ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 42, 2021-10-27 09:00

שרן השכל: בוקר טוב לכולם.

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

שרן השכל: בדיון מהיר, מאוד מאוד חשוב, שנדון פה מספר פעמים והועלה על ידי מספר חברי כנסת.

שרן השכל: הדיון המהיר הוא בנושא פגיעה דרמטית ב-78,000 תלמידים בחינוך היסודי מהאוכלוסיות החלשות ביותר.

שרן השכל: מציעי הדיון המהיר: חברי הכנסת שלמה קרעי, יעקב אשר, אחמד טיבי ואיתמר בן גביר.

שרן השכל: הנושא מאוד מאוד חשוב, בנושא בתי הספר המוכשרים.

שרן השכל: דנו פה בוועדה מספר פעמים ואני שמחה באמת על הדיון המהיר הזה.

שרן השכל: בכוונה קבענו דיון מהיר, ארוך, עם כל הגורמים המקצועיים, כדי לראות איך ניתן.

שרן השכל: אני מניחה שלא נפתור את הכל ביום אחד, אבל לפחות להתחיל לטפל בבעיה אקוטית וחמורה, שמשאירה ילדים באמת מהאוכלוסיות החלשות ביותר.

שרן השכל: אוכלוסיות שהמדינה לא דאגה להם לפני כן וזקוקים בעצם לבתי הספר האלו.

שרן השכל: והם נשארים למעשה ללא מימון בבתי הספר.

שרן השכל: אנחנו מה שנעשה, נפתח כמובן עם חברי הכנסת המציעים, על מנת שיוכלו לומר את דברם.

שרן השכל: חבר הכנסת אחמד טיבי, המציע הראשון, בבקשה.

אחמד טיבי: למען ההגינות, אני לא המציע הראשון.

אחמד טיבי: הציעו לפניי.

אחמד טיבי: אבל אני סתם ישבתי פה.

שרן השכל: לא, זה פשוט יושב.

שרן השכל: חבר הכנסת שיזם את הדיון וגייס את חברי הכנסת הוא חבר הכנסת שלמה קרעי.

אחמד טיבי: וההצעה שלי קצת שונה משלו, לכן הוא יפתח.

שרן השכל: הבנתי, אוקיי.

שרן השכל: אז חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שרן השכל: לאחר מכן חבר הכנסת אחמד טיבי.

שרן השכל: יעקב אשר לא נמצא איתנו.

שרן השכל: ובן גביר לא נמצא איתנו.

שרן השכל: אורית, את תרצי לנמק במקומו?

אורית סטרוק: אני לא יודעת אם זה במקומו, אני אשמח לנמק.

שרן השכל: פרוש, אתה תנמק במקום יעקב אשר?

שרן השכל: בסדר.

מאיר פרוש: אני מוניתי אתמול על ידי שלמה קרעי.

שלמה קרעי: תודה, גברתי יושבת הראש.

שרן השכל: והמחליפים לאחר מכן.

שרן השכל: אז אם תוכל לעקוב, עוד 10 דקות אני אצטרך לצאת, אז תעקוב אחרי הדוברים.

שרן השכל: בסדר.

שלמה קרעי: תודה גברתי יושבת הראש.

שלמה קרעי: אני מודה לך על הדיון, שאת מקיימת את הדיון בזמנו.

שלמה קרעי: לא תמיד דיונים מהירים נקבעים בזמן שלהם ולא תמיד נותנים להם את תשומת הלב שהם דורשים.

שלמה קרעי: כאן קבעת דיון ארוך של שעתיים.

שלמה קרעי: נושא מאוד מאוד חשוב.

שלמה קרעי: נושא שהוא בליבת העשייה, לטעמי, שלנו כחברי כנסת, נציגי ציבור.

שלמה קרעי: ישנן קבוצות אוכלוסייה חזקות יותר שמיוצגות כאן על ידי לוביסטים, על ידי קבוצות כוח למיניהן.

שלמה קרעי: ודווקא החלשים ביותר כמעט והקבוצות האלה לא מיוצגות כאן.

שלמה קרעי: והדיון הזה בא לייצג את אותה אוכלוסייה שנפגעת, שמופלית לאורך שנים ארוכות, עשרות שנים.

שלמה קרעי: וככל שעובר הזמן, האפלייה הולכת ומעמיקה.

שלמה קרעי: ואני חושב שצריך לתת לזה מענה.

שלמה קרעי: ביקשתי ממך אז כשדיברנו לעשות את הדיון לפני אישור התקציב, שאולי נצליח להמיס את ליבם של פקידי האוצר או פקידי החינוך ולגרום להם לשנות את מה שמופיע כבר עכשיו בתקציב.

שלמה קרעי: אני לא יודע אם נצליח לעשות את זה.

שלמה קרעי: אני לא מתייאש מעניין כזה.

שלמה קרעי: ובעיניי אפשר, ואפשר לשנות.

שלמה קרעי: ביום אחד אפשר.

שלמה קרעי: כי מדובר כאן בסך הכל על כסף, על שוויון בתקצוב.

שלמה קרעי: אבל מה שנצליח להשיג אני מקווה שיהיה משהו פרגמטי, שיהיה משהו שמניע את ההליך שבאמת יתחיל את השוויון הזה.

שלמה קרעי: על מה מדובר כאן?

שלמה קרעי: יש בתקציב המדינה, באופן ממש מביש, תקציב לשנת הכספים 2021.

שלמה קרעי: אני מחזיק כאן את הדף שכולם קיבלו אותו.

שלמה קרעי: יש קבוצה של תלמידי המוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: יש קבוצה של הרשמי, יש קבוצה של החינוך העצמאי, קבוצה של מעיין החינוך התורני והמוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: כאשר המוכר שאינו רשמי כולל בתוכו תלמידי החינוך הערבי במזרח ירושלים, תלמידים חרדיים, שלא משויכים למעיין החינוך ולחינוך העצמאי.

שלמה קרעי: תלמידי מתלמודי התורה החרדים לאומיים, התורניים לאומיים.

שלמה קרעי: וכל מיני בתי ספר נוספים: חינוך כנסייתי ועוד.

שלמה קרעי: ובתקציב המדינה תלמיד כזה מוערך כנראה סוג ג', אולי סוג ד'.

שלמה קרעי: התקציב שמוקצה עבורו בשנה הוא פחות מ-5,000 שקלים.

שלמה קרעי: לעומת תלמידים ברשתות הרשמיות או המוכר שאינו רשמי, של מעין החינוך והחינוך העצמאי, שמקבלים בסביבות, בממוצע 15,000 שקלים בשנה.

שלמה קרעי: פי 3.

שלמה קרעי: זאת אומרת תלמיד במוכר שאינו רשמי, זה יכול להיות בית ספר שאפילו אם מדברים, לפעמים מדברים על לימודי ליבה וכל זה, בתי ספר שלומדים לימודי ליבה.

שלמה קרעי: זה בתי ספר שעוברים פיקוח מלא של משרד החינוך.

שלמה קרעי: הם מפוקחים 100%, לא 30%.

שלמה קרעי: והם מתוקצבים 30%.

שלמה קרעי: מתוקצבים שליש מתלמיד רגיל.

שלמה קרעי: הדבר הזה הוא פוגע ביכולתם של התלמידים לרכוש השכלה.

שלמה קרעי: לרכוש מקצועות העשרה, לגייס מורים טובים יותר או מורים שמוכשרים ומיועדים למקצועות מסוימים שיכשירו את אותם תלמידים.

שלמה קרעי: אני מניח שמדובר גם בהרבה בתי ספר כאלה גם בפריפריה.

שלמה קרעי: ולכן אנחנו חייבים לתת מענה לאפליה הקשה הזאת.

שלמה קרעי: יש לנו חוק יסוד כבוד האדם וחירותו קובע שצריך להיות שוויון.

שלמה קרעי: כולם זכאים לשוויון.

שלמה קרעי: בטח ובטח בנושא הכל כך בסיסי, שאנחנו כמדינה מעניקים אותו כחוק חינוך חובה, בחינם כביכול, למרות שיש עוד דברים שהם לא כל כך בחינם.

שלמה קרעי: אבל הבסיס צריך להיות שוויוני.

שלמה קרעי: וכשהבסיס כל כך מפלה, כל כך פוגעני, אנחנו לא יכולים לעבור על זה בשתיקה.

שרן השכל: מצבם של אותם בתי ספר כרגע?

שרן השכל: זאת אומרת, זה כמעט רבע מהמימון שלהם.

שרן השכל: מה האתגרים העיקריים שלהם?

שלמה קרעי: יש אתגרים מאוד משמעותיים.

שלמה קרעי: כמו שאמרתי, גם לגבי העשרה, חוגי העשרה, שעות נוספות שנותנים להעשרה במקצועות מסוימים.

שלמה קרעי: גם מורים שמשתכרים שכר נמוך יותר.

שלמה קרעי: גם בתי ספר שלא משופצים, שמוזנחים מבחינת התשתיות שלהם.

שלמה קרעי: כי בסופו של דבר זה חינוך מוכר שאינו רשמי, שזה עמותות שמפעילות.

שלמה קרעי: ברגע שהם לא מקבלות תקציבים מינימליים הם בסוף לוקחים את זה מהילדים.

שלמה קרעי: בסופו של דבר מי שנפגע בסוף זה הילדים.

שלמה קרעי: יש גם את המורים בדרך שנפגעים, יש הרבה דברים מסביב.

שלמה קרעי: אבל בסוף בסוף, ילד בכיתה א' שעולה לכיתה שהיא מלוכלכת, שהיא לא משופצת, שאין תשתיות מספיק טובות, שאין לו גן משחקים בחוק, שאין לו מגרש כדורגל בחוץ.

שרן השכל: אני רק אבקש מקינלי שיחליף אותי, בבקשה.

שרן השכל: אני מתנצלת, אני יוצאת לרבע שעה ואני אחזור.

שרן השכל: כמובן שנמשיך לנהל את הדיון והכל כמו שצריך.

שרן השכל: (היו"ר משה טור פז)

אורית סטרוק: שרן, הכי חשוב אבל שנשמע גם את,

משה טור פז: בוודאי.

משה טור פז: נשמע גם את הדרג המקצועי, אבל קודם ניתן לפונים ולחברי הכנסת.

שלמה קרעי: אדוני יושב הראש, אני לא רוצה להאריך באמת, כדי שנוכל לשמוע.

שלמה קרעי: אבל חוץ מהחינוך היסודי המוכר שאינו רשמי, אנחנו מכירים את זה שזו אפליה לאו דווקא ביסודי.

שלמה קרעי: אנחנו נלחמנו בשנתיים וחצי האחרונות לטובת גני הילדים בחינוך המיוחד המוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: שגם שם אנחנו בדיונים מולם וסיפרו סיפורים והגענו להסכמה שכן בחינוך המיוחד לפחות, בגני הילדים, יתחילו את התהליך השוויוני וגם הוא עדיין לא הסתיים.

שלמה קרעי: וכשאנחנו רואים בתקציב, במסמך רשמי, שאנחנו פה חוגגים העברת תקציב ואומרים העברת תקציב היא חברתית והמדינה לא יכולה בלי תקציב - אז הילדים האלה לא יכולים עם תקציב.

שלמה קרעי: עם תקציב כזה פוגעני ילדים לא יכולים ללכת ללמוד בבתי ספר.

משה טור פז: תודה רבה חבר הכנסת קרעי.

משה טור פז: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: האמת היא שאני ביקשתי לדון בנושא הזה כי לצד בתי הספר החרדיים של חבר הכנסת קרעי, יש בתי ספר ציבוריים דתיים בנצרת וביישובים נוספים לצד מצוקה בבתי ספר באותה קטגוריה בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: א', צפיפות חדרי לימוד.

אחמד טיבי: 40 תלמידים בכיתה, פלוס מינוס.

אחמד טיבי: שזה מקשה על ההליך הלימודי.

אחמד טיבי: בנצרת, בבתי ספר כאלה, בגלל המצוקה הכספית, מנהלי בתי ספר עסוקים כל הזמן בגיוס כספים.

אחמד טיבי: זה יוצר אווירה לא נעימה בין ההורים, בין ההנהלה, המורים.

אחמד טיבי: כי התלמידים והמשפחות חושבים שהם משלמים, אומרים שהם משלמים סכומים גבוהים יותר מאשר בתי ספר אחרים.

אחמד טיבי: בבתי ספר האלה אין "אופק חדש" ולכן זה פוגע בשכר המורים, שצריך לתגמל אותם גם ולעודד אותם.

אחמד טיבי: זה גם פוגע בסל החינוך של התלמיד עצמו.

אחמד טיבי: בהרבה מהתכניות של משרד החינוך הם לא יכולים להשתתף.

אחמד טיבי: תלמיד בחינוך רשמי מתוגמל ב-18,000 שקלים, לעומת תלמיד בבתי ספר האלה בנצרת, ירושלים המזרחית או מה שהוזכר כאן על ידי חבר הכנסת קרעי, ב-5,000 שקלים בלבד.

אחמד טיבי: יש גם אפליה של תלמידים עם ליקויי למידה.

אחמד טיבי: הם אמנם יש להם ליקויי למידה ולחלק יש צרכים מיוחדים, אבל לא מתוגמלים כמו התלמידים בחינוך הרשמי המקביל.

אחמד טיבי: אני שב ומדגיש כי זה חל לא רק על בתי הספר בנצרת והישובים בסביבה, אלא גם על בתי ספר בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: גם שהמצוקה והצפיפות שם, לצד הנקודות שאני הזכרתי, הם גדולים מאוד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה טור פז: תודה רבה חבר הכנסת טיבי.

משה טור פז: חברת הכנסת סטרוק?

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: תודה רבה.

משה טור פז: אני רק חוזר על סדרי הדיון.

משה טור פז: אנחנו נשמע את חברי הכנסת ולאחר מכן את הדרג המקצועי שנמצא כאן.

משה טור פז: תודה רבה.

אורית סטרוק: אני רוצה קודם כל אדוני יושב הראש להודות ממש מקרב לב לחבר הכנסת שלמה קרעי שתוך עומס העבודה האדיר שיש עליו, ובאמת אני חושבת שהוא בשורה הראשונה של הח"כים שעובדים כאן ללא הפסקה בכלל.

משה טור פז: את יודעת שזה פוגע לו בפריימריז, אז צריך להפסיק להחמיא לו.

שלמה קרעי: לא, ממנה זה לא פוגע.

משה טור פז: אה, רק ממני.

משה טור פז: הבנתי.

אורית סטרוק: לא, לא.

אורית סטרוק: המלצות שלי בליכוד לא פוגעות בפריימריז, אדוני יושב הראש.

אורית סטרוק: צריך קצת ללמוד "ליכודיאדה" בשביל העניין הזה.

אורית סטרוק: תאמין לי שההמלצות שלי רק יעזרו לשלמה ואני אשמח שהוא יעלה מעלה מעלה.

יוסף טייב: יש קורס בליכודיאדה?

יוסף טייב: אני פשוט רוצה להירשם.

אורית סטרוק: אני מוכנה להעביר.

משה טור פז: כן, אני חושב שאנחנו צריכים לעבור יוסי, כי לא עברנו אותו.

אורית סטרוק: אני אעשה קורס בליכודית.

אורית סטרוק: אבל נחזור לעניין שלנו.

אורית סטרוק: אני רוצה ממש ממש להודות לחברי, חבר הכנסת קרעי, שהוא לא מרפה מהנושא החשוב הזה כבר הרבה מאוד זמן.

אורית סטרוק: והוא זועק את זעקתם של בתי הספר ואת זעקתם של התלמידים ואת זעקתם של ההורים.

אורית סטרוק: ואני רוצה באמת להאיר את האירוע הזה ואת הנושא הזה מנקודת המבט של ההורים.

אורית סטרוק: כי אני בעצמי הייתי הורה כזה.

אורית סטרוק: זאת אומרת, אני בעצמי שלחתי את הבנים שלי ללמוד בתלמוד תורה.

אורית סטרוק: וכיוון שהקדוש ברוך הוא חנן אותי בשישה בנים, מתוך 11 ילדים שיש לי שישה הם בנים.

אורית סטרוק: אני יכולה להגיד לך אדוני היושב ראש, שההחלטה הערכית הזאת שבלי ואני קיבלתי העיקה על התקציב המשפחתי שלנו באופן שלא יתואר.

אורית סטרוק: באופן שלא יתואר.

אורית סטרוק: היו לזה נגזרות לא רק באיזה חופשות כן או לא יכולים להרשות לעצמנו, אלא אפילו ברמה של מה יש במקרר ומה הילדים ילבשו.

אורית סטרוק: ממש ככה.

אורית סטרוק: ואנחנו בכל מקרה דבקנו בהחלטה הזאת, כי לנו זה היה מאוד מאוד חשוב.

אורית סטרוק: הערך של לימוד תורה והמשקל שיש בתלמודי התורה בין הלימודים הכלליים לבין הלימוד של תורה לשמה, לנו זה היה מאוד מאוד חשוב ועשינו את זה.

משה טור פז: אפשר לשאול באיזה תלמוד תורה הם למדו?

אורית סטרוק: כן.

אורית סטרוק: הילדים שלי למדו בתלמוד תורה ברקאי בקריית ארבע.

משה טור פז: יפה.

משה טור פז: שיטת ברקאי למי שלא מכיר.

אורית סטרוק: ולי, האישי שלי, אני ברוות הימים התגלגלתי להיות חברת כנסת.

אורית סטרוק: לא חשבתי על זה, לא חלמתי על זה, זה לא היה בתכניות שלי, אבל זה קרה.

אורית סטרוק: וכשהייתי חברת כנסת בכנסת ה-19 הדבר הראשון שעשיתי, אדוני יושב הראש, היה ללכת לתלמוד התורה אצל הילדים שלי ולהשלים את החובות העצומים שהיו לי שם.

אורית סטרוק: היו לי שם חובות שלא יתוארו.

אורית סטרוק: בעשרות אלפי שקלים זה הסתכם, שישה ילדים בתלמוד תורה.

אורית סטרוק: אני לא יודעת מה עושים הורים אחרים שלא הגיעו להיות חברי כנסת.

אורית סטרוק: אני חושבת שזה לא יכול להיות.

אורית סטרוק: אני חושבת שבמדינת ישראל, שהיא מדינה עם מגוון גדול של דעות ושל גישות חינוכיות, לא יכול להיות שהורים שרוצים שהילד שלהם ילמד בתלמוד תורה יהיו נידונים לעומס הכלכלי, לבור הכלכלי הנורא הזה שאני נפלתי לתוכו.

אורית סטרוק: זה באמת לא יכול להיות.

אורית סטרוק: וצריך להיות שוויון בעניין הזה.

אורית סטרוק: ואנחנו רחוקים משוויון כרחוק מזרח ממערב.

אורית סטרוק: זה באמת לא הגיוני.

אורית סטרוק: אני אומרת שוב, זה לא נמדד רק בשירותים שהילדים האלה מקבלים ובמשכורות שהמורים המסורים האלה מקבלים וביכולת של בתי הספר לספק תכניות.

אורית סטרוק: זה נמדד בסוף במצוקה מאוד קשה של הורים שחשוב להם מאוד החינוך של הילדים שלהם בכיוון המסוים הזה.

אורית סטרוק: מבחינתנו, אנחנו לא היינו מוכנים לוותר על זה.

אורית סטרוק: מבחינתנו, העניין של לימוד תורה כמשהו מאוד מאוד עמוק, שמקיף את רוב סדר היום של הילד - לנו זה היה מאוד מאוד חשוב.

אורית סטרוק: ואני חושבת שאנחנו צריכים לדעת כמדינה להתחשב בהורים כאלה ולאפשר להם את זה.

אורית סטרוק: ואני באמת שמחתי לשמוע משלמה שיושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת השכל, מוכנה לנסות להתגייס לזה.

אורית סטרוק: אני מבקשת גם ממך, לי די נראה שאתה לא שלחת את הילדים לתלמוד תורה.

אורית סטרוק: אבל אני עדיין רוצה להאמין שגם אתה וגם חברים אחרים פה בכנסת יכולים להבין לליבם של הורים שזה כן חשוב להם ולהתגייס לתקן את העוול הזה.

אורית סטרוק: את הפער הזה, שהוא באמת בלתי נסבל.

אורית סטרוק: ואני רק רוצה לסיים ולומר: חכמנו ז"ל אמרו שהעולם עומד על הבל פיהם של תינוקות של בית רבן.

אורית סטרוק: אני באמת באמת מאמינה בדבר הזה.

אורית סטרוק: ואני באמת חושבת שאם אנחנו פה בכנסת נדע לתקן את העוול הזה ולאפשר לילדים ללמוד תורה, כמו שלומדים בתלמודי התורה, לאלה מהם שחפצים בכך, למשפחות שחפצות בכך - עשינו לנו זכות מאוד מאוד גדולה.

אורית סטרוק: תודה.

משה טור פז: תודה רבה.

משה טור פז: חברת הכנסת זועבי, את רצית לדבר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, תודה.

משה טור פז: תודה.

משה טור פז: אחר כך חברת הכנסת ח'טיב יאסין וחבר הכנסת שיין.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בוקר טוב לכולם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה לך כבוד יושב ראש הוועדה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה לספר לכם סיפור על חברה שלי, שהיא אישה ערבייה, צעירה ונמרצת, דוקטורנטית למדיניות ציבורית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: והיא באה ממשפחה קשת יום.

ג'ידא רינאוי-זועבי: משפחתה, הוריה החליטו כשהיא הייתה בתיכון לייעד את מירב ההכנסות שלהם כדי לשלוח אותה לבית ספר, מה שנקרא בית ספר מוכשר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: פרטי ולא ממשלתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: וזה בניגוד לחינוך שאחיה קיבלו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אחיה הלכו למערכת החינוך הרגילה הערבית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: התוצאה הייתה זה שהיא הפכה להיות עכשיו דוקטורנטית ואחיה כמעט ולא סיימו תיכון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ואני מספרת את הסיפור הזה כי הרבה פעמים אני שומעת שמדברים על בתי הספר הללו כאילו שהם בתי ספר של משפחות עשירות או בתי ספר של איזה שהיא אוכלוסייה שיכולה להעניק מבחינה פיננסית, כספית, כלכלית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אבל מכיוון שלצערי הרב במשך עשורים מדינת ישראל הזניחה בצורה סיסטמתית את מערכת החינוך הממלכתית הערבית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אם זה בתקנים, אם זה בתקציבים, אם זה בתשתיות ואם זה באיכות ההוראה, המצב הוא שהורים שרצו באמת להביא למצב שיבטיחו מוביליות חברתית לילדים שלהם - הם היו צריכים לחסוך ולחסוך על עצמם כדי לשלוח את הילדים שלהם לבתי הספר המוכשרים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בתי הספר הערביים, שזה יכול להיות בתי ספר ערביים כנסייתיים או לא כנסייתיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ולכן אני מפה חושבת שהדיון הזה הוא דיון חשוב מאין כמותו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה להודות לחברי שלמה קרעי, על היוזמה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: וגם לשאר היוזמים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני בטוחה שאנחנו בקואליציה נוכל גם לבדוק את הסוגיה לעומק ולתת לה מענה שיהיה מענה ראוי לחינוך של הילדים של כולנו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

משה טור פז: תודה רבה.

משה טור פז: חברת הכנסת ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אין ספק, דיון חשוב ברמה שאין לדעתי כמוה.

אימאן ח'טיב יאסין: כי אני מאמינה שחינוך זה היסוד שדרכו אנחנו יכולים לבנות ולשנות את כלל החברה ולייעד אותה למקום שאנחנו רוצים שנגיע אליו.

אימאן ח'טיב יאסין: האמת, גם בקדנציה הקודמת, גם בקדנציה הזאת, מהיום הראשון שהגעתי, חזרתי לכנסת, הייתה לי פגישה עם שרת החינוך בנושא.

אימאן ח'טיב יאסין: ואחר כך היו לי גם ישיבות עם יושבת הראש, גב' ח"כ שרן.

אימאן ח'טיב יאסין: ואנחנו בהתדיינות כל הזמן.

אימאן ח'טיב יאסין: וגם ישבתי עם יושב ראש ועדת הכספים, אני וחברתי ראידה.

אימאן ח'טיב יאסין: הנושא הזה בעיניי א' הוא נוגד את זכויות היסוד שאנחנו מאמינים בהם ואני חושבת שכולנו, לא רק סביב השולחן הזה, לפחות מצהירים אותם.

אימאן ח'טיב יאסין: ואומרים שאנחנו בני אדם מגיע לנו להיות שווים.

אימאן ח'טיב יאסין: ואנחנו מדברים על חינוך, לא על משהו אחר.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שביסוד של חוק התקציב נקבע בסעיף ד' שהסכום שנקבע בסעיף תקציב לסוג של מוסדות ציבור יחולק בין מוסדות הציבור הנמנים עם אותו סוג לפי מבחנים שוויוניים.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני מדגישה, מבחינים מבחנים שוויוניים.

אימאן ח'טיב יאסין: ואחר כך נבוא ונגיד שסעיף זה לא יכול על הוצאות הממשלה לצורך תמיכה בתאגיד מרכז החינוך העצמאי, הוצאות הממשלה לצורך תמיכה בתאגיד מרכז מעיין.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא מביאה את הדוגמאות כדי להגיד שלא מגיע להם.

אימאן ח'טיב יאסין: לכולנו מגיע.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל שוויוני.

אימאן ח'טיב יאסין: שוויוני.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מדברים בילדים שלנו, בעתיד של המדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: בעתיד של החברה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת לך, אני אישית בחרתי כי רציתי להיות בטוחה שהילדים שלי נמצאים במקום שהם מלמדים חינוך וגם סביבה בטוחה.

אימאן ח'טיב יאסין: כי אני ראיתי את מה שאנחנו חווים כיום בתוך החברה הישראלית, מתופעה של אלימות.

אימאן ח'טיב יאסין: ובמיוחד בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רציתי ללכת למקום בטוח יותר.

משה טור פז: אפשר לשאול לאן שלחת אותם חברת הכנסת?

אימאן ח'טיב יאסין: הילדים שלי למדו בבית הספר הבפטיסטי בנצרת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להגיד לכם, שהבן שלי, שהוא עכשיו שנה רביעית באוניברסיטת חיפה, ניתוח מערכות מידע ופיתוח אפליקציות.

אימאן ח'טיב יאסין: שאמר לי בכיתה א' 'אמא, הכיסא כואב, לא נוח.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לי כאבי גב נוראיים'.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני הולכת לבית הספר, מדברת עם ההנהלה והם אומרים 'אנחנו מחפשים חלקת אדמה כדי לבנות בית ספר ולהתרחב'.

אימאן ח'טיב יאסין: 'אנחנו מנסים לגייס כסף למבנה'.

אימאן ח'טיב יאסין: הוא סיים תיכון ובית הספר ואותו כיסא ואותו שולחן, עדיין אותו כיסא ואותו שולחן.

אימאן ח'טיב יאסין: תתארו לעצמכם, בואו תסתכלו בעיניים על בית הספר.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק זה, כל בתי הספר של המוכשר בחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: חצר כמו החדר הזה, של קרוב ל-900 תלמידים.

אימאן ח'טיב יאסין: תנאים פיזיים נוראיים.

אימאן ח'טיב יאסין: ובכל זאת, יש לנו ילדים מצטיינים.

אימאן ח'טיב יאסין: שהולכים להייטק ולרפואה ולמדעי החברה ומובילים בתוך החברה.

אימאן ח'טיב יאסין: האם לא מגיע לילדים האלה ליהנות מתנאים כמו שאר הילדים?

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת לכם במפורש, אני שילמתי, כשהייתי עוד בתחילת דרכי, והמשכורת שלי כעובדת סוציאלית לא הגיעה ל-3,000 שקלים.

אימאן ח'טיב יאסין: ובן הזוג שלי שעבד גם בהוראה וגם לא קיבל יותר מזה, ועדיין בלי בית, בלי אוטו, בלי כלום.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו אמרנו אנחנו רוצים לתת את הטוב ביותר לילדים שלנו מבחינת חינוך.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו רוצים לייעד אותם למקום יותר טוב.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני מביאה את זה לא כדי לספר על הילדים שלי באופן אישי, כי האישי הוא פוליטי.

אימאן ח'טיב יאסין: האישי הוא ציבורי.

אימאן ח'טיב יאסין: זה המצב שלנו בתוך החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: אני אומרת לכם, אני למדתי בבית ספר ציבורי.

אימאן ח'טיב יאסין: יצאו משם המון אנשים במקומות מאוד טובים שיכולים להביא רק טוב לחברה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל מה לעשות?

אימאן ח'טיב יאסין: לצערנו הרב מערכת החינוך הציבורית לוקה בהרבה דברים.

אימאן ח'טיב יאסין: ועל זה צריך להביא דיון מעמיק.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך להקים ועדה בסוגיה הזאת ולדבר על כל השיטה של הכשרת המורים, על כל השיטה של מינוי המורים.

אימאן ח'טיב יאסין: על כל התוכן של הדברים, על איך שנותנים איפה ואיפה לכל מיני מקומות.

אימאן ח'טיב יאסין: ובסוף, זה החברה שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: בסוף זה מה שאנחנו מקבלים.

אימאן ח'טיב יאסין: הילדים שלנו זה הכי יקר.

אימאן ח'טיב יאסין: ולכן אני חושבת שצריך לתת חינוך שוויוני, לפחות בנקודת הזינוק.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מדברים בחברה הערבית על 78,000 תלמידים ביסודי.

אימאן ח'טיב יאסין: 30,000 במזרח העיר.

אימאן ח'טיב יאסין: והשאר מחולק בין בתי ספר כנסייתיים ובתי ספר שקמו עמותות בתוך ישובים, כמה ישובים שיכלו להתארגן.

אימאן ח'טיב יאסין: וזה דבר לא קל.

אימאן ח'טיב יאסין: לא קל למשפחה שמשתכרת בקושי שכר מינימום לשלם 6,000 שקלים על ילד.

אימאן ח'טיב יאסין: ותתארו לעצמכם אישה כמוני, שהיו לה שלושה ילדים ברצף, בהפרש של שנה, שנה, שנה.

אימאן ח'טיב יאסין: מה היא עושה?

אימאן ח'טיב יאסין: הם לא מגיע להם חינוך אפילו מגיל לידה.

אימאן ח'טיב יאסין: למה הייתי צריכה לשלם כמעט 80% מהמשכורת שלי על הדבר הזה?

אימאן ח'טיב יאסין: אז אני אומרת, הגיע הזמן.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר הזה נחקק בחקיקה.

אימאן ח'טיב יאסין: וזה הבית של המחוקקים וצריך לחוקק שיהיה שווה לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו לא מבדילים בין אף אדם לאדם.

אימאן ח'טיב יאסין: בואו תבחנו, מערכת חינוך המטרה שלה זה לחנך וללמד.

אימאן ח'טיב יאסין: תבדקו על הבסיס הזה מה הם לומדים שם.

משה טור פז: תודה חברת הכנסת.

משה טור פז: אני רוצה שעוד ידברו.

משה טור פז: בסדר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה רק להגיד עוד משפט אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: שנהיה מודעים למציאות.

אימאן ח'טיב יאסין: בתי הספר האלו, במיוחד בחברה הערבית, התלמידים יוצאים רובם משם ב-33 יחידות לימוד.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מדברת 5 פיזיקה, 5 אנגלית, 5 עברית.

אימאן ח'טיב יאסין: 10 אלקטרוניקה, מדעי רפואה, את כל מה שצריך.

אימאן ח'טיב יאסין: אז הגיע הזמן לתקן את העוול הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

משה טור פז: תודה.

משה טור פז: חבר הכנסת שיין ואז נשמע את משרד החינוך.

יוסף טייב: אדוני יושב הראש, הנושא הזה שאני לומד אותו בימים האחרונים ואוסף עליו חומרים רבים, הוא נושא מאוד סבוך ברמה לא רק תקציבית.

יוסף טייב: הוא קשור באמת להווייתה של החברה הישראלית ולאתגרים של החברה הישראלית, לאור ההתפתחות המטאורית שלה מבחינה דמוגרפית וההתפתחות הסקטוריאלית שלה שבאה לידי ביטוי יותר מכל מקום אחר במערכות החינוך.

יוסף טייב: הדברים האלה הם דרמטיים בכל צורה ולא צריך להכביר עליהם מילים.

יוסף טייב: אנחנו רואים את הנתונים מידי שנה כשפותחים את שנת הלימודים, איפה נמצאים הילדים הישראלים, באיזה זרמים וכן הלאה.

יוסף טייב: ולכן הטיפול בנושאים האלה לדעתי לא יכול להיות עניין רק של דיון תקציבי.

יוסף טייב: כי גם מונח השוויוניות שעליו מדובר, ואני מכבד את המונח שוויוניות, אבל הוא מונח ברמה הזאת די דיפוזי.

יוסף טייב: כי החברה הישראלית באופן טבעי, או לא באופן טבעי, באופן שנקרא לו דה פקטו, היא חברה שיש בה זרמים שונים.

יוסף טייב: כל אחד עם ההעדפות שלו וכל אחד רוצה חיים שונים.

יוסף טייב: ויש בה שסעים אתניים ושסעים לאומיים ושסעים בין דתיים וחילוניים וחרדים וכן הלאה וכן הלאה.

יוסף טייב: כל הדברים האלה לא חידשתי דבר בדקה שדיברתי.

יוסף טייב: ולכן יש מספר שאלות, אם אנחנו רוצים להתחיל בכלל לטפל בדברים האלה, שקשורים למה שקרה בעבר.

יוסף טייב: אז כבר בעבר אנחנו יודעים שהנושא הזה עלה לדיון.

יוסף טייב: ועלה לדיון בסוגיות של בג"צים, כולל את מה שאמרה גם השופטת דורנר לפני כ-30 שנה.

יוסף טייב: וזה גם קשור למה שאמר חבר הכנסת קרעי, לגבי חוק כבוד האדם וחירותו.

יוסף טייב: שחוקק למעשה חודשיים אחרי שחוקק חוק יסוד אחר שאנחנו יודעים עליו.

יוסף טייב: ולכן אנחנו יודעים שיש פה סוגיות סבוכות.

יוסף טייב: עכשיו, השאלה היא איפה אפשר להתחיל לטפל בבעיה הזאת, כשבאמת אפשר לטפל.

יוסף טייב: והאם אפשר להגיע, מה שאנחנו קוראים, לאיזה נקודת התחלה שנסכים עליה.

יוסף טייב: מה שאנחנו לא רוצים להשתמש בשפה זרה, base line.

יוסף טייב: האם יש איזה base line.

יוסף טייב: אני חושב שהבעיה המרכזית שאנחנו נמצאים בה, שבשנת 2021 יש קריטריון פוליטי דה פקטו, שקובע תקציב בחינוך היסודי.

יוסף טייב: והקריטריון הפוליטי דה פקטו מעוות את הדבר הזה.

יוסף טייב: העובדה שקיימים זרמים שמתוקצבים דה פקטו פוליטית, ללא שום קשר ללימודי ליבה בכלל, הם העיוות הכי חמור במדינה הזאת.

יוסף טייב: והוא הולך ומחמיר.

משה טור פז: אתה יכול להרחיב למה אתה מתכוון חבר הכנסת שיין?

יוסף טייב: כן.

יוסף טייב: אנחנו מדברים על כך שבשנת 2021 כל מי שלומד פחות לימודי ליבה, בחינוך התורני למשל, במעיין, אני אתן לך את המספרים.

יוסף טייב: כ-20% תלמידים מהציבור החרדי, שחשובה לו מערכת החינוך המנותקת מהפוליטיקה השולטת בשתי הרשתות שהוחרגו: רשת החינוך העצמאית של יהדות התורה ורשת מעיין החינוך, פועלות בחסות ש"ס.

יוסף טייב: הן שתי מערכות שהן מקבלות דה פקטו כסף.

יוסף טייב: הן שתי מערכות פוליטיות שמקבלות דה פקטו.

שלמה קרעי: לומדים שם לימודי ליבה, חבר הכנסת שיין.

יוסף טייב: חלקם לומדים לימודי ליבה, אבל חלקם ב-70% לימודי ליבה ועדיין מקבלים יותר מזה.

יוסף טייב: לעומת זאת יש 6,500 תלמידים במוסדות תורניים ציוניים שלומדים לימודי ליבה, שמבקשים חינוך תורני הדומה לחינוך החרדי.

יוסף טייב: יכול להיות שחברת הכנסת סטרוק שלחה את ילדיה לשם, אך מבלי לוותר על ערכים ציוניים ושותפות והם מקבלים סכומים מגוחכים.

יוסף טייב: עכשיו, יש כל מיני עיוותים כאלה.

יוסף טייב: מצוי הדבר גם בחינוך כנסייתי, שם רוצים כפי שכבר שמענו מחברות הכנסת היקרות להציל את ילדיהם ממקומות אחרים.

יוסף טייב: לכן הבסיס לכל מדינה, ואם תבדוק כל מדינה, כל מדינה שהלכתי לבדוק וביקשתי דיווחים מהעוזרים שלי.

יוסף טייב: ב-OECD, איך התקצוב הולך?

יוסף טייב: אתם תבחרו את המדינה ואני אגיד לכם, לפי הטבלאות.

יוסף טייב: אתם תבחרו.

יוסף טייב: אם זה בצרפת או באנגליה.

יוסף טייב: כולל הרשתות האלה שנמצאות.

יוסף טייב: עם חקירות שנמצאות באנגליה ובארצות הברית וכן האלה, שרוצות לצאת מתוך המערכות.

יוסף טייב: אין דבר כזה דה פקטו לאשר להם לחיות בצורה כזאת.

יוסף טייב: ולכן, מה צריך לעשות כאן?

יוסף טייב: קודם כל, לפני שאנחנו מתחילים בדיון הזה, אנחנו לא רוצים הרי ליצור חלילה עיוותים, חלילה למנוע מילדים חינוך.

יוסף טייב: חלילה למנוע מילדיה של חברת הכנסת סטרוק את החינוך וחלילה שהמקרר שלה יהיה ריק.

יוסף טייב: אנחנו רוצים למלא את המקרר ל-11 הילדים שלך.

יוסף טייב: אבל זה לא הנושא.

יוסף טייב: הנושא האם מוכנים לקבל במדינת ישראל לימודי ליבה לכולם?

יוסף טייב: ולא ב-70% ולא ב-60% ולא ב-40%.

יוסף טייב: לימודי ליבה זה המנוף ליצירת חברה.

אימאן ח'טיב יאסין: על זה אנחנו מדברים.

יוסף טייב: על זה אני גם מדבר.

אימאן ח'טיב יאסין: שתבין, בבית הספר הזה שהילדים שלי למדו מחייבים אותנו לחתום על תקנון, שזה בית ספר נזירתי כאילו.

אימאן ח'טיב יאסין: והילדים שלנו לומדים גם דת נוצרית.

אימאן ח'טיב יאסין: אין לי בעיה.

אימאן ח'טיב יאסין: להכיר את כל הדתות באמת אין בעיה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה שהילדים שלי יקבלו חינוך טוב.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מה שאני רוצה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת לחנך את הילדים שלי בבית.

משה טור פז: קרעי, אצלנו היו קוראים לזה כפייה דתית, לא? יש דברים שמותר.

משה טור פז: סליחה חברת הכנסת.

משה טור פז: כן, שנייה, ניתן לחבר הכנסת להשלים.

יוסף טייב: אני לא רוצה לנאום יותר מידי פה.

יוסף טייב: דיברנו די.

יוסף טייב: אני אומר, כמו שהמלומדים שעוסקים בנושאים האלה ומעבירים לחברי הכנסת, ואני מודה להם, דוקומנטים חשובים.

יוסף טייב: אנחנו לא רוצים יותר לעסוק בחצר האחורית, כי אנחנו יצרנו את החצר האחורית.

יוסף טייב: החצר האחורית ניתנה כגושפנקה פוליטית.

יוסף טייב: אם בעבר, בתחילת ראשית המדינה היו כל מיני כאלה שאמרו זרם העובדים וכן הלאה, פירקנו את הדבר הזה.

יוסף טייב: ומה יצרנו?

יוסף טייב: יצרנו בעיות חדשות מאוד, שמפרקות גם את החברה הישראלית.

יוסף טייב: עכשיו, יש כאלה שחושבים שכרגע בגלל אילוצים קואליציה וזה, ומתחילים בשפה, וחבר הכנסת קרעי, שאנחנו לא ניכנס פה לוויכוחים פוליטיים.

יוסף טייב: אנחנו לא פה לוויכוחים פוליטיים.

יוסף טייב: ואני שומע גם את דבריך לפעמים שהם דברים ממש קשים בכנסת.

יוסף טייב: רואים פערים עצומים בינינו לבין זרמים אחרים בחברה.

יוסף טייב: זוהי מדינת ישראל.

יוסף טייב: ואם רוצים להתחיל באיחוי קרעים ואם רוצים לא להמשיך את השסע ולפורר אותו לגמרי, זאת נקודת התחלה שאם נקבל את ההכרעה שלימודי ליבה ברורים, עם פיקוח ברור, עם סייגים ברורים.

יוסף טייב: ואני רוצה להקריא לכם פה 100% ליבה כחלק אינטגרלי ממערכת החינוך הישראלית.

יוסף טייב: ברגע שזה בא, היתר אפשר להתחיל לדון בו.

יוסף טייב: עד שדנים בנושא של 100% ליבה אני טוען שכל עיקרון השוויוניות הוא עורבא פרח.

יוסף טייב: הוא אחת הרמאויות הגדולות בלשון.

יוסף טייב: שמעתי פה את חבר הכנסת אייכלר שנכנס לכאן, אני חושב שזה היה אייכלר לדעתי או שאני לא אעשה עוול.

משה טור פז: פרוש.

יוסף טייב: פרוש, סליחה.

יוסף טייב: פרוש אמר זה בכלל לא, איך אמר לי חבר הכנסת גפני?

יוסף טייב: ממלכתי וחרדי זה תרתי דסתרי.

יוסף טייב: פה הוא אמר את זה בחדר הזה, יהודית זוכרת.

יוסף טייב: צעק לי את זה ככה.

יוסף טייב: עכשיו, אם זה תרתי דסתרי הממלכה שלנו קודמת לכל דבר אחר.

יוסף טייב: לא במובן הזה של כפייה.

יוסף טייב: אלא זוהי מדינת ישראל.

יוסף טייב: ולכן אנחנו חייבים להתחיל בממלכתיות הישראלית.

משה טור פז: תודה רבה לחברי הכנסת.

שלמה קרעי: אני רוצה לומר שני משפטים.

משה טור פז: אני אתן לך שני משפטים ואז אני אתן למשרד האוצר להתייחס, כי אני חושב שאנחנו רוצים לשמוע את הדרג המקצועי.

משה טור פז: כן.

שלמה קרעי: קודם כל, אני רוצה לומר לגבי מה שאמר חבר הכנסת שיין.

שלמה קרעי: הוא מדבר דברים ברומו של עולם, אבל אנחנו לא צריכים לשכוח, כמו שאמרתי, את הילדים הקטנים שנפגעים.

שלמה קרעי: ילד שמגיע בסופו של דבר לבית הספר, גם אם לומדים בו 70% או 80% לימודי ליבה, אין בעיה.

שלמה קרעי: מבחינתי שיגיעו, שיישרו קו.

שלמה קרעי: צריך לדאוג לפיקוח.

שלמה קרעי: ואף אחד לא מתנגד.

שלמה קרעי: בעיקר במוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: למרות שאני בעיניי גם מוסדות הפטור, ילדים לא צריכים לסבול כי ההורים שלהם רוצים שהם ילמדו יותר לימודי תורה או יותר לימודים אחרים או מבתי ספר שונים.

שלמה קרעי: בסוף הילדים הם אלו שסובלים.

שלמה קרעי: ולכן התקצוב צריך להיות שוויוני.

שלמה קרעי: לימודי הליבה צריכים להיות קו מקביל לתקצוב, בלי התניה.

שלמה קרעי: המדינה צריכה לוודא שלומדים כאן לימודי ליבה.

שלמה קרעי: שמכשירים את הילדים לעתיד הכלכלי שלהם.

שלמה קרעי: בד בבד לא יכול להיות שילדים יסבלו, שיגיעו לתת תנאים בבתי הספר שלהם, זה אחד.

שלמה קרעי: הדבר השני, חברת הכנסת סטרוק מאוד ריגשה אותי בדברים שהיא אמרה.

שלמה קרעי: לי לא היה הניסיון כהורה שמסר את נפשו באופן כזה על חינוך הילדים.

שלמה קרעי: אבל היה לי את הניסיון להיות בן להורים כאלו.

שלמה קרעי: אני בכור ל-17 אחים ואחיות.

שלמה קרעי: וההורים שלי, לא היה לנו לא חופשות ולא מסעדות ולא שום דבר.

שלמה קרעי: קודם כל זה היה החינוך.

שלמה קרעי: ולמדתי בתלמוד תורה ולמדתי בישיבה חרדית גם, עד הצבא.

שלמה קרעי: ויחד עם זאת, השלמתי את כל מה שצריך, כשהחלטתי שאני פונה למקום אחר.

שלמה קרעי: לא ממשיך כאברך שתורתו אומנותו.

שלמה קרעי: ולכן הוריי סללו עבורי את הדרך.

שלמה קרעי: והדרך, אנחנו העם היהודי, לאורך כל שנות הגלות תמיד הקפידו התורה ולימודי הקודש.

שלמה קרעי: עם הספר, זה מה ששמר אותנו.

שלמה קרעי: והיום אנחנו כבר כמצב כזה שהמוכר שאינו רשמי שאנחנו מדברים עליו, בכלל זה רק תוספת.

שלמה קרעי: זה לא במקום, זה לא תחליף ללימודי לידה.

שלמה קרעי: בתלמוד תורה לומדים עד 16:00, עד 17:00, עד 18:00 אחר הצהריים.

שלמה קרעי: זה לא לימודי הקודש באים במקום הלימודים הכלליים.

שלמה קרעי: ולא יכול להיות שלא רק שלא מתקצבים את הלימודים הנוספים האלו, שזה מה שהיה צריך להיות, אלא גם גורעים מהתקציב הבסיסי של הלימודים הרגילים.

שלמה קרעי: (היו"ר שרן מרים השכל)

אורית סטרוק: שרן, אני ברשותך רוצה, את אמנם לא שמעת אותי בסיבוב הראשון.

אורית סטרוק: וגם לא שמעת את חבר הכנסת שיין, אבל אני למרות זאת רוצה להגיב לדבריו שלא שמעת.

אורית סטרוק: מה שעשה חבר הכנסת שיין הוא הכניס לתוך הדיון שמתקיים פה על השוואת התנאים של תלמידי בתי הספר של החינוך המוכר שאינו רשמי, הוא הכניס לפה את סוגיית לימודי הליבה והצורך ללמד אותם את כלל תלמידי ישראל.

אורית סטרוק: אני רוצה באמת להבהיר שתי הבהרות: אחת דומה למה שהבהיר שלמה קרעי, שבאמת בתלמוד תורה של הילדים שלי וברוב תלמודי התורה שאנחנו מדברים עליהם, אין שום מחסור בלימודי ליבה, אלא פשוט יש תוספת של לימודי קודש.

אורית סטרוק: הילדים לומדים הרבה יותר שעות והתוספת היא בתוספת של קודש.

אורית סטרוק: אבל מעבר לזה אני רוצה להגיד, הדיון פה לטעמי לא צריך לעסוק בדרישה לאיזה שהיא תכנית לימודים אחידה לכלל התלמידים.

שרן השכל: אז אנחנו נשמע באמת גם ממשרד החינוך.

אורית סטרוק: משום שבסופו של דבר אנחנו עוסקים בזכות של הורים גם לבחור עבור ילדיהם תוספת מכיוונים שונים לעולם הרוחני שלהם, לעולם התודעתי שלהם.

שרן השכל: בסדר.

שרן השכל: אנחנו ניתן לחבר הכנסת פרוש גם כן להגיב לדברים, משום שהוא מחליף את חבר הכנסת יעקב אשר בעניין ההצעה.

שרן השכל: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אני פשוט מעדכן את הבקשה של חבר הכנסת הרב יעקב אשר.

מאיר פרוש: אנחנו מבינים שלתקציב החדש יוסיפו עשרות מיליוני שקלים לחתולי רחוב.

שרן השכל: כל יום אתה מגיע עם הנושא של התקציב של הכסף הקואליציוני.

אורית סטרוק: האמת שעברנו מעולם שבו חתולים מחכים לשאריות של בני האדם.

אורית סטרוק: היום אנחנו בני אדם שמחכים לשאריות של החתולים.

שרן השכל: טוב שלא הגזמנו.

שרן השכל: אני אשמח מאוד לפרט לכם את מגוון הנושאים לנוער ותלמידים ומוסדות חינוך שקיבלו תקציבים.

שרן השכל: כולל מסגרות בלתי פורמליות.

מאיר פרוש: אני הבנתי שיש גם חתולים מרעננה, כי יש עתיד קיבלה, יש חברת כנסת שקיבלה לחתולי רחוב ויש גם במרצ.

מאיר פרוש: אז כנראה אלו לרעננה ואלו בדימונה.

שרן השכל: וקיבלו גם לנושא תקיפות מיניות איגודי הסיוע וקיבלו לילדים ולחינוך בלתי פורמלי.

משה טור פז: זה לא מעניין, כי זה חשוב, אז לא ידברו על זה.

שרן השכל: כן.

שרן השכל: אבל לא עסקינן בנושא הכסף הקואליציוני פה.

מאיר פרוש: לא, אז יש לי שאלה למשרד החינוך.

מאיר פרוש: אני יודע שבתקווה חדשה לא ביקשו ארוחה.

שלמה קרעי: אבל זה חתולים חילוניים, זה לא משהו.

מאיר פרוש: יש לי שאלה דווקא ליושבת ראש, אני מבקש את תשומת ליבך.

מאיר פרוש: אני רוצה שיעקבו אחרי זה אחר כך.

מאיר פרוש: יושבת הראש?

שלמה קרעי: פרוש, שומעים אותך.

אורית סטרוק: לא, הוא רוצה שהיא תשמע.

מאיר פרוש: יושבת ראש, מאחר ונצטרך מעקב של הוועדה פה, אני פונה למשרד החינוך - האם בחוזר מנכ"ל יש כבר הנחיות כמה לימודי ליבה החתולים יצטרכו ללמוד?

שרן השכל: אוקיי, אנחנו נבדוק את העניין.

שרן השכל: תודה רבה לך חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אולי חתולים וחתולות, אחרת זה לא ייכנס לפה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: חבר הכנסת בן גביר, אורית סטרוק נימקה את העניין במקומך, משום שלא היית בוועדה.

שרן השכל: לשם העניין ומשום שהגעת אני אתן לך, אבל ממש בשתי דקות.

שרן השכל: כי אנחנו כן רוצים לשמוע את עמדת המשרדים.

שרן השכל: אנחנו כבר כמעט שעה לתוך הדיון וטרם שמענו את העמדות המקצועיות.

שרן השכל: אני רוצה לקיים את הדיון המקצועי הזה.

איתמר בן גביר: אני מודה לך.

איתמר בן גביר: אני מודה לגברתי יושבת הראש.

איתמר בן גביר: פשוט הייתי בוועדה אחרת ובאתי לכאן בגלל שהנושא הוא כל כך חשוב ובנפשנו.

איתמר בן גביר: אין לי ספק שחברת הכנסת סטרוק תמצתה את העניין.

איתמר בן גביר: אבל אני אגיד רק את המשפטים הבאים: אי אפשר להפלות בין דם לדם ובין ילד לילד.

איתמר בן גביר: וזה משהו שאי אפשר לקבל.

איתמר בן גביר: שאי אפשר לקבל.

איתמר בן גביר: עכשיו, אנחנו עוסקים כאן באפליה.

איתמר בן גביר: אין מה לעשות, הנתונים, העובדות, הכל זועק כאן בצורה הכי ברורה והכי פשוטה שיש כאן אפליה.

איתמר בן גביר: עכשיו, אני רוצה שנבין כולם מה האפליה הזאת יוצרת.

איתמר בן גביר: היא יוצרת תסכול, יוצרת פגיעה, היא יוצרת פערים, היא יוצרת אי שוויון לפי פסיקת בית המשפט העליון גם.

איתמר בן גביר: זה אחד הדברים שמובילים לאנרכיה.

איתמר בן גביר: ואני שומע את זעקת ההורים שפונים אליי פעם אחר פעם ובאמת לא מבינים.

איתמר בן גביר: לא מבינים למה מבדילים בין דם לדם.

איתמר בן גביר: בין הילד שלהם לילדים אחרים.

איתמר בן גביר: אני חושב שצריכים כאן לתת תשובות ולתקן את הסיפור הזה בצורה הכי ברורה.

איתמר בן גביר: יש דבר אחד שאני מקווה גברתי יושבת הראש, שכולנו מסכימים.

איתמר בן גביר: יש לנו מחלוקות כאן, חתולים, לא חתולים.

איתמר בן גביר: אגב, אני מאלה שאוהב חיות מאוד מאוד.

איתמר בן גביר: אני חושב שבני אדם קודמים לחיות.

איתמר בן גביר: והם לא פחותים מהחיות.

איתמר בן גביר: אבל אני חושב שכולנו מסכימים שבילדים אסור לגעת.

איתמר בן גביר: שבילדים אסור לפגוע.

איתמר בן גביר: ואני רוצה את התשובות כאן, שבאמת המשרדים, שיסבירו מה הולך כאן.

שרן השכל: על פי עיקרון של בלי הבדל בין דם לדם.

שרן השכל: נכון?

איתמר בן גביר: נכון גברתי יושבת הראש, בהחלט.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: מצוין, תודה רבה על הדברים.

איתמר בן גביר: תודה, תודה.

שרן השכל: אני בהזדמנות הזאת רוצה לתת גם לנציג שהגיע לפה, עורך הדין איסאם אבו נסאר שהגיע והוא מייצג את בתי הספר הכנסייתיים.

שרן השכל: שגם פנו לוועדת החינוך בעקבות משבר מאוד מאוד קשה, שהבנו שיצא מכתב לאחרונה שלמעשה מונע מהם איסוף של תשלומי הורים.

שרן השכל: ולמעשה מספר בתי ספר עומדים כרגע בפני סגירה, משום שכמו שאמרנו וכמו שהציג חברי הכנסת קרעי, הם מקבלים כמעט רבע, קצת פחות משליש, נעשה להם הנחה.

שרן השכל: פחות או יותר שליש מאותו תקצוב שמגיע לכל ילד וילד.

שרן השכל: כלומר, המדינה הרי קבעה סל שאותו מגיע לכל ילד.

שרן השכל: וילד שהוא נאות לאותו גידול של הילד, כל הפעילות החינוכית מסביב.

שרן השכל: ולמעשה הם לא מקבלים את זה.

שרן השכל: וכרגע גם יצא צו או מכתב למיטב הבנתי שמונע מהם למעשה גם לאסוף תשלום מההורים ולכן אותם בתי הספר נמצאים בפני קריסה של ממש וסגירה.

שרן השכל: אז עורך הדין איסאם אבו נסאר, בקשה.

שרן השכל: אנחנו נשמח שתסביר לנו את הבעיה גם אצלכם, מבחינת התקציב ומבחינת התשלום.

שרן השכל: ואנחנו נקבל לאחר מכן תשובות ממשרד החינוך.

מאיר פרוש: אולי שגם יפרט על ה-50,000,000 שקלים של הכנסייתיים.

מאיר פרוש: האם זה היה רק חד שנתי או שזה היה כל שנה?

מאיר פרוש: סליחה, ה-50,000,000 שקלים שקיבלתם בסוף דרך השרה לשוויון חברתי.

עיסאם אבו נסאר: אני אתחיל בזה.

עיסאם אבו נסאר: קודם כל, תודה ליו"ר ולכל חברי הכנסת הנוכחים על הדיון החשוב הזה.

עיסאם אבו נסאר: שהוא, איך אומרים?

עיסאם אבו נסאר: זו סדרה שנמשכת איזה שהיא תקופה.

עיסאם אבו נסאר: מתגלגלת כמה שנים.

עיסאם אבו נסאר: אני אציג, אני רוצה להציג כמה דברים ותמונת מצב על בתי הספר הכנסייתיים.

עיסאם אבו נסאר: אבל אני אתחיל בשאלה של חבר הכנסת.

עיסאם אבו נסאר: הסיפור של ה-50,000,000 זה היה סוג של פשרה אחרי השביתה הגדולה שהייתה בגלל המצב הכלכלי הקשה והגרעונות הנצברים ב-2015.

עיסאם אבו נסאר: וזה הועבר באופן חד פעמי לתמיכה, בצורה כזו או אחרת, דרך המשרד לשוויון חברתי אם אני לא טועה.

עיסאם אבו נסאר: זה היה חד פעמי וזה לא נכנס לבסיס התקציב.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, בתי הספר הכנסייתיים, אני ברשות

עיסאם אבו נסאר: כם בשתי דקות רוצה רק להציג מה הם בתי הספר הכנסייתיים.

עיסאם אבו נסאר: כי לא כל כך מבינים ומה ההבדל בינם לשאר המוכשרים מצד אחד.

עיסאם אבו נסאר: ומצד שני, גם את התקצוב, אני אתמקד כמובן ביסודי, כי הדיון היום מתייחס ליסודי.

עיסאם אבו נסאר: בתי הספר הכנסייתיים הם בתי ספר שנמצאים בכל המדינה.

עיסאם אבו נסאר: זאת אומרת, הם משרתים את האוכלוסייה, במיוחד בחברה הערבית, בכל המדינה.

עיסאם אבו נסאר: החל ממליה בצפון, כולל ביפו ורמלה ובכל המקומות במדינה יש בתי ספר.

עיסאם אבו נסאר: הם משרתים סדר גודל של 30,000 תלמידים.

עיסאם אבו נסאר: רוב בתי הספר מתחילים מגן חובה.

עיסאם אבו נסאר: רובם מגיל 3 שנים עד י"ב.

עיסאם אבו נסאר: כלומר, זה בתי ספר שמקיפים, מקבלים את הילד בתור תינוק ונותנים לו לצאת מבית הספר בגיל 18 כגבר צעיר נקרא לזה.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, עכשיו, בתי ספר, להבדיל אולי מחלק מהסטיגמה על המוכשר שהם בתי ספר של עשירים או בתי ספר סלקטיביים, וזה גם לא רק אני אומר.

עיסאם אבו נסאר: הייתה איזה שהיא ועדה שנקראת ועדת שושני, שדנה בבתי ספר וקבעה בצורה מפורשת שאלה לא בתי ספר סלקטיביים.

עיסאם אבו נסאר: אבל בתי הספר האלה משרתים את החברה איפה שהיא נמצאת.

עיסאם אבו נסאר: אם ניקח לדוגמה את העיר נצרת ואת העיר חיפה, כ-60% מתלמידי העיר נצרת נמצאים בתי ספר האלה וכ-70% מהתלמידים מהחברה הערבית בבתי הספר של חיפה נמצאים שם.

שרן השכל: כמה תלמידים סך הכל?

עיסאם אבו נסאר: סדר גודל, לא רק ביסודי, בכל, זה כ-30,000 בכל המערכות.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, התקציב של בתי הספר ברמת העיקרון מורכב משלושה, נקרא לזה משלושה מקורות.

עיסאם אבו נסאר: מקור ראשון זה משרד החינוך ותכף אני אתייחס לזה.

עיסאם אבו נסאר: מקור שני זה הרשות המקומית והמקור השלישי זה תשלומי הורים.

עיסאם אבו נסאר: בקשר לרשות המקומית, כמעט אנחנו מקבלים אפס מרוב הרשויות המקומיות.

עיסאם אבו נסאר: אין לנו דרך לקבל כלום מרוב הרשויות.

עיסאם אבו נסאר: יש כאלה שנותנים, אז זה לא מאה אחוז אפס, אבל כמעט אפס ברוב הרשויות המקומיות.

מאיר פרוש: מה שקרוי חוק נהרי אתם גם לא מקבלים?

מאיר פרוש: כאילו, זה סעיף 11(ב)?

עיסאם אבו נסאר: לא, לא מקבלים זה הרבה שנים.

עיסאם אבו נסאר: יש כמה עיריות, אולי חיפה נותנים.

עיסאם אבו נסאר: אבל מעבר כמעט אנחנו לא מקבלים, אפילו שקל אחד.

עיסאם אבו נסאר: אז המקור התקציבי הזה הוא לא נמצא מה שנקרא בסל התקצוב שלנו, בהכנסות שלנו.

עיסאם אבו נסאר: בקשר למשרד החינוך - קודם כל, כשאני מדבר על יסודי, להבדיל מבתי הספר הממשלתיים, יסודי אצלנו זה א' עד ח'.

עיסאם אבו נסאר: אוקיי?

עיסאם אבו נסאר: זה לא עד ו', כי אצלנו אין חטיבת ביניים.

עיסאם אבו נסאר: א' עד ח' זה יסודי ו-ט' עד י"ב זה התיכון.

עיסאם אבו נסאר: מקבלים תקצוב לפי, זה שני סעיפים עיקריים בתקציב.

עיסאם אבו נסאר: כולם יכולים להיכנס ולראות.

עיסאם אבו נסאר: הסעיף של התקן.

עיסאם אבו נסאר: זאת אומרת כל כיתה מתוקצבת לפי תכנית הליבה.

עיסאם אבו נסאר: שזה בכיתה א' מתחיל מ-29 שעות שבועיות פלוס 5 שזה 2 של ניהול ו-3 של חינוך.

עיסאם אבו נסאר: וזה הכל, זה המאה אחוז.

עיסאם אבו נסאר: מזה אמור להיגזר בין 60% עד 75% תלוי בחוסר התקצוב של בית הספר.

עיסאם אבו נסאר: ריאלי 75 זה נומינלי.

עיסאם אבו נסאר: אבל ריאלית המאה אחוז ממה שגוזרים לנו זה רק הבסיס.

עיסאם אבו נסאר: לכן מגיעים לתוצאה שחבר הכנסת קרעי הציג, שזה למעשה בפועל זה 30%.

עיסאם אבו נסאר: הדבר השני, לוקחים את מספר השעות לפי מספר הכיתות ואז יש לנו את הפול נקרא לזה, של התקן של מה שאנחנו מקבלים בתור שעות תקן.

עיסאם אבו נסאר: על זה מוסיפים עוד לפי ראש מה שנקרא, לפי מספר תלמידים, איזה שהוא סכום שקבעו אותו.

עיסאם אבו נסאר: שזה נדמה לי 50 ומשהו שקלים פר תלמיד.

עיסאם אבו נסאר: שזה עבור מה שנקרא שרת ומזכירה.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, קחו בית ספר רגיל של רק כיתה אחת מ-א' עד ח' ותגידו לי איך אפשר להסתפק ברק מזכירה ורק שרת, שגם יהיה בכניסה בשער, גם בתור שוער וגם בתור נניח עובד ניקיון או כל הדברים.

עיסאם אבו נסאר: אז מפה כבר מתחילים לראות כבר את התקן עצמו, שיש איזה שהיא בעיה.

עיסאם אבו נסאר: בעיה אחרת היא בפרופיל עצמו.

עיסאם אבו נסאר: הרי איך מחשבים את השעה?

עיסאם אבו נסאר: מה שאנחנו מקבלים עבור כל שעה זה לפי איזה שהוא פרופיל.

עיסאם אבו נסאר: מה זה פרופיל?

עיסאם אבו נסאר: זה ממוצע תעודות והוותק של כל המורים בתוך בית הספר.

עיסאם אבו נסאר: אז אם יש לי מה שנקרא פרופיל 19, זאת אומרת אם אני לוקח את כל התעודות מי שיש לו דוקטורט ויש לו B.A ואם יש לו תואר שני, כולל הוותק, אז כאילו שכולם יש להם תואר ראשון ב-19.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, הפרופיל עצמו בנוי לפי משכורת ממוצעת והכל לפי ממוצעים.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו אני אתן דוגמה, רק כדי שתבינו את התקצוב בתוך הפרטים.

עיסאם אבו נסאר: כי לפעמים, איך אומרים?

עיסאם אבו נסאר: הדברים, גם בפרטים אפשר לראות אותם יותר.

עיסאם אבו נסאר: הפרופיל בנוי למשל על מה שנקרא גמול הכשרה.

עיסאם אבו נסאר: מה זה גמול הכשרה?

עיסאם אבו נסאר: כל מורה מקבל 6% שהוא לא מחנך, גמול הכשרה, 6%.

עיסאם אבו נסאר: זה הפרופיל, ככה בנויה המשכורת הממוצעת של מורה לפי הפרופיל.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, אם יש לי 10 כיתות ביסודי אני צריך לשים 10 מחנכים.

עיסאם אבו נסאר: מחנך מקבל 10% בתור גמול חינוך.

עיסאם אבו נסאר: זאת אומרת, אני כבר בתת תקצוב של 40% רק במרכיב הזה.

עיסאם אבו נסאר: וכמובן אנחנו לא מתוקצבים למשל עבור יועצות.

עיסאם אבו נסאר: יש עוד כמה דברים שבכלל לא נכנסים ועדיין לא נגעתי בכל העניין של הבניין והשיפוצים וכל הדברים שמסביב.

עיסאם אבו נסאר: מה שחברת הכנסת ח'טיב דיברה, החצרות וכל העניינים.

עיסאם אבו נסאר: אז אנחנו בתת תקצוב מאוד מאוד עמוק.

עיסאם אבו נסאר: ראוי לציין, לא אכנס לכל הוויכוח שהיה על לימודי הליבה.

עיסאם אבו נסאר: אבל אנחנו מלמדים את לימודי הליבה.

עיסאם אבו נסאר: אנחנו מקיימים את תכנית משרד החינוך במלואה, אפילו מעבר.

עיסאם אבו נסאר: זאת אומרת, התכנית אצלנו זה לא במקרה שיוצאים אצלנו תלמידים מצטיינים.

עיסאם אבו נסאר: ואני לא אדבר רק על ההישגיות, אני רוצה דווקא להתייחס לתלמידים החלשים.

עיסאם אבו נסאר: הרי החינוך אצלנו זה מכוח השליחות של הכנסייה.

עיסאם אבו נסאר: וכל כנסייה, מקור המשפחות הכנסייתיות.

עיסאם אבו נסאר: אז אנחנו נלחמים על כל תלמיד חלש.

עיסאם אבו נסאר: אין לנו כזה תלמיד חלש שלא יסיים י"ב.

עיסאם אבו נסאר: אין לנו כמעט נשירה, ואתם יכולים לבדוק את כל הנתונים.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, מצד שני, כל התלמידים שמצריכים את כל הטיפול המיוחד נקרא לזה, כמו חינוך מיוחד, שילוב.

עיסאם אבו נסאר: יש לנו המון מאובחנים במספר בתי ספר.

עיסאם אבו נסאר: אבל התקציב הוא תקציב, איך אומרים?

עיסאם אבו נסאר: למסם.

עיסאם אבו נסאר: הוא כזה מספר, plug number כזה שנותנים אותו לבית הספר על פי גודלו.

עיסאם אבו נסאר: הוא לא מתייחס להרכב של בית הספר.

עיסאם אבו נסאר: לכן יש גם בעיה בכל מה שקשור בילדים בעלי צרכים מיוחדים.

עיסאם אבו נסאר: הם לא ברמה של לא בית ספר רגיל, אלא לשלב אותם.

עיסאם אבו נסאר: ואתם מכירים את המדיניות.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, זה מה שנקרא בעיה של התקצוב של משרד החינוך.

עיסאם אבו נסאר: אם אני אלך לעניין של תשלומי ההורים.

עיסאם אבו נסאר: הרי מה תשלומי ההורים?

עיסאם אבו נסאר: חוזר המנכ"ל שנעשה אומר ברמת העיקרון משהו שהוא מאוד פשוט ונשמע מאוד הגיוני, לפחות ברמה, איך אומרים?

עיסאם אבו נסאר: בתור רק עורך דין, אם אני לא צולל לפרטים.

עיסאם אבו נסאר: אפשר להבין ש-אוקיי אפשר להסכים לזה.

עיסאם אבו נסאר: זה נראה שזה מצוין.

עיסאם אבו נסאר: אם אתם מקבלים 75% אז משלימים לכם את ה-25% ואתם מקבלים איזה שהיא תקורה של 20% אם אני לא טועה היום.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, קודם כל בעניין התקורה.

עיסאם אבו נסאר: הרי בית ספר עם 50 זה לא כמו בית ספר שיש בו חצי.

עיסאם אבו נסאר: גם את התקורות צריך לבדוק לדעתי לפי מצב של כל בית ספר.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, המספר הזה הוא למעשה השלמה.

עיסאם אבו נסאר: ויש כמובן את כל תשלומי החובה שהכנסת קובעת.

עיסאם אבו נסאר: ברגע שהתקציב של היסודי נסמך בעיקר על תשלומי ההורים, יש לנו גם את הבעיה של אחוזי גבייה.

עיסאם אבו נסאר: זאת אומרת, חלק מהאוכלוסייה, וחלק לא קטן, הוא גם חלש מבחינה כלכלית.

עיסאם אבו נסאר: ואנחנו גם נותנים פטורים.

עיסאם אבו נסאר: אבל אני מדבר על אלה שכן ישלמו.

עיסאם אבו נסאר: אז אם שכר לימוד אצלנו נע בין 4,000 עד 6,000 שקלים בבתי הספר, ביסודי אני מדבר.

עיסאם אבו נסאר: שכר לימוד אני מתכוון לכל תשלומי ההורים, מכל סוגיהם, גם החובה וגם הרשות.

עיסאם אבו נסאר: לאו דווקא את הסעיף שמה שנקרא שכר לימוד ספציפי או דמי לימוד.

עיסאם אבו נסאר: ואנחנו מקבלים בתקצוב סדר גודל של 5,000 שקלים, עוד פעם, בממוצע, לתלמיד.

עיסאם אבו נסאר: אז אפשר לעשות את החישובים איפה יש לנו את הבעיות.

עיסאם אבו נסאר: כי אם זה היה כל ההורים היו משלמים אז היינו אולי יכולים, איך אומרים?

עיסאם אבו נסאר: להיות לפחות מבחינה תקציבית בלי גרורות.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, לעניין האחרון שהיו"ר התייחסה אליו.

עיסאם אבו נסאר: אנחנו כבר מאז חוזר המנכ"ל היו לנו המון ישיבות עם משרד החינוך, כולל בזמנו עם יושב ראש הוועדה שהכינה את חוזר המנכ"ל לדורותיו.

עיסאם אבו נסאר: גם עם עו"ד שפיגל חברי ועם כל מיני גורמים כאלה ואחרים במשרד החינוך בעניין של החוזר, כדי להסדיר את עניין התשלומים.

עיסאם אבו נסאר: אנחנו לא נגד להסדיר.

עיסאם אבו נסאר: אבל הבעיה, החוזה בעצמו built-in יש בו איזה שהיא בעיה, כי הוא לא מתייחס לתת תקצוב הנמצא.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, כל שנה אנחנו נתקלים בבעיה שמוציאים מכתב שאסור לנו לגבות כל עוד אין אישור של אפיק.

עיסאם אבו נסאר: אפיק זה המערכת שצריך להזין בה את מערכות החינוך.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, אנחנו עדיין בשלבי הסדרה מסוימים.

עיסאם אבו נסאר: אנחנו כמעט לקראת סוף.

עיסאם אבו נסאר: שנה שעברה רוב בתי הספר שלנו הגישו דרך המערכת.

עיסאם אבו נסאר: לפני זה הייתה איזה שהיא הסדרה של ועדת החריגים.

עיסאם אבו נסאר: עכשיו, העניין שלנו מטופל לרוב ברמה הארצית.

עיסאם אבו נסאר: זאת אומרת, משרד החינוך ברמה הארצית.

עיסאם אבו נסאר: ואז פתאום במחוז מסוים מחליטים, מוציאים מכתב שכן אסור לקבל וכן מותר לקבל.

עיסאם אבו נסאר: וזה גורם לסרבנות של ההורים לשלם.

עיסאם אבו נסאר: אנחנו בשנתיים האחרונות במיוחד, בשלוש שנים האחרונות, נאלצים לגשת לבתי משפט כדי להגיש תביעות נגד הורים.

עיסאם אבו נסאר: זה לא מצב נוח בשבילנו, כי אנחנו לא באנו, הכנסייה לא עשתה את בית הספר כדי להעסיק, אוקיי, מבחינתי בסדר, אני רוצה לקבל עוד תעסוקה כעורך דין.

עיסאם אבו נסאר: אבל לא להעסיק עורכי דין בבתי משפט.

עיסאם אבו נסאר: אנחנו רוצים לפגוש את ההורים בבית הספר, לחנך את ילדיהם, לתת להם.

עיסאם אבו נסאר: איך אומרים?

עיסאם אבו נסאר: להיעזר בהם.

עיסאם אבו נסאר: לאו דווקא לתפוס אותם וזה כמובן משרה איזה שהיא אווירה קשה.

שרן השכל: רק לסיכום.

עיסאם אבו נסאר: לסיכום, לדעתי צריך קודם כל גם לבדוק את העניין של בסיס תקציב של ה-30%, בפועל, הריאלי.

עיסאם אבו נסאר: צריך לראות איך מעלים אותו רמה כדי שיהיה שוויון בין כל התלמידים.

עיסאם אבו נסאר: וצריך להתייחס לבתי הספר הכנסייתיים בתוך המושב בתור ייצור שהוא קצת שונה.

עיסאם אבו נסאר: כמובן, כל אחד יש לו את הייחודיות שלו כמובן, אבל צריך גם להסתכל על הבעיה הספציפית של בתי הספר הכנסייתיים בתוך המכלול.

שרן השכל: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: הרצון הזה שיהיה שוויון בחינוך, כבוד היו"ר.

שלמה קרעי: כן שרן, בדיוק זה מה שרציתי לומר.

שלמה קרעי: הנציג הנכבד הסתכל על הסעיפים הקטנים, על התמונה.

שלמה קרעי: ולא דיבר על כל מיני סעיפי תקצוב.

שלמה קרעי: אני כרואה חשבון למדתי שבסוף, גם כשנכנסים לפרטים הקטנים המאזן בסוף צריך להיות מאוזן.

שרן השכל: זה מה שצריך להיות.

שרן השכל: נכון, נכון.

שלמה קרעי: עוד נקודה אחת אחרונה שלא הזכרתי, החינוך המוכשר גם נפגע בנושא של הסעות.

שלמה קרעי: כאשר יש בית ספר שונה, שאתה שולח.

שלמה קרעי: ומוכשר זה בדרך כלל בתי ספר נישתיים יותר.

שרן השכל: יותר רחוק.

שרן השכל: כן.

שלמה קרעי: אז משרד החינוך שולל ממך לגמרי את תקציב ההסעות.

שלמה קרעי: הוא לא אומר לך טוב, תקבל הסעה כאילו אתה בבית הספר הקרוב ביותר אליך.

שלמה קרעי: אם החלטת לעבור בית ספר 200 מטר.

שרן השכל: רגע, לבתי הספר בעצם של שני הזרמים הם כן מקבלים הסעות?

שלמה קרעי: הם מקבלים הסעות.

שלמה קרעי: אבל אם בחרת, בגלל שזה מוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: והנישות הן שונות לפעמים בדקויות שמשרד החינוך לא, הוא בדרך כלל לא מתייחס לזה.

שלמה קרעי: הוא אומר זה תורני, יש לך תורני ליד הבית.

שלמה קרעי: ואז שוללים לגמרי את התקציב.

שרן השכל: לא מקבלים הסעות.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: טוב, משרד החינוך, דברים לא פשוטים.

שרן השכל: אנחנו יודעים שזו בעיה של כמה שנים.

שרן השכל: אבל יש פה שאלות מהותיות.

יוסף טייב: רציתי כמה מילים לפני.

שרן השכל: לפני?

שרן השכל: אנחנו פשוט כבר שעה לתוך הדיון ועוד לא שמענו את הגורמים המקצועיים.

שרן השכל: אני אתן לך תוך כדי, בסדר?

שרן השכל: אני אתן לך את זכות התגובה הראשונה.

שרן השכל: תראו, זו שאלה רצינית.

שרן השכל: יש מקומות שבהם המדינה לא נכנסה ואין את מוסדות החינוך שאותם ההורים דורשים ללימודים לילדים שלהם.

שרן השכל: עכשיו, חוק חינוך חינם קובע חוק שלמעשה צריך לתקצב את כולם באופן שווה.

שרן השכל: שכל אחד זכאי לחינוך חינם מהמדינה.

שרן השכל: עכשיו, ברור שבסופו של דבר יש זרמים שונים, מגזרים שונים.

שרן השכל: כל אחד רוצה שילדו יתחנך באופן המיטבי על פי תפיסתו התרבותית, דתית, ערכית.

שרן השכל: עכשיו, השאלה פה היא קודם כל על בסיס מה נעשית האפליה?

שרן השכל: עכשיו, מילא אותם בתי ספר הם לא ממלכתיים, אוקיי?

שרן השכל: זה עניין אחד.

שרן השכל: אבל יש בתי ספר שהם לא ממלכתיים שהם מתוקצבים כמו בתי הספר הממלכתיים.

שרן השכל: אנחנו רוצים פה להיכנס ממש לתוך הפרטים.

שרן השכל: איפה הקריטריונים?

שרן השכל: מה האפליה?

שרן השכל: מה שונה?

שרן השכל: למה אלה כן ואלה לא?

שרן השכל: עכשיו, יש פה זרמים שלמים.

שרן השכל: אתם יודעים, אולי בזרם היהודי אפשר להגיד אבל אנחנו מאפשרים פה.

שרן השכל: שזה גם לא מקובל, משום שהם מוכרים על ידי משרד החינוך.

שרן השכל: אבל אתם שומעים, יש פה זרמים שלמים גם בחינוך הנוצרי, חינוך מוסלמי, שלא נתתם, משרד החינוך לא נתן להם פתרון ללימודים אחרים.

שרן השכל: כלומר, אין להם בתי ספר.

שרן השכל: ואין להם יכולת לשרוד ככה.

שרן השכל: אם מחר אותם בתי הספר הכנסייתיים, אם נסגרים מחר 20 מוסדות חינוך שם, אז זה 30,000 ילדים שלא יהיה להם בית ספר.

שרן השכל: ומשרד החינוך לא יכול להקים להם בית ספר נוצרי, בטח שלא על פי הסטנדרטים שאותם הורים רוצים.

שרן השכל: בטח שזה ייקח זמן.

שרן השכל: מה עושים איתם?

שרן השכל: שאתם גם מקשים עליהם וגם אין להם מסגרת אחרת.

שרן השכל: אז זה העניין הראשון.

שרן השכל: אנחנו רוצים לשמוע באמת מכם.

שרן השכל: קודם כל, את תפיסת העולם שלכם לגבי נושא בתי הספר המוכשרים ולאחר מכן באמת את ההבדלים, את האפליה על בסיס מה.

שרן השכל: על בסיס איזה קריטריונים?

שרן השכל: איך נקבע הדבר הזה?

שלמה קרעי: אנחנו לא רוצים אפליה.

שלמה קרעי: לא רוצים קריטריונים לאפליה.

שלמה קרעי: שלא תהיה אפליה.

שרן השכל: לא, אבל אני מנסה להבין קודם כל מה המצב היום.

שרן השכל: אחר כך נבין איך אנחנו משפרים אותו.

שרן השכל: מה ההמלצות בעצם של ועדת החינוך.

שרן השכל: זה צריך קודם כל לבחון את זה.

יוסף טייב: המילה אפליה היא מילה מתעתעת.

יוסף טייב: אנחנו יוצרים מתחילת הדרך, בגלל שפי שאמרה גברתי יושבת הראש.

אימאן ח'טיב יאסין: אפליה לטובת קבוצה מסוימת.

יוסף טייב: הנושא הוא שיש זרמים, העדפות בזרמים בחינוך הישראלי.

יוסף טייב: כל אחד בוחר לו, נתנו גושפנקה לזרמים מחוץ למערכת הממלכתית.

יוסף טייב: זה הכל.

יוסף טייב: ברגע שזה ניתן, זה ניתן גושפנקה.

יוסף טייב: נתינת גושפנקה הזאת יצרה עיוותים באופן כרוני.

יוסף טייב: עכשיו השאלה, כפי שאמרתי מקודם, האם ניתן להסדיר עיוותים באופן כרוני שאנחנו יצרנו ולא חשוב למה.

שרן השכל: אבל קודם כל, זה לא אנחנו.

שרן השכל: לא חברי הכנסת שיושבים פה בוועדה.

יוסף טייב: לא, לא אנחנו.

יוסף טייב: אני מדבר המדינה.

שרן השכל: אז בוא שנייה נשמע את משרד החינוך.

שרן השכל: נשמע מה הם אומרים ונראה מה יהיו ההמלצות שלה.

אורית סטרוק: יוסי, המדינה יצרה את זה מתוך אוזלת יד וחוסר רצון להתמודד.

יוסף טייב: לא, לא, זה לא אוזלת יד.

יוסף טייב: אני לא רוצה להפריע לדוברים כאן.

שרן השכל: רגע, אני מבקשת.

שרן השכל: אנחנו כבר שעה לתוך הדיון.

שרן השכל: ופעם ראשונה שמשרד החינוך.

שלמה קרעי: גם השופטת דליה דורנר לפני 30 שנה שהזכרת, אמרה המחוקק צריך ללכת בדרך שהותוותה לגבי הרשתות גם לגבי שאר מוסדות החינוך.

שלמה קרעי: זו ההתוויה של בג"צ.

שרן השכל: אז משרד החינוך, אני מבקשת קודם כל סקירה ונתונים על בתי הספר המוכשרים שיש בידיכם.

שרן השכל: ולאחר מכן לענות לאותן טענות של חברי הכנסת.

שרן השכל: בבקשה.

גברתי יושבת הראש.

שרן השכל: אני אתן לך את זכות הדיבור לאחר מכן.

שרן השכל: אחרי משרד החינוך והאוצר אנחנו ניתן.

אני הייתי מהמגישים, אבל לא הצלחתי להגיע.

שרן השכל: אני יודעת.

שרן השכל: נימק חבר הכנסת פרוש נימק במקומך באמת בצורה מיטבית.

אני מבקש להוסיף.

שרן השכל: אני אתן לכם הזדמנות לאחר משרד החינוך ואחרי משרד האוצר.

שרן השכל: בבקשה, משרד החינוך.

דודי מזרחי: בוקר טוב.

דודי מזרחי: דודי מזרחי, מנהל אגף בכיר תקציבים, משרד החינוך.

דודי מזרחי: קודם כל, קצת אולי חריג, אבל אני מבקש קודם כל ברמה האישית, חבר הכנסת קרעי, התייחסת בדבריך בהתחלה.

דודי מזרחי: גם אמרת, אני מנסה להמיס את ליבם של פקידי החינוך.

דודי מזרחי: אז רק שתדע, אנחנו עובדים מסורים, עובדי מדינה, משרתי ציבור.

דודי מזרחי: ואנחנו מיישמים את המדיניות של הממשלה והכנסת ולא להיפך.

דודי מזרחי: ואני אתייחס לזה גם במהלך דבריי.

שלמה קרעי: ובסוף בסוף אתם לא עומדים על הרגליים האחוריות שהילדים האלה לא יפגעו.

אורית סטרוק: זה לא, זה התפקיד שלנו, שלמה קרעי.

שרן השכל: שלמה קרעי, זה באמת מדיניות ממשלה, שבסוף הם אמונים על לבצע אותה.

שרן השכל: אגב, מי ב-10 שנים האחרונות הוציא לפועל את המדיניות הזאת?

שרן השכל: באמת.

שלמה קרעי: מדיניות הממשלה, שרן, הייתה 75% תקצוב.

שלמה קרעי: בקריטריונים שהם קבעו.

שרן השכל: אנחנו עכשיו נשמע את משרד החינוך.

אורית סטרוק: קרעי, רק לגבי הדינמיקה - אנחנו קובעים מדיניות.

אורית סטרוק: והחינוך מבצעת.

שרן השכל: ואם יש צורך עכשיו לתקן בממשלה הנוכחית, אנחנו נמצא את הדרך לתקן את מה שלא נעשה.

שלמה קרעי: נמיס את ליבם של נבחרי הממשלה?

שלמה קרעי: של שרי הממשלה?

שרן השכל: שרי הממשלה.

שרן השכל: בבקשה.

שרן השכל: צודק במאה אחוז.

דודי מזרחי: מתנצל, פשוט הייתי חייב להגיד את זה.

דודי מזרחי: אוקיי.

דודי מזרחי: אז אני רוצה רגע ברשותכם רגע לתת איזה שהיא פריזמה קצת יותר רחבה, אם תרשו לי עוד דקה רגע לדיון.

דודי מזרחי: כי אני חושב שזה דבר שהוא קריטי כדי שהדיון יהיה רחב.

דודי מזרחי: תראו, בעולם יש כל מיני מודלים של חינוך פרטי וחינוך מוכר שאינו רשמי הוא בעצם סמי פרטי, הוא סמי ציבורי.

דודי מזרחי: יש מודלים שבהם המדינה לא מתקצבת בכלל.

דודי מזרחי: יש מודלים של וואוצ'רים, שבהם המדינה מתקצבת מלא כנגד מדידה קפדנית.

דודי מזרחי: יש כל מיני מודלים.

שרן השכל: אני רוצה להיכנס ממש drill down.

שרן השכל: כמה מודלים יש?

דודי מזרחי: אני נכנס רגע.

דודי מזרחי: תרשי לי דקה, אני מבטיח, אני אכנס.

דודי מזרחי: במדינת ישראל, בעשרות השנים האחרונות המדיניות של הממשלה והכנסת היא כדלקמן: כל הורה יכול לבחור עבור הילד שלו חינוך רשמי ציבורי, שמתוקצב במאה אחוז.

דודי מזרחי: בין אם זה פיקוח ממלכתי יהודי, בין אם זה פיקוח ממלכתי דתי יהודי, ממלכתי חרדי החל מלפני 5 שנים נוסף הזרם של הממ"ח וגם המגזר הערבי, הדרוזי, הבדואי יש חינוך רשמי שמתוקצב במאה אחוז ובאופן מלא.

שרן השכל: ובנוצרי?

דודי מזרחי: גם לנוצרי.

דודי מזרחי: אנחנו לא בולמים ולא מונעים את האפשרות לכל אחד.

שרן השכל: אבל יש מוסדות שמתוקצבים במאה אחוז?

דודי מזרחי: הם יכולים לקום.

דודי מזרחי: אנחנו לא מונעים אותם.

דודי מזרחי: משרד החינוך לא פותח בעצמו את בתי הספר.

דודי מזרחי: הוא מנהל במשותף עם הרשויות המקומיות את מערכת החינוך.

דודי מזרחי: אז אני אומר, זה ככלל.

דודי מזרחי: עכשיו, מעבר לכך קיימות שתי הרשתות: החינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני, שעו"ד ערן שפיגל יתייחס אחרי זה מהזווית המשפטית.

דודי מזרחי: בהגדרה בחוק מתוקצבות ככלל ילדי ישראל במאה אחוז תקצוב, בדומה לחינוך הרשמי.

דודי מזרחי: ההבדל היחידי בתקצוב בינם לבין החינוך הרשמי, העובדה שרפורמת "אופק חדש" לא חלה בשתי הרשתות וזו הסיבה לפערים הללו.

דודי מזרחי: לאחר מכן יש לנו את החינוך המוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: החינוך המוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: גם הם מוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: נכון.

דודי מזרחי: גם שתי הרשתות הן מוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: ועל כך יתייחס עורך הדין והתייחסנו לזה גם קודם.

דודי מזרחי: בגלל הסיפור של חוק היסוד מתוקצבים במאה אחוז.

אימאן ח'טיב יאסין: קבעו בחוק היסוד משהו אחר.

דודי מזרחי: המוכר שאינו רשמי, ואגב, אני שם את זה רגע על השולחן, זה מעולה שיש על זה דיון ציבורי.

דודי מזרחי: זה נושא מורכב.

דודי מזרחי: יש לו היבטים לכאן או לכאן, אבל צריך לשים את כל היריעה.

דודי מזרחי: בסדר?

דודי מזרחי: המוכר שאינו רשמי הוא חינוך סמי פרטי.

דודי מזרחי: הוא מתוקצב בין 65% ל-75%.

דודי מזרחי: הפער בין 65% ל-75% זה בהתאם למידת הסלקטיביות של בית הספר ויש קריטריונים.

דודי מזרחי: עכשיו,

אימאן ח'טיב יאסין: סליחה, סליחה, צריך להוסיף לזה את כל הדברים האחרים ואז אנחנו נגיע ל-30.

דודי מזרחי: אני מבטיח שאני אתייחס לכל גברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: ואז נגיע ל-30.

אימאן ח'טיב יאסין: כי המספר הזה שאתם כל הזמן אומרים לנו במציאות זה לא קיים.

דודי מזרחי: אני מבטיח להתייחס לכל אם תתני לי.

דודי מזרחי: אני אתייחס לכל.

אימאן ח'טיב יאסין: לא, אבל זה כאילו סוג של הטעיה.

שרן השכל: אימאן, שנייה, ניתן להם לסיים את המצגת.

משה טור פז: מה שהיא אומרת שבסוף את משווה ילד מול ילד.

שרן השכל: זה ברור.

שרן השכל: אמרו את זה פה כל הזרמים השונים.

משה טור פז: אז זה לא 60% ולא 70%.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: שליש מהתקציב.

שרן השכל: אבל בואו ניתן לו שנייה לסיים את דבריו.

דודי מזרחי: משרד החינוך והממשלה לא מסתירים את הנתונים.

דודי מזרחי: יש פערים.

דודי מזרחי: הפערים הם יותר גדולים מ-75%.

דודי מזרחי: באמת בגלל שיש רכיבים שונים כמו שהתייחסתי, לדוגמה רפורמת "אופק חדש", שזה הסכם שכר ספציפי שנחתם עם עובדי המדינה.

דודי מזרחי: ויש רכיבי תקצוב נוספים, שמי שמקבל אותם זה החינוך הרשמי והרשתות.

דודי מזרחי: והסיבה המוצהרת של הממשלה.

דודי מזרחי: בסדר?

דודי מזרחי: זה לא האג'נדה הפרטית של עובד ציבור כזה או אחר.

דודי מזרחי: עמדה מוצהרת של הממשלה והכנסת והתקיימו, לי יצא לפחות להשתתף ב-7-8 דיונים כאן בחדר הזה בכנסת.

דודי מזרחי: ויש דעות לכאן ולכאן.

דודי מזרחי: העמדה המוצהרת של הממשלה הייתה לפחות לתעדף את החינוך הציבורי, הרשמי ואת הרשתות.

דודי מזרחי: זאת הייתה המדיניות המוצהרת ולכן הפערים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא מבינה איך שוויון.

אורית סטרוק: אתה יכול להסביר את הרציונל?

שרן השכל: זה עד היום.

שרן השכל: יש עכשיו ממשלה חדשה.

שרן השכל: עד היום זה היה ככה, זה התעדוף.

אורית סטרוק: אתה יכול להסביר את הרציונל?

שלמה קרעי: אין בעיה, אני יכול לקבל את האמירה הזאת, רק תתקנו את זה.

אורית סטרוק: שנייה, אני רוצה לשאול אותך.

דודי מזרחי: אני אסביר את הרציונל.

אורית סטרוק: אני רוצה לדייק את השאלה שלי ברשותך.

דודי מזרחי: בבקשה.

אורית סטרוק: יש רציונל אחד לתעדף את החינוך הממלכתי, המוסדר, בסדר.

אורית סטרוק: מה הרציונל בלתעדף את הרשתות על פני מה שלא ברשתות?

שרן השכל: אז הוא אומר, זו הצהרה של הממשלה.

שרן השכל: הממשלה הנחיתה עליו הוראה.

שרן השכל: בסופו של דבר זה תעדוף של הממשלה עצמה, עד היום.

יוסף טייב: מה קרה לך? את מיתממת?

יוסף טייב: ההחלטה היא פוליטית.

יוסף טייב: מדינת ישראל היא המדינה הדמוקרטית היחידה, ולכן אמר מר מזרחי, אתה דיברת על וואוצ'רים וכן הלאה.

יוסף טייב: אין בשום מדינה דמוקרטית בעולם זרם פוליטי, אין דבר כזה.

יוסף טייב: זה הדבר שצריך לשים על השולחן.

שרן השכל: זה לא, טוב, פוליטי?

שרן השכל: יש דתי.

יוסף טייב: לא, אין זרמים דתיים.

שרן השכל: יש, יש זרמים דתיים.

יוסף טייב: לא כזרמים שמתוקצבים כזרמים פוליטיים.

יוסף טייב: גם כנסיות בעולם, תבדקי.

שרן השכל: לא מתוקצבים במאה אחוז.

שרן השכל: זה נכון.

יוסף טייב: הכל.

יוסף טייב: חלק בבריטניה, בצרפת, בדקתי בנורבגיה.

יוסף טייב: איפה שתבדקו.

יוסף טייב: אין דבר כזה בכלל.

יוסף טייב: יש base line.

שלמה קרעי: הילדים שלומדים שם הם לא פוליטים.

אורית סטרוק: ברשותכם, הסוגיה כאן היא לא פוליטית.

אורית סטרוק: הסוגיה כאן היא דתית ובמדינת ישראל קיים עיוות שהדתי,

שלמה קרעי: בסדר, אבל הדתי מבוטא פוליטי.

אתה מתרגם את זה לפוליטיקה.

אתה מתרגם את זה לפוליטיקה, זה לא פוליטי.

שרן השכל: אנחנו רוצים להמשיך לשמוע את משרד החינוך.

אמילי חיה מואטי: גברתי יושבת הראש, אני חייבת להגיד משהו.

אמילי חיה מואטי: אני חייבת להגיד משהו קטן.

שרן השכל: אנחנו לא נתקדם אבל ככה.

אמילי חיה מואטי: לא, זה לחבר שלנו, פרופ' יוסי שיין.

אמילי חיה מואטי: ילדים לא נולדים שמאל, ימין או סבתא שלי.

אמילי חיה מואטי: ועל כן, כשההורים מחליטים לשלוח את הילד למסגרת דתית הם שולחים אותו במסגרת שתאפשר איזה שהיא המשכיות בין הבית לבין המסגרת הלימודית שלו.

יוסף טייב: אין בעיה.

יוסף טייב: לזה אין בעיה.

אמילי חיה מואטי: הם לא שולחים אותו למסגרת ימנית.

יוסף טייב: אבל לא היית בדיון עד עכשיו.

יוסף טייב: הדיון היה ארוך.

אמילי חיה מואטי: אבל אני מכירה את הדיון הזה כבר שנים.

יוסף טייב: אבל לא היית עד עכשיו.

שרן השכל: חברים, אנחנו לא נפתח עכשיו את הדיון הפוליטי.

שרן השכל: אנחנו רוצים להמשיך לשמוע את משרד החינוך.

שרן השכל: דודי, בבקשה.

דודי מזרחי: המדיניות של משרד החינוך, וזה עשרות שנים שכל הממשלה הייתה לתעדף בתי ספר ציבוריים רשמיים.

דודי מזרחי: לתעדף בתי ספר גדולים, לתעדף בתי ספר לא סלקטיביים.

דודי מזרחי: ומודל התקצוב וההבדלים בתקצוב בסוף הם השתקפות של הדבר הזה.

דודי מזרחי: כאשר מדברים על חינוך מוכר שאינו רשמי צריך לזכור שמהצד השני, ודובר כאן רבות על שוויון, בתי ספר סמי פרטיים מהצד השני של המתרס, ואי אפשר להתעלם מזה, הם מרוקנים את החינוך הציבורי הרשמי מתלמידים חזקים יותר.

דודי מזרחי: מרוקנים אותם.

דודי מזרחי: ויש לזה משמעות גם כלכלית וגם מבחינת המרקם החברתי.

שלמה קרעי: תהיו תחרותיים.

שלמה קרעי: אם יהיה טוב בציבורי אף אחד לא ילך לפרטי או למוכר שאינו רשמי.

אמילי חיה מואטי: שלמה קרעי, במדינת ישראל כמו מדינת ישראל מסגרות פרטיות לא אמורות להתקיים בכלל.

אמילי חיה מואטי: מה זה תהיו תחרותיים?

שלמה קרעי: תהיו תחרותיים.

שלמה קרעי: שבית הספר יהיה טוב, שהמורים יהיו טובים.

שרן השכל: חבר'ה, להשאיר את האידיאולוגיה שנייה בצד.

שרן השכל: אנחנו רוצים לסיים עם משרד החינוך.

שרן השכל: יש לנו מספיק זמן לוויכוחים הפוליטיים.

שלמה קרעי: אנשים הולכים למסגרת לא רשמית כי לא טוב לה בממלכתי.

אמילי חיה מואטי: הם הולכים כי אין להם ברירה.

שרן השכל: אמילי וקרעי, אני מבקשת.

שרן השכל: אני מבינה שתפיסות העולם שלכם סותרות גם בעניין הכלכלי וגם בעניין החינוך.

שרן השכל: אני מבקשת אבל רגע לתת למשרד החינוך לסיים.

שרן השכל: אנחנו לא נתקדם ככה.

שרן השכל: אנחנו רוצים שנייה לתת להם לסיים.

שרן השכל: אני מבקשת בלי דיון כרגע, לתת להם לסיים את הדברים שלהם ולאחר מכן נפתח לדיון את הדברים שנאמרו.

שרן השכל: תודה.

דודי מזרחי: רק בהקשר של המגזר החרדי והרשתות.

דודי מזרחי: דובר על רשתות והפוליטיקה, אני לא נכנס להיבט הזה.

דודי מזרחי: בתפיסה אבל רוחבית של מדיניות התפיסה הייתה שכל הורה יוכל לבחור את הזרם עבור הילדים שלו, בהתאם להשקפת העולם שלו.

דודי מזרחי: בין אם זה חינוך חרדי, ממלכתי דתי, ממלכתי, ערבי, לא משנה.

דודי מזרחי: ולאפשר בהתאמה גם חינוך בתקצוב מלא.

דודי מזרחי: זה אחד הדברים שעמדו אגב גם מאחורי הנושא של הממ"חים ומאחורי התקצוב המלא של הרשתות.

דודי מזרחי: ואגב, התייחסת חברת הכנסת, בנוגע לסוגיה של המגזר הערבי.

דודי מזרחי: המדינה הוסיפה מיליארדים כדי לשפר את החינוך במגזר הערבי בשנים האחרונות.

דודי מזרחי: כדי לחזק את החינוך הציבורי.

דודי מזרחי: אגב, את החינוך הציבורי בכללותו.

דודי מזרחי: יש כאן גם היבטים משפטיים.

דודי מזרחי: אני מציע שאולי עו"ד ערן שפיגל יתייחס.

שרן השכל: רגע, אבל אנחנו רוצים לקבל ממך את הסקירה באמת של איזה תכניות יש ואיך הן מתוקצבות.

שרן השכל: כמה תכניות יש במשרד החינוך לתקצוב של בתי ספר שהם לא בתי ספר נקרא להם ממלכתיים.

שלמה קרעי: רשמיים, רשמיים.

שלמה קרעי: כולנו ממלכתיים.

שלמה קרעי: הממלכה היא של כולנו.

שרן השכל: לא.

מאיר פרוש: אופק חדש יש במוכר שאינו רשמי?

שרן השכל: חבר'ה, נראה לי שמשרד החינוך הבין את כוונתי.

שרן השכל: תודה על ההסברים.

שרן השכל: אני רוצה להבין.

שרן השכל: חבר'ה, אני אתחיל לקרוא לסדר.

שרן השכל: אני מבקשת, אנחנו לא נתקדם ככה.

שרן השכל: אני אתחיל לקרוא אתכם לסדר.

שלמה קרעי: מה, אני לא ממלכתי?

שלמה קרעי: הילדים שלי לא ממלכתי?

שלמה קרעי: אני חבר כנסת.

שרן השכל: קרעי.

שלמה קרעי: הילדים שלי לא ממלכתיים?

שרן השכל: קרעי, אני מבקשת, אתה ביקשת את הדיון הזה ואתה מונע ממשרד החינוך.

שרן השכל: אני אתחיל לקרוא לכם לסדר, נו באמת.

אמילי חיה מואטי: עד אתה מגיע.

שרן השכל: קדימה, בבקשה.

שרן השכל: כמה, מסלולים נקרא לזה, יש לעניין המוכשר?

דודי מזרחי: הרכיבים המרכזיים שהם גם משקפים את הפערים בתקצוב, כמו שמשתקף גם בדוחות הפומביים שלנו, זה דבר אחד זה רפורמת "אופק חדש" שזה הסכם שנחתם מול עובדי במדינה.

דודי מזרחי: ולכן הוא לא חל על המוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: אגב, גם לא על הרשתות.

שרן השכל: רק במוכר שאינו רשמי.

שרן השכל: הדיון היום על מוכר שאינו רשמי.

שרן השכל: אז אני רוצה להבין אך ורק לגביהם.

דודי מזרחי: אני חשבתי ששאלת לגבי הפער ביניהם.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, הפער.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל רק הדבר הזה?

שרן השכל: אני לא שאלתי על הפער ביניהם.

שרן השכל: אני שאלתי בתוך המוכשר, יש לכם מספר מסלולים נקרא לזה.

שרן השכל: אוקיי?

שרן השכל: מסלול אחד שזה שתי הרשתות, שבעצם שם אתם מממנים את הכל במאה אחוז.

שרן השכל: אוקיי?

מאיר פרוש: לא מאה אחוז.

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: רגע, אני רוצה לשמוע ממנו.

שרן השכל: מסלול שני, לא יודעת אפס אחוז.

שרן השכל: מסלול שלישי 30%, מסלול רביעי 75%.

שרן השכל: איך, כמה מסלולים יש ואיך אתם למעשה מחליטים?

שרן השכל: בית ספר היום רוצה להירשם, לאיזה מסלול אתם לוקחים אותו מבחינת התקצוב?

שרן השכל: במוכשר?

דודי מזרחי: בהתאם לחוק.

דודי מזרחי: במוכשר, אם הוא שייך לאחת משתי הרשתות, בהתאם לחוק ולפסיקה הוא מקבל תקצוב של מאה אחוז.

דודי מזרחי: להוציא רפורמת "אופק חדש" שלא חלה במוסדות שהם לא מוסדות רשמיים.

דודי מזרחי: מוסדות מוכרים שאינם רשמיים שלא שייכים לשתי הרשתות התקצוב שלהם נע בין 65% ל-75%.

אימאן ח'טיב יאסין: לא נכון.

שרן השכל: רגע, רגע.

שרן השכל: שנייה, אנחנו נעשה drill down ונגיע לזה גם כן.

דודי מזרחי: כאשר הפרמטר המרכזי שם שהוא מבדיל בין ה-65% ל-75% מתייחס למידת הסלקטיביות של בית הספר.

שרן השכל: מה זה אומר מידת הסלקטיביות?

דודי מזרחי: לירן, אתה רוצה?

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: אני רוצה אבל שהם יסבירו לי, חבר'ה.

שרן השכל: אני יודעת מה אני שואלת ולמה.

דודי מזרחי: הכוונה היא בתי ספר שאינם ממיינים וכו'.

דודי מזרחי: לירן, אתה רוצה להרחיב על הקריטריון?

לירן שפיגל: שלום.

לירן שפיגל: לירן שפיגל מהלשכה המשפטית.

לירן שפיגל: ההסדרים שנוגעים לגבי תקצוב של מוכר, בתי הספר המוכרים.

שרן השכל: קשה לשמוע אותך.

שרן השכל: תקרב את המיקרופון.

לירן שפיגל: אני אעשה איזה סקירה משפטית ממש ממש קצרה, כדי שתבינו.

שרן השכל: רגע, אני רוצה אבל קודם כל את השאלות האלה.

לירן שפיגל: לא, לא, לשאלות האלה ממוקדת.

לירן שפיגל: בעיקרון, תקצוב של בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים נובע מסעיף 11 לחוק חינוך ממלכתי ומתקנות חינוך ממלכתי, מוסדות מוכרים.

שרן השכל: לא אכפת לי המוכרים.

שרן השכל: אנחנו מדברים עכשיו רק על המוכשר.

שרן השכל: זה מה שמעניין.

שרן השכל: מוכר שאינו רשמי, סליחה.

שרן השכל: מחזיר אותי עכשיו לממלכתי.

לירן שפיגל: עכשיו, תקנה 9 לתקנות מוסדות מוכרים היא קובעת את הקריטריונים לתקצוב.

לירן שפיגל: אם נמצא שבית הספר הוא ממיין, יש שם מבחנים מאוד ברורים בתקנות.

לירן שפיגל: לדוגמה ממוצע הדירוג החברתי כלכלי של התלמידים הלומד במוסד אינו עולה על,

שרן השכל: רגע, רגע, רגע, תן לי להבין.

שרן השכל: מבחינת

שרן השכל: כם הקריטריון של מיון בכניסה לבית ספר זה לפי מצב סוציו-אקונומי?

לירן שפיגל: אנחנו בודקים את נושא המיון על פי נתונים אובייקטיביים שיש למשרד החינוך.

שרן השכל: מהם הנתונים האובייקטיביים?

לירן שפיגל: אז אנחנו יודעים מה המצב הסוציו-אקונומי של התלמידים בצורה אגרגטיבית מה מצב הסוציו-אקונומי של התלמידים בבית הספר.

לירן שפיגל: משווים את זה למצב הסוציו-אקונומי של הרשות או לבתי ספר דומים.

לירן שפיגל: זה מודל די מורכב.

שרן השכל: אנחנו רוצים להבין אותו.

לירן שפיגל: אז בשביל זה צריך להביא.

לירן שפיגל: לא נערכתי לזה, אבל יש גורם מקצועי במשרד שיודע להסביר את זה, הוא עושה את זה כל שנה.

לירן שפיגל: אבל בעיקרון בודקים שני היבטים: אחד, בודקים את המצב הסוציו-אקונומי של המוסד אל מול מוסדות החינוך ברשות.

לירן שפיגל: ואם יש פער של חצי סטיית תקן, או שעולה על חצי סטיית תקן, זה לפי התקנות מצביע על כך שבית ספר הוא ---

שרן השכל: באמת?

שרן השכל: זה הקריטריון היחיד למיון?

שרן השכל: כלומר, אם אני מוסד שמעוניין לקבל אליי רק נגיד תלמידים אשכנזים.

שרן השכל: אוקיי?

שרן השכל: ואני עושה את הסלקציה ואת המיון הזה.

שרן השכל: אבל כל התלמידים האשכנזים הם ממצב סוציו-אקונומי נמוך, מבחינת

שרן השכל: כם אותו מוסד לא מבצע סלקציה?

לירן שפיגל: אני לא אמרתי את זה.

שרן השכל: אז מה?

שרן השכל: יש עוד קריטריון?

שלמה קרעי: זאת עבירה על החוק.

שרן השכל: שנייה, רגע.

שרן השכל: זה נעשה.

לירן שפיגל: אני מודה על השאלה.

אמילי חיה מואטי: אבל זה קורה קרעי.

לירן שפיגל: אני מודה על השאלה.

לירן שפיגל: אוקיי?

שרן השכל: השאלה היא בעניין תקצוב.

שרן השכל: זה לא משנה עבירה או לא עבירה.

שרן השכל: אם הם ביצעו את זה, איך משרד החינוך מתקצב אותם?

לירן שפיגל: אני מודה על השאלה.

לירן שפיגל: אנחנו חוזרים פה להבחנה הבסיסית בין בתי ספר שהם ממלכתיים לבתי ספר שהם מוכרים שאינם רשמיים.

לירן שפיגל: אוקיי?

לירן שפיגל: אם אתה מסתכל על ההבחנות, יש לך בתי ספר רשמיים ויש לך בתי ספר שאינם רשמיים.

שרן השכל: לא, לא, אני רוצה רק להבין את התעדוף בתקצוב.

שרן השכל: שאתם מקבלים.

לירן שפיגל: בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים, ככלל, זה בתי ספר שההורים בחרו ללכת אליהם.

לירן שפיגל: הם בתי ספר שממיינים.

לירן שפיגל: זה לא רק,

מאיר פרוש: כשאתה אומר ממיינים עוד פעם ועוד פעם, אפשר לחשוב ממיינים אשכנזים, ספרדים.

מאיר פרוש: מה זה ממיינים?

אורית סטרוק: בתלמוד תורה של הילדים שלי לא מיינו אף אחד.

מאיר פרוש: לא, אני רוצה שהוא יגיד שכן.

מאיר פרוש: אני רוצה שהוא יגיד שכן.

אורית סטרוק: לא מיינו אף אחד.

מאיר פרוש: זה לא.

מאיר פרוש: אבל שיגיד.

מאיר פרוש: מה זה ממיינים?

אורית סטרוק: שרן, יש גם עובדות בעולם.

שרן השכל: רגע, בגלל זה אנחנו עושים את ה-drill down הזה.

שרן השכל: אני רוצה אחד אחד לעשות drill down.

אורית סטרוק: לא מיינו.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: אז אני מבינה, שנייה.

שרן השכל: מה השם עוד פעם?

שרן השכל: לירן?

לירן שפיגל: לירן שפיגל.

שרן השכל: סליחה, לירן.

שרן השכל: אז אני מבינה שבעצם הקריטריון לתקצוב בין המוסדות המוכרים, כמה אתם עושים, אתם למעשה בודקים את המצב הסוציו-אקונומי של בית הספר.

שרן השכל: משווים אותו למצב הסוציו-אקונומי של הרשות ולפי זה אתם מחליטים כמה אתם מתקצבים אותו.

לירן שפיגל: עוד פעם, שיעור התקצוב הבסיסי הוא 75% מתקן הבסיס של מוסד חינוך.

לירן שפיגל: יש הגדרה מה זה תקן הבסיס.

לירן שפיגל: זה כבר פירוט שהוא בעצם פירוט תקציבי.

שרן השכל: לא, גם את זה אנחנו רוצים לקבל את הפירוט.

שרן השכל: אנחנו רוצים, בגלל שכל הטיעון פה הוא שהתקציב הוא לא 75% באמת, אלא הוא 30%.

שרן השכל: והשאלה, אני מבקשת שתעשו לנו drill down.

לא, יש פה נקודה אחת.

דקה, שנייה.

שרן השכל: אבל שנייה.

שנייה, דקה.

שרן השכל: אבל אני לא יכולה כשכל פעם חבר כנסת אחר עוצר אותי.

אבל אני מנסה רגע לטייב אותך, שנייה, את מה שאת אומרת.

שרן השכל: אני יודעת אבל להסביר את עצמי.

לא צריך.

נו, באמת.

שרן השכל: תודה, שנייה.

מה זה הדבר הזה?

שרן השכל: אני קודם כל רוצה להבין איך הם עושים את התקצוב הזה.

שרן השכל: אני רוצה שהם יתנו לי את התשובות האלה.

הסוד טמון במילה "בסיסי" מה שהוא אמר.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: אבל אני אמרתי שאנחנו נעשה drill down גם לזה.

שרן השכל: אבל לפני כן אני רוצה להבין את העניין של הקריטריונים למיון והתקציב בפנים.

שרן השכל: אחר כך אנחנו נראה איך הם מתקצבים.

אורית סטרוק: אני גם מבקשת את זכות הדיבור לאחר מכן.

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: אז האם יש עוד קריטריון מלבד המצב הסוציו-אקונומי?

לירן שפיגל: יש מבחנים סטטיסטיים שהם לוקחים בחשבון מצב סוציו-אקונומי ושילוב של תלמידים משכבת חברתיות כלכליות שונות.

לירן שפיגל: זה שני קריטריונים.

שרן השכל: אוקיי, זה מצב סוציו-אקונומי, זה קריטריון אחד.

לירן שפיגל: שיכולים להפחית את התקצוב ל-70% או ל-65%.

לירן שפיגל: יש קריטריון נוסף, שאם אנחנו מוצאים שהמוסד נוקט במדיניות של הרחקת תלמידים לצמיתות בשל הישגים לימודיים יש אפשרות להפחית עוד 5%.

לירן שפיגל: אלה המבחנים שיש בתקנות.

שרן השכל: זהו.

שרן השכל: כלומר, בעיקר מצב סוציו-אקונומי.

לירן שפיגל: כן.

שרן השכל: לפי מצב סוציו-אקונומי זה מה שאתם ממיינים ומחליטים כמה תתקצבו?

שרן השכל: 50%, 70%.

שרן השכל: עכשיו, בוא נדבר שנייה על כמה אתם מתקצבים ואיך.

מאיר פרוש: הוא אמר עוד משהו.

מאיר פרוש: הרחקת תלמידים בגלל מבחנים הוא אמר?

שרן השכל: כן, בגלל הישגים.

שרן השכל: כדי שירד להם המצב, שהסוציו-אקונומי לא יעלה להם.

מאיר פרוש: שיביא לנו בפעם הבאה איפה עשו את זה.

מאיר פרוש: טוב?

לירן שפיגל: אני אביא.

שרן השכל: בואו נבין עכשיו איך מתקצבים.

שרן השכל: מהם מרכיבי התקציב עצמו?

אבל נקודה שגם ה-60% זה לא 60.

גם אחרי ההפחתה הזאת עדיין יש מלא תכניות ודברים שלא קיימים.

שרן השכל: ובגלל זה עכשיו נבין ונעשה drill down למה הם מתקצבים ומה הם לא מתקצבים.

שרן השכל: אני מבקשת, אני רוצה שנייה שתפרטו עכשיו בבקשה איך אתם בונים בעצם את התקציב לבית הספר וקובעים שזה התקציב הבסיסי.

שרן השכל: מה עם שעות נוספות?

שרן השכל: לא יודעת, מה שאתם מעבירים.

אימאן ח'טיב יאסין: משרת אם, נסיעות.

אימאן ח'טיב יאסין: תוספת מעונות לאמהות.

שרן השכל: אז רגע, אני רוצה להבין מה אתם מתקצבים בעצם בממלכתי וברשתות.

שרן השכל: אוקיי?

שרן השכל: לעומת מה אתם מתקצבים במוכשר.

אימאן ח'טיב יאסין: תקן כיתה.

אימאן ח'טיב יאסין: הרבה דברים.

אימאן ח'טיב יאסין: יש רשימה ארוכה.

אורית סטרוק: אין שום סלקציה בתלמוד תורה של הילדים שלה.

אורית סטרוק: היא משלמת 240 שקלים לילד לחודש.

אורית סטרוק: בסדר?

מאיר פרוש: תקן רכז ביטחון במוכשר מקבל כמו, רכז ביטחון, אותו דבר?

אמילי חיה מואטי: שרן, אני מבקשת גם להגיב וגם על הדברים של חברת הכנסת אורית סטרוק.

שרן השכל: רגע, אני רוצה אבל שקודם הם יתנו לנו את נתונים האלה.

שרן השכל: חבר'ה, נשארה לנו חצי שעה ובקושי הספקנו להתקדם איתם.

שרן השכל: אני רוצה להגיע למסקנות ולהיות אופרטיביים גם.

שרן השכל: כן, בבקשה.

שרן השכל: בואו תסבירו לנו איך אתם מתקצבים ואיך אתם מגיעים ל-75%.

איך אתם לא מגיעים.

לירן שפיגל: אני רק רוצה לעשות עוד איזה דיוק אחד קטן.

שרן השכל: שנייה, אני חייבת לקבל תשובות.

שרן השכל: אני רוצה לקבל את התשובות האלה לעניין התקציב בבקשה.

לירן שפיגל: אני אנסה לחזור רגע ולפשט את זה.

לירן שפיגל: בסדר?

אורית סטרוק: אין שום סלקציה.

אימאן ח'טיב יאסין: אין מה לפשט, להגיד את הדברים אחת, שתיים, שלוש, ארבע.

דודי מזרחי: אני חושב שאני אמרתי אחד, שתיים, שלוש, ארבע.

איתמר בן גביר: אבל זה לא נוח לכם עם זה שיש אפליה, עם זה?

איתמר בן גביר: תגידו מה.

שרן השכל: חברים, גם חבר הכנסת בן גביר, אני באמת מבקשת שנייה לשמור ולתת להם לסיים את הדברים שלהם.

שרן השכל: בבקשה.

יוסף טייב: שיעבירו גם לוועדה טבלה מסודרת עם מחירים.

שרן השכל: אני יודעת.

שרן השכל: אני ביקשתי מהם להגיע גם מוכנים לעניין הזה.

דודי מזרחי: ברצון נעביר גם לוועדה טבלה מסודרת.

דודי מזרחי: כל פירוט שתרצו, עשינו עבודות על כך גם בכנסת הקודמת.

דודי מזרחי: ויחד עם הממ"מ בשמחה.

דודי מזרחי: אני אחזור מהנקודה שבה עצרתי.

דודי מזרחי: נכנסנו לאיזה שהיא פריזמה משפטית.

דודי מזרחי: השלב הראשון, אנחנו מתייחסים ביחס לתקן הבסיס שמתייחס לשעות הנדרשות לקיום של תכנית הלימודים הבסיסית בהתאם לחוזר מנכ"ל.

דודי מזרחי: ושם התקצוב עבור הרשתות הוא בהיקף של 100%, חינוך עצמאי מעיין, החינוך התורני.

דודי מזרחי: המוכר שאינו רשמי השיעור נע בין 65% ל-75%, בהתאם לקריטריונים שהבהיר כאן קודם.

אימאן ח'טיב יאסין: שעות לימוד?

אימאן ח'טיב יאסין: בחברה הערבית?

שרן השכל: רגע, אנחנו עכשיו ניכנס לזה.

דודי מזרחי: בין 65% ל-75% מהתקן הבסיסי בהתאם לקריטריונים שאמר מקודם עו"ד לירן שפיגל, שמתייחסים על הנושא, בעיקר על נושא של סלקטיביות ומניעת נשירה.

דודי מזרחי: כשבאמת הנושא של הסלקטיביות בעיקר מתייחסת ---

בוא נעזוב רגע את הבסיס, לך קדימה.

שאר הדברים.

שרן השכל: רגע, הוא מספר לנו שנייה מה המסלולים של התקצוב.

זה כבר הבנו, הבנו את הסלקטיביות.

שרן השכל: לא הבנו, שנייה.

דודי מזרחי: עכשיו, כמו שאמרתי, בחינוך הרשמי מוחלת רפורמה, יש את הנושא של היקף השעות ועלות השעה.

אימאן ח'טיב יאסין: תסביר לנו מה זה עלות השעה?

דודי מזרחי: עלות השעה זה שכר המורים.

דודי מזרחי: שכר המורים נגזר בהתאם להסכמים הקיבוציים.

דודי מזרחי: בחינוך הרשמי קיים הסכם "אופק חדש" עם הסתדרות המורים.

דודי מזרחי: בהתאם להסכם "אופק חדש" יש רכיבי תקצוב שניתנים רק לעובדי המדינה.

דודי מזרחי: ובהתאמה, בחינוך הרשמי עלות השעה, זאת אומרת יכול להיות מצב שיהיה בית ספר בחינוך הרשמי ולידו בית ספר בחינוך המוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: ויהיה אותו מספר של שעות הוראה.

דודי מזרחי: נניח מתוקצבים שניהם ב-100%.

דודי מזרחי: רק לשם הדיון.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מבינה את הרעיון.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל לא יכול להיות שאתם מונעים מראש לתת שכר שעה כמו שצריך וזכויות למורים ועובדי הוראה ואחר כך לבוא ולהתחשבן איתם על שכר שעה.

שרן השכל: חברת הכנסת ח'טיב, להמתין בבקשה.

שרן השכל: תנו לו לסיים את דברים.

דודי מזרחי: אי החלת רפורמת "אופק חדש" ובמוסדות המוכר שאינו רשמי, מאחר ולא מדובר על עובדי מדינה.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: כשאתם בעצם מדברים על היקף שעות, איך אתם מתקצבים מורה?

שרן השכל: כלומר, מה המחיר שאתם משלמים על מורה במוכשר וכמה אתם משלמים למורה שהוא בעצם עובד מדינה?

דודי מזרחי: אנחנו משלמים במוכר שאינו רשמי, יש דבר כזה שנקרא פרופיל בית הספר.

דודי מזרחי: פרופיל בית הספר מתבסס,

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: לכל בית ספר אתם מחשבים שכר נפרד למורה?

דודי מזרחי: לכל בית ספר יש פרופיל שכר נפרד לבית הספר.

דודי מזרחי: בהתאם למצבת המורים שמדווחים למשרד החינוך.

דודי מזרחי: אוקיי?

דודי מזרחי: וניתן תקצוב לבית הספר בהתאם לפרופיל הזה.

שרן השכל: מה כולל הפרופיל הזה?

שרן השכל: כלומר, אני מגישה לכם עכשיו מורה שעבר בדיוק את אותה הכשרה כמו מרה בעצם ברשמי.

שרן השכל: אבל כאילו הוא מתוקצב הרבה פחות.

שרן השכל: ההכשרה היא אותו דבר, הניסיון אותו דבר.

שרן השכל: מה הקריטריונים שלכם לתקצוב הזה?

שרן השכל: כלומר, הדירוג הזה שאתם נותנים לכל מורה ומורה.

שרן השכל: מה הוא כולל?

דודי מזרחי: הפרמטרים המרכזיים הם השכלה וותק.

דודי מזרחי: אפשר לפרוש את זה כאן באופן כמובן שקוף.

דודי מזרחי: הכל נמצא על השולחן.

דודי מזרחי: הפרמטרים המובילים הם השכלה וותק.

דודי מזרחי: לכל בית ספר נקבע בעצם פרופיל שכר ובעצם כל בית מקבל.

שרן השכל: רגע, רגע.

שרן השכל: כלומר, לפי רמת ההשכלה ולפי הוותק.

שרן השכל: אני רוצה להבין מה הפער?

שרן השכל: כלומר, אתה רוצה גם להגיד לי שנגיד מורה מתחיל עם ניסיון של שנה, בעצם מגיע למערכת של המדינה.

שרן השכל: כמה הוא מקבל בעצם שעתי?

שרן השכל: מורה חדש שמתחיל.

שרן השכל: מגיע, בוא נקרא לזה מכללת בית ברל, ויש לו ותק של שנה.

שרן השכל: מה הסכום שהוא מקבל שעתי?

דודי מזרחי: זה לא בדיוק נכון לעשות את החשבון שעתי.

אימאן ח'טיב יאסין: הוא יקבל מחיר מלא.

שרן השכל: רגע, אבל אני רוצה לרדת למספרים.

שרן השכל: אני רוצה להבין מה הפער פה.

דודי מזרחי: יש פער בסופו של דבר בגין רפורמת "אופק חדש".

שרן השכל: כן, כן, אבל אני רוצה להבין מה המספר.

דודי מזרחי: אני רוצה להסביר.

אמילי חיה מואטי: את רוצה שאני אגיד לך את המספרים?

אמילי חיה מואטי: כי אני מכירה אותם.

שרן השכל: את יודעת כמה מורה מרוויח?

שרן השכל: אני חברה בוועדת חינוך.

שרן השכל: סליחה.

שלמה קרעי: תראי שרן, זה גם פוגע ביכולת לגייס מורה טוב.

שרן השכל: זה ברור, כי הוא מרוויח הרבה יותר.

שרן השכל: אני רוצה לשמוע את המספר של ההבדל.

שרן השכל: אני רוצה לדעת כמה מורה, לא יודעת, בכפר בחורה מרוויחה במוכר, עם אותה השכלה ועם אותו ניסיון כמו מורה בתל אביב.

שרן השכל: מדברים על הפערים.

שרן השכל: בבית ספר ממלכתי.

אמילי חיה מואטי: העניין הוא לא לפי רשויות, אלא לפי ותק ולפי השכלה.

שרן השכל: אז אנחנו מנסים שנייה לקבל את המספר.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: חבר'ה, אני יכולה לקבל את המספר?

שרן השכל: רגע.

דודי מזרחי: יש פער של עשרות אחוזים בין מורה שנמצא באופק למורה שלא נמצא באופק.

דודי מזרחי: אם כי גם אותה מורה בחורה יכולה לעבוד בחינוך הרשמי.

שרן השכל: אבל היא לא.

שרן השכל: אני רוצה לדעת כמה מקבלת.

שרן השכל: אני רוצה לקחת מורה שסיימה בבית ברל ויש לה ותק של שנה.

שרן השכל: מה השכר השעתי שלה?

דודי מזרחי: זה קצת מורכז לעשות כאן חישוב שעתי.

אמילי חיה מואטי: 6,200 שקלים בחודש.

דודי מזרחי: מאחר ולמורים יש גם את החופשות והתנאים הנלווים אפשר לעשות חישוב כזה.

שרן השכל: אז אני מבקשת את החישוב הזה בבקשה.

לא, אבל את לא צריכה את החישוב, את צריכה את ההשפעה.

שרן השכל: אבל רגע, אנחנו נתחיל.

אורית סטרוק: בסדר.

אורית סטרוק: היא צודקת, היא רוצה את המספרים.

שרן השכל: חבר'ה, אם אנחנו מדברים באוויר אנחנו לא נתקן שום דבר וזה ימשיך כמו שהוא.

שרן השכל: אם אנחנו נקבל מספרים אנחנו נצליח.

שרן השכל: אבל אתם מונעים מאתנו לקבל את התשובות ממשרד החינוך.

שרן השכל: רגע.

דודי מזרחי: הנה, יש לנו בזום את אגף השכר של משרד האוצר, שאולי יוכלו להתייחס.

דודי מזרחי: אני פשוט לא זוכר את האחוז המדויק.

דודי מזרחי: הם יוכלו לתת אולי התייחסות מדויקת, אבל במאקרו מדברים בעשרות אחוזים.

שרן השכל: אוקי.

שרן השכל: אז אפשר בבקשה להעלות את האוצר?

שיר: שלום.

שיר: תראו, זה באמת מסובך לעשות חישוב שעתי.

שיר: זה חישוב שאנחנו קשה לתת את המספר הזה.

שיר: זה תלוי בחופשות.

שיר: זה משהו שאנחנו יכולים להכין, אבל אין לנו אותו כרגע לתת.

שיר: אין לנו מספר לשעה.

שרן השכל: אני חושבת שזה המספר הראשון שמבדיל בין הפערים.

שרן השכל: כלומר, כשאנחנו מדברים על תקצוב של שליש ושל תקצוב מלא, זה אחד המרכיבים הראשונים בעניין הזה.

אמילי חיה מואטי: אני חייבת להעיר משהו, שרן.

אמילי חיה מואטי: אני מצטערת שאני קוטעת את דברייך פעם אחר פעם.

אמילי חיה מואטי: אין דרך להגיע לשכר שעתי.

שרן השכל: יש דרך.

שרן השכל: ואם הוועדה מבקשת שהם יביאו את השכר השעתי.

אמילי חיה מואטי: לא, אבל השכר הוא אותו שכר כל חודש.

שרן השכל: אבל חברת הכנסת מואטי, בסופו של דבר, סליחה, חברת הכנסת מואטי, תאמיני לי אני יודעת למה אני מבקשת שכר שעתי.

שרן השכל: כי בסופו של דבר מגיעים אליי התלונות של מורים, שכשהם מקבלים את ה-6,300 שקלים האלו והם עובדים בוא נגיד 5 שעות ביום, אוקיי?

שרן השכל: ומגיעה מורה מהמגזר החרדי, שאומרת לי שהיא עובדת גם 10 שעות והיא מקבלת 5,500 אז פה נמצא ההבדל.

שרן השכל: אז זה לא מעניין אותי השכר החודשי.

שרן השכל: מעניין אותי כמה שעות הן עובדות וכמה הן מקבלות בעבור כל שעה.

שרן השכל: יש סיבה שבגינה אני מבקשת את זה.

שלמה קרעי: אני מסכים איתך שרן.

שלמה קרעי: אני רק רוצה לחדד.

שלמה קרעי: אל תשכחי, מורה שהיא אם, שאין גמול אם במוכשר ואין שעות גיל ואין גמולי השתלמות.

שרן השכל: תראה, זה ברור לי.

שרן השכל: ואני מנסה למצוא את הפערים האלו.

שרן השכל: משום שכאשר משרד החינוך מתעקש שהוא מתקצב ב-75% הסיבה שבגללה אני מתעקשת עכשיו לעשות drill down כדי להבין את ההבדלים, היא כדי לראות איך אחר כך אנחנו פה בוועדה נוכל לגשר על זה ולתקן את הדבר הזה.

שלמה קרעי: אני חושב שאת עושה את זה מצוין.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אני לא צריכה מילות עידוד.

שרן השכל: אבל רק שנייה, עם התאפקות עם כל מיני תגובות פוליטיות או דברים כאלה, כדי שנקבל את הנתונים האלה.

שרן השכל: אז ככה: קודם כל, הוועדה מבקשת שהאוצר ומשרד החינוך יגישו לנו את השכר השעתי של מורה שסיימה במכללת בית ברל, אוקיי?

שרן השכל: ויש לה ותק של שנה.

שרן השכל: כאשר היא מלמדת במוכשר וכאשר היא מלמדת בממלכתי, במוכר.

עלי סלאלחה: אני רוצה להגיד לך איך זה עבד ואיך זה עובד.

שרן השכל: כן, כן, אבל רגע, שנייה.

שרן השכל: אני רוצה שמשרד החינוך יענה לי איך זה.

שרן השכל: כי אנחנו בינינו דנים כל הזמן על הבעיות.

שרן השכל: אבל אני רוצה להבין איך משרד החינוך רואה את זה.

שרן השכל: עכשיו, כאשר אנחנו מדברים על מרכיב השכר, זה המרכיב היחיד שאתם בעצם מסבסדים במוכשר?

דודי מזרחי: תקצוב של בית ספר, הרי אנחנו מנהלים במשותף את מערכת החינוך עם הרשויות המקומיות, כאשר מדובר על החינוך הרשמי.

דודי מזרחי: ובמוכר שאינו רשמי חלק מרכיבי התקצוב היו מגיעים לרשות, מגיעים ישירות לבעלות.

דודי מזרחי: יש רכיבים עודפים כגון תקצוב בגין מזכירים, שרתים.

שרן השכל: אז רגע, הדבר הראשון שאתם מתקצבים שם הוא בעצם היקף השעות.

שרן השכל: נכון?

דודי מזרחי: נכון.

דודי מזרחי: יש לנו את הפרמטר של היקף השעות.

דודי מזרחי: יש את הפרמטר של עלות השעה.

דודי מזרחי: וכן, יש תכניות ספציפיות.

דודי מזרחי: אני אתן דוגמה.

דודי מזרחי: למשל יוח"ה, בסדר?

דודי מזרחי: אפרופו הדיון.

שרן השכל: לא, אבל אני מדברת בכללי על כל המוכשרים.

דודי מזרחי: אני מדבר גם.

שרן השכל: מלבד היקף השעות ועלות השעה, יש משהו נוסף שאתם מתקצבים?

שרן השכל: אתה אומר מזכירים.

שרן השכל: כלומר מזכירות?

שרן השכל: איזה עוד רכיבים?

שרן השכל: אני מנסה שנייה להבין איזה עוד רכיבים הם מתקצבים בתוך ה-75% האלה שהם אומרים.

דודי מזרחי: לא, זה לא קשור ל-75%.

דודי מזרחי: רגע.

דודי מזרחי: יש לנו את התקצוב של שעות ההוראה.

שרן השכל: וזה אתה אומר, כשאתה אומר לי אני מתקצב 75% אתה אומר לי אני מתקצב אך ורק את שעות ההוראה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל גם לא נותן את הנלוות שלהם.

שרן השכל: אבל שנייה.

שרן השכל: אנחנו נגיע לזה ואנחנו גם נקיים עוד דיון בעניין הזה, משום שהם הגיעו לא מוכנים בלי הנתונים האלה.

דודי מזרחי: אני חושב שהגענו כן מוכנים לעניות דעתי.

דודי מזרחי: אם תתנו לי דקה אני אשלים את הכל מ-א' עד ת'.

אימאן ח'טיב יאסין: קח 5 דקות.

אימאן ח'טיב יאסין: אף אחד לא יפתח את הפה.

דודי מזרחי: לא, חס וחלילה.

דודי מזרחי: אני אשמח.

דודי מזרחי: קודם כל, חזרת כמה פעמים על הנושא שאנחנו טוענים שאנחנו מתקצבים 75 ואין.

דודי מזרחי: קודם כל, זה נמצא באתר, ברשת.

שרן השכל: אבל אנחנו לא מקיימים דיון בשביל ללכת לאתר, באמת.

דודי מזרחי: אני לא מפנה אותך לאתר יושבת הראש.

שרן השכל: אז בוא תיתן לי אותם.

דודי מזרחי: אני רוצה להגיד משפט חצי דקה.

דודי מזרחי: עכשיו, תרשו לי, בבקשה.

דודי מזרחי: אנחנו שמים את הנתונים על השולחן.

דודי מזרחי: אמרתי את זה לא כדי להפנות אתכם לאתר, חלילה.

דודי מזרחי: להגיד שהכל על השולחן, בסדר?

דודי מזרחי: זה לא איזה שהוא משהו שהוא בטעות נעשה או זה.

דודי מזרחי: יש כאן רצף של דברים.

שרן השכל: אבל תראה, בסוף אנחנו מנסים להבין את זה.

שרן השכל: אז בוא תפרוש את זה בפנינו.

דודי מזרחי: אני משתדל.

שרן השכל: דיברנו על היקף השעות.

דודי מזרחי: אני משתדל.

דודי מזרחי: יש לנו נושא אחד של היקף שעות ההוראה.

דודי מזרחי: בסדר?

דודי מזרחי: וכשמדובר לצורך העניין על 100% ו-75% או בין 65% ל-75% אנחנו מדברים על אחוז תקצוב של שעות ההוראה הבסיסיות.

דודי מזרחי: בסדר?

דודי מזרחי: שזה המינימום שנדרש כדי לקיים את הלימודים בהתאם להנחיות של משרד החינוך.

דודי מזרחי: אוקיי?

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: מה המינימום של היקף השעות?

דודי מזרחי: זה משתנה מכיתה לכיתה.

דודי מזרחי: לצורך העניין, כיתה א' יש שעות בסיסיות של 29 שעות.

דודי מזרחי: ומעבר לזה יש מספר של שעות שמתווסף פר תלמיד.

דודי מזרחי: הקריטריונים מפורסמים.

דודי מזרחי: הנוסחאות הן לא טריוויאליות.

דודי מזרחי: אולי הן כן טריוויאליות, אבל הן לא פשוטות, תקציב פשוט פר תלמיד.

דודי מזרחי: כי יש הבדל בין לנהל כיתה של 37 תלמידים לכיתה של 20.

דודי מזרחי: כיתה של 37 תלמידים צריכה לקבל יותר משאבים.

דודי מזרחי: אז יש פרמטר שמתייחס גם לתקצוב בסיסי פר כיתה וכל תלמיד שנוסף מקבל תקציב נוסף.

דודי מזרחי: אוקיי?

דודי מזרחי: אז זה בגדול.

דודי מזרחי: וכאן, כן, אני עומד על זה.

שרן השכל: מה זה תקצוב בסיסי של כיתה?

שרן השכל: 30 תלמידים?

דודי מזרחי: החל מ-20 ילדים בכיתה אנחנו מתקצבים תקן כיתה.

דודי מזרחי: ואז אנחנו בעצם נותנים את המרכיבים.

שרן השכל: כמה?

שרן השכל: החל מ-20 תלמידים.

דודי מזרחי: החל מ-20 תלמידים אנחנו בעצם מתקצבים תקן כיתה.

דודי מזרחי: אוקיי?

שרן השכל: ומה התקציב שאתם נותנים?

שרן השכל: כל מקום זה תקציב שונה?

דודי מזרחי: זה משתנה בין דרגת הכיתה.

דודי מזרחי: למשל כיתה א' זה 29 שעות.

שרן השכל: לפי מצב סוציו-אקונומי.

שרן השכל: אוקיי.

דודי מזרחי: לא, לא סוציו-אקונומי.

דודי מזרחי: ללא קשר לסוציו-אקונומי, זה דבר שהתעקשנו עליו.

שרן השכל: אז בכיתה א' כמה אתם מתקצבים?

דודי מזרחי: בכיתה א' הרמה הבסיסית היא 29 שעות שבועיות.

דודי מזרחי: ומעבר לזה, יש רבדים נוספים.

שרן השכל: רגע, שנייה.

שרן השכל: כיתה ז' כמה אתם מתקצבים?

דודי מזרחי: אני לא זוכר בעל פה כל רמת כיתה.

דודי מזרחי: זה נע בערך בין 29 ל-33.

שרן השכל: 31?

דודי מזרחי: יש שם פרמטרים שמשתנים.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: רגע, וכיתה י'?

דודי מזרחי: יש שם פרמטרים שהם משתנים.

דודי מזרחי: כיתה י' מודל התקצוב הוא שונה לגמרי בעל יסודי.

דודי מזרחי: בעל יסודי מודל התקצוב שונה לחלוטין.

דודי מזרחי: התקצוב שם הוא הולך פר תלמיד.

דודי מזרחי: אבל שם יש לנו גם בעצם ריבוי של מגמות.

דודי מזרחי: אז פחות הכיתה.

דודי מזרחי: אנחנו מתקצבים לפי כיתה אורגנית, אבל זה יותר הולך לפי מגמות.

דודי מזרחי: זה מודל תקצוב אחר לגמרי.

דודי מזרחי: שם אנחנו מגיעים לרמות תקצוב לכיתה ---

אימאן ח'טיב יאסין: תתייחס בבקשה למקסימאלי.

שרן השכל: שנייה.

שרן השכל: איך אתם מתקצבים תלמיד בכיתה י'?

שרן השכל: מה הקריטריונים לתקצוב?

שרן השכל: כמה אתם מתקצבים?

דודי מזרחי: תלמיד בכיתה י' התקצוב שלנו נגזר קודם כל מהמגמה שלו.

דודי מזרחי: קודם כל, אם הוא נמצא במסלול עיוני או במסלול טכנולוגי.

דודי מזרחי: מסלול טכנולוגי מתוקצב יותר ממסלול עיוני.

שרן השכל: כמה מתקצבים מסלול עיוני וכמה מתקצבים מסלול טכנולוגי?

דודי מזרחי: אז זה תלוי בתת התקצוב.

דודי מזרחי: התקצוב הפר תלמיד יכול לנוע בין 1.40-1.45 משהו כזה.

דודי מזרחי: ויכול להגיע גם ליותר מ-3 שעות לתלמיד.

דודי מזרחי: אוקיי?

דודי מזרחי: זה משתנה בהתאם לפרופיל של התלמיד.

דודי מזרחי: אם הוא נמצא בכיתת אתגר או מב"ר, שזה כיתות שמיועדות לתלמידים חלשים יותר.

דודי מזרחי: גם מבחינה סוציו וגם מבחינה לימודית.

דודי מזרחי: יש שם היבטים של, שורה ארוכה של היבטים.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: במגמות טכנולוגיות, מה אתם מתקצבים?

שרן השכל: 1.40?

דודי מזרחי: החינוך במגמות הטכנולוגי זה יכול להגיע עד 3 שעות אפילו לכיתה.

דודי מזרחי: זה משתנה במגמה, תלוי בכיתה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: ויש מינימום של תלמידים שאתם דורשים?

שרן השכל: אם זה 10 תלמידים?

דודי מזרחי: בחטיבה העליונה כל התקצוב מבוסס על תקצוב פר תלמיד.

שרן השכל: אז זה לא משנה לכם אם הכיתה היא 10 תלמידים או 50 תלמידים.

דודי מזרחי: זה משנה רק בכיתות אתגר, מב"ר.

דודי מזרחי: הכיתות הללו ששם יש משמעות למספר.

שרן השכל: ובמגמות העיוניות?

דודי מזרחי: התקצוב הוא הולך פר תלמיד.

שרן השכל: כן, פר תלמיד.

שרן השכל: מה התקצוב?

דודי מזרחי: הוא באופן רוחבי פר תלמיד.

דודי מזרחי: הכיתה היא לצורך העניין, אלא אם כן מדובר על כיתת מב"ר שמבוססת על כיתה עיונית, אבל מוגברת, ששם אנחנו כן מקפידים שהכיתות יהיו מלאות.

דודי מזרחי: כדי שינצלו גם את כל המשאבים.

דודי מזרחי: וזה כולל גם ליווי שצמוד לאותן כיתות.

שרן השכל: אבל כיתה רגילה כמה אתם אתם מתקצבים?

דודי מזרחי: היל"ה זה משהו אחר.

שרן השכל: לא, רגילה במגמה עיונית.

עיסאם אבו נסאר: 1.37%.

דודי מזרחי: זה לא קשור.

דודי מזרחי: לא, לא.

עיסאם אבו נסאר: לא, כיתה רגילה, אני אראה לך.

עיסאם אבו נסאר: כיתת מב"ר היא מקבלת 2 פסיק משהו, ארבעים ומשהו.

דודי מזרחי: כן, אבל כיתה רגילה התקצוב הוא כ-1.4.

דודי מזרחי: אני לא זוכר כרגע בדיוק את הפרמטרים.

דודי מזרחי: והוא משתנה בין שורה ארוכה של תת פרמטרים בפנים.

שרן השכל: אז לפי מה שאתה אומר גם טכנולוגי וגם עיוני זה 1.4.

דודי מזרחי: לא אמרתי, לא.

דודי מזרחי: במסלול העיוני התקצוב הוא גבוה יותר.

דודי מזרחי: הוא יכול להגיד עד 3 אם מדובר בכיתות של מרכזי חינוך.

דודי מזרחי: אפשר להציג.

דודי מזרחי: לזה לא נערכנו כאן להציג.

דודי מזרחי: אפשר, כל החומרים מפורסמים אגב ברשת.

דודי מזרחי: נשמח להציג פרזנטציה לוועדה אם את רוצה על תקצוב של החטיבה העליונה.

דודי מזרחי: זה הרבה יותר מורכב.

דודי מזרחי: כי התקצוב שם הולך לפי מגמה.

דודי מזרחי: יש מגמה שהם עתירי משאבים.

דודי מזרחי: הם דורשות למידה בקבוצות קטנות.

דודי מזרחי: פיצולים בגלל מעבדות.

דודי מזרחי: יש שורה ארוכה של היבטים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לשאול לגבי המוכשר.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: אז אלו השעות.

שרן השכל: יש עוד מרכיב שאתם מתקצבים אותם?

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היו"ר, יש עוד שאלה מאוד חשובה.

שרן השכל: מלבד שעות הלימוד?

שרן השכל: שנייה, רגע אימאן, אני לא יכולה.

שרן השכל: רגע.

אימאן ח'טיב יאסין: סליחה, אנחנו לא מצליחים לדבר את מה שצריך כאן.

שרן השכל: מלבד המרכיב של שעות הלימוד.

דודי מזרחי: אנחנו חוזרים ליסודי?

שרן השכל: כן, ליסודי וחטיבה.

אמילי חיה מואטי: גברתי יושבת הראש, האם לאחר מכן נוכל גם להגיב?

שרן השכל: כן.

שרן השכל: הייתה שעה שלמה לכל חברי הכנסת להגיב ולומר את הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל הוא מדבר דברים שאנחנו צריכים להגיב.

שרן השכל: אבל כמו שאתם רואים, חברי הכנסת דיברו שעה וחצי ואנשי משרד החינוך דיברו בדיוק 20 דקות.

שרן השכל: כל שנייה מישהו אחר רוצה לומר משהו.

שרן השכל: אימאן, אני נתתי לכם את הזמן גם בהתחלה וגם תוך כדי.

שרן השכל: אבל אי אפשר לקיים ככה דיון.

שרן השכל: אנחנו מנסים שנייה לא רק לומר את הדברים, אלא לראות איזה מסקנות אנחנו יכולים להגיע ולהתקדם הלאה.

אימאן ח'טיב יאסין: על זה בדיוק אני רוצה לדבר.

אימאן ח'טיב יאסין: את התייחסת למספר התלמידים בכיתה.

גברתי, אני יכול להציע הצעה לסדר?

שרן השכל: לא.

שרן השכל: לא.

שרן השכל: לא.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו מדברים על התכניות.

שרן השכל: תקשיבו, אני כבר 45 דקות מנסה להבין את מרכיבי התקצוב ואתם לא מאפשרים את זה.

אבל אני חושב שלא נצליח.

שרן השכל: חבר הכנסת משה אשר.

יעקב אשר.

שרן השכל: אני אשמח שפעם הבאה, יעקב אשר, אני אשמח שתגיע בתחילת הדיון בפעם הבאה.

בואי, בואי, אנחנו לא בכיתה.

תקשיבי רגע.

שרן השכל: ויהיה לך המון זמן לומר את הדברים.

אולי תרצי לשמוע את מה שאני אומר.

שרן השכל: אני לא מוכנה לשמוע כרגע.

שרן השכל: אני מנסה שמשרד החינוך יענה לי על השאלות שלי, כדי להבין איך אנחנו מתקדמים עם הדיון הזה.

אני רוצה להציע.

שרן השכל: לא, לא.

תעשי דיון המשך.

שרן השכל: אבל אני לא רוצה לעשות דיון המשך.

שרן השכל: אני רוצה לקבל את התשובות עכשיו.

שרן השכל: לא, זה בלתי אפשרי.

שרן השכל: אני אתחיל לקרוא לסדר.

שרן השכל: אני לא רוצה, אוקיי?

שרן השכל: אני רוצה שכולם יהיו בדיון הזה.

שרן השכל: נתתי לכולם זמן מאוד ארוך לומר את הדברים.

שרן השכל: אני מבקשת שנייה לשמור על ההערות, כדי שנוכל שנייה לקבל את הנתונים.

שרן השכל: זה בלתי אפשרי.

שרן השכל: מלבד תקציב השעות שאתם מתקצבים, יש מרכיב נוסף שאותו אתם מתקצבים?

דודי מזרחי: כן.

דודי מזרחי: אבל רגע תרשי לי להרחיב את השאלה שלך כדי רגע לדייק.

דודי מזרחי: בסדר?

דודי מזרחי: יש את האחוז, שלצורך העניין זה 75% משעות הבסיס.

דודי מזרחי: בסדר?

דודי מזרחי: משעות התקן, שזה הרובד הבסיסי.

שרן השכל: זה בעצם מה שדיברנו עליו עכשיו.

דודי מזרחי: נכון.

דודי מזרחי: מעבר לזה, יש שעות נוספות שהן חלק מתכניות.

דודי מזרחי: ויש תכניות מסוימות שהביטוי שלהם בא לידי ביטוי בשעות הוראה.

דודי מזרחי: ויש תכניות משלימות נוספות שהביטוי שלהם יכול לבוא לידי ביטוי בפרמטרים אחרים.

דודי מזרחי: תכניות העשרה כאלה ואחרות.

שרן השכל: זה נכון, השרה קיבלה 2,000 שעות בעצם לתקצב את המוכשרים?

שרן השכל: יש כאילו מה?

שרן השכל: מכסה שנתית של שעות שהיא יכולה לתקצב את אותם מוכשרים?

שרן השכל: איך זה עובד?

שרן השכל: איך אתם קובעים איזה בית ספר אתם נותנים שעות נוספות או לא?

דודי מזרחי: קריטריון, אני לא מדבר על דבר כזה בכלל.

דודי מזרחי: אני מדבר על תקצוב בסיסי, שהתייחסתי אליו באופן רוחבי.

שרן השכל: נכון, על זה דיברנו.

דודי מזרחי: מעבר לזה, יש תכניות מערכתיות, בסדר?

דודי מזרחי: לשיפור הישגים, לאלימות, מתמטיקה.

דודי מזרחי: שורה ארוכה של תכניות.

כמה מהן חלות בממלכתי ומה חל בזה?

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: זה אך ורק במוכשר.

שרן השכל: כמה שעות כאלו אתם נותנים בשנה למוכשר?

דודי מזרחי: אני לא יודע להגיד.

דודי מזרחי: אני לא יודע להגיד.

שלמה קרעי: אז מה אתם יודעים להגיד?

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: בגלל זה אנחנו נצטרך לקיים דיון נוסף, אבל הם יצטרכו להגיע עם כל הנתונים.

אז הגעת למה שאמרתי.

שרן השכל: אבל אם אני לא אדע עם מה הם לא הגיעו, לדיון הבא הם יגיעו עוד פעם והם לא ידעו מה להביא לנו.

אז בואי תכווני את הדיון לכיוון הזה.

שרן השכל: ברור.

שרן השכל: אבל אנחנו צריכים לשמוע מהם שנייה מה יש להם ומה אין להם.

שרן השכל: עם מה אנחנו רוצים שהם יגיעו.

שרן השכל: כן?

דודי מזרחי: אוקיי.

דודי מזרחי: אז יש תכניות שפועלות בחינוך הרשמי וברשתות והן לא פועלות בחינוך המוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: וזה רכיב נוסף שמשקף בחלק מהמקומות את הפערים בתקצוב.

דודי מזרחי: ואגב, אני חייב רגע להגיד, כי כל הזמן נזרק כאן 20%, 25%, 30%.

דודי מזרחי: ברמה התוצאתית יש פער.

דודי מזרחי: ברמה התוצאתית יש פער, שהוא מעבר ל-75% בגלל הנושא של אופק חדש ובגלל השעות שלא נמצאות בשעות הבסיסיות.

דודי מזרחי: שהן חלק מהתכניות התוספתיות.

דודי מזרחי: במסמך פורמלי של המדינה, לא משהו שמישהו החביא אותו, אנחנו מפרסמים אותו.

דודי מזרחי: אני מזכיר, אנחנו משקפים את המדיניות של הכנסת והממשלה.

דודי מזרחי: אז לצורך העניין לתקצוב של המוכר שאינו רשמי עמד, תוצאתי, אחרי כל השכלול של הדברים, עמד על 7,516.

שרן השכל: כן, אבל זה לא חוכמה.

דודי מזרחי: ושל הרשתות על 13,808.

דודי מזרחי: והחינוך הרשמי 17,030.

דודי מזרחי: זאת אומרת, למה אני מציין את זה?

את שומעת את המספרים?

שרן השכל: כן.

17,000 מול 7,000.

שרן השכל: עכשיו, אתה אומר לי בעצם זה בשעות הנוספות ובשכר המורים.

שרן השכל: עכשיו, אני מנסה להבין גם מבחינת,

דודי מזרחי: הפער הוא ככה: הפער נובע בגלל הסכם "אופק חדש", בסדר?

דודי מזרחי: אחד.

חישוב אחר של שעות הבסיס.

דודי מזרחי: אני מתייחס לזה אחרת.

דודי מזרחי: אחד, יש לנו בעצם הפער של "אופק חדש".

דודי מזרחי: דבר שני, יש בעצם תכניות נוספות, שחלקן באות לידי ביטוי בשעות הוראה וחלקן באות לידי ביטוי לא בשעות הוראה.

דודי מזרחי: שפועלות בחינוך הציבורי הרשמי ולא פועלות בחינוך המוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: ובגדול, אם אני רגע צריך לזקק את זה, זאת הסיבה של הפער.

שרן השכל: אם יש קולות קוראים ממשרד החינוך, המוכשר יכולים גם כן להירשם אליהם ולקבל תקציב עליהם?

דודי מזרחי: יש קולות קוראים שמתייחסים גם למוכשר ויש קולות קוראים שהם לא פונים למוכשר.

דודי מזרחי: עכשיו, זה לא נעשה בטעות, זה נעשה במטרה לתעדף את החינוך הציבורי.

אימאן ח'טיב יאסין: זה נעשה במכוון.

דודי מזרחי: לפחות בעשרות השנים האחרונות זאת הייתה המדיניות של הממשלה והכנסת.

עלי סלאלחה: משרד החינוך רצה לקדם את המדעים.

עלי סלאלחה: בעיקר מתמטיקה וזיקה ומקצועות כאלה, ואנגלית.

עלי סלאלחה: ונתנו לזה משאבים מעבר למשאבים הרגילים.

שרן השכל: בסדר.

שרן השכל: אבל אז זה צריך להיות ניתן לכולם.

שרן השכל: לא צריכה להיות אפליה.

שרן השכל: ואם יש גם, לא יודעת, רובוטיקה, זה צריך להיות נתון לכולם.

שרן השכל: ואם יש איזה שהוא טיול טבע, זה צריך להיות ניתן לכולם.

דודי מזרחי: צריך להגיד שכל החטיבה העליונה, בלי יוצא מן הכלל, להוציא 5 בתי ספר ממשלתיים מוגדרת מוכר שאינו רשמי.

דודי מזרחי: מתוקצבת ב-100%.

אימאן ח'טיב יאסין: אם אנחנו נפתור ביסודי אחר כך הכל יהיה בסדר.

שרן השכל: לעניין תשלומי ההורים.

שרן השכל: איך אתם מגבילים ובכמה אתם מגבילים?

דודי מזרחי: יש את ההנחיות של הכנסת.

דודי מזרחי: לירן, אתה רוצה להתייחס?

דודי מזרחי: הכנסת מגבילה אותם.

שרן השכל: באים ואומרים בצדק, גם החברים נגיד שהגיעו לפה לדיון מהחינוך הנוצרי.

שרן השכל: הם מ-5,000-7,000 שקלים לתלמיד לא מסוגלים לשרוד שנתית.

שרן השכל: בתי הספר האלו עומדים בפני סגירה.

שרן השכל: וההורים למעשה, בוא נקרא לזה, נתנו שכר גם חודשי על החינוך בתוך בתי הספר הנוצריים.

שרן השכל: כמה אתם מאפשרים להם בעצם לגבות?

שרן השכל: אני לא מדברת על תשלומי ההורים שפה אישרנו בכנסת.

שרן השכל: אלא תשלומי הורים שהם מאשרים מולכם בחוזר מנכ"ל.

שרן השכל: כמה אתם מאפשרים להם לגבות ואיך זה נקבע?

לירן שפיגל: הנושא של שכר לימוד.

לירן שפיגל: אנחנו מדברים בעצם על נושא של שכר לימוד, את ההשלמה בעצם שבין הפער שבין שיעור התקצוב של משרד החינוך לבין מאה אחוז.

לירן שפיגל: יש נוסחה מאוד מסודרת בנושא הזה.

לירן שפיגל: בעצם לוקחים בחשבון את מספר התלמידים.

לירן שפיגל: לוקחים את הפרופיל של המוסד.

לירן שפיגל: את הערך השעתי של המוסד.

לירן שפיגל: ומשם גוזרים את שכר הלימוד שצריך לשלם.

לירן שפיגל: מוסיפים לזה גם היבט של תקורה.

לירן שפיגל: מוסיפים לזה גם היבט של תקורה.

שרן השכל: מה זאת אומרת?

לירן שפיגל: לוקחים בחשבון שלהפעלת מוסד חינוך יש עלויות נגזרות כמו חשמל, שכירות.

שרן השכל: זאת אומרת שבמוכשר, אם אני מבינה נכון, ככל שאתם מתקצבים אותו פחות, כך הם יכולים לגבות מההורים פחות.

שרן השכל: וככל שאתם מתקצבים אותו יותר, כך הוא יכול לגבות יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: הפוך.

לירן שפיגל: הפוך.

לירן שפיגל: אם בית ספר מתוקצב בשיעור של 75% אז הוא יכול להשלים 25% בתקורה.

לירן שפיגל: אם בית ספר מתוקצב ב-65% אז הוא יכול לגבות.

שרן השכל: ומה הרף שאתם קובעים?

לירן שפיגל: אין רף.

לירן שפיגל: זה נגזרת של נוסחה.

לירן שפיגל: כלומר, זה ערך שעה של בית הספר.

לירן שפיגל: לכל בית ספר יש ערך שעה אחר, שנגזר מפרופיל המורים שלו.

לירן שפיגל: אם יש בית ספר שהמורים שם הם עם מעט מאוד ותק ומעט מאוד השכלה, אז הוא צריך לשלם שכר לפי הדין, שכר יותר נמוך לפי ההסכמים הקיבוציים.

לירן שפיגל: אז אתה, הנגזרת,

שרן השכל: אבל הם לא חלק מההסכמים הקיבוציים.

לירן שפיגל: אז אני אדייק, הם כן.

לירן שפיגל: יש הסכמים קיבוציים שחלים על בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.

אימאן ח'טיב יאסין: מה לא חל?

עלי סלאלחה: לא נכון.

לירן שפיגל: יש הבחנה.

לירן שפיגל: יש הסכמים קיבוציים, רפורמת "אופק חדש" ויש את רפורמת "אופק חדש".

שרן השכל: כן, אבל הם לא חלים.

לירן שפיגל: רפורמת "אופק חדש" הוכרה ברשמי.

לירן שפיגל: על בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים, הם לא חייבו אותם ברפורמת "אופק חדש".

לירן שפיגל: ולכן הם צריכים לשלם לפי ההסכמים הקיבוציים שקדמו לרפורמת "אופק חדש", זה החובה שלהם לשלם.

שלמה קרעי: שרן, אפשר לומר משפט?

אימאן ח'טיב יאסין: אני גם רוצה שרן.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: אני אתן לכם עכשיו.

שרן השכל: רגע, חבר הכנסת אשר שבאמת לא הספיק לדבר.

שרן השכל: בבקשה.

כן.

גברתי, אני רוצה לומר.

שרן השכל: רק יש לנו בדיוק 5 דקות, אז אנחנו נחלק את זה אחד, אחד, אחד.

אני אעשה את זה בקצרה, בגלל שאני חושב שאין טעם לתת כעת הכרזות.

כי אני חושב שמה שהתחלת לעשות היום בדיון, אני מתנצל שהגעתי מאוחר.

אתמול יצאנו פה נורא מאוחר בלילה, עם ועדה אחרת.

אבל בכל מקרה, אני חושב שמה שהתחלת לעשות, קודם כל קיימים חומרים על זה.

יש עבודה של הממ"מ שנעשתה על זה.

אנחנו יודעים את הפערים, מכירים אותם, לא קוראים להם בשמם.

אנחנו נכנסים לקריטריונים ונופלים בתוכו.

ואני לא מאשים אף אחד מאנשי המקצוע בעניין הזה.

כי הם אומרים להם חברים, זה התקציב.

עכשיו בקריטריונים פחות או יותר מביאים לשם.

לכן מה שאני חושב, התחלת לעשות דבר מאוד מאוד חשוב.

של להיכנס לפרטים ולרדת עד מה שנקרא לחישובים.

התוצאה אני יכול להגיד לך כבר.

הם אמרו את התוצאה שהיא הזועקת מכל.

ילד בממלכתי מקבל 17,000 שקלים.

שילד במוכר שאינו רשמי מקבל 7,000.

עכשיו, מפה והלאה נותר רק לקבל החלטה שסוגרים את הפער הזה.

ואז ניכנס לקריטריונים איך.

איך לעשות ולסגור את הקריטריונים.

נכון שבחטיבות או יש מגמות ודברים כאלה, ברור שאף אחד לא מבקש שישלמו על מגמה שלא קיימת.

שרן השכל: מילת סיכום.

שרן השכל: אוקיי, תודה.

אז לסיכום אני חושב שכדאי שתקבעי ועדה נוספת בקרוב מאוד.

ניתן להם את שיעורי הבית, לבוא עם כל התמונה.

ובסופו של דבר לבוא ולשים את הנקודה איפה שהיא.

אבל אני אומר לך מה התוצאה בסוף.

התוצאה בסוף שהמדינה צריכה להפסיק לרקוד על שתי החתונות האלה.

זה חצי ריקוד על חשבון ילדים בסופו של דבר.

שרן השכל: כן, נכון.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי.

אמילי חיה מואטי: תודה.

אמילי חיה מואטי: קודם כל, קריטריון סוציו-אקונומי זה כסות לגזענות ממוסדת ומקוממת.

אמילי חיה מואטי: ואני רק רוצה להזכיר לכם את בית הספר בעמנואל, שלא קיבלו תלמידות מזרחיות.

אמילי חיה מואטי: שיותר מזה, הפרידו בקורות גבס בין תלמידות מזרחיות לאשכנזיות.

מאיר פרוש: אתם רמזתם שזה הסיבה שמוכשר מקבלים פחות כסף?

לא, לא דיברו על זה בכלל.

אמילי חיה מואטי: אנא המתן, חברי חבר הכנסת.

מאיר פרוש: אתם רמזתם על דבר כזה?

שרן השכל: חבר הכנסת פרוש.

שרן השכל: נאמר שהקריטריונים הם קריטריונים לפי האם יש מיונים או אין מיונים.

אמילי חיה מואטי: נכון, תודה רבה ליושבת הראש.

אמילי חיה מואטי: שמענו שהקריטריונים האלה.

שרן השכל: והם לפי מצב סוציו-אקונומי, לא לפי גזענות.

שרן השכל: הקריטריונים של משרד החינוך.

אמילי חיה מואטי: בוודאי.

אמילי חיה מואטי: אבל קריטריונים סוציו-אקונומים.

מאיר פרוש: אתם מדברים על מיונים של הספרדים אשכנזים?

מאיר פרוש: זה מה שדיברתם כל הפעמים?

שרן השכל: רגע.

שרן השכל: חבר הכנסת פרוש, שנייה, לא.

אימאן ח'טיב יאסין: לא, דיברו על מיונים בכלל.

אמילי חיה מואטי: תודה.

קריאה: בואו, אתם הפרטיים חבר'ה, אתם לא רציתם להיות ממלכתי.

אמילי חיה מואטי: עכשיו, לגופו של עניין אני רוצה רגע להתעכב על החינוך במגזר החרדי.

מאיר פרוש: מי אדוני?

קריאה: אני לא חבר כנסת.

מאיר פרוש: אז אל תצעק עלינו.

שרן השכל: כן, חברת הכנסת מואטי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: הוא העיר הערה חשובה.

אמילי חיה מואטי: שכר העבודה של המורים בבתי הספר החרדים נמוך ב-50% משכר העבודה בבתי ספר שאינם חרדים.

אמילי חיה מואטי: כלומר, בממלכתי ובממלכתי דתי.

אמילי חיה מואטי: אני לא מדברת על התכנים.

אמילי חיה מואטי: אבל יש לי גם פתרון לזה ולמפלגת העבודה.

אמילי חיה מואטי: הפתרון שלנו הוא חינוך ממלכתי דתי.

אמילי חיה מואטי: הרחבת הפיקוח.

אמילי חיה מואטי: מעבר להעסקה ישירה של המורים החרדים על ידי משרד החינוך.

רגע, רגע, מה עם הערבים?

שנייה אחת.

את לא נתת, אה, זה ביחד.

שרן השכל: אותו דבר.

בואי, תגידי את זה עכשיו ביחד מההתחלה.

עמדת מפלגת עבודה.

שרן השכל: חבר הכנסת אשר, היא לא התפרצה לדבריך.

שרן השכל: אני מבקשת לא להתפרץ לדבריה.

אני לא מתפרץ.

אני מנסה להבין את עמדת מפלגת העבודה.

שרן השכל: לתת לה את ההזדמנות לסיים.

אולי אני אצטרף למפלגה.

שרן השכל: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי.

אמילי חיה מואטי: דבר ראשון, חבר הכנסת אשר, אתה יותר ממוזמן להצטרף אלינו.

אמילי חיה מואטי: בחיי.

לכן תסבירי לי את המצע שלך.

אמילי חיה מואטי: אז אני אגיד, שהעמדה שלנו ושלי, כמייצגת הסיעה שלי כאן, לגבי בתי הספר הנוצריים, הכנסייתיים, וגם לגבי בתי הספר החרדים שאינם מוכרים.

זה אותו דבר.

אמילי חיה מואטי: בוודאי.

אמילי חיה מואטי: הוא בדיוק אותו פתרון.

אמילי חיה מואטי: כמו שאני חושבת שאין שום סיבה שמורים חרדים יקבלו 50% ממורה בבית ספר ממלכתי, כך אני חושבת.

שרן השכל: תודה רבה חברת הכנסת מואטי.

שרן השכל: חבר הכנסת קרעי, ממש ב-10 שניות.

שרן השכל: משפט אחד.

שלמה קרעי: ממש במשפט אחד.

שלמה קרעי: רק יעקב, במפלגת העבודה גם נותנים תפקידים בכירים לאשכנזים, אז כדאי לך.

שרן השכל: תודה.

שלמה קרעי: גברתי יושבת הראש.

מה, עמיר פרץ הוא לא אשכנזי?

שרן השכל: לא, לא, אני לא מוכנה.

שרן השכל: די, מספיק.

שרן השכל: כמו ילדים קטנים.

שרן השכל: באמת, שנייה.

שרן השכל: קרעי, אני 30 שניות צריכה לנעול את הישיבה.

שרן השכל: אז זה על הזמן שלך.

מאיר פרוש: לאשכנזיות, לא לאשכנזים.

מאיר פרוש: לאשכנזיות.

אשכנזים ואשכנזיות.

שלמה קרעי: הדיון הזה הוא דיון חשוב.

מאיר פרוש: שחורים ושחורות.

שרן השכל: חברים, שקט.

שרן השכל: אתם לא מכבדים.

שלמה קרעי: הדיון שאת מקיימת פה ובדרך שאת מנהלת את הדיון, דיון סופר חשוב.

שלמה קרעי: וצריך להמשיך ולעקוב.

שלמה קרעי: אני מציע לקיים דיון בשבועיים שלושה הקרובים.

שלמה קרעי: אני חושב שמה שאת צריכה לדרוש מהם זה לא רק אוסף של תכניות.

שלמה קרעי: אלא יש לנו ממוצע שמוצג בתקציב.

שלמה קרעי: ממוצע של רשמי ומוכר ואינו רשמי.

שלמה קרעי: שיציגו בממוצע כל תכנית ותכנית.

שלמה קרעי: כמה היא מתוקצבת ברשמי.

שלמה קרעי: ושיסבירו את הפער.

שלמה קרעי: אנחנו לא רוצים לראות אוסף של הסברים.

שלמה קרעי: הפער בין ה-17,000 ל-7,500 או כאן אנחנו רואים בין 15,000 ל-5,000.

שלמה קרעי: שיציגו למה זה מופיע בתקציב ככה, תכנית תכנית.

שרן השכל: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: סליחה, אני לא דיברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני ביקשתי.

שרן השכל: אני מתנצלת, את דיברת בתחילת הדיון.

אימאן ח'טיב יאסין: סליחה, אני ביקשתי את הדיון הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לי הרבה מה להגיד.

שרן השכל: נועלים, סוגרים את הישיבה.

שרן השכל: חברת הכנסת אימאן, אני בלי סיכום.

שרן השכל: אני בלי סיכום.

שרן השכל: אני לא יכולה ככה, באמת.

אימאן ח'טיב יאסין: לא ככה משתיקים בתוך הוועדה.

שרן השכל: אוקיי.

שרן השכל: סגרנו.

שרן השכל: הישיבה נעולה ללא סיכום.

שרן השכל: תודה רבה לכולם.

שרן השכל: ננעלה הישיבה.

שרן השכל: יש מליאה.

שרן השכל: אי אפשר ככה.