עלינו שנמשיך בימי שישי כי אין זמן ותצמצמו את הדיון.

מיכל מרים וולדיגר: הדיון הוא רחב ואני לא באתי לכנסת כדי להיות חותמת גומי כדי להגיד אוקיי בלי שאני מבינה מה כתוב.

מיכל מרים וולדיגר: כל מילה שם זה בדיוק כמו אפקט הפרפר, זה לכאורה אנחנו מזיזים מילה פה ומילה שם, אבל לכל דבר קטן שהזזנו יש משמעות ענקית, גם כספית וגם בין ההתחשבנות.

מיכל מרים וולדיגר: הרי כל הקאפ הזה מתעסק בעצם בהתחשבנות בין קופות החולים לבין בתי החולים, בעצם בסכום אפס וביניהם הוויכוחים וכל שינוי פה הוא שינוי משמעותי.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו, ישבנו וראינו את השינויים ואז הערנו.

מיכל מרים וולדיגר: עוד פעם, אני מבחינתי העברתי כמה גלגולים של הסתייגויות כי כל פעם קיבלנו עוד שינוי ועוד שינוי.

מיכל מרים וולדיגר: הגענו היום לדיון, היום בדיון היה שינוי.

מיכל מרים וולדיגר: מבחינתי זה נושא חדש, בגלל השינוי.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר אני מיד רוצה להתקשר לבתי החולים שהייתי איתם בקשר, שהעירו לי כל הערה גם לגבי הנושא של הרצפה וגם לנושא של התקרה, ואתם שיניתם במקרה שלי, שאותו טענתי כנושא חדש, חריגים.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר זה לא רק שינוי של הגדרה, אלא זה חריג, בנושא של הרצפה יש חריג וגם בנושא של התקרה, בגלל שיש בתי חולים שהם רוצים להקטין את הרצפה צריך לעשות כך או אחרת.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר זה לא רק שינוי של מספר אלא זה שינוי של משמעות, עכשיו אנחנו נעשה עוד חריג מסוים ולגבי החריג הזה אני צריכה לשאול את האנשים סביבי, אני לא יכולה מהרגע להרגע, זה נושא חדש שצריך להקדיש לו מחשבה, לברר מה קורה איתו, איפה זה משפיע, על מי זה משפיע.

מיכל מרים וולדיגר: לכן מבחינתי, אפקט הפרפר, צריך לעצור אותו שנייה, לעצור, לחשוב, לברר ולהמשיך הלאה.

מיכל מרים וולדיגר: נושא חדש לגמרי לטעמי.

ניר אורבך: תודה רבה, חברת הכנסת וולדיגר.

ניר אורבך: לפני שנעבור להצבעה עוד מישהו מחברי וחברות הכנסת רוצה להתייחס?

ניר אורבך: טוב, אנחנו עוברים להצבעות לפי סדר הנושאים.

ניר אורבך: הנושא החדש הראשון, הגדרת תוספת ריאלית, טענתו של חבר הכנסת אופיר כץ.

ניר אורבך: מי בעד טענת נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: להוריד ידיים, בבקשה.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: בעד – 4

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: טענת נושא חדש לא התקבלה.

מיכל מרים וולדיגר: רביזיה.

ניר אורבך: רביזיה נעשה בשעה שש ועשרה.

ניר אורבך: טענת נושא חדש שנייה, סעיף 2(ב)(2), שונתה הנוסחה להפחתה מתקרת הצריכה ברוטו לשנת 2021, היא נטענה על ידי חבר הכנסת אופיר כץ.

ניר אורבך: מי בעד נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: בעד – 4

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: הטענה נדחתה.

ניר אורבך: הטענה השלישית בסעיף 1 בהגדרה 'הפרש 2017', נטענה על ידי חבר הכנסת אופיר כץ.

ניר אורבך: מי בעד טענת נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: בעד – 4

ניר אורבך: לא אושר.

נועה בירן-דדון: הטענה נדחתה.

ניר אורבך: טענה מספר 4, סעיף 5, נוספה התייחסות לרצפת צריכה נטו וברוטו, נטענה על ידי חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

ניר אורבך: מי בעד טענת נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

אופיר כץ: ניר הצביע איתנו.

מיכל מרים וולדיגר: ניר, ראינו.

מיכל מרים וולדיגר: יש מצלמה.

אורית סטרוק: אני חושבת שאתה בעד, ניר.

מיכל מרים וולדיגר: הוא הבין את המשמעות.

ניר אורבך: טעיתי.

ניר אורבך: בסדר, טעות לעולם חוזרת.

אורית סטרוק: אתה טעית בכל השאר, פה אתה צדקת.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: בעד – 4

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: הטענה נדחתה.

מיכל מרים וולדיגר: רביזיה.

ניר אורבך: סעיף 6, נוסח סעיף קטן קובע סמכות של שרים, נטענה על ידי חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

ניר אורבך: מי בעד טענת נושא חדש?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: בעד – 4

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: הטענה נדחתה.

מיכל מרים וולדיגר: רביזיה.

ניר אורבך: רביזיה תהיה בשעה 18:15.

ניר אורבך: כמו שכתבנו בהזמנה לישיבה הזו, ככל שיעלו נושאים חדשים ייתכן ותהיינה ישיבות נוספות היום, נא היו ערניים.

ניר אורבך: אנחנו מחדשים את הישיבה, אנחנו עוברים כרגע לנושא של הרביזיות, שתי רביזיות על הנושאים של ועדת הכספים.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

ניר אורבך: אחרי ההצבעה אני מבקש, הישיבה לא תינעל, אנחנו נשמע את דבריה של אורית סטרוק במידה שהיא תגיע.

ניר אורבך: אני רק מודיע את זה מראש.

ניר אורבך: בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני יושב הראש.

שלמה קרעי: אני באמת רוצה לפנות ללב של חבר הכנסת בליאק, של חברת הכנסת אלינה ושלך, אדוני יושב הראש.

ניר אורבך: אין לי לב.

שלמה קרעי: זאת הבעיה.

שלמה קרעי: באמת הרביזיה הזאת על הנושא של אותן נשים שעובדות במקצועות שוחקים, אותן נשים שנשבר להן הגב, שהן תשושות מעבודה ולא מסוגלות בגיל 62, 63 לפנות לעבודה חדשה שיציעו להן.

שלמה קרעי: בתחילת הדברים, בדיונים הראשונים, אמרו שימצאו פתרון ובאמת לא יחייבו אותן ואז בסוף הפכו את זה להוראת שעה.

שלמה קרעי: הוראת השעה הזו היא לחמש שנים.

שלמה קרעי: הרבה מההטבות שיש בחוק הזה של העלאת גיל הפרישה הן הוראת שעה לכמה שנים, ולא רק שפגעו בהן בשלילת הקצבה לשלוש שנים, מגיל 62 עד גיל 65, אלא גם כל ההטבות הנלוות, אדוני יושב הראש, הנחה בארנונה, הנחה בחשמל, הנחה בתחבורה ציבורית.

שלמה קרעי: נתנו מענה חלקי, אבל עדיין יהיו הרבה נשים שייפגעו, גם בסל ההטבות הנלווה לגיל הפרישה.

שלמה קרעי: לכן אני אומר, ולדימיר, אין שום בעיה אם עכשיו תלכו איתי עם הנושא החדש, תעלו את הוראת השעה הזו.

שלמה קרעי: לא תרצו הוראת קבע?

שלמה קרעי: תעלו את זה לשש שנים, לשבע שנים, קצת יותר, עשר שנים.

שלמה קרעי: בכלל הרי כל המתווה הזה הוא על פני 11 שנה, אז למה שהוראת השעה לא תהיה ל-11 שנה?

שלמה קרעי: למה אתם חותכים את זה אחרי חמש שנים?

שלמה קרעי: אתה יודע מה יקרה בעוד חמש שנים?

שלמה קרעי: כן בחירות, לא בחירות, כן ממשלה, אף אחד לא ישים לב, זה הרי לא איזה קצבה שמישהו מפסיק לקבל, זו אישה ששולחים אותה לעבודה והיא לא מסוגלת ללכת לעבודה חדשה אז היא תצא נפסדת, וזה לא משהו שיצוף באופן אוטומטי כמו הרבה הוראות שעה שמתארכות באופן אוטומטי כמעט כשמגיע הסוף שלהן.

שלמה קרעי: לכן אני מבקש לקבל את הרביזיה הזו ולהצביע בעד כדי שנוכל לתת עוד קווץ', עוד מענה נוסף לנשים המוחלשות בחברה.

שלמה קרעי: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת קרעי.

ניר אורבך: זו הנמקה לרביזיה על סעיף 171(א)(1ב).

ניר אורבך: לגבי סעיף 177ג אני מוותר על הנימוק ונעבור עכשיו לשתי ההצבעות.

ניר אורבך: מי בעד הרביזיה לסעיף 171(א)(1ב)?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: מי נמנע?

שלמה קרעי: אני לא מצליח לשכנע אתכם, יאללה.

