ועדת הכספים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 108, 2021-10-10 13:36

אלכס קושניר: צוהריים טובים.

אלכס קושניר: אני מקדם בברכה את שרת החינוך כאן אצלינו בוועדה, ברוכה הבאה את והצוות שלך, המנכ"ל כאן ואני מתנצל מראש אם אני לא מזהה אנשים נוספים.

אלכס קושניר: במסגרת הדיונים של הוועדה על חוק ההסדרים וחוק התקציב, אנחנו מזמינים לכאן שרים בכדי שיציגו את התקציב ואת התוכניות שלהן, תוכניות העבודה לשנים הזו שמסתיימת ולשנת 2022.

אלכס קושניר: מה הדגשים, מה האתגרים ולאן כל שר רוצה לקחת את המשרד שלו.

אלכס קושניר: אז אנחנו, כפי שעשינו עד עכשיו ניתן לשרה ולמשרד להציג את הנתונים, 30-40 דקות ואחר כך נעשה סבב שאלות של חברי הכנסת ואז המשרד – המנכ"ל או השרה יענו עליהן.

אלכס קושניר: השרה בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, צוהריים טובים לכולם ותודה שהזמנתם אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אציג בעצם בגדול את המסגרת ובעקר את המתווים או אולי את הכיוון שאליו אנחנו רוצים לקחת את המשרד ואחר כך תהיה התייחסות תקציבית, אנחנו נצלול קצת לפרטים.

יפעת שאשא ביטון: יציג את זה או המנכ"ל או אנשי הכספים.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס בעצם לתוספות ולציפיות שמתכתבות בעצם עם התוכניות שאנחנו מבקשים קודם והדבר הראשון בעיני, זה הנושא של העברת האחריות והפיקוח על גילאי לידה ועד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: כאן צריך לומר שהמשרד למעשה, או האגף של מעונות היום עובר כפי שהוא למשרד החינוך עם כל התקציבים שלו, למעט הנושא של הסבסוד.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו ביקשנו, לפני שאנחנו מתחילים בתוכנית הרב שנתית תקציב חד פעמי או תקציב ראשוני יותר נכון, של 200 מיליון ₪ כדי לחזק את מערך הפיקוח כבר בשנה הקרובה, לחזק את הנושא של הכשרות לצוותים החינוכיים ולהתחיל להטמיע את זה ברשויות המקומיות.

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי יהיה חלק בעצם, מתוך המערך הזה ולכן כדי שיהיה אפשר לממן רכזים, אנחנו נעשה את זה במסגרת 200 מיליון השקלים הנוספים שיתווספו לתקציב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ביקשנו משאבים גמישים עבור מוסדות חינוך.

יפעת שאשא ביטון: גם לצורכי תקשוב, דיגיטציה וגם מענים לקורונה.

יפעת שאשא ביטון: נכון שזה לא אותו תקציב קורונה שהיה בעבר, כי אנחנו לא מחולקים לקפסולות.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו בהחלט נדרשים למענים מסוימים ואנחנו ביקשנו את התקציב הגמיש הזה ומדובר בחצי מיליון שקלים.

יפעת שאשא ביטון: יש תקציב לצמצום פערים, כ-300 מיליון שקלים לטובת גם הפערים הרגשיים-חברתיים, גם לנושא של ייעוץ חינוכי והגדלת שעות הייעוץ לבתי הספר, גם לפעילויות מיוחדות, גם ל"מיקור חוץ" כדי להשלים את הפער של פסיכולוגים חינוכיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים במערכת החינוך גם כשיש תקנים לפסיכולוגים חינוכיים, לא תמיד מצליחים לאייש את כולם וכדי שאנחנו לא נהיה במחסור ונוכל לתת את המענה שהוא כל כך נחוץ בתקופה הזו, יש לנו את האפשרות גם לקלוט שירותים מבחוץ ולכן אנחנו ביקשנו את התקציב הזה כתוספת ממשרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: הצהרונים, אנחנו הסדרנו את הנושא של הצהרונים בבסיס, כ-1.1 מיליארד שקלים ובתי הספר של החגים, גם את זה הסדרנו בבסיס.

יפעת שאשא ביטון: מאוד חשוב לומר בשתי הנקודות הללו, שמי משכיר בעצם את ההיסטוריה, כל פעם לפני החגים היה וויכוח שלם ומלחמה שלמה אם זה כן יהיה או לא יהיה.

יפעת שאשא ביטון: אותו הדבר לגבי הנושא של הצהרונים והחלטנו לשים לזה סוף.

יפעת שאשא ביטון: זה יהיה בתקציב וכבר לא צריך להילחם על זה, יש לנו מספיק דברים אחרים להילחם עליהם במערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: הדגשים בעצם והנושאים שבמיקוד במשרד זה ניהול מערכת החינוך בצל הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו הצלחנו להחזיר בעצם את הילדים ללימודים ולפתוח את שנת הלימודים בזמן ואנחנו באמת נלחמים כדי שתהיה להם שגרה אמיתית ורצף לימודי.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, כשאנחנו עושים את המלחמות האלה חשוב לומר שזה חינוך נטו.

יפעת שאשא ביטון: כי בלי שהילדים יחזרו לשגרה ובלי שלילדים יהיה רצף חינוכי, לא באמת נוכל להוביל שום דבר במערכת ולכן זה הדבר הראשון ואחרי שהצלחנו לעשות את זה ועכשיו אנחנו מקדמים את המודל לצמצום הבידודים שגם יאפשר למידה רציפה, נוכל סוף סוף להטמיע גם תהליכים פדגוגיים ולצמצם את הפערים שבעצם נוצרו בשנה וחצי האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: בין אם זה נושא לימודי של לימודי כיתות א'-ב' קרוא וכתוב, בין אם זה הנושא של ההכנה לבגרויות שמאוד מאוד חשוב גם עבור תלמידי י"א וגם עבור תלמידי י"ב, בין אם זה תגבור של לימודי הליבה וכמובן מענים רגשיים חברתיים.

יפעת שאשא ביטון: אלה הפערים שנוצרו בשנה וחצי האחרונות ואנחנו בהחלט מתכוונים להתמקד בהם.

יפעת שאשא ביטון: נעביר את האחריות והפיקוח על גילאי לידה עד שלוש בינואר 2022, בעזרת השם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם נתייחס ונבנה תוכנית שמתייחסת למיומנויות הבוגר במערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: כוחלק מזה תהיה התייחסות לנושא של מבחני הבגרות, איך הם נראים, שיטת המבחנים וכל זה כמובן יהיה בתוכנית פדגוגית שמתחילה כבר עכשיו להתגבש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נגביל את האוטונומיה למוסדות החינוך ולמנהלי בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שבאמת, שמנהלי בתי הספר ובכלל מוסדות החינוך, יהיה אפשר לחלום בהם ולהגשים ולהיות יצירתיים וליזום ואנחנו בהחלט צריכים להגשים להם את הכלים הללו.

יפעת שאשא ביטון: כוחלק מזה, אנחנו בעצם נחזק גם את דמות המנהל וגם את מעמד המורה, שניהם צריכים לקבל את הכלים ואת האוטונומיה כדי שהם יוכלו להתמקד בעשייה חינוכית ולפתח אותה.

יפעת שאשא ביטון: כמובן גם הנושא של "חינוך בונה חברה ומדינה", הנושא של מורשת, של ערכים, של יותר היבטים חינוכיים.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי לא פעם שצריך להחזיר את החינוך למערכת החינוך, אי אפשר שזו תהיה רק "תעשייה של ציונים והישגים" ולרדוף כל הזמן אחר ההיבטים הללו.

יפעת שאשא ביטון: המצוינות היא חשובה, אבל מעבר להישגים עצמם ולהשיג אותם, אנחנו צריכים להתייחס גם אלינו ולערכים שאנחנו רוצים להנחיל כוחברה ולכן אנחנו באמת נחזק את העניין של מורשת וערכים בתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אז זה בגדול ככה הקווים או הנושאים שאנחנו נתמקד בהם בשנים הקרובות ונצלול פנימה למספרים, המנכ"ל או משה, מי מכם מציג?

יגאל סלוביק: אחר הצהריים טובים לכולם.

יגאל סלוביק: אפשר לראות כאן את הגידול במספר התלמידים המערכת החינוך לאורך העשור האחרון, כאשר בשנת הלימודים הנוכוחית אנחנו עומדים עם קרוב ל-2,458,000 תלמידים מגילאי הגן ועד בתי הספר התיכוניים.

יגאל סלוביק: אנחנו יכולים לראות בהחלט 1,122,000 תלמידים בגילאי בתי הספר היסודיים-שם המסה או מירב התלמידים שלנו במערכת החינוך, קרוב לחצי מיליון תלמידים בבתי הספר התיכוניים, 315,000 בחטיבות הביניים ו-538,000 בגני הילדים.

יגאל סלוביק: כשאנחנו רוצים לתרגם את הנתון הזה לעובדי הוראה, אז אנחנו עם 219,000 עובדי הוראה בשנה"ל הנוכוחית, כאשר לפני עשור היינו עם 155,000 עובדי הוראה ואפשר להבין את הגידור הזה, הוא נובע מכמה דברים.

יגאל סלוביק: פעם אחת בגין הצורך, בגלל הילודה ופעם שניה, הפעילויות כאלו ואחרות שעשו באמת החינוך על מנת לטייב את יחס המורה-תלמיד, בין אם זה במוסדות חינוך מיוחד, בשילובים וכן הלאה.

יגאל סלוביק: כשאנחנו מדברים היום על מערכת החינוך בנדל"ן שלה, אז יש לנו 4,300 מוסדות חינוך וכיתות בפועל כ-60,000 כיתות.

שלמה קרעי: איפה נעלמו 200,000 תלמידים, לפי השקף שלך?

שלמה קרעי: אתה הצגת את מספר התלמידים, לפני 6 שנים היו מיליון תלמידים ביסודי והיום יש רק 800,000 תלמידים בחטיבות הביניים ובתיכון.

שלמה קרעי: איפה נעלמו 200,000 תלמידים?

יגאל סלוביק: חלק מהתלמידים עוברים למקורות אחרים.

יגאל סלוביק: רק תזכורת, יש לנו קרוב ל-100,000 תלמידים שלא נמצאים במערכת החינוך, הם נמצאים במוסדות של הרווחה, במוסדות של נוער בסיכון כאלה ואחרים.

יגאל סלוביק: לא כל הילדים בגילאים האלה נמצאים במערכת החינוך.

שלמה קרעי: יש פער של 200,000 בשקפים, אם אתה אומר 200,000 לא אצלכם, אז.

יגאל סלוביק: לא, אמרתי כ-100,000.

יגאל סלוביק: איפה ה-100,000 האחרים, נבדוק איפה הם נעלמו בשקף.

יגאל סלוביק: יש לנו את תקציב משרד החינוך בשנים האחרונות, אפשר לראות אותו כאן.

יגאל סלוביק: אנחנו עומדים בשנה"ל הנוכוחית על 67.1 מיליארד שקלים ובהחלט אפשר לראות את העלייה במהלך 20 השנים האחרונות.

יגאל סלוביק: מ-21 מיליארד שקלים בשנת 2000 והיום, ב-2022 67.1 מיליארד.

משה גפני: אפילו כשלא היה תקציב למדינה, תקציב משרד החינוך גדל.

יגאל סלוביק: נכון.

קריאה: יש גידול טבעי בכל שנה.

משה גפני: לא, לא בסדר.

משה גפני: אני אומר, זה שאין תקציב לא פגע במשרד החינוך בגידול הטבעי.

רם שפע: שאלה על הפרטים, על המשפט.

רם שפע: יש גידול בתקציב ואולי משה שגיא ידע להגיד.

רם שפע: אבל הרי יש גם גידול בכמות הילדים כמובן, אז אני אשמח להבין את היחס.

רם שפע: האם באמת התקציב פר ילד גדל או לא?

רם שפע: זה כמובן דבר שהתחיל הרבה הרבה לפניכם.

אוסאמה סעדי: ומה עם השכלה גבוהה, למה אין פה נתונים על השכלה גבוהה?

אוסאמה סעדי: אפרופו שאנחנו היום בפתיחת שנת הלימודים האקדמאיים.

רם שפע: רגע, לא.

רם שפע: אני שואל כדי לדעת, לא התכוונתי לפתוח פה.

נירה שפק: אני רוצה לבקש, אני רוצה לבקש שבאמת.

נירה שפק: קיבלנו בממ"מ בדיוק את חצי מהשאלות שעולות כאן כתובות.

נירה שפק: בואו ניתן להם לסיים, זה נושא ממש חשוב ואז נשאל את השאלות.

אלכס קושניר: כן אדוני המנכ"ל בבקשה התייחסות רק לשאלה שרם שאל.

יגאל סלוביק: כן, יש גידול פר תלמיד.

יגאל סלוביק: משה אחר כך יוכל גם להסביר מה רמת הגידול הזה, מעבר לגידול הנומינלי בתקציב.

יגאל סלוביק: לשאלה לאן הלך הכסף בשנים האחרונות, הכסף הלך להגדלת שעות הוראה עבור תלמידים, הרחבת שירותי חינוך מיוחד, כיתות מרווחות יותר, לאפשר לילדים לעבוד בקבוצות יותר מצומצמות.

אחמד טיבי: איפה כיתות מרווחות יותר?

אחמד טיבי: אני לא מתכוון שתגיד לי יישוב ספציפי, אני מתכוון אם בכל הארץ או בחלקה?

יגאל סלוביק: בכל הארץ, אנחנו גם נציג תיכף מה הולך להיות בהיבטי בינוי וכיתות.

יגאל סלוביק: תוספת סייעת שנייה בגנים, העלאת שכר עובדי ההוראה לצד רפורמות מבניות, פיתוח מקצועי של עובדי ההוראה, חיזוק החינוך הבלתי פורמלי, חיזוק החינוך הטכנולוגי, מעבר לניהול עצמי של בתי הספר, השקעה בפריפריה לצמצום פערים והפחתת נטל התשלומים על ההורים.

יגאל סלוביק: לגבי שינויים בתקציב של 2021-2011, - - - בגין גידול טבעי, סיכומים והתחייבויות קודמות אנחנו רואים כאן חמישה מיליארד.

יגאל סלוביק: גמישות ניהולית ופדגוגית, 500 מיליון בפריסה לשלוש שנים, אנחנו רואים כאן 200 מיליון.

יגאל סלוביק: גילאי לידה עד שלוש, פיקוח ובקרה.

יגאל סלוביק: אנחנו רואים בשלבים הראשוניים את העברת האחריות ממשרד הכלכלה אלינו 200 מיליון ₪.

יגאל סלוביק: 300 מיליון ₪ שמושקעים בצמצום פערים חד פעמי בגין קורונה לשנה"ל תשפ"ב.

יגאל סלוביק: צהרונים בבסיס התקציב, שבעה מיליארד ו-200 מיליון.

קריאה: לידה עד שלוש, ה-200 מיליון ₪ זה חד פעמי?

יפעת שאשא ביטון: זה תקציב ראשוני.

יפעת שאשא ביטון: זה תקציב ראשון שמגיע בעצם עם ההעברה וכבר ייכנס לתקציב הנוכוחי ויש תוכנית רב שנתית, כי מן הסתם לתהליך שבאמת צריך לייצר כאן לגילאי לידה עד 3 יירשו כמה מיליארדים טובים.

יפעת שאשא ביטון: סדר גודל של ארבעה מיליארד ₪, בלי העניין החד פעמי של הבינוי, שגם לו נצטרך תקציב וזאת תהיה תוכנית לארבע או חמש שנים.

ינון אזולאי: אבל כרגע את לא יודעת כמה בעצם יש בבסיס עבור מעונות היום מגיל לידה ועד גיל שלום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו בונים בעצם את מתווה ההגעה.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל זה יגיע, כל אגף המעונות עובר עם התקציב שלו, למעט הנושא של הסבסוד, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: הסבסוד נשאר במשרד הכלכלה וכל היתר בעצם עובר אלינו כולל הנושא של הבינוי עם התקציב שלו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מוסיפים על זה 200 מיליון שקלים ייעודיים, כמו שאמרתי, לנושא של פיקוח, הדרכה והטמעה בתוך הרשויות המקומיות כי אנחנו צריכים את מידיים ולצד זה נבנית תוכנית רב שנתית שתבוא לידי ביטוי כבר בתקציב הבא.

שלמה קרעי: רגע, השבעה מיליארד האלה זה תוספת לשנתיים ביחד, זה במצטבר?

יגאל סלוביק: 2021-2022.

שלמה קרעי: זאת אומרת תוספת של 5% בערך לשנה, למה עצרתם את הקפיצה?

שלמה קרעי: משנת 2009 ועד 2020 יש 10% בממוצע כל שנה.

שלמה קרעי: למה פה עצרתם את הקפיצה?

יגאל סלוביק: אתה רוצה לענות משה?

משה גפני: קודם כל, התקציב משנת 2019 ל-2021, ה-7 מיליארד.

שלמה קרעי: כן מ-2019, אנחנו מדברים על ביחס ל-2020 אבל.

משה גפני: זה יוצא 7.8 מיליארד.

שלמה קרעי: הוא מראה כאן ביחס ל-2020, תוספת ל-2021 2022 של שבעה מיליארד במצטבר, זה ביחס ל-2020.

שלמה קרעי: אני שואל שאלת תם, מאז 2010 ועד 2020 יש עלייה של 10% בממוצע.

משה גפני: כן, אבל בוא נסביר מה זה ה-10% האלה.

משה גפני: מירב התוספת זה הסכמי עוז לתמורה ואופק חדש, שזה חלק ניכר וזה שכר לכל דבר.

משה גפני: זו לא תוספת ריאלית.

משה גפני: אז הסכם השכר הוא, יישמנו אותו במהלך השנים האלה וזו התוספת.

משה גפני: בוא נאמר ככה, ההכפלה שלה התקציב נבעה בעיקר ביישום אופק חדש ועוז לתמורה.

משה גפני: היא לא באה מתוספות אחרות.

משה גפני: זאת אומרת, היא באה מתוספות אחרות גם, אבל זה עיקר התוספת.

משה גפני: המורים בעיקר הרוויחה וגם הילדים הרוויחו מזה.

שלמה קרעי: בקיצור, עצרתם את התנופה הזאת.

שלמה קרעי: היה 10% כל שנה - - -

משה גפני: אם נשים לב לקצב הגידול בתקציב כל שנה, אז תשים לב שהקפיצה התחילה רק עם ההיקף של עוז לתמורה ואופק חדש, של הסכמי שכר שביצעו את עצמם.

שלמה קרעי: אוקיי.

יגאל סלוביק: אוקיי.

יגאל סלוביק: מבחינת בינוי, אנחנו נמצאים היום עם פער של 34,000 כיתות.

יגאל סלוביק: קיבלנו לחומש הנוכוחי, במסגרת התקציב לענה ל-18,000 כיתות, כולל תיעדוף שהולך לצמצום פערים.

יגאל סלוביק: 1,000 כיתות מתוך התקציב הזה הן תקציב למגזר הערבי ועוד 25% מה-17,000 זה גם כן תקציב שהולך לבינוי במגזר הערבי.

יגאל סלוביק: אנחנו בתחילתה של עבודה יחד עם החשב הכללי וגופים נוספים על מנת לראות איך אנחנו עושים הרבה יותר במסגרת התקציב הנתון ובוחנים שיטות שונות ומגוונות לאיך אפשר יהיה לבנות יותר כיתות ויותר בתי ספר בצורה יותר יעילה ויותר אפקטיבית ועל מנת באמת לצמצם את הפער הגדול הזה של כמות הכיתות החסרה היום בישראל.

ינון אזולאי: אם כבר נגעת במגזרים, תפרט בבקשה גם לגבי המגזר החרדי, כמה כיתות?

אוסאמה סעדי: הפילוח של ה-18,000 כיתות, כמה חסר בחברה הערבית מתוך ה-18,000?

אימאן ח'טיב יאסין: חסר קרוב ל-4,000 כיתות, זה מה שידוע.

יגאל סלוביק: קרוב ל-4,000 כיתות חסרות.

יגאל סלוביק: אותו הדבר אנחנו במשבר בקרב המגזר החרדי, יש כיתות שלומדות בתוך בתים שכורים.

יגאל סלוביק: אם תגיעו לבית שמש, המשבר שם הוא משבר דרמטי.

יגאל סלוביק: צריך לזכור אבל, שאנחנו נדרשים לתת פה מענה שהוא מענה מחוץ לקופסא ואני אסביר.

ינון אזולאי: אבל רגע, לא נתת לי את הנתון.

ינון אזולאי: קודם כל תיתן לי את הנתון ואחר כך תסביר לנו.

יגאל סלוביק: אין לי פה את הנתון הספציפי כרגע, אין לי אותו פה עכשיו.

ינון אזולאי: אתה לא יוגע כמה כיתות חסרות במגזר החרדי כרגע?

יגאל סלוביק: עכשיו להגיד לך את הנתון?

יגאל סלוביק: לא אין לי אותו פה, חסרות אלפי כיתות.

ינון אזולאי: זה חשוב.

יגאל סלוביק: ברור שזה חשוב.

ינון אזולאי: לא.

ינון אזולאי: אתה נותן פה נתון על המגזר הערבי, תן לנו נתון גם על המגזר החרדי ואנחנו רוצים לדעת במגזרים האלה כי אנחנו יודעים שיש שם בור אמיתי ורוצים לדעת גם מה הפתרון , זה לא רק.

יגאל סלוביק: אתה תקבל אותו.

אחמד טיבי: מה אנחנו שותפים למצוקה?

ינון אזולאי: האמת שזו פעם ראשונה אחמד.

יגאל סלוביק: תראו, המצוקה של הכיתות היא מצוקה חוצת מגזרים, חוצת ישובים.

יגאל סלוביק: היא נמצאת בדימונה והיא נמצאת בקדימה והיא נמצאת באבו סנאן והיא נמצאת בחורה ובבני ברק ובבית שמש ובכל מקום.

יגאל סלוביק: כשאני אומר שחסרות 34,000 כיתות, הן פזורות על שלל המגזרים ועל כלל החלקים.

יגאל סלוביק: נכון שהמצוקה גדולה יותר באזורים צפופים ואורבניים.

יגאל סלוביק: עכשיו, כשאני רוצה מחר ללכת ולבנות בית ספר בבני ברק אין לי עתודות קרקע גם אם אני רוצה, כשאני רוצה לבנות השכונה מאה שערים, אין לי ולכן, צריך למצוא שיטות אחרות, למשל שיטות של עירוב שימושים, של הקצאת קרקעות אחרת, של בניה לגובה, איך אני בונה בתי ספר במקומות שבהם יש לי בעיות של קרקעