ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 21, 2021-10-11 09:30

שרן השכל: ועדת החינוך הבוקר, אנחנו נדון בעניין החינוך החרדי, היה לנו דיון קודם בעניין פתיחת שנת הלימודים במגזר החרדי, זיהינו לא מעט אתגרים שהיו כולל תלמידים שעוד לא היו להם בתי ספר שבהם הם יוכלו בעצם להגיע אליהם, בעיות בהסעות, מעבר לזה, חברי הכנסת ואני העלינו את הנושא גם של התקציבים שמגיעים למערכת החינוך החרדית, האתגרים העיקריים שיש בה, אנחנו כן רצינו לקיים דיון נוסף גם כדי לקבל עדכון על אפה אנחנו נמצאים, אנחנו רוצים להעלות ולדון לעומק במכלול האתגרים שמציבים היום בעצם ניצבים תלמידי ישראל בתוך מערכת החינוך החרדית ואנחנו רוצים למצוא פתרונות ואיך ניתן לשפר ולתקן כי יש דבר אחד שעומד לנגד עיניו ואלו הנתונים שהציגו בפנינו, לדעתי זה היה שבעוד קצת יותר מעשור 40% מהתלמידים אמורים להיות תלמידים מהחינוך החרדי מהמגזר החרדי.

שרן השכל: הנתון הזה הוא נתון שצריך לפקוח את העיניים של כולנו ולכן אנחנו חייבים לוודא שיש מערכת חינוך איכותית, זמינה ונאותה, כמובן שלכל האוכלוסייה, אבל ספציפית אנחנו חייבים לפתור את תפוח האדמה הלוהט הזה שאף אחד לא רוצה לגעת בו וזה בעצם החינוך במגזר החרדי ולשם כך התכנסנו היום.

שרן השכל: בוקר טוב לנציגי משרד החינוך, אני אשמח שתפתחו אני רואה שיש לנו מצגת ואני אשמח שתציגו בפנינו גם כן את הנתונים, את המבנה וכיצד עובדת מערכת החינוך החרדית ובכלל המחוז החרדי אצלכם.

שרן השכל: תודה רבה זכות הדיבור אצלכם.

רות אלמליח: טוב, אז שוב בוקר טוב, אז כמו שאמרת כבוד היושבת ראש, לגעת או לגעת אנחנו מרגישים שאנחנו מאוד נוגעים בחינוך החרדי, אנחנו מנהלים את המחוז הזה על כול המורכבות שבו ובאמת עושים הרבה לטובת קידומו, אז רק ככה נתחיל עם נתונים, ואני אתחיל עם הנתונים אנחנו באמת המחוז הגדול במדינה, אנחנו נגיע השנה לכמעט חצי מיליון תלמידים, כמו שהצגתי קודם, יש לכם את הנתונים פה לפניכם לפי התפלגות של יסודי, קדם יסודי, על יסודי, חינוך מיוחד, כאשר בתוך היסודי אתם רואים שיש שם כמה סטאטוסים, זה לא סתם מחולק ככה, לכל סטאטוס יש משמעות הן משפטית הן תקציבית הן ארגונית מכול הבחינות, נתחיל עם מוסדות הפטור שהם בצד הימני פה, אז אלה מוסדות שמחייבים 55% ליבה, תוכנית יסוד, הם מתוקצבים בהתאם, כמעט כולם בנים.

שרן השכל: רגע רגע, לאט לאט, קדם יסודי זה בעצם הגנים.

רות אלמליח: כן, קדם יסודי כמעט כולו אינו רשמי להוציא 180 גנים שהם רשמיים.

שרן השכל: רק 180 גנים הם רשמיים.

רות אלמליח: כ-5000 גנים מוכר שאינו רשמי, אבל הם מתנהגים פחות או יותר כמו גני ילדים, אמנם אצל הבנים יש דגש על הקנייה של קריאה, כחלק מתוכנית הלימודים אבל פחות או יותר גני ילדים.

שרן השכל: איזה סוג של פיקוח יש על הגנים האלה?

רות אלמליח: כל מפקח ומפקח של משרד החינוך, יש לנו מפקחים, 20 מפקחים בגני ילדים, עשינו גם משהו מאוד ייחודי, מינינו שני מפקחים גברים, יש שם גם גננים

שרן השכל: משרד החינוך מתקצב אותם?

רות אלמליח: בוודאי, מתקצב אותם, מפקח עליהם, מוביל שם תוכניות הכול וודאי.

שרן השכל: כי אני אומרת לך, היו פניות לא מעטות של סייעות וגננות בגני הילדים במגזר החרדי שאמרו שהם מקבלות פחות משכר מינימום ואם משרד החינוך בעצם מתקצב את זה אני מאוד - - -

יעקב מרגי: אין פחות משכר מינימום, זה נגד החוק, בניגוד לחוק ומשרד החינוך יעשה עבודה טובה בשנים האחרונות עם הפיקוח על השכר.

רות אלמליח: נושא הסייעות הוא נושא, אנחנו באמת עשינו באמת עשינו הרבה מאוד עבודה מבחינת השכר והפיקוח על השכר וזה גם בחשבות וכו', מה שאני כן צריכה לומר שאי אפשר להתעלם מהעובדה שאין שם אופק חדש אז זה כבר יוצר את הפער מחינת השכר, אין אופק חדש בגני ילדים, זה יוצר פער משמעותי.

שרן השכל: אתם משלמים להם ישירות או בעצם למשרד?

רות אלמליח: אנחנו לא המעסיקים של הגננות הבעלויות הן המעסיקות של הגננות והגננים, כאשר יש כללים של שכר, אבל גם שם, זאת אומרת יש מצוקה אמיתית, בוא נאמר שזה מתוקצב אני מאמינה שמשה יוכל להתייחס לזה לפרופיל הגן.

משה גפני: אני יכול לפרט את שיטת התקצוב בגני ילדים בגילאי 3-4 אנחנו משתתפים לפי עלות תלמיד, כאשר בחינוך הרשמי אנחנו משתתפים בעלות גננת של אופק, ואנחנו משלמים לרשויות לפי עלות כדאית של אופק ומקזזים מאחר והן עובדות בדינאל אני מקזז את התשלום.

משה גפני: לגבי המוכש"ר אני משלם לפי עלות נורמטיבית לא של אופק והסייעת היא בהתאם לסייעת שאני משלם לה בחינוך הרשמי עם התאמות גם של אופק והתקציב לא עובר לבעלות והם משלמים לעובדים להם, כל העובדים הם עובדי הבעלות והם משלמים להם ישירות.

שרן השכל: ועכשיו תלמידי יסודי, התחלת לומר.

רות אלמליח: נכון, אני אומרת ביסודי זה מחולק כמו שאתם רואים ולכל קטגוריה יש משמעות, מוסדות הפטור התחלתי לומר שזה בעצם רובם ממש רובם ככולם הם בנים, א עד ח, זה המבנה הארגוני א עד ח, ט עד יב.

שרן השכל: הפטור זה בעצם א עד ח?

רות אלמליח: כן, כל היסודי הוא א עד ח והם מחויבים כמו שאמרתי ב-55% תוכנית יסוד הם מתוקצבים בהתאם, יש ככה בוא נאמר ייחודיות לקבוצה הזאת, בדרך כלל יום לימודים ארוך, עם מעט חופשות, דגש על לימודי קודש, יש שם - - -

שרן השכל: ואיך מתקצבים אותם את יכולה להסביר לנו?

רות אלמליח: התקצוב זה משה.

שרן השכל: אז אני אבקש ממך להמשיך ואז נבקש ממשה.

רות אלמליח: אחרי שנסיים את היסודי אז משה יוכל להתייחס.

רות אלמליח: יש את שתי הרשתות מעיין וחינוך עצמאי, זה שתי רשתות שהן מוכרות בעצם והן מתוקצבות, אבל אני מדגישה אין שם אופק חדש, זה יוצר בפירוש את הפער.

שרן השכל: בשכר של המורים?

רות אלמליח: כן בפירוש כן, כי אין אופק חדש, זה מאוד משמעותי, הם מקבלים 100%, שוב אני אומרת בהסתייגות, זה לא בדיוק בגלל אופק חדש ועוד כמה פערים, והם מחויבים ב-100%, מעיין החינוך התורני יש שם חצי, חצי הם לדעתי בנים בנות, בחינוך העצמאי יש 80% בנות ואלה שתי הרשתות יש להם באמת מעמד והם עושות עבודה טובה מוכר שאינו רשמי זה בתי ספר של בעלויות קטנות, הם מתוקצבים ב-75%, מחויבים ל-75%.

קריאה: 75% זה אקסיומה, זה בלי זה בלי ובלי זה וזה עדין נשאר 75 זה גם לא 75.

רות אלמליח: הערה נכונה אבל בסדר זה 75% והקבוצה האחרונה זה בעצם ממלכתי חרדי זה בתי ספר רשמיים שבעצם אנחנו המעסיקים שלהם, ממנים את המנהלים, את המורים אנחנו יודעים בדיוק מה קורה שם, יש כאן אופק חדש וזה מספר התלמידים אנחנו היו על 60 בתי ספר כאלה, אנחנו נייחד לזה שקף מיוחד.

רות אלמליח: אז זה יסודי ואני באמת אשמח שמשה יתייחס לעניין של תקצוב ביסודי.

משה גפני: יש לנו 3 רמות של תקצוב במוכש"ר, בעצם שתי רמות של תקצוב במוכש"ר ועוד אחד בפטור, יש במוכש"ר את הרשתות של כלל ילדי ישראל, מקבלים 100% תקצוב לגבי שעות הוראה האבחנה המרכזית שיש לנו ברשמי זה לגבי אופק חדש, שהוא לא חל על הרשתות והוא כן חל על עובדי המדינה, אופק חדש זה הסכם חל רק על עובדי מדינה, זה השינוי המרכזי בין הרשמי לבין הרשתות.

יעקב מרגי: היו דיבורים שהרשתות ייכנסו לאופק חדש.

משה גפני: היינו בדיונים גם בוועדת החינוך, גם בוועדת הכספים בנושא הזה, יחד עם היחידה להסכמי שכר, זה נושא שנמצא בפתחו של משרד האוצר, היחידה להסכמי שכר, וכל הרחבה יש לה חשיפה תקציבית כמובן וצריך הביא את זה לדיון.

שרן השכל: נציגים של משרד האוצר אין לנו פה נכון.

יהודית גידלי: לא, אבל אפשר להעלות אותם בזום אם צריך.

שרן השכל: אם אפשר לבקש.

משה גפני: פה זה לא אגף תקציבים זה היחידה להסכמי שכר.

שרן השכל: אם אפשר לבקש מהיחידה להסכמי שכר, או להעלות לאחר מכן בזום, או להגיע זה יהיה מצוין.

משה גפני: זה לגבי הרשתות, לגבי המוכר האחר יש השתתפות של 75%, בתקנות מופיע מתקן הבסיס של הרשמי, זאת אומר ללא התוספות של השעות הנוספות, שעות טיפול ושעות אחרות שיש ברשמי, 75% זה רק על תקן הבסיס ואני אומר שוב שיש בו אבחנה שאין אופק חדש, מה שחבר הכנסת מרגי אמר שה-75% זה פחות, בגלל שזה רק על השעות תקן בסיס וזה ללא העלויות אופק אז אפקטיבית זה פחות מ-75 , אבל זה מה שמוגדר.

שרן השכל: בוא נעבור שנייה אחד אחד, מוסדות הפטור.

משה גפני: מוסדות הפטור מקבלים 55% .

שרן השכל: 55% ממה?

משה גפני: משעות תקן בסיס, שעות תקן בסיס וגם הם מקבלים, אין לנו שמה דיווח של מצבת מורים, אז מקבלים מעלות.

שרן השכל: אז שמה אתם לא באמת יודעים.

משה גפני: אנחנו לא יודעים לגבי המורים ואין לנו פיקוח כמעט.

רות אלמליח: אבל אנחנו כן יודעים מה תוכנית הלימודים, אנחנו יודעים מי המפקח יודע מי המורים, מה שמתכוון לומר שבמערכות הרי המורים אלה.

שרן השכל: מי מפקח עליהם?

רות אלמליח: אנחנו, המחוז.

שרן השכל: כן אבל יש דמות, אדם?

רות אלמליח: מפקחים, תראי בכל רשות את יכולה למצוא את כל הסוגים הללו, אז יש לי מפקח יסודי נניח ברשות מסוימת, אז נגיד הוא מפקח גם וגם וגם, כאשר הוא נכנס לפטור יש לו בוא נאמר הגדרה.

שרן השכל: כלומר המפקחים הכלליים מפקחים גם על מוסדות החינוך החרדיים?

שרן השכל: כלומר המחוז החרדי במשרד החינוך הוא לא עושה את הפיקוח, אלא, אני מנסה להבין מי מפקח.

רות אלמליח: אז אולי אני אסביר, המחוז החרדי הוא לא סתם שם, המחוז החרדי יש מפקחים, יש לנו מפקחים, יש מפקחים כמו שאמרתי, יש לנו 29 מפקחים על גני ילדים, 25 מפקחים על בתי הספר היסודיים ועוד 10 מפקחים על העל יסודי ויש לי עוד 6 מפקחים בחינוך המיוחד, יש לי מפקחים שהם בייעוץ הבכיר יש מפקחים מקצועיים, מתמטיקה, מדעים, חינוך גופני, אנגלית.

שרן השכל: אוקי, ה-25 מפקחים שמפקחים על היסודי איך הם מחולקים בארץ?

רות אלמליח: הם מחולקים לפי אזורים גיאוגרפיים, נניח יש מפקח שהוא באזור דרום, מפקח באזור מרכז, מחולקים לפי האזורים.

יעקב מרגי: כמו המחוזות הגיאוגרפיים של משרד החינוך.

רות אלמליח: זה לא ממש אחד על אחד, אבל בוא נאמר זה לפי מספר בתי ספר, לפי מרחקים הן מחולקים בצורה מסודרת, כמובן שיש לנו את ההפרדה של בנים בנות, אז בסדר אבל לכל בית ספר יש מפקח.

שרן השכל: בסדר גמור, אז למוסדות אתם בעצם נותנים 55%, בעצם סבסוד או מימון

רות אלמליח: השתתפות.

שרן השכל: בעצם משעות התקן.

משה גפני: תקן בסיס.

שרן השכל: מתקן הבסיס.

שרן השכל: בסדר ומעיין חינוך?

משה גפני: מעניין חינוך אמרתי, זה הרשתות הם מקבלים ככלל ילדי ישראל 100% השתתפות משעות ההוראה והעלות היא לטרום אופק חדש.

יעקב מרגי: זה לא 100% כמו תלמיד מהממלכתי, זה לא זה, זה רק שעות הבסיס פלוס כמה, זה לא אופק חדש.

משה גפני: אתה דבר לגבי העלות או לגבי השעות?

משה גפני: לגבי השעות רוב השעות שמקבל חוץ משעות, אם יש שעות למשל למקצועות ליבה שנותנים והם לא מלמדים ליבה, אז לא.

יעקב מרגי: זה לא 100% של הממלכתי.

משה גפני: אבל בוא נאמר שחלק ניכר מהשעות שבו פועלים הרשתות הוא קטן יחסית לעומת המוכש"ר.

רות אלמליח: זה לא הפער בשעות, זה ערך השעה, זה - - -

שרן השכל: והעצמאי?

משה גפני: עצמאי זה אותו דבר.

שרן השכל: והמוכש"ר?

משה גפני: המוכש"ר אמרתי, זה ה-75%.

שרן השכל: והממ"ח זה 100%?

משה גפני: הממ"ח רשמי רגיל לחלוטין.

משה גפני: אני רק רוצה לציין שזה לגבי החינוך הרגיל, לגבי החינוך המיוחד בתי ספר לחינוך מיוחד במוכש"ר הם מקבלים תנאים של אופק חדש, נכנסו ב-3 שנים האחרונות נכנסו לאופק חדש.

שרן השכל: כמה מוסדות לחינוך מיוחד יש בעולם החרדי?

יעקב מרגי: משה, תגיד, ממתי נכנסו?

משה גפני: לפני 3 שנים בבתי הספר.

שרן השכל: בבתי הספר, גני ילדים זה שנה.

משה גפני: גני ילדים נכנסו בתשפ"א, תאריך היישום ואנחנו מצפים שהבעלויות, אנחנו פתחנו להם את האפשרות לדווח על הגננות אבל ההיענות שמה מאוד מועטה, מחודש יולי נפתחה להם האפשרות לדווח על הגננות ואנחנו מצפים שידווחו כדי שנוכל לקבוע את הפרופיל לתשלום וגם לעשות את המערך של אופק חדש לכל מורה, גננת שיצטרף לאופק חדש בשנת הלימודים פ"א ופ"ב.

שרן השכל: אני רוצה גם שתתייחסו לישיבות התיכונית.

רות אלמליח: אז אני רוצה בדיוק לעבור לשלב גיל הבא וזה בעצם היסודי, היסודי זה על יסודי שמתחלק בגדול לשניים, יש את הקבוצה של מה שנקרא מוסדות תרבותי ייחודי שהם פועלים על פי חוק תרבותי ייחודי, הישיבות הקטנות מה שנקרא בלשון העם.

רות אלמליח: אז כאן הייחודי ט - יא, ט - יב תלוי לפי המבנה של אותה, זה 3 שנים שיעור א, שיעור ב שיעור ג אבל לפעמים גם יש את הישיבה הגבוהה באותו מקום אז זה ט - יב, בערך, ברוב זה ט - יא, רוב הבנים נמצאים שם כמו שאתם רואים, הדבר השני זה בעצם על יסודי מוכר שאינו רשמי שזה ככלל ילדי ישראל.

רות אלמליח: כל העל יסודי במדינה הוא מוכר שאינו רשמי, אז גן זה מוכר שאינו רשמי, יש תיכונים של בנות, כל התיכונים של הבנות זה מוכר שאינו רשמי ויש לנו גם כ-50 תיכונים שהם ישיבות תיכוניות חרדיות שהם בעצם מתנהגים כמו כל ישיבה תיכונית או כמו כל בית ספר תיכון רגיל עם תגבור של לימודי קודש, רובם גם עושים בגרויות טכנולוגי, כל אחד לפי מקומו, הבנות עושות גם בגרויות עם מסלולים ומגמות וכו', זה מתנה פחות או יותר כמו כל תיכון, גם עוז לתמורה חל עליהם.

רות אלמליח: התרבותי ייחודי כמו שאמר לנו עובד על פי החוק וההוא מסובסד ב-60%, גם פה יכול משה להסביר בדיוק את התקצוב של התרבותי ייחודי, הם לומדים לימודי קודש, הפיקוח שם הוא מאוד מינורי וממש מוגדר בחוק מה הפיקוח.

שרן השכל: אין שם בעצם לימודי חול.

רות אלמליח: אין שם לימודי חול, יש שם לימודי קודש

שרן השכל: והסמינרים?

רות אלמליח: יש שם הכול, לומדים הכול.

שרן השכל: לבנות יש בגרויות בעצם?

רות אלמליח: בגרויות, או במקבילה של, יש שם שני מסלולים זה אותו דבר מבחינתנו או שהן עושות בגרות מלאה או שהן עושות מסלול של שאלוני סולד.

משה טור פז: מה החלוקה בין סולד לבין בגרות?

רות אלמליח: 60% מהתלמידות עודות סולד, 40% עושות בגרות, זאת אומרת התלמידות החזקות נמצאות דווקא במסלול של סולד, הפחות נמצאות במסלול של בגרות, אבל אנחנו מעודדים את שני המסלולים והכול מבחינתנו בסדר.

משה טור פז: למרות שמי שמסיימת את סולד לא יכולה להיכנס לאוניברסיטה.

רות אלמליח: רגע רגע, קודם כל זה לא נכון, ממש לא נכון מי שמסיימת - - -

משה טור פז: שמעת מה אמר חבר הכנסת?

משה טור פז: זו המטרה.

שרן השכל: רגע יש שני דברים, את אמרת הוא לא יכול, אמרתי זה לא נכון שהיא לא יכולה.

רות אלמליח: ברמה העקרונית באמת תלמידה, אגב אני רוצה לומר משהו חשוב, לגבי סולד ומשה יודע את זה יחד עם האוצר, הרצנו תוכנית של סולד מוגבר, 4, 5 יחידות מתמטיקה וזה לא היה קודם וזאת ממש בשורה השנה יש לנו מחזור שסיים 4, 5 יחידות מתמטיקה, ואנחנו מאוד שמחים עם זה, באמת יש לנו בנות מאוד מוכשרות, זאת קבוצה מאוד חזקה, כל תלמידה שמסיימת סולד אם היא מסיימת יב והיא רוצה להשלים בגרות יש לה ממש 2, 3 בגרויות להשלים, זה תנ"ך, אזרחות, יהדות, באמת דברים בסיסיים ויש לה בגרות מלאה, אם היא סיימה סמינר אגב אז המל"ג מכיר לה והיא אפילו לא צריכה לעשות שום דבר והיא יכולה להיכנס ישר לאקדמיה.

רות אלמליח: אז זה גם צריך לדעת את זה, זה לא שהיא לא יכולה, זה נכון שיש התנגדות לאקדמיה וכו' במוסדות האלה, בסדר, איש באמונתו יחיה.

יעקב מרגי: אבל זה לא מסלול ירוק לאקדמיה, היא צריכה לעבור שלב ביניים.

רות אלמליח: אני חוזרת ואומרת היא משלימה את השתי בחינות האלה, אז היא יכולה לגשת ויש כאלה שעושות את זה ויש כזה שעושות את זה אחרי הסמינר.

יעקב מרגי: זה הרבה כסף.

רות אלמליח: זה לשיקול דעתה, זה עניין של תרבות וחינוך וכו' וערכים אני לא נכנסת לדברים האלה.

שרן השכל: בתוך התיכונים, יש גם ממלכתי?

משה גפני: כל החטיבה העליונה היא מוכר שאינו רשמי אין רשמי, יש ממלכתי, ממלכתי דתי וחרדי, זה הפיקוח.

רות אלמליח: זה פיקוח אבל זה לא מעמד.

משה גפני: זה לא מעמד, כולם מוכש"ר.

שרן השכל: אני רוצה לדעת אם בתיכונים יש מוסדות שהם מוסדות שהם ממלכתי, ממלכתי חרדי שהמדינה בעצם פתחה להם.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

שרן השכל: למה?

יעקב מרגי: מאחר וכל הגדרה של על יסודי הוא מוכר שאינו רשמי.

משה גפני: אבל יש ישיבות שהן תיכוניות.

שרן השכל: אני מבינה מה שישי השאלה שלי היא למה אין?

משה גפני: מפני שאין בכלל המדינה אין לה שום בעלות על החטיבה העליונה היא לא הבעלות.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: ניסיתם לפתוח?

שרן השכל: יש לדעתי אני מניחה שיש סוג של ביקוש.

משה גפני: גברתי יושבת הראש זה נכון שכל התיכון מוכר שאינו רשמי, אבל יש הבדל ישיבה תיכונית שמגישה לבגרות מלאה לבין ישיבה קטנה שלא מגישה כלל לבגרות.