נירה שפק: לא, אתה חייב לעשות קורס דיבייט, אין מה לעשות.

נירה שפק: לא אושר.

ניר אורבך: הרביזיה נדחתה.

ניר אורבך: הרביזיה השנייה על סעיף 177ג.

ניר אורבך: מי בעד?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: ירים את ידו.

ניר אורבך: מי נמנע?

ניר אורבך: הרביזיה נדחתה.

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: אני מבקש כמה דקות לתת לחברת הכנסת אורית סטרוק כי הבטחתי לה עוד בישיבה הקודמת.

ניר אורבך: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

אורית סטרוק: אני באתי לבקש בפעם השלישית את מה שביקשתי פעמיים, אתה יושב ראש ועדת הכנסת ובאפשרותך לשנות את ההחלטה הנוראה שקיבלתם לפני שבועיים וחצי-שלושה בחלוקת חוק ההסדרים כשהעברתם חלקים מחוק ההסדרים לידיים של ווליד טאהא.

אורית סטרוק: כשעשיתם את זה התרעתי בפניך, התרענו בפניך, החברים בראשות שדולת ארץ ישראל, חבר הכנסת יואב קיש ואני, התרענו בפניך שאתם בעצם מוסרים בידיו של ווליד טאהא אמצעי סחיטה, אמצעי לסחוט אתכם, ואמרנו לכם שהוא ישתמש באמצעי הזה כדי לקבל דברים שאתם לא רוצים לתת, ואמרת: יהיה בסדר.

אורית סטרוק: אל תדאגו לי, אנחנו נסתדר, אל תדאגו לקואליציה, הקואליציה תסתדר.

אורית סטרוק: אדוני היושב ראש, אני מדברת ממש אליך.

ניר אורבך: אני מקשיב.

ניר אורבך: בסדר גמור, תודה רבה על הדברים.

אורית סטרוק: לא סיימתי.

שלמה קרעי: כנראה שלא הקשבת.

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: אתה יודע למה לא הקשבתי?

ניר אורבך: כי חברת הכנסת סטרוק התחילה לצטט דברים שאני לא זוכר שאמרתי, אז הפסקתי להקשיב.

אורית סטרוק: אני אשמח שאתה תגיד מה אמרת.

ניר אורבך: לא, בסדר.

אורית סטרוק: אני לא בטוחה שאני מצטטת אותך במדויק, אבל בגדול אמרת - - -

שלמה קרעי: רוח הדברים.

אורית סטרוק: רוח הדברים הייתה, תודה, שלמה, שאנחנו לא צריכים לדאוג לקואליציה, הקואליציה תסתדר.

אורית סטרוק: עבר שבוע וקרה בדיוק, אבל בדיוק אחד לאחד מה שאמרנו, ווליד טאהא נעל את הדיונים בוועדת הפנים כדי לקבל את מה שאתם מכנים חוק החשמל, שזה שם מכובס לחוק להלבנת ועידוד בנייה בלתי חוקית בהיקפים של עשרות אלפי מבנים בנגב ובגליל ואיבוד מוחלט של הנגב והגליל.

אורית סטרוק: בדיוק מה שאמרנו לכם זה מה שקרה.

שלמה קרעי: הנה היום הלכו איתו לסיור שם לראות מה צריך להכשיר.

אורית סטרוק: נכון.

אורית סטרוק: וכדי לקבל את ההסדרה של המאחזים - - -

ניר אורבך: רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, זה לא דיון מיוחד בנושא ה - - -

אורית סטרוק: מותר לו להתפרץ.

ניר אורבך: לא, חברת הכנסת סטרוק, שנייה אחת.

ניר אורבך: אני מאוד מעריך ומכבד אתכם וגם יש לי מה לענות, אבל מאחר שזה לא דיון על הנושא אז אני מאפשר לך לסיים את דברייך.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: אתה רוצה שאני אלך?

ניר אורבך: לא.

אורית סטרוק: חבר הכנסת קרעי הוא תושב הנגב, אז קורה שיוצאת לו איזה שהיא הערה מהפה, זה בסדר.

ניר אורבך: הכול בסדר, הכול בסדר.

אורית סטרוק: הוא יודע מה קורה באזור שלו, זה כמו שידברו על משהו שקורה בחברון אז אני אתפרץ, זה ברור.

ניר אורבך: אני נהנה איתכם, חברת הכנסת סטרוק, אני אוהב אתכם וזה בסדר.

אורית סטרוק: אז תן לי לסיים.

ניר אורבך: אני אתן לך לסיים.

אורית סטרוק: אז אני אומרת, היום, היום היום, ראש הממשלה האמיתי מנסור עבאס, ביחד עם ראש הממשלה החלופי יאיר לפיד - -

ניר אורבך: זה ממשיך על ה – זה הזיה מה שקורה.

אורית סטרוק: - - יצאו לנגב כדי לוודא, לוודא שמה שאני התרעתי בפניך קורה ושההסדרה של המאחזים הבדואיים קורית ומוגשת למנסור עבאס.

ניר אורבך: אבל סליחה, חברת הכנסת אורית סטרוק, מה זה התרעת בפניי?

ניר אורבך: תקשיבי, גם אם אני לא אוהב את זה ויש הרבה דברים שאני לא אוהב ויש דברים שאני מאוד אוהב, יש פה הסכמים קואליציוניים.

ניר אורבך: זה לא פתאום בא עלינו בהפתעה, אנחנו יודעים את זה.

ניר אורבך: אגב, ובואי נהיה ישרים, שלושה הכפרים האלה זה שלושה כפרים או שזה השלמה ל-12 כפרים.

ניר אורבך: אני שואל אותך.

אורית סטרוק: אני שואלת אותך.

ניר אורבך: אז אני אומר לך שזו השלמה ל-12 כפרים שתשעה כבר בממשלות אחרות, ממשלות ימין - - -

אורית סטרוק: אוה, יפה.

ניר אורבך: אז די כבר.

אורית סטרוק: לא די כבר.

אורית סטרוק: לא, ניר.

ניר אורבך: אני כן אומר לך די כבר, כי די כבר עם הקמפיין הזה.

אורית סטרוק: ניר, ניר.

ניר אורבך: לא, אורית, אני אומר לך באמת - - -

אורית סטרוק: ניר, אני אקשיב לך ואז אני ממשיכה.

ניר אורבך: לא, לא, לא.

אורית סטרוק: בבקשה, אתה היושב ראש, אני אקשיב לך.

אורית סטרוק: אתה צודק, ניר, אתה צודק.

אורית סטרוק: אכן שלושת הכפרים, אתה קורא לזה, שעומדים - - -

ניר אורבך: בסדר, נו, את יודעת למה אני מתכוון.

אורית סטרוק: רגע, רגע, אבל אמרת ואני עונה לך, אני עונה לגופו של עניין.

אורית סטרוק: אתה צודק, אריק שרון זכרונו לא לברכה, הסדיר במרכאות כפולות ומכופלות, בסביבות שנת 2005, הוא הסדיר כמו שאתה קורא כפרים בדואיים בנגב.

אורית סטרוק: עכשיו אני אסביר לך איך נראים הכפרים האלה אם במקרה לא היית בהם.

אורית סטרוק: הם לא נראים כמו שום דבר ש - - -

ניר אורבך: אני הייתי בהם.

ניר אורבך: הייתי בהם כשעוד הייתי במשרד השיכון עם אפי איתם ונלחמנו כבר אז.

אורית סטרוק: אז בוא נחלוק חוויות, הם לא נראים כמו כפר, אין בהם מדרכות, אין בהם כבישים, אין בהם תאורת רחוב, אין בהם מרכז מסחרי, אין בהם מרפאה, אין בהם בית קולנוע.

אורית סטרוק: זה לא נראה יישוב.

אורית סטרוק: פשוט לקחו קו, סובבו מסביב לאיזה שהוא שטח ואמרו: זה יישוב.

אורית סטרוק: אף אחד לא זז ממקומו פנימה, אף אחד לא סידר את החיים שם, פשוט סתם תחמו שטח שנגרע מאדמות המדינה לטובת היישוב הזה.

אורית סטרוק: זה כל מה שעשו.

אורית סטרוק: על השטות הזו שהיום כולם, אבל כולם כולם, כולל כולם, יודעים שהייתה שטות, על אריק שרון אפשר להגיד שהוא לא ידע, אבל היום יודעים שזו הייתה שטות כי לא הקימו יישוב באמת, לא כינסו את הפזורה פנימה, שום פזורה לא הוסדרה, אלא פשוט תחמו קו מסביב ליישוב.

אורית סטרוק: על השטות הזו אתם רוצים לחזור.

אורית סטרוק: עכשיו לא רק שאתם רוצים לחזור עליה, אלא שאתם שמעתם והבנתם את ההערות של רגבים, ואני מתנצלת, אולי אני לא מכירה את כל העבר וההיסטוריה שלך בהקשר הזה, אבל אם יש לך היסטוריה בהקשר הזה אתה יודע לבד שלא ככה מסדירים ואתם יודעים מאוד יפה שיש תנאים איך מבצעים הסדרה ולא הפקרה, ועל זה יש ויכוח כבר ארבעה וחצי חודשים בין ראשי הקואליציה שמכנים את עצמם ימין ובין מנסור עבאס, זה ויכוח על איך תיראה ההסדרה הזאת, האם סתם יעשו קו מסביב לשטח ואף בדואי לא ייכנס פנימה, או שבאמת יחליטו שזה היישוב, הפזורה נכנסת פנימה והשטח מסביב מתפנה.

אורית סטרוק: על זה היה הוויכוח, ניר, והתווכחתם אותו, זה לא שלא התווכחתם אותו, איילת שקד התווכחה, זאב אלקין התווכח, גדעון סער התווכח, יכול להיות שגם אתה היית שותף לוויכוח הזה ואני פשוט לא יודעת.

אורית סטרוק: אז בזמן שאתם מתווכחים איתם, באותו זמן אתם מוסרים בידם 12 אמצעי לחץ ללחוץ עליכם, לרמוס אתכם ולאנוס אתכם לקבל את ההחלטה שאתם יודעים שאסור לקבל, שאתם יודעים שאסור לקבל אותה, על זה התווכחתם.

אורית סטרוק: אם היה אפשר לקבל אז למה לא הסכמתם לפני ארבעה וחצי חודשים?

אורית סטרוק: לא הסכמתם כי אתם יודעים שזה אסון לנגב.

אורית סטרוק: ועכשיו יאיר לפיד, ראש הממשלה החלופי, ביחד עם מנסור עבאס, ראש הממשלה האמיתי, מסיירים בנגב וקובעים שהיישובים האלה יוסדרו בצורה שאתם יודעים שאסור להסדיר אותם, זאת אומרת יופקרו, השטח יופקר, ואתה במו ידיך מסרת לו את כלי הלחץ, מסרת לווליד טאהא את חלקי חוק ההסדרים שהוא יוכל לנעול את ועדת הפנים מתי שבא לו.

אורית סטרוק: אני אומרת לך, ניר, אני שנים בכנסת, לא תמיד כחברת כנסת, אבל כמי שמלווה דיונים מבחוץ, ראיתי כבר עשרות מקרים שקואליציה הקימה ועדות מיוחדות רק כדי לא להיתקל במצב שאיזה שהוא ח"כ לוחץ עליה במקום שהיא לא רוצה להילחץ.

אורית סטרוק: אתם כנראה רוצים להילחץ, אתם כנראה רוצים להיסחט, אתם כנראה רוצים להיאנס, אתם כנראה רק לכאורה מתווכחים את הוויכוח הזה, אבל באמת, כמו שאמרת: יש דברים שאני אוהב, יש דברים שאני לא אוהב, אבל גם את מה שאני לא אוהב אני מוכן לקבל.

אורית סטרוק: הדבר הזה שאתה לא אוהב ואתה מוכן לקבל אותו הוא אסון לנגב, הוא הפקרת הנגב, הוא אסון לגליל, הוא הפקרת הגליל, הוא קריאת עידוד לכל ערבי שרוצה לבנות בית בלתי חוקי, אומרים לו: בנה, בנה, ואנחנו נחבר אותך לחשמל ונקרא לזה 'חוק החשמל'.

אורית סטרוק: אז אני מבקשת ממך, פעם נוספת, ניר אורבך, ידידי משכבר הימים, שתתעשת ושתפעל כמו שצריך לפעול יושב ראש ועדת כנסת ותפסיק להפקיר חוקים אסטרטגיים בידיהם של מי שחותרים תחת הריבונות של מדינת ישראל בנגב ובגליל.

אורית סטרוק: זה הכול.

שלמה קרעי: אזור נא כגבר חלציך ותפסיק את ההפקרות הזו.

ניר אורבך: תודה רבה לחברת הכנסת סטרוק.

ניר אורבך: כמו שאמרתי, בעוד בערך ארבע דקות מתחדש פה הדיון, זה לא דיון על הנושא הזה, אני רק בכל אופן - - -

שלמה קרעי: לא, יש לי כספים, אז אם אין משהו.

שלמה קרעי: אני מוכן לשבת להקשיב גם לך.

ניר אורבך: תודה, אני מודה לך מאוד.

ניר אורבך: כמו שאמרתי לך, יש פה גם התנהלות של כנסת וגם התנהלות מהותית אידיאולוגית והדברים האלה שלובים.

ניר אורבך: קודם כל, אני אומר את זה שוב וחזרתי גם אז, כל פעם שיש דיון ויוצאות תוצאות, תהיינה אשר תהיינה, בנושא אשר לא יהיה או כן יהיה, ואתם חוזרים חזרה כערכאת ערעור, כי אני לא יודע מה, או לא מצאה בעיניכם ההחלטה או שלא הייתם שותפים לה, אז אתם עושים את זה גם ברמה של ניסיון עוד פעם להחזיר לוועדת הכנסת דברים שכבר הוכרעו בוועדה ויכולתם אז – לצערנו, לא השתתפתם במשחק הזה, החלטתם מראש לא להשתתף.

ניר אורבך: אגב, ואני אומר את זה עוד פעם, ואני הייתי שם, וכל טענה שאתם עכשיו מפנים כלפי הרכב הממשלה הזו תפנו קודם כל כלפי עצמכם.

ניר אורבך: קודם כל כלפי עצמכם.

אורית סטרוק: איך כלפי עצמנו?

ניר אורבך: אני יכול להגיד את זה ואני אגיד את זה עוד פעם כי אני היחידי שיכול להגיד את זה.

שלמה קרעי: מה תגיד?

אורית סטרוק: מה אתה יכול להגיד?

אורית סטרוק: אתה היחידי שיכולת לעבור ולזרוק את הממשלה הרעה הזו לפח.

ניר אורבך: לא, אתם הייתם צריכים לרדת מהעץ הזה שאתם נמצאים עליו, שהליכוד לא היו עליו וחלקים מהסיעה שלכם לא הייתה בו, ולאפשר הקמת ממשלה אחרת אם זה כל כך אכפת לכם.

אורית סטרוק: מה, עם אותו מנסור עבאס?

ניר אורבך: לא, אני נתתי לך לסיים.

אורית סטרוק: לא, עם מנסור עבאס לא מקימים ממשלה.

ניר אורבך: לא, זה לא ויכוח עכשיו, זה לא ויכוח.

שלמה קרעי: אם אתם הייתם מתייצבים כבלוק אחד של ימין אז הייתה ממשלה ימנית.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, סליחה.

ניר אורבך: סליחה, חברת הכנסת סטרוק, את מכבדת אותי?

ניר אורבך: באמת, אמרת דברים קשים, כולל דברים אישיים ופעם אחת הערתי ואז אמרת לי שאת רוצה עכשיו לדבר ולא הפרעתי.

ניר אורבך: אני מבקש עכשיו את המקום הזה.

אורית סטרוק: בבקשה, אני מקשיבה, כולי קשב.

ניר אורבך: אז אני אומר עוד פעם, יש פה חטא קדמון והחטא הקדמון הזה הוא שלכם.

אורית סטרוק: שלא הייתה ממשלה עם מנסור עבאס?

ניר אורבך: רגע, לא, חברת הכנסת סטרוק, גם אם זה קשה עכשיו את תקשיבי כי גם אני הקשבתי לדברים קשים.

ניר אורבך: החטא הקדמון הזה הוא שלכם, אתם לא אפשרתם הקמת ממשלה אחרת.

שלמה קרעי: אתם לא אפשרתם.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אני מבקש ממך.

שלמה קרעי: אתם פלרטטתם עם השמאל.

ניר אורבך: אני היחידי מכל חברי הכנסת שעשה איזה שהוא מהלך חוץ מלדבר ולחוץ מלקרקר וחוץ מלצייץ, חבר הכנסת היחידי שעשה, ואתם, בשקרים, שיקרתם ואיחזתם את עיני הציבור שיכולה להיות ממשלת ימין פה.

אורית סטרוק: היא יכלה.

ניר אורבך: היא הייתה יכולה להיות אם אתם הייתם יורדים מהעץ ואם לא היו עובדים על הרב דרוקמן ולא עובדים על הרבנים האחרים.

ניר אורבך: ותשאלי את עמית הלוי.

אורית סטרוק: אתה רצית - - -

ניר אורבך: לא, את לא מתווכחת איתי.

ניר אורבך: סיכמנו שאת לא מתווכחת.

ניר אורבך: גם אם הדברים קשים.

ניר אורבך: לא, סליחה.

ניר אורבך: זה הסיכום בינינו.

אורית סטרוק: הבנתי, אז אני אענה אחר כך.

ניר אורבך: לא נענה אחר כך כי זה לא הדיון.

ניר אורבך: את דיברת ואני אדבר ואנחנו - - -

שלמה קרעי: ניר, אני הייתי אצלך ליד הבית.

ניר אורבך: אז מה אם הייתם ליד הבית שלי?

ניר אורבך: זה נחמד שעשיתם קמפיין שממשיכים אותו גם, אגב, חלק מהאנשים גם עכשיו, שלא קשורים לכלום.

ניר אורבך: לא, סליחה, עבדו על הרב דרוקמן, איחזו את עיניו, שיקרו לו, היה שם חבר הכנסת עמית הלוי, חבר הכנסת דאז, שהציג לו את הדברים כהווייתם ומישהו שיקר לו אחר כך וזה המצב עכשיו.

ניר אורבך: וכל דבר אחר עכשיו שאתם באים בטענות תבואו לעצמכם.

אורית סטרוק: זה לא נכון, ואתה משקר - - -

ניר אורבך: לא, אני לא משקר.

ניר אורבך: אני לא ציטטתי אותך בציטוטים לא נכונים ולא מכנה אותך בדברים כן נכונים או לא נכונים.

אורית סטרוק: אתה רצית להקים ממשלה עם מנסור עבאס - - -

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, אני יודע שהדברים האלה קשים, אבל הקמפיין שלכם לא יעבור יותר בשקט.

ניר אורבך: הקמפיין השקרי הזה לא יעבור.

שלמה קרעי: גם לי מותר לענות?

ניר אורבך: לא, אתה לא.

ניר אורבך: אתה יודע למה לא? סליחה שאני אומר לך לא, כי עוד דקה יש - - -

שלמה קרעי: עוד שתי דקות.

ניר אורבך: לא, עוד דקה בדיוק.

שלמה קרעי: אמרת ורבע.

ניר אורבך: אה, נכון.

ניר אורבך: אז יש לך שתי דקות, תזכור.

שלמה קרעי: תודה, אדוני יושב הראש.

ניר אורבך: לא, אני אומר לךְ, אני לא מצטט אותך, בטח לא מדויק, ולא אומר דברים בשמך.

אורית סטרוק: אבל זה לא נכון, זה שקר.

ניר אורבך: לא, אל תגידי לי כן.

אורית סטרוק: זה שקר.

ניר אורבך: לא, זה לא שקר ואני אגיד לך עוד משהו, זה לא שקר - - -

שלמה קרעי: אל תגנוב לי את שתי הדקות שלי עכשיו.

אורית סטרוק: אתה גונב לשלמה, זה לא פייר.

אורית סטרוק: תן לשלמה.

ניר אורבך: עם שלמה אני לא מתעסק, אחרי זה הוא עוד ידיח אותי פה.

אורית סטרוק: אי אפשר, שלמה, הוא הכי מלך פה בכנסת, צריכים לתת לו לדבר.

שלמה קרעי: תודה, אורית.

ניר אורבך: את יודעת מה?

ניר אורבך: אני מסכים.

שלמה קרעי: ניר, תודה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני יושב הראש.

שלמה קרעי: אני רוצה להגיד לך, לא היה שום סיכוי שהיינו מקימים ממשלה עם האחים המוסלמים.

ניר אורבך: שלמה, זה לא טוב לפריימריז שלך, תאמין לי.

שלמה קרעי: יום למחרת הבחירות כשצחי הנגבי היה בחדשות 12 ואמר שאנחנו מזמינים את עבאס, אני מיד פרסמתי הודעה: בשום פנים ואופן לא, והלכתי וישבתי עם נתניהו בבית, שאלתי אותו: ראש הממשלה אתה מתכוון באמת להישען על עבאס, על האחים המוסלמים?

שלמה קרעי: הוא אמר לי: לא יקרה, אנחנו צריכים 59 אנשים בגוש הימין בלוק אחד שיהיו איתנו ואז יבואו שניים.

ניר אורבך: אז זה שקר ואני בדקתי את הנושא הזה, לא אתה.

ניר אורבך: אני בדקתי את השקר הזה.

שלמה קרעי: רגע, אף אחד לא יודע - - -

ניר אורבך: הישיבה שלנו, אורית, אגב, חברת הכנסת סטרוק, כולל הישיבה שלנו, שלך ושל חבר הכנסת סמוטריץ' ושל חברת הכנסת שקד - - -

אורית סטרוק: מזל שהייתי שם, אז אני יודעת מה נאמר שם.

ניר אורבך: הביאו לכם כמה אפשרויות, לא הייתם מוכנים לתת גרנטי.

שלמה קרעי: ניר, אף אחד לא יכול לדעת באמת אם זה היה שקר או שהיה דמיון.

ניר אורבך: אני יודע, אני יודע.

ניר אורבך: היחידי מכל ה-120 אני יודע.

ניר אורבך: אני מזכיר לך שמי שמשך את החתימה שלו אז, היחידי שעמד, כמו בסרטים מצוירים, רצתי, נעמדתי פה ככה חמישה ימים, אף אחד מכל האמיצים לא הגיע, אף אחד לא הגיע.

שלמה קרעי: על מה אתה מדבר?

אורית סטרוק: אתה יודע למה אף אחד לא הגיע?

ניר אורבך: היא יודעת על מה אני מדבר.

ניר אורבך: הם לא היו מוכנים לתת שום התחייבות מול ה - - - על שום דבר.

אורית סטרוק: כי ראש המפלגה שלך טרפד את זה.

ניר אורבך: לא נכון, לא נכון, לא נכון.

אורית סטרוק: ראש המפלגה שלך טרפד את זה במו ידיו.

ניר אורבך: לא נכון, ראש המפלגה שלך סיפר סיפורים לכל העולם ואשתו, וזהו.

ניר אורבך: תודה רבה, אני חותם את החלק הזה של הישיבה הקודמת.

שלמה קרעי: אין פה את מגישי הרביזיה.

ניר אורבך: אנחנו נחכה דקה למגישי הרביזיה ואם לא אז הרביזיה פשוט –

אלינה ברדץ' יאלוב: מי מגישי הרביזיה?

ניר אורבך: חבר הכנסת אופיר כץ וחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

קריאה: שניהם לא פה.

ניר אורבך: בסדר, אז עוד דקה.

ניר אורבך: בבקשה, חברת הכנסת וולדיגר, נכנסת בדיוק בשביל לנמק את הרביזיה שלך, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אז כמו שאמרתי קודם אני אגיד שוב עכשיו, הנושאים האלה הם נושאים חשובים, הם נושאים חדשים מאחר שכל מילה שזזה בתוך חוק הקאפ בעצם גורמת לאפקט הפרפר, לשינוי משמעותי בהתחשבנות בין קופות החולים לבין בתי החולים ולכן זה לא משהו שהוא המשך של משהו אחר, אלא לגמרי נושא שהוא עומד בפני עצמו.

מיכל מרים וולדיגר: יש השפעה רצינית מעבר לשינויים של מספרים.

מיכל מרים וולדיגר: בשתי הבקשות שלי לנושא חדש מדובר בלקחת נושא ולהוציא מתוך הנושא את הכלל, זאת אומרת קופות חולים קטנות שתמכו וגדלו ובית חולים שגדל וצמח ולא יכול לעשות כך ואחרת, אוקיי, אז נוציא אותו מן הכלל וניתן לו משהו אחר במקום הכלל שיהיה קבוע.

מיכל מרים וולדיגר: זה נאמר לנו היום ולכן בנקודה כזאת, שזה בעצם להוציא משהו מן הכלל צריך לשמוע את הדברים, צריך לדון בהם, האם זה באמת יוצא מן הכלל, מה ההשפעה של הוצאתם מן הכלל.

מיכל מרים וולדיגר: זה לגמרי מבחינתי נושא חדש ואני מבקשת לקבל את הרביזיה, תודה.

ניר אורבך: תודה רבה.

קריאה: אולי נעשה הצבעה אחת, אם היא מסכימה.

ניר אורבך: את מסכימה לעשות הצבעה אחת על הכול?

מיכל מרים וולדיגר: בסדר גמור, אין שום בעיה.

ניר אורבך: חבר הכנסת כץ לא הגיע.

מיכל מרים וולדיגר: אני בשמו.

ניר אורבך: נימקת בשמו, בסדר.

מיכל מרים וולדיגר: אני אומרת בשמו כי הוא פשוט שם, הוא את ההשגות שלי שם ואני את הרביזיה שלו פה.

ניר אורבך: בסדר גמור.

ניר אורבך: אז אנחנו נעשה בהצבעה אחת.

ניר אורבך: מי בעד כל הרביזיות?

ניר אורבך: אני אקריא אותן, סעיף 1, ההגדרה 'הפרש 2017', סעיף (2)(ב)(2), הנוסחה להפחתה מתקרת הצריכה ברוטו לשנת 2021, סעיף 3 הגדלת תוספת ריאלית, סעיף 5 רצפת צריכה נטו וברוטו, סעיף 6 סמכות השרים.

ניר אורבך: כל חמשת הסעיפים האלה, הרביזיות שנעשו עליהם, מי בעד הרביזיות?

ניר אורבך: שירים את ידו.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: לא אושר.

ניר אורבך: הרביזיות נדחו.

ניר אורבך: אני נועל את הישיבה.

ניר אורבך: תודה לכם.