יעקב מרגי: אבל היא שואלת על הישיבה התיכונית, אתה בורח לה.

משה גפני: אני בכוונה לא בורח.

יעקב מרגי: היושבת ראש שאלה על ישיבות תיכוניות חרדיות, על במסלול פיקוח שלהם ומי, אני הייתי שואל שאלה אחרת, לחדד את זה, האם ישיבה תיכונית חרדית נהנית זה בזה מול ישיבה תיכונית רגילה?

יעקב מרגי: הבנת?

יעקב מרגי: חרדית לרגילה האם הם נהנים מאותם מה המסלול הלימודי עם אותו פיקוח ואותו תקצוב, זו שאלה שמתבקשת, כי כל הישיבה התיכונית החרדית נולדה בשביל משהו, נולדה לקדם עוד משהו שמי שלא הולך לו בישיבה, לא רוצה ישיבה שיהיה לו גם אופק רחב, אם אני מקים מסלול ואני קושר את הידיים אחורה שהוא לא זהה לישיבות התיכוניות הרגילות אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

שרן השכל: אני מבינה כאילו שכביכול הישיבות בעצם הם לא בבעלות מדינה וזה לא - - -

משה גפני: לא, כל החטיבה העליונה לא בבעלות המדינה.

שרן השכל: אז השאלה שלי היא אם מתקיים סוג של ניסוי או פתחו איזשהו סוג , יש המון כאילו אז אפשר בירושלים גם באשדוד בתל אביב אפילו, או ברמת גן, האם ניסו לפתוח אי פעם ישיבה תיכונית ממלכתית חרדית?

יעקב מרגי: אין תיכוני ממלכתי.

משה גפני: תגידי את אותו הדבר בלי המילה ממלכתי.

רות אלמליח: יש ישיבה תיכונית, ישיבה מפורסמת מאוד, ישיבת הישוב זאת ישיבה שלנו בפיקוח שלנו, בוודאי שיש ישיבות תיכוניות חרדיות, אבל כדי שזה יהיה ממלכתי בהגדרה של הממלכתי זה בעצם בבעלות המדינה, אין דבר כזה, אין חיה כזו בכל המדינה.

יעקב מרגי: אני ברשותך אהיה יומרני אני רוצה לשאול באמת, האם הפיקוח על ישיבות אחרות חרדיות זה באותה רמת פיקוח פדגוגי לגבי ישיבות חרדיות רגילות וברמת התקצוב?

רות אלמליח: ברמת תקצוב זה אותו תקצוב.

משה גפני: זה אותו תקצוב להוציא את התרבותי ייחודי, כל החטיבה העליונה.

יעקב מרגי: עזוב תרבותי ייחודי, אנחנו לא מדברים, יחד עם גפני תרבותי ייחודי אני יודע מה זה.

משה גפני: אין אבחנה לגבי מעמד, בשכר לימוד הבסיסי אין הבחנה, בהתאם של המגמה של התלמיד.

יעקב מרגי: האם ישיבה תיכונית רגילה בסדר?

יעקב מרגי: במודיעין תהנה מאותו תקצוב.

שרן השכל: אני רוצה לדעת מה ההבדל בין הישיבה התיכונית הרגילה הזו לבין הישיבה התיכונית החרדית, איזה כן הבדלים יש?

משה גפני: לא אמור להיות שום הבדל אם שניהם מגיעים לבגרות אם שניהם עושים מסלול רגיל אין שום הבדל.

יעקב מרגי: אז למה אמרת בסיסי?

משה גפני: לא אני אגיד לך מה התכוונת, התכוונתי שיש את הקואליציוני, של שעות תפילה שאני לא יודע אם פה חל ופה חל, זה הדבר היחיד אבל זה עוד טוב, לא קשור לתקציב המשרד, תקציב המשרד יש שיווין.

יעקב מרגי: זה מניח את הדעת.

משה גפני: אנחנו אפילו עשינו מסלולים עכשיו כדי לעודד בחינוך החרדי להיכנס למגמות טכנולוגיות, נכנסנו בכל מיני קולות קוראים בנושא הזה כדי להגדיל אפילו את רמת התקצוב שיותר תלמידים ילכו למגמות היותר עתירות משאבים מה שנקרא.

שרן השכל: אוקי עכשיו מה ההבדל בין הסמינרים לבין הישיבות התיכוניות?

רות אלמליח: אין הבדל זה תיכונים, מבחינה זה בנים וזה בנות כמובן, מבחינה תקציבית אין הבדל זה כמו שאמר כאן משה, כל בית ספר נניח אם זה תיכון, אגב סמינרים זה תיכונים בלשון העם, זה תיכון זה ט - יב, לא מלמדת על למודי המשך, מה שאני רוצה לומר שכל בית ספר לפי הפרופיל שלו, פרופיל של מורים, שמה כל המורים מדווחים, זה רמה של - - -

שרן השכל: אבל הם לא מועסקים על ידי משרד החינוך.

רות אלמליח: אין תיכון כזה במדינה, בכל המדינה, או בעלויות - - -

יעקב מרגי: מאז ההפרטה זה הרבה יותר בעלויות.

שרן השכל: בסדר גמור.

רות אלמליח: אז זה פחות או יותר זה קצת נותן גם איזושהי תמונה של הפסיפס הזה שהוא באמת מורכב ושונה וצריך להכיר את הקודים, אני גם אמרתי את זה פעם קודמת, זה בעצם הרצף החינוכי בגדול שמתקיים בחרדי כמו שאמרנו הקדם יסודי זה גני ילדים, בנים בנות, הבנים הולכים למסלול הזה כאשר אתם רואים שיש שם 40 ומשהו אחוז שהולכים לפטור וכו' אתם רואים את זה שם והבנות אתם רואים שבאמת רובם הולכים לחינוך העצמאיים ואיכשהו וזה יורד לפי הסטאטוסים.

רות אלמליח: הבנות כמעט כולן כן ממשיכות בלימודי ההמשך של הסמינרים והבנים זה מתפצל לשני מסלולים שדיברנו עליהם עכשיו בהרחבה שזה התרבותי ייחודי והישיבות התיכוניות, אתם רואים שעדיין הרוב, כמו שאמרנו מקודם, הרוב המוחלט נמצא בתרבותי ייחודי.

רות אלמליח: זה באופן כללי סקירה ומה שאתם באמת תרצו עוד לשאול ולדעת.

יעקב מרגי: הגרף הזה הוא חוטא לאמת, כי יש לך איזשהו מסלול רציף מגני הילדים, כל הנשירה בדרך איפה היא?

יעקב מרגי: איך היא מתבטאת?

רות אלמליח: אני מדברת על המסלול.

יעקב מרגי: אבל ברגע שאת נותנת אחוזים, אם את לוקחת את ה-100% בגני הילדים וממשיכה את האחוזים ברצף ולא מציינת את אחוז הנשירה אני עלול לטעות שכול מי שנכנס פה יצא פה, חשוב שייאמר.

רות אלמליח: אני אגיד לך מה הכוונה, שאני מסתכלת על היסודי זה אחוז מתוך מי שלומד כרגע ביסודי, לקחתי מספרים שמישהו לומד כרגע ביסודי, כשאני לוקחת את העל יסודי זה אחוז, זה באחוזים, כמובן שאנחנו גם זה נושא שאנחנו מתמודדים איתו.

יעקב מרגי: את יכולה להגיד לי ב-100% של הגנים כמה מגיע מתוכם לעל יסודי?

יעקב מרגי: החרדי?

רות אלמליח: ב-100% כמה מגיע מתוכם מבחינת מספרים?

יעקב מרגי: באחוזים.

רות אלמליח: אני לא יודעת להגיד לך, תמיד יש אחוז שנושר.

יעקב מרגי: לא, אני אגיד לך למה, יש כדור שנקרא קלמנרווין, לחברה ולתקציבים כשהם מדברים על חינוך חרדי הם נבהלים, הם לוקחים שנתונים כיתה א' חושבים שזו התמונה גם בעל יסודי וגם בהמשך, זה לא, השנתונים של א' שמפחידים את כל העולם והסטטיסטיקות שעוד 48 שנה השמים נופלים ותוהו ובוהו חוזר לעולם, יש משהו באמצע קורה, והם לא יוצאים 100% לא יוצא, אחוזים הם לא מבוטלים.

רות אלמליח: עדיין הרב מרגי עדיין אנחנו הוצאנו 22,000 תלמידים ביב' נכנסו כמעט 40,000 תלמידים כיתה א'.

יעקב מרגי: מכובד, אבל יש באמצע קבוצה לא מבוטלת שהיא לא ממשיכה, היא הולכת לערוצים האחרים, אבל כשנותנים נתונים.

רות אלמליח: אבל יש גם הפוך.

יעקב מרגי: אז תתנו, תציגו, אני חושב שכדאי להציג.

רות אלמליח: זה כבר לרדת באמת מי הוא הבנאדם מיהו הילד, זה קצת יותר קשה.

יעקב מרגי: אני אומר לך למה כדאי להציג, כי על סמך זה מתקבלים פה החלטות ודיונים הרי גורל בכנסת.

שרן השכל: טוב, נמשיך קדימה.

רות אלמליח: טוב, אז כמו שאמרתי לכם, זה באמת המחוז הגדול אלו הנתונים השנה, השנה אנחנו צופים שעדין המצבת של התלמידים לא התייצבה, זה עד סוף אוקטובר אבל פחות או יותר אנחנו רואים שאנחנו שואפים לחצי מיליון מבחינת התלמידים והמוסדות כמו שאמרתי לכם כך סיימנו את יב' השנה וב-א' יש לנו ממש כ-40,000 תלמידים שנכנסו לתוך בתי הספר, אז זה צריך ממש באופן כללי על המחוז יש לו מאפיינים, תגידו לי בדיוק מה שאתם רוצים שאנחנו נתמקד שאני פשוט אגיע למה שאתם באמת צריכים.

רות אלמליח: דיברנו על חלק מהמאפיינים כרגע, על כל הנושא הבעלויות גידול טבעי אורח חיים וכו', שונות, ראיתם את השונות וזה שונות בגדול, יש שונות גם פנימה גם מוסדות פטור לא כולם אותו דבר, מעיין לא כולם אותו דבר יש לי שונות גם פנימית בתוך הקטגוריות, פריסה ארצית כמובן וכו' אז כדי קצת להכיר יש לנו פעולות במרכז שאנחנו עושים.

יוסף טייב: ברשתות המעיין מה שאני קורא הרשתות היותר מזוהות פוליטית, הם לא עובדות הרי ממשרד מלמדות הרבה פחות לימודי חול נכון?

יוסף טייב: בתול הרשתות האלה.

רות אלמליח: לא, הפוך מלמדים לימודי חול.

שרן השכל: מחויבים ללימודי חול.

יוסף טייב: אני אומר לך מה שמלמדים, אני מקבל פה דוח רשמי של משרד החינוך שאני מקריא לך, לא עובדות עם המשרד, מלמדות פחות לימודי חול, אין פיקוח על הכסף.

יעקב מרגי: לעומת הממלכתי, הוא צודק.

יוסף טייב: וכרגע יש עודף שעות בעיקר במעיין הם טוענים.

רות אלמליח: לא יודעת, לא מכירה את הדוח הזה ועל מה אתם מדברים, מה שאני יודעת זה כך, מבחינת מחויבות, הם מחויבים ל-100% תוכנית יסוד, יש בתי ספר שלא מלמדים 100% ויש לי כאלה במעיין באמת של בנים והם מקוזזים בשעות, כי זה מה שקבעו.

משה טור פז: מי שיש לו 100% ליבה יש לו קיזוז מה-100% שציינת אותו קודם, הוא לא מקבל 100%.

משה טור פז: דבר שני לגבי הפיקוח על הכסף, יש שם חשב של המדינה הוא מפקח על כל שקל שהוא מוציא, כל שקל שיוצא במסגרת הרשת הוא חותם עליו, זה חשב כמו שיש חשב במשרד ממשלתי.

יוסף טייב: אבל הוא לא בפיקוח שרת החינוך, רק באופן מוגבל.

משה גפני: אין דבר כזה, כל מערכת החינוך בפיקוח משרד החינוך.

יוסף טייב: לפי דוח שמוציא נרי הורביץ ד"ר נרי הורביץ, תני לי להקריא לך את הדוח שלו.

יוסף טייב: משרד החינוך לא מנהל את החינוך החרדי, בעצם 75% משרד החינוך, דוח שמגיע ממשרד החינוך, שרת החינוך.

משה גפני: הוא מדבר על המוכש"ר האחר, הוא לא מדבר על הרשתות.

שרן השכל: אני מבקשת שנייה לשמוע את הדברים.

יוסף טייב: לא מנהלת את החינוך החרדי מכוחן של הרשתות הפוליטיות של ש"ס ואגודת ישראל מהצבור החרדי.

יעקב מרגי: גברתי, אני ממתין בסבלנות לשאלה קרדינאלית, יותר מאשר כתבה בעיתון פרשנות, אני ממתין בסבלנות, הפרופסור המלומד הגיע עכשיו, פותח פה ערוץ לדיון חדש.

יוסף טייב: הדוח הגיע עכשיו, שני דוחות, אחד - - -

משה גפני: מתי הוא עשה אותו?

יעקב מרגי: רגע רגע משה, סליחה ידידי המלומד, אני התעוררתי בחמש בבוקר, הגעתי לכנסת בשבע בבוקר, הגעתי לכאן קודם כל ביקשתי רשות דיבור, יש גם מצגת, אנחנו נחטיא בסוף, זה ראוי לדיון אבל - - -

יוסף טייב: חבר הכנסת מרגי, אני איתך, אתה לא צריך, אתה התעוררת בשעה שלי רק הגעת יותר מוקדם בגלל הפקקים, הכול בסדר.

שרן השכל: אנחנו נסיים את המצגת של משרד החינוך ואז אני אתן את זכות הדיבור לחברי הכנסת, כן בבקשה.

רות אלמליח: אז יש גם פעולות מרכזיות שממש ככה ריכזנו וצמצמנו, זה אחד הנושאים שאנחנו דיברנו עליהם גם פעם קודמת, על הרישום ושיבוץ תלמידים אז באמת אנחנו תמיד מדגישים שהשיבוץ של התלמידים באחריות של הרשות, זה חשוב לדעת.

שרן השכל: ההורים עצמם בעצם לא יכולים לבחור לאיזה מוסד ללכת?

שרן השכל: הרשות משבצת אותם?

רות אלמליח: לא, ממש לא, אני מדבר על תהליך, אני אומרת שוב, בגדול זה באחריות הרשות, התהליך הוא כזה שהורה הולך ונרשם בבית ספר, נניח לעל יסודי, נרשם נבחן הוא רואה את התהליך, מתקבל מתקבל, לא מתקבל, נניח נרשם לכמה מקומות, לא מתקבל, נכנס איפה שהוא מתקבל, לא מתקבל נניח בכולם, אז הרשות נכנסת לשבץ את התלמידים הללו במקומות שיש לה.

שרן השכל: אז בוועדה, בדיון הקודם הייתה בעצם טענה של 12 בנות ביישוב האור הגנוז שלא נמצא להן פתרון, כבר נמצא להן פתרון.

רות אלמליח: זה טופל, זה טופל.

שרן השכל: וכל ה-12 בנות יש להן מוסד לימוד?

רות אלמליח: יש שמה שתי בנות שעדיין מתעקשות על מקום מסוים, שזה אגב קורה לנו, אבל זה בטיפול של הפיקוח.

יעקב מרגי: אגב זה פריווילגיה של עשירים, אנחנו התחלנו עם 700 בנות, אני אומר את זה בציניות, אני היום, לא שקצת קהות חושים אבל התחלנו עם 700 בנות לא משובצות ועשינו תקנות והמשרד תיקנו תקנות וועדות ערר.

שרן השכל: האם משרד החינוך יוצר סוג של סנקציות מסוימות כלפי מוסדות חינוך שמסרבים לקבל בנות על בסיס מוצא וכדומה?

רות אלמליח: אם אנחנו יודעים זה מאוד חשוב, אם המשרד מגיע לכלל מסקנה שבאמת מנהל בית הספר לא קיבל תלמידה על רקע, בוא נאמר עם שיקולים זרים, אז זה הרבה מעבר לסנקציות.

יעקב מרגי: יש קליקה, זה לא משתמשים.

שרן השכל: אז בשביל זה אני שואלת.

יעקב מרגי: אני בתקופתי אחרי לחץ, השתוללתי הפעילו את זה פעמיים אני חושב.

רות אלמליח: כשהמשרד משוכנע שאכן זה כך, אבל אם לא, אז אנחנו רואים את זה, אני אומרת לך שוב, אנחנו רואים את זה ואנחנו יושבים הרבה מאוד בוועדות, זה עכשיו גם רויטל שהיא היועצת המשפטית שלנו, יושבת איתנו גם כן ורואה את זה, לא הכול נופל, זה בכלל לא השיח.

שרן השכל: כמה פעמים בחמש שנים האחרונות הפעלתם את הסנקציות האלה?

רות אלמליח: תלוי איזה סנקציה, יש סנקציה של תקצוב, יש סנקציה של שלילת רישיון, אבל אני יכולה לומר - - -

יעקב מרגי: כרגע לצורך האיזון הרבה פעמים הייתי בדילמה, כי היה מחסור איפה שהבית ספר של הבנות האלה, תארי לך שבישוב כמו מודיעין עלית סתם לוקח את זה כדוגמא ששם היה מוסד והוא הלך ראש בראש, תסגרו אותי, אני סוגר ואז הוא פולט לך 300 בנות ומציף את המשרד בבעיה יותר קשה, הדילמות הם קשות, למרות שאני מלין על כך, אני חייב לומר את זה באיזון.

שרן השכל: השאלה היא למה משרד החינוך לא מתעקש על הקמה של בתי ספר ושל העירייה, של מוסדות חינוך ממלכתיים של מוסדות חינוך שהם יכולים לתת להם איזשהו פתרון אזורי?

רות אלמליח: אני רוצה לומר קודם כל משהו שמאוד חשוב אנחנו צריכים לשים את זה ככה על זה, 99.

רות אלמליח: 9 הכול מסתדר ומתנהל.

שרן השכל: מסתדר, רגע, אבל אותה חוויה של הילדה הזאת שרק בגלל המוצא שלה לא קיבלו אותה לבית ספר ובסוף בהתעקשות היא בעצם מכניסים אותה בכוח, תקשיבו זה חוויה נוראית, זה - - -

רות אלמליח: אני חייבת לומר משהו וזה מה שהתחלתי לומר, שבשנים האחרונות אני לא רואה את הסיפור הזה, דווקא זה יושב על מוצא או עדה, כי לנו המון סיפורים גם נגד רשת החינוך מעיין התורני גם נגד החינוך, העצמאי גם נגד הסמינר האשכנזי, גם נגד הסמינר הספרדי, גם ילדה ספרדייה גם ילדה אשכנזייה, זה עניין הוא לא העדה, זה יותר נופל - - -

יעקב מרגי: זה צומצם, אבל זה תלוי השקפה, אורח חיים, נושק ל - - -

שרן השכל: כמה פעמים הפעלתם סנקציות ב-5 השנים האחרונות?

רות אלמליח: לא זכור לי כרגע בדיוק כמה פעמים, היו מקרים.

יעקב מרגי: לעניות דעתי, פעמיים.

שרן השכל: הפעמיים שאתה דרשת.

רות אלמליח: היו מקרים אבל זה לא יושב על מוצא או לא מוצא, כי זה גם בתי ספר מעדות המזרח, אי קבלה ואחרי החלטה של רשם או של המשרד שכן צריכים לקבל זה בלי קשר לספרדי או אשכנזי זה ממש בלי קשר.

שרן השכל: אז רק פעמיים?

רות אלמליח: לא זוכרת להגיד לך, פעם, שלוש ארבע, אני לא זוכרת לומר, הרבה פעמים אנחנו הגענו למצב שבסופו של דבר קיבלו והבינו את המשמעות וכו' אבל אני לא יודעת להגיד לך בדיוק.

שרן השכל: בסדר תמשיכי.

רות אלמליח: אז זה נושא אחד, הנושא השני שאנחנו מדברים עליו זה בעצם, זה רישוי מוסדות, דיברנו עליו פעם שעברה, הפיתוח המקצועי, אולי קודם על מוסדות הממח"ים היו קודם, זה שקף שאנחנו ממש מייחדים אותו - - -

שרן השכל: אז רק שנייה, לפני שאת מתחילה את השקף באמת חבר הכנסת מרגי ביקש את זכות הדיבור איך שהוא נכנס לתוך הוועדה ויש לו שאלה דחופה.

יעקב מרגי: אני צריך לצאת לכנס בזום מתואם וזה האריך אז לא רציתי, יש את הבעיה של הצהרונים בגני הילדים החרדים שאני אומר לך שתדעי משרד החינוך משלם את השעות לסייעות בגנים האלה, כולל שעות הצהרון, הם השתמשו בשעות האלה נתנו להם שנה שעברה, עשיתם להם בלשון לא פרלמנטארית, מערוף, המשכתם, השנה הגנים היו צריכים לאפשר למפעלים של הצהרונים לקיים את הצהרונים עם הסייעות של הגנים, הם לא מאפשרים זאת בערים חרדיות, בנתיבות, באלעד, בביתר, אני דיברתי עם לילך, דיברתי גם עם דוד מזרחי, לילך היא המנהלת של הצהרונים, הם הבטיחו לי שהם יעשו את זה בהקדם, יארגנו רשימה ויקזזו.

משה גפני: נכון זה מה שהולכים לעשות.

יעקב מרגי: אז השאלה, יכולים לעשות את השנה עוד מעט נגמרת?

יעקב מרגי: אמהות לא יוצאות לעבודה, שעות הסייעת שמשולמת לבעלויות כולל השעות של הצהרון ויש כוח הבעלויות לא מוכנות.

שרן השכל: ובעצם הם לוקחות את הכסף אליהן?

יעקב מרגי: כן ומשתמשות בזה לשכר.

משה גפני: אתה מקבל מהרשויות.

יעקב מרגי: אבל בהקדם, אני מבקש לעשות את זה בהקדם.

משה גפני: אנחנו צריכים לקבל מהרשויות, אנחנו בקשר עם הרשויות, ברגע שנקבל מהרשויות נעשה את הקיזוז.

רות אלמליח: אני רק רוצה להכניס איזשהו משפט, באמת כמו שאמרו כאן וזה באמת אנחנו ממש על זה, הבעלות מקבלת עד ארבע, אבל הבעלות הוא נאמר באופן כללי לא מפעילה את הצהרון, פה נוצרת הבעיה, כי יש זכיין אחר שמביא את הסייעות.

שרן השכל: אז למה אתם משלמים להם על הצהרון?

שרן השכל: צריך לשלם לזכיין.

משה גפני: זה חלק מהתשלום של השכר לימוד בגני ילדים, אני לא יכול להפריד, אבל אנחנו נקבל דיווח מהרשויות לגבי אותן בעלויות שלא מעבירות ואנחנו נקזז להם את בצורה אוטומטית.

שרן השכל: האם אפשר להוציא עוד יום מכתב אזהרה לבעלויות?

שרן השכל: שבמידה ולא יפעילו את הצהרונים תעצרו להם את התקציב?

יעקב מרגי: אסור שזה יישאר באלעד ובביתר, כי יש ערים, החרדים כבר לא מכונסים בערים מסוימות, זה נושק כמעט לכול הארץ, רשת גני הילדים מג"י והחינוך העצמאי אתם יודעים פחות או יותר איפה הם, הם לא משתפות פעולה עם זה וחבל, ההורים האלה - - -

משה גפני: אנחנו נעשה את זה באופן חד צדדי.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לכם , חבל לי שאני לא יכול להישאר עד הסוף.

שרן השכל: אם אפשר להמשיך עם המצגת.

רות אלמליח: אז אלה מוסדות הממ"ח שאני ככה עושה פוקוס עליהם, אמרתי שבהמשך ממש נתייחס למוסדות הממ"ח, מוסדות הממ"ח הם מוסדות רשמיים בבעלות המדינה, כמו שאמרתי גם גני הילדים גם בתי הספר, העובדים שלהם עובדים שלנו באופק חדש, מקבלים שווה בשווה כמו כל מוסד רשמי במדינה, גם הם בפיקוח שלנו, מפקח כמו שאמרתי ביסודי זה עד בתי ספר יסודיים בלבד, כמו שאמרנו אין ממלכתי בעל יסודי, כל מפקח ביסודי יש לו יכול להיות לו, מוסד אחד פטור, שני ממ"ח, חמישה כאלה שלושה כאלה.

רות אלמליח: זאת אומרת כל הסוגים וכל המבנה של המחוז באזור פיקוח אחד.

רות אלמליח: כמובן התהליכים פה מבחינה פדגוגית מכיוון שהם ממ"ח הם הרבה יותר מעמיקים, יותר נכון דורשים מהם, יש גם את כל נושא ההערכה של העובדים, אנחנו מפטרים או לא על פי כמובן הערכה של הפיקוח וכו', אז אלה הם מוסדות הממ"ח, אנחנו התחלנו איתם בתשע"ד.

קריאה: ממ"ח מה הראשי תיבות?

רות אלמליח: ממלכתי חרדי.

יוסף טייב: זה 6% מהמערכת כרגע?

יוסף טייב: 3%?

שי קלדרון: 4%.

יוסף טייב: 4% כשהמטרה שלנו הייתה להגדיל אותו ואנחנו צופים ל-6% תוך כמה שנים, נכון?

יוסף טייב: זה מה זה הסיפור שקיבלנו נתונים עד 6% שיהיה, זה 4% מהמערכת.

שרן השכל: יש לכם נתונים על כמה אחוזים בעצם מסיימים בגרות לא רק בסמינרים אלא גם בישיבות?

רות אלמליח: יש לנו, בוודאי את רוצה נתונים לזה?

רות אלמליח: אני יכולה לשלוח לך נתונים.

שרן השכל: אתם לא יכולים להראות עכשיו?

רות אלמליח: אני יכולה לומר שיש לנו ככה בישיבות זה מתחלק לשניים יש את הישיבות התיכוניות העיוניות שהם עושות בגרות מלאה ברמות, אז הם ברמה הרבה יותר גבוהה, הם עושים ממש בגרות מלאה ויש לנו את הישיבות שהם ישיבות של נוער בסיכון שהם עושים המגמות הטכנולוגיות.

שרן השכל: הישיבות התיכוניות החרדיות.

רות אלמליח: הם מתחלקים שם לשתי קבוצות, יש קבוצה - - -

יוסף טייב: אז הנתונים ישנם?

רות אלמליח: בוודאי שיש נתונים.

יוסף טייב: אז אני אומר בכמה מהמערכת החרדית מסיימים בגרות?

יוסף טייב: זו שאלה ברורה, מהישיבות החרדיות.

רות אלמליח: אני מניחה שמהתיכוני ייחודי אין בגרויות שם, בסמינרים אמרתם כולם עושים בגרות 60% סולד 40% בגרות.

שרן השכל: כמה מסיימים סולד ובגרות?

רות אלמליח: אם אני לוקחת 10,000 במחזור כיתה י"ב, אז בערך 6000 ומשהו, זה סולד ו-4000 זה בגרות.

שרן השכל: אז זה כולם מסיימים זה 100% תעודות בגרות?

רות אלמליח: לא, ממש לא, זה מתנהג כמו כל זה, אז בוא נאמר בבגרויות אני לוקחת את ה-40%, יש שם בערך 70% יוצאים עם בגרות מלאה, זכאות 70% ובסולד יש שם זכאות של 90 ומשהו אחוזים.

שרן השכל: ובישיבות התיכוניות?

רות אלמליח: בישיבות התיכוניות זה מתחלק, יש לי 30 ומשהו מתוך ה-60, 35 מוסדות שהם בעצם בגרות מלאה ויש שם אחוזי בגרות מאוד גבוהים כי יש שם ישיבות מאוד חזקות ויש לי את האחרים.

שרן השכל: ב-35% האלה?

שרן השכל: מה זה 100% בגרות?

רות אלמליח: לא, כשאני אומרת אחוז בגרות גבוה זה יכול להיות 80%, 90%, זה תלוי, זה אחוז גבוה, ויש את הישיבות כמו שאמרתי שם הטכנולוגיות שהם יותר בנוער בסיכון וכאלה שאנחנו ממש מחזיקים אותם.

שרן השכל: שזה 65% מהם?

רות אלמליח: לא, כמעט חצי.

שרן השכל: אז 50% בעצם עושים ישיבות תיכוניות עם בגרות מלאה ו-50% זה נוער בסיכון.

רות אלמליח: ואז הם עושים טכנולוגי.

שרן השכל: מה זה טכנולוגי?

רות אלמליח: תעודת הסמכה טכנולוגית, שגם כן גם שם אנחנו עושים מאוד עבודה שיהיו עם בגרויות, שם האחוז יותר נמוך לבגרות מלאה, אבל בזכאות.

שרן השכל: מלבד הזכאות הם לומדים לבגרות?

רות אלמליח: בוודאי.

שרן השכל: הם פשוט לא עוברים אותה.

רות אלמליח: הם לומדים הכול אבל אנחנו יותר ממוקדים איתם לתעודת הסמכה טכנולוגית, יש שמה מחט"ים כיתות שחר וכו'.

יוסף טייב: אתה מקבל מה שאומרת הגברת?

שי קלדרון: אני לא מכיר את העל יסודי, אני עובד ביסודי ואני מקבל מה שאומרת מנהלת המחוז כי זה מבוסס על נתונים בטח שאני לא מכיר.

יוסף טייב: אתה עובד רק ביסודי?

שי קלדרון: יסודי וקדם יסודי.

שרן השכל: רפרנט, הוא שי נמצא פה, מפקח ביסודי מפקח כולל אבל הוא גם רפרנט כל נושא הממ"ח.

שי קלדרון: אני אשמח להתייחס.

שרן השכל: יש סיבה שבגללה מסלילים אותם בעצם למקצועות טכנולוגיים ולא לבגרות מלאה?

שרן השכל: כלומר - - -

רות אלמליח: זה לא מסלילים זה אופי בית הספר, זאת אומרת יש באמת תלמידים, נוער נושר, תלמידים שהם בסיכון, שהם נמצאים בתוך בתי הספר.

שרן השכל: אבל פה את אומרת שיש 50% שהם תלמידים בסיכון.

רות אלמליח: טכנולוגים ותלמידים בסיכון, זה מחט"ים, זה לא הרבה תלמידים בכל מקרה, זה לא אלפים את רואה כמה יש שם בכל החלק הזה, זאת המציאות, המציאות היא כמו שאמרתי ש-85% זה תרבות ייחודית.

משה טור פז: הזכרת קודם 22,000 תלמידי בגרות, מה הנתון של מסיימים עם בגרות?

משה טור פז: מסיימי י"ב כמה מתוכם סיימו עם תעודת בגרות מלאה?

רות אלמליח: תוציא את כל התרבותי ייחודי.

משה טור פז: אני שואל אותך - - -

רות אלמליח: התרבותי ייחודי לא רלבנטי.

משה טור פז: למה לא רלבנטי למדינת ישראל, זה הם שלא ניגשים, אני שואל מה האחוז שמקבלים בגרות?

רות אלמליח: אבל אני לא יכולה לפגוש מישהו שהוא לא ניגש בכלל, זה לא - - -

משה טור פז: אבל הוא תלמיד במדינת ישראל, תעודת בגרות שה הכלי היחיד להנגשה להשכלה גבוהה אין כלים אחרים.

רות אלמליח: יש גם כאלה שחושבים אחרת, יש כאלה שחושבים שתעודת בגרות זו הפרה הקדושה, היום דווקא לא חושבים ככה.

משה טור פז: לא אמרתי שזה פרה קדושה, ביקשתי נתון פשוט, כמה מסיימים בגרות?

רות אלמליח: אז אני חוזרת ואומרת 10,000 שהם רלבנטיים אצל הבנות אז 4,000 יוצאים בגרות מלאה, 6,000 עושים, מספרים בגדול, 60% 40% סולד, אצל הבנים יש לנו בערך כ-2,000 בוגרי י"ב שהם רלבנטיים, אז מתוכם יש 50% שעושים הסמכה טכנולוגית מלאה שזה כולל מתמטיקה ואנגלית וכו', הסמכה טכנולוגית זה לא רק טכנולוגי יש גם טכנולוגי ברמה מאוד גבוהה, וחלק עושים בגרות מלאה.

משה טור פז: אז בערך 5,000?

משה טור פז: 4,000 ועוד 1,000 זה מה שאת אומרת?

משה טור פז: מתוך 22,000?

רות אלמליח: אבל ה-6,000 זה גם בגרויות.

יוסף טייב: יש לנו כאן נתונים שת לא נותנת לנו אותם, זה מבולבל, שואל אותך שאלה מאוד ברורה.

רות אלמליח: אני לא יודעת מה מבולבל אבל בסדר.

יוסף טייב: השאלה היא מאוד ברורה.

שרן השכל: אני אגיד לך, זה מה שאני שאלתי לפני כן, יש לנו בעצם קודם כל הרוב בעצם 60% מהחרדים הגברים לא עושים בגרות, הם לומדים בייחודי, תוכנית ייחודית, תרבותי ייחודי הם לא עושים בגרות, מדובר פה על 60% מכלל התלמידים הבנים, זאת אומרת שבכל מקרה יש לך 60% מהבנים החרדים בתיכון שלא הולכים בכלל ללמוד ולא עושים תעודת בגרות רגילה.

שרן השכל: אחרי זה יש לך את הבנות, אצל הבנות יש לך 60% מהבנות עושות בגרות סולד ו-40% עושות בגרות רגילה, בערך פלוס מינוס, 70% עושות את הסולד ו-80% עושות את הבגרות, אז זאת אומרת פלוס מינוס בערך 75% מהבנות החרדיות יוצאות או עם תעודת בגרות או עם תעודת סולד.

שרן השכל: עכשיו ה-40% הנותרים מהגברים בעצם 50% עושים הסמכה כביכול טכנולוגית, 50% ניגשים לבגרות ומתוך ה-50% שניגשים 80% עוברים, זאת אומרת שאנחנו מדברים פה על נגיד 20% שמתוכם 80% עוברים, נגיד בהערכה מאוד גסה, 16% מהבנים החרדים יוצאים עם תעודת בגרות, אז זה בעצם הנתון שחיפשנו.

רות אלמליח: 16% מהבנים בכלל רלבנטיים או לבגרות או לטכנולוגי.

שרן השכל: רגע זה לא כולל את הטכנולוגי, הטכנולוגי זה אנחנו מדברים הסמכה טכנולוגית 50% מהבנים עושים את זה, הם לא עושים את הבגרות משום שהם בעצם, זה מה שעשו אז, מסלילים אותם בעצם למקצועות הטכנולוגיים יותר, ויתרו עליהם איפשהו.

יוסף טייב: היה לך משפט מאוד חשוב שענית לחבר הכנסת טור פז שאמרת שזה כבר לא הבונטון כאילו, בגרות זה לא העניין, למה התכוונת תגידי לי?

רות אלמליח: לא, אני אומרת שברמה העקרונית אמר קינלי שבגרות זה בעצם הא הא וכו' שיש אנשים שלא חושבים ככה, זה במאמר מוסגר.

יוסף טייב: מי זה לא חושבים?

רות אלמליח: הרבה אנשים לא חושבים שהבגרות זה הא.

יוסף טייב: מי זה אנשים?

יוסף טייב: אנחנו ועדת חינוך.

רות אלמליח: אנשי חינוך, חוקרים.

יוסף טייב: דוגמא, תני לי דוגמא אני איש חינוך מי זה איש חינוך?

רות אלמליח: אני לא רוצה לתת דוגמא, אני יכולה לשלוח לך מחקרים בסדר?

יוסף טייב: תראי אנחנו נמצאים פה בוועדת החינוך של הכנסת ואנחנו מנסים באמת להבין וללמוד עם הנתונים, ואני חוזר אליכם כרגע למרות שאיחרתי בפקקים של שעתיים, עם הרבה נתונים ותכף נדבר עליהם.

יוסף טייב: חייבים לאור הנושא שהוא נושא הכי קריטי לדעתי במדינת ישראל, אין נושא גדול ממנו, יש נושאים ביטחוניים אבל הנושא של החינוך במדינת ישראל הוא הנושא המרכזי וצריך להבין שיש ניתוק של הקשר בין תקצוב לציבוריות ובישראל החינוך החברי בגיל היסודי, חרדים מהווים היום 30% מהחינוך הייעודי ולכן לא ניתן לנהל את מערכת החינוך בדפוס הקיים, זה ברור לנו, לא ניתן לנהל את זה.

יוסף טייב: עכשיו אנחנו לא עניין של חרדי, אנטי חרדי, זה לא הסיפור, הסיפור הישראלי הוא הסיפור החרדי, אין חוכמות הנתונים מראים לנו, אם 30% שהם ילדים חרדים אנחנו יודעים זה יהיה 40%, 50%, זה ישראל, זה לא שיש יריבות סקטוריאלית כבר, זה הדבר המרכזי, ולכן עלינו כי אנחנו גם מחוקק לדעת מה קורה לא במובן של לנגח חלילה אלא לדעת מה קורה ואיך לנווט כי מדינת ישראל יש לה כל מיני השקפות, יש לה השקפות של ליבה ויש לה במדינת הלכה למדינת הזנק יש לה מנעד רחב, אנחנו צריכים לדעת מה קורה בנושא של בגרויות בנושא של מיומנויות הוא מה שיניע את גלגלי הכלכלה כאן מה שיאפשר לנו תקציבים, כל הדברים האלה הדיון הזה הוא נובע מזה, לכן אנחנו יכולים לפרוט את זה לפרוטות ולהגיד יש לך 13% בגרויות וכן הלאה, אבל יש פה שאלות עקרוניות.

יוסף טייב: אחד זה השאלות של הפיקוח על התקציבים, שאנחנו נותנים את התקציבים ושתיים שאלות של ליבה, של כניסת אנשים אל תוך המערכת הישראלית שלא ייוצרו בישראל אוטונומיות, יש לזה השלכות מרחיקות לכת, כל אחד על פי בהשקפתו זה ברור כל אחד, לכן הנתונים פה הם מאוד חשובים, אני תכף אביא, אסבר את אוזנם של חברי הוועדה בנתונים שאני בתוך עבודתי הפרלמנטארית עושה עבודה גדולה להשיג את הנתונים האלה, הייתי גם חבר הות"ת בנושא השכלה חרדית, ככה שהנושא הזה חשוב לא במובן, כולם חושבים שמי שעוסק בזה בגלל שזה יריבות וצריך להסתיר, אין להסתיר, צריך לגלות מה קורה ולאן הולכים, זה השאלה המרכזית ולכן אני אומר, כששואלים את הגברת עם כל הכבוד, זה לא שההוא אמר ככה שבגרויות זה לא חשוב ואולי נגיע למשהו.

יוסף טייב: המסלולים הישראלים הם מסלולים ברורים, יכול להיות שיום אחד יגידו שאבא שלי היה ילד בתקופת מלחמת השחרור אז שלחו את כולם למקס פיין ולמדו מקצועי ויכול להיות שרוצים לחזור, אבל כרגע זה המסלול.

יוסף טייב: יש מסלולים בישראל ולכן שאני אומר שאני שואל אותך זה במובן הזה מי אומר זה חשוב לנו, אם יש בר סמכא, מערכות חינוך כאלה, נשמח להראות, כי יכול להיות באמת שהחברה הישראלית מתנהלת בצורה מקבילה כמו שהיה בהרבה מקומות ופתאום מתקדמים למקומות שלא ידענו שפתאום אנשים באמת יקפצו למקומות שלא הכרנו אותם כי המסלול הרגיל הוא לא מתאים להם, אבל מסלול אחר יוביל אותם למחוזות טובים, לכן השאלות שאני שואל את גברתי לא במובן הזה שאני אבדוק ואני לא רוצה להגיד, צריך להגיד זה.

משה גפני: אני רוצה רגע לדייק פה לגבי המשרד, לגבי חשיבות הבגרויות, המשרד החינוך שואף שכל תלמיד שיכול להגיע לכלל תעודת בגרות יגיע לתעודת בגרות או לתעודת הסמכה מקצועית, כל אחד לפי הכישורים שלו והיכולות שלו, אין פה אמירה שמישהו מזלזל בתעודת בגרות, זה לא אמירה של המשרד וזאת לא העמדה הרשמית, העמדה הרשמית של המשרד שהמשרד חותר שכל תלמיד ימצה את היכולות שלו במסגרת, זה הפלטפורמה שלו להמשך בחיים, להמשך לגבי כישורים חברתיים, בכלכליים שלו בהמשך, לכן הוא צריך לצאת עם תעודת בגרות המיטבית לפי הכישורים שלו או לתעודת הסמכה מקצועית, זאת העמדה אין שום אמירה שאין חשיבות לתעודת בגרות, אני רוצה להוציא את זה, אני רציתי לדייק את הדברים שאמרת שלא ישתמע משהו אחר.

רות אלמליח: יש דיונים האם הדברים רלבנטיים, כי אנחנו מתקדמים ויש מיומנויות יותר משמעותיות וזה לא סוד, אני אומרת לך את זה כי פונים אלי מכל מיני חברות היי טק שואלים אותי אם יש בחורי ישיבה שרוצים לעבוד כי הם טוענים, אמרו לי הם טוענים שהראש, צורת הלמידה, הלוגיקה שהם לומדים גמרא מאוד מסייעת.

משה טור פז: ואז הם לא יודעים מילה באנגלית ונכשלים בכל המבחנים.

רות אלמליח: אני רוצה לומר לך משהו, אני עבדתי ברשמי, עבדתי בממ"ד ואני רוצה להגיד לך שהרבה תלמידים שלי שהיו שם לא ידעו לדבר אנגלית אפילו משפט אחד, מה זה קשור?

שרן השכל: אני אומרת לך, אמנם אני, תראי ברור שיש יכולות אדירות ויש חברה שהם לא פחות מגאונים במגזר החרדי שלא מנצלים אפילו מחצית מהפוטנציאל שיש להם, אף אחד במשרד החינוך לא יבוא ויחליט שהם צריכים להיות ככה או ככה או להסיע אותם במסלול כזה או אחר בגלל שאיזה חברת היי טק רוצה אותם, ואולי אותו בנאדם אמור להיות גאון במתמטיקה ואמור להביא את המחקר פורץ הדרך הבא?

שרן השכל: למה אי אפשר לתת לו את הכלים למצות את הפוטנציאל שגלום בו?

שרן השכל: אנחנו למעשה בונים אותם בתוך כלוב, בתוך מסגרת עם כלוב ואתם אומרים לי בגלל שחברת היי טק תיתן לו שכר אז אנחנו נסליל אותו דווקא לשמה, יש מיליון מקצועות שבהם הם יכולים ללמוד ולהתפתח ולמצות את הפוטנציאל האדיר, אף ילד חרדי לא נופל מאף ילד אחר, ההבדל העיקרי הוא שכאשר הם מגיעים לגיל תיכון או לגיל האוניברסיטה לתלמידים החילוניים ניתנו כלים הנאותים כדי לדעת לנצל ולמצות את הפוטנציאל שגלום בהם ולתלמידים אחרים החרדים סגרו בתוך כלוב של זהב ואף אחד ממשרד החינוך לא יכול לבוא ולהחליט בשבילם מה צריך להיות, תקשיבו אם אתם, ויש לכם אחריות אדירה על הכתפיים, כאשר אתם לא מבצעים פיקוח נאות, כאשר אתם לא תשללו את התקציבים, כאשר אתם לא תאיימו על מוסדות בסגירה, אם הם לא עומדים בתנאים שאותם אתם קבעתם, אתם למעשה פוגעים בעתידם של אותם ילדים שלומדים בתוך מוסד חינוך הזה.

שרן השכל: אתם חייבים להבין את זה ואם אנחנו רואים שכל שנה אנחנו מגיעים עם מאות ילדים שאין להם מוסד חינוך וצריך בכוח להכניס אותם בגלל טיעונים כאלה ואחרים ואתם אומרים לי שאפילו מוסד אחד לא איימתם עליו בסגירה?

שרן השכל: כשכל שנה הדבר הזה מתנהל איפה האחריות שלכם?

שרן השכל: אני אומרת, אתה גם דיברת וגם יש דוברים אחרים שיושבים פה בוועדה וטרם התבטאו אני מבקשת שנייה להתאפק, תרשום את הדברים אני אתן לך אחר כך גם כן את זמן הדיבור.

שרן השכל: אנחנו רואים שהיום אנחנו חישבנו ככה בחישוב 16% מהגברים החרדים מגיעים לתעודת בגרות, איזה אתגר אדיר אחר כך יהיה להם כדי לבוא וללמוד סוג של מקצוע באוניברסיטה, משהו שהם רוצים, לא משהו שאנחנו נחליט בשבילם, תקשיבו אני מצידי שילמדו 16 שעות גמרא ביום, אבל שישאירו איזה שעתיים של לימודי אנגלית, מתמטיקה, משהו, התפקיד שלכם הוא לפקח ולוודא שזה קורה, עכשיו ברור לי שהתרבותי ייחודי הוא כרגע משהו מוביל, זה לא בהכרח בידיים שלכם, זה עניין של מדיניות, אבל אנחנו פה כדי לבחון את המדיניות הנוכחית וכדי לראות איך אנחנו יכולים לתקן אותה.

רות אלמליח: כבוד היושב הראש, אז לכן הבאתי ההקדמה, החוק נחקק פה, תרבותי ייחודי, זה חוק שנחקק פה.

שרן השכל: אז אני רוצה להבין מה האתגרים ומה הבעיות כדי לתקן את זה.

רות אלמליח: אני לא תרבותי ייחודי, לא אני ולא אף אחד מהחברים שלי פה ולא אף אחד במשרד, זה בחירה של הורים, זה אורח חיים.

שרן השכל: זה לא בחירה, שאין להם אופציה אחרת, זאת לא בחירה, אם אני יודעת שיש מוסדות שהם לא יכולים להתקבל אליהם, שאין מקומות, אני לא יודעת אבל בשביל זה הבאנו אתכם לפה היום, אני רוצה שנייה לעשות איזה עצירה קטנה משום שחבר הכנסת משה טור פז ביקש מתחילת הוועדה לומר כמה מילים, וכל פעם ביקשתי ממנו יפה שנייה להמתין אז בבקשה.

משה טור פז: תראו, אני חושב שמה שקרה ב-6 השנים האחרונות למעט אנשי המקצוע ח"כים בודדים כמו חבר הכנסת מרגי שישב פה, רוב הזמן בעלי ההחלטות נקטו בשיטה כלפי חצי מיליון תלמידים, שאל תעירו ואל תעוררו, יש דברים שקרו על טייס אוטומטי ויש דברים שפשוט לא קרו, פרט מדהים שלא ידעו בציבור זה שבכל המבחנים הבינלאומיים שבהם ישראל מדשדשת כבר שנים רבות איפשהו באזור ה-40, רוב התלמידים החרדים לא נבחנים, כלומר קרוב ל-20% ממערכת החינוך לא משתקפת במבחנים הבינלאומיים, אז אם הגענו למשל למקום ה-42 המזהיר בלימודי מדעים, זה לא כולל את רוב 22,000 הילדים בוגרי כיתה י"ב של מערכת החינוך החרדית, כי הם לא נספרים, למה?

משה טור פז: כי הם לא לומדים, כלומר מצבינו האמיתי במדעים הרבה יותר גרוע ממה משתקף במבחנים שלנו, אם באמת התלמידים החרדים היו נבחנים במבחנים מצבנו היה - - -

שרן השכל: למה בעצם הם לא נבחנים?

משה טור פז: כי הם לא לומדים לבגרות, אז איך הם ישתתפו, כפי שאמרה מנהל המחוז, תחת הרוח הזו התפתחו בישראל 5 תופעות שליליות שקשורות לחינוך החרדי לצד זה שקורים שם גם דברים נהדרים, כפי שאמרה יושבת הראש, לומדים תורה נהדר וגם תלמידים עם דרך ארץ והרבה מאוד דברים נוספים, אבל אי יישום לימודי ליבה לרוב התלמידים מייצר דור שלם של תלמידים שיודעים תורה ולא מוכנים לעבודה, בין אם זה הבנים שברובם לא מצליחים להשלים ויש לנו נתונים מדהימים שחברי פרופסור שיין ידבר עליהם, על כמה יש נשירה מההשכלה הגבוהה של תלמידים חרדים וכמה מתוכם לא מצליחים להשלים בעיקר את לימודי האנגלית, כי שפה אם התחלת ללמוד בגיל 6, זה בלתי אפשרי בגיל 26 וגם הבנות בסוף מודרות משוק העבודה, כי מבחני סולד לא קבילים באוניברסיטאות, מצבם יותר טוב אבל לא מספיק.

משה טור פז: דבר שני, הביי-פרודקט של העובדה שלא מדובר בחינוך רשמי גורם להמון בעיות שעליהם כן מדברים נבחרי הציבור החרדי, כמו בעיות בטיחות, בעיות נגישות, חוסרים פיסיים, תנאי העסקה ייחודיים שאם הם היו קורים בחינוך הכללי אז התקרות היו רועדות אבל בגלל שזה תלמידים חרדים לא מדברים עליהם.

משה טור פז: דבר השלישי שדובר פה בקצרה, אבל כמי שהיה אחראי 5 שנים על מערכת חינוך חרדית, אני אומר אותו ממקור ראשון זה אבחנה בין תלמידים ותלמידות על בסיס מוצאם העדתי ואין חרדי ישראל שלא יודע על מה אני מדבר וחוסר הצלחה של כל מוסדות המדינה לשנות את זה.

משה טור פז: הדבר הרביעי זה חוסר תמיכה במגזר הצומח והחשוב ביותר של החברה החרדית הצמיחה בזה החרדי ממלכתי שאמנם מגיע ב-8 שנים ל-15,000 תלמידים כמו שמוצג לפנינו, אבל מבחינת ביקושים שהגיעו לוועדה הזאת מדברים על פי ארבעה ויותר אבל המשרד עדיין לא מצליח לתת לזה מענה, מנכ"ל המשרד הוא בעיניי האחראי העיקרי.

יוסף טייב: זה לא רק המשרד, כבר ראינו גם פה בוועדה, ישב פה חבר הכנסת גפני ואמר לי באופן ברור שחרדי ממלכתי זה תרתי דסתרי.

משה טור פז: ונקודה חמישית ואולי גם היא כמו הראשונה שפתחתי איתה היא מדהימה שיש כמה עשרות אלפי תלמידים חרדים האומדן הכי טוב שאני מכיר מדבר על 45,000 אבל אני מעריך שזה מאז צמח, יש כמה עשרות אלפי תלמידים מהמגזר החרדי שלא מנויים בחצי מיליון האלה, כי הם לומדים בחינוך שהוא פרטי לחלוטין, ללא השגחה כלשהי של המדינה, ללא רישום, ללא אחריות של המשרד או של מישהו, עשרות אלפי תלמידים, אני אומר ההערכה הנמכה ביותר, 45,000 תלמידים חרדים שלא כלולים בחצי מיליון האלה, אפס תקצוב ואפס השגחה.

משה טור פז: כולם יודעים על מה אני מדבר, לאור אלה אני קורא כאן למשרד החינוך לייצר תוכנית חומש לחינוך החרדי שיטופלו חמשת האתגרים האלה ועוד, כי אחרת מדינת ישראל שאנחנו כאן כוועדת החינוך מופקדים על הצד החינוכי שלה, תמצא את עצמה עם דור שלם של תלמידים שהם 20% המערכת היום אבל בכיתות א' הם כבר יותר קרובים ל-30% שהם נעדרי השכלה כללית, חסרי כישורים לשוק העבודה וגם לא מחוברים לשום חלק אחר במדינת ישראל, תודה.

שרן השכל: תודה רבה, כן חבר הכנסת שיין.

יוסף טייב: תראו, יש המון נושאים גדולים על מנת שגם שייראה הכול מסודר, אז צריך להבין התקצוב של החינוך החרדי הוא גדל מאוד ויש הבדלים תהומיים בין תלמיד בין החינוך הרשמי הממלכתי וממלכתי דתי, לבין החינוך החרדי של הרשתות העצמאיות ובני יוסף, מעיין החינוך, יש ניתוק של הקשר בין תקצוב לציבוריות, ציבוריות במובן הזה של ליבה ונכונות לפיקוח, החינוך העצמאי ובני יוסף, מעיין החינוך, לא מפוקחים בתחומים רבים ולא משתפים פעולה עם המחוז החרדי במשרד החינוך, בהיקפים של החינוך החרדי בגיל היסודי.

יוסף טייב: אנחנו צריכים לזכור שהחרדים מהווים יותר מ-30% מחינוך יהודי ולא ניתן לנהל את התקציב ומערכת בדפוס הקיים.

יוסף טייב: התקצוב של בני יוסף הוא בזבזני בגלל כיתות לא תקניות ובתי ספר ללא הצדקה שאינם תקניים, התקצוב של העצמאיים נעשה ללא פיקוח ומשאבים שצריכים להגיע לבתי ספר לא מגיעים, אלא נעצרים ברשת ומכוונים מחדש.

יוסף טייב: אנחנו חושבים שהמפסידים הגדולים מכוחן של הרשתות האלה, של ש"ס ושל אגודת ישראל הם הציבור החרדי, אנחנו ראינו את זה בחרדי ממלכתי ובתי ספר שאין להם גב כלכלי פוליטי ומתוקצבים בהרבה פחות מרשתות חברתיות, משרד החינוך לא למען החינוך החרדי, הוא בעצם כמעט נקרא לזה 50%, 60%, 65% משרד חינוך, עכשיו הנתונים שאוספים ממשרד מהחינוך עצמו באופן רשמי ולא רשמי מראים ככה, אני אתן לכם את הטבלה פה שתהיה בפניכם, טבלה מסודרת.

יוסף טייב: רשתות הפוליטיות קיבלו ב-2019, 2020 תוספת מדהימה עצומה של 353 מיליון לחינוך העצמאי ותוספת של 328 למען החינוך התורני, לבני יוסף, בהצעה לשנת 21 החינוך העצמאי מקבל 5 מיליון נוספים ושומר על אותם הישגים שהיו הישגים קואליציוניים גם בגין חוק האוזר, שעבר עם אותם 11 מיליארד שאנחנו מכירים אותו.

יוסף טייב: מי שנמצא מחוץ לרשתות הפוליטיות שזה המוכר שאינו רשמי מחוץ לרשתות הפוליטיות גדל ב-2019 בסכום צנוע יחסית של 4 מיליון עד 2020 ועכשיו דווקא מקוצץ ב-133 מיליון שזה למעשה כמעט סוף המוסדות האלה.

יוסף טייב: הם נדחפו או לפטור ויש סיכוי שיצטרכו למעיין החינוך התורני בהזדמנות הראשונה שתהיה, כפי שכבר עשו 25,000 תלמידים חסידים אשכנזים בשנים האחרונות, לזה יש השלכות מרחיקות לכת כבוד היושבת ראש, אחד, הרשתות הפוליטיות לא עובדות עם המשרד ומלמדות פחות לימודי ליבה או חול, אין פיקוח על הכסף וכרגע יש עודף שעות בעיקר במעיין, שתיים, הרשתות הפוליטיות משתמשות בכספים למשרות ומימון פעילות אחרת של אגודת ישראל דגל התורה, בעיקר ש"ס, זה כותב ד"ר נרי הורביץ שכותב לי בדוח מפורט שביקשתי לראות מה עוד קורה, יש שם אם תרצו, מי זה נרי הורביץ?

יוסף טייב: נרי הורביץ הוא אחד האנשים המרכזיים בחינוך החרדי בישראל, כל אחד מכיר אותו, איש האוניברסיטה העברית, עוסק שנים רבות רק בחינוך החרדי.

יוסף טייב: הרשתות הפוליטיות, 3 הוא כתוב, ואני מצטט, מילה במילה ממה שהוא כתב לי, אני אפיץ את זה, אני שאלתי אותו אם אמרתי אני לא מפיץ דברים לא בשם אומרם, אלא רק בשם אומרם, אז שאלתי אותו, אין שום בעיה, בשמי אתה יכול להפיץ את מה שכתבתי לך.

יוסף טייב: התקצוב משווה תקציב לפי תלמיד בין רשתות לבין החינוך הרשמי, במעיין התקציב לפי תלמיד היה ב-2020 ממוצע 19,828 שקלים, בהשוואה לחינוך הרשמי שהיה 19,383, מדהים שבביצוע תלמיד קיבל יותר במעיין מאשר ברשמי, זה הדבר המעניין, בתקציב 21 המעיין ירד אמנם ל17,000, החינוך העצמאי יעמוד על 15,000 בלבד והרשמי על 18,000, הכול במובן הזה אפשר לומר שהכול פוליטי, אין היגיון בגלל שהנושאים הם כל כך אקוטיים מבחינת מדינת ישראל של רמת הציבוריות בלימודי חול או משילות בפיקוח התקצוב, ההיגיון מאחורי חוק החינוך הממלכתי מתפוגג לדעתי, גברתי היושבת ראש לעינינו, פשוט מתפוגג לאור המספרים גם הגדולים לחלוטין ועמו גם המשילות של המחוזי חרדי ומשרד החינוך, אלה הם נושאים גדולים שלנו, של המערכת הישראלית, כי אנחנו רואים את המספרים, קיבלנו את זה גם בפתיחת השנה.

יוסף טייב: איך אנחנו יודעים שהממלכתי היום בישראל, בסך הכול הוא כ-38% או 39%?

יוסף טייב: תקן אותי קינלי אתה מכיר את המספרים נכון?

יוסף טייב: זה המספר שקיבלנו.

יוסף טייב: התוואי הזה מוליך לדעתי למצב בו כל החינוך החרדי זולת מעט פטור ייכנס לרשתות הפוליטיות בהזדמנות הראשונה כיוון שאין להם כמעט ברירה, המעיין והעצמאי ילמדו שאין שום סיבה לשתף פעולה עם משרד החינוך והכוח הפוליטי של הרשתות בתוך החינוך החרדי יהפכו כמעט מונופוליסטיים, יש לזה השלכות מקרו כלכליות בתחום התעסוקה, כי תוספות שנשמרות בתקציב הרשתות בהיקף של מאות מיליוני שקלים מביא עוד אלפי משרות לפי ההערכה שלהם כ-4,000 משרות פוטנציאליות במערכת החינוך החרדי.

יוסף טייב: הצעת התקציב גברתי שמביא אגף התקציב בקשר לחינוך החרדי לדעתי במובן הזה איננה שלימה, יש שיקראו לה משרד החינוך בהוראות שקיבלתי חובבנית אפילו אני לא אומר את זה כי אני לא מומחה, לא עברתי על זה וזה ציטוט שקיבלתי פה, ולכן עלינו לבדוק היטב, עכשיו השאלות האלה הן לא שאלות פוליטיות, למרות שיש שיגידו כמובן שהן שאלות פוליטיות, הן שאלות של הוויכוח הליבה הישראלי וברור לכן כל דבר הוא פוליטי, אבל זה שאלות ערכיות ממדרגה ראשונה לכיוון לאן הולכת החברה הישראלית, מה האתוס שלה?

יוסף טייב: מה האתוס הציוני שלה?

יוסף טייב: מה האתוס הממלכתי שלה?

יוסף טייב: מה האתוס המודרניסטי שלה?

יוסף טייב: בתוך הגבר הזה.

יוסף טייב: ולכן אני אומר השאלות האלה היום הם שאלות מאוד חשובות, הם בוויכוח פוליטי, אבל בגלל שגם הדמוגרפיה הישראלית מתקדמת כפי שהיא מתקדמת וכל ילד אנחנו מברכים על הולדתו, פריחתו וכן הלאה, אבל צריך לדעת, החובה שלנו לא לתת לזה לקרוא כפי שאמר מר קינלי, חבר הכנסת קינלי, זה יקרה, בוא נראה מה קורה בשש שנים הבאות, אלא חייבים לנתב את זה כי החברה הישראלית בגלל שוק העבודה שלה, בגלל התחרות שלה, בגלל האתגרים הביטחוניים שלה.

יוסף טייב: את אמרת קודם, רות אמרת מקודם על הסללה להיי טק, תקראי, אני הבאתי איתי את דוח היי טק הישראלי של שנת 2020 ואני אתן לך אותו אם את רוצה לגבי מצב החרדים בהיי טק הישראלי, יש דוח כזה, בדוח הזה נמצא שפחות מ-3% הם בעלי רקע חרדי מכיוון שהיי טק הוא מנוע הצמיחה של החברה הישראלית היינו רוצים הרבה יותר, הרבה יותר, אני הייתי נוסע לראות את ההשכלה החרדית ושמחתי שהייתי בוות"ת בהדסה למשל, לראות את הבנות לומדות אופטומטריסט, אנחנו כולנו פה לא עינינו צרה, אבל צריך באמת לדעת שיכולים לפרנס את עצמם וכן הלאה ואנשים עובדים, לימדו תורה הכנסה זה דבר שלא חייב לסתור אחד את השני וקידמה, לכן מה שאמרה גם יושבת הראש שלנו, זה לא שאלה של איזה ויכוח בין קואליציה לאופוזיציה איך זה יהיה, אני חושב ששנים של ממשלה אחרת, שבהם למפלגות החרדיות הייתה עוצמה אולי, אפשרו את הדבר הזה כי זה חלק מתוך הקואליציה שהייתה הקודמת, במשך 12 שנה, החובה שלנו לא כקואליציה חדשה, כאנשים יש להם עניין גדול.

יוסף טייב: תודה סיימתי.

משה גפני: קודם כל לגבי בוא נאמר חשיבות לקדם את המגזר החרדי לכיוון של לימודי ליבה ובגרויות, אין פה ויכוח, בדיוק היה לי דיון עם השרה ביום חמישי וקבענו שאנחנו ננסה לפתוח מסלולים וכל מיני אפשרויות על מנת לעודד במגזר החרדי לימודי ליבה והגדיל את שיעור הבגרויות, אז זה מסלול שאנחנו הולכים אליו וזה אני מאמין שבמהלך הזמן הקרוב אנחנו נקיים דיונים ונפתח מסלולים בנושא הזה.

משה גפני: אני רוצה רגע להתייחס לנתונים שנזרקו פה לגבי 19,000 העלות בעצמאי שציינת אז זה מספר מופרך לחלוטין, לא יודע מאיפה הבאת אותו, יש לי פה השקיפות שפרסמנו לפני שבוע, עלות תלמיד בשתי הרשתות עצמאי ומעיין 13,808.

שרן השכל: וכמה הפרטי?

משה גפני: הרשמי 17,030 לתלמיד, 13,808 ברשתות, במוכש"ר 7,516 ובפטור 4,639, אלה הנתונים.

שרן השכל: המוכש"ר 7000 כלומר פחות מחצי?

משה גפני: אני לא ידוע מאיפה הנתונים של נרי כבודו במקומו מונח, אני לא אחראי על הנתונים שלו, אני אומר לך הנתונים מוסמכים של משרד החינוך.

שרן השכל: רות, את רצית להוסיף משהו?

משה גפני: עכשיו לגבי נתוני התקציב, לא יודע, פה ציינו חובבני לא חובבני, אני לא יודע אני לא מגדיר את עצמי חובבני בתור אחראי על תקציב משרד החינוך.

משה גפני: אני יכול לומר שכל הגידול שחל ברשתות המוכש"ר החינוך העצמאי ומעיין זה גידול שנובע העומס מזחילת שכר, זאת אומרת עניין של הסכמי שכר או גידול טבעי, ואם בשנים הקודמות היה גם הסכמים קואליציוניים ובכל המגזרים היו הסכמים קואליציוניים כאלו או אחרים והם היו אז בזמנו, עכשיו הם לא חלים ב-21 22 וכל השינויים מגבים את הדברים האלה, אין לי שום תוספות שהן חובבניות, המילה הזאת חובבני פה זה, אני חושב שהיא מיותרת.

רות אלמליח: אני פשוט רק רוצה להמשיך את משה, כמו שהוא אמר, חשוב לי לומר שאנחנו באמת מפתחים מענים וזה גם אמרתי בדיון הקודם, כל המסלולים האלו של ממ"ח, כל המסלולים של ישיבות תיכוניות חרדיות, הקולות קוראים שדיבר עליהם, זאת תוכנית החומש שקיימת והשנה מסתיימת ואנחנו חושבים איך לחזק אותה ואיך לחדש אותה כדי באמת לתת יותר תפוקות, לתת את המענה.

רות אלמליח: יש בחירה לאנשים, זאת אומרת יש אורח חיים, יש בחירה וכו' ויש מוסדות שכמו אמרתי הם על פי חוק ועל פי תקנות זה לא שהמציאו אותם, כן?

רות אלמליח: אנחנו נותנים את המענה וזה לדעתי התפקיד שלנו במדינה, לפתח ולפתוח ולתת מענה ולא להקשות, זה מה שאנחנו צריכים לעשות זה מה שאנחנו עושים, נותנים מענה לכל אחד.

שרן השכל: אני מאוד שמחה לשמוע ולכן במסקנות אני אשמח ככה שתיקחו את זה ותשתפו אתנו באמת פעולה, משום שאנחנו בקצב הנוכחי ובצורה שבה אנחנו רואים את זה, ש- 16% מהגברים החרדים עושים תעודת בגרות, אמנם זה עלייה אני קוראת עכשיו מהנתון שב-2017 היו 13%, זה אמנם עלייה של 3%, אבל זה לא עלייה שאנחנו רצינו לראות בטח לא בתקצוב ובפיקוח של משרד החינוך, זה דבר בלתי מתקבל על הדעת שלמעשה משאיר את החרדים בתוך כלוב של זהב שבו למעשה המדינה ממשיכה לממן את מערכת החינוך והם למעשה מסובסדים לאחר מכן בין אם זה בדמי רווחה משום שהמקצועות שאליהם מגיעים הם לא מקצועות ברמה גבוהה שלהם גם יש שכר גבוה.

שרן השכל: בסופו של דבר בכל ילד לא משנה אם הוא חרדי או אם הוא חילוני או אם הוא דתי לאומי, טמון בו פוטנציאל אדיר ויותר מזה, היכולות שמגיעות מתוך המגזר החרדי יש שם ילדים שהם גאונים, באמת גאונים שרק צריך לפתח את הפוטנציאל הזה ולשם אנחנו רוצים להגיע, וזה אחריות שלנו.

שרן השכל: זה אחריות שלנו בייחוד אם בעוד כעשור 40% ממערכת החינוך תהיה מהמגזר החרדי, זה אחריות אדירה והיא נופלת על הכתפיים שלכם ובגלל זה אנחנו מסכמים את הדיון הזה בדברים הללו.

שרן השכל: אנחנו נקים ועדת משנה לחקיקת חוק חינוך ממלכתי חרדי חינם, אנחנו נקים וועדת משנה למשך 4 שבועות בה חברי וועדת החינוך יתכנסו בשיתוף פעולה עם המחוז החרדי בשיתוף פעולה עם משרד האוצר, בשיתוף פעולה עם מובילים מהעולם החרדי כדי למצוא את המתווה הנכון שבו אנחנו נביא את הילדים החרדים למימוש הפוטנציאל שלהם.

שרן השכל: יש המון תיקונים שהיינו צריכים לעשות, זה תפוח אדמה לוהט שאף אחד לא רצה לגעת בו, תמיד זה היה פוליטי, יש לנו הזדמנות בלתי רגילה בממשלה הנוכחית לעשות את התיקונים הנדרשים שגם מהם אפילו נציגי הציבור החרדי רוצים אבל לא יכולים לעשות.

שרן השכל: בתוך ארבעה שבועות נגיש מסקנות למליאת וועדת החינוך ביחד עם חוק שמטרתו בעצם לתקן את העיוותים ואת האתגרים שאנחנו רואים פה לפנינו.

שרן השכל: בנוסף לכך, הוועדה דורשת להוציא עוד היום מכתב אזהרה לבעלויות שבמידה ולא יפתחו את הצהרון העלות תקוזז מהן, אתם חייבים להזהיר אותם, לא יכול להיות שמשרד החינוך מתקצב והילדים, מישהו שומר את הכסף הזה, הילדים אין להם צהרונים ומישהו מכניס את הכסף הזה לכיסים, זה בלתי מתקבל על הדעת, ואני מבקשת גם כן להוציא את המכתב הזה היום כולי תקווה שבאמת בכנסת הנוכחית נוכל להביא המשבר הבלתי רגיל שאני אומר לא פחות מעלול לאתגר ואפילו לסכן את עתידה של מדינת ישראל.

שרן השכל: תודה רבה לכם ונתראה בוועדת המשנה להמשך הדיונים.

שרן השכל: הוועדה סגורה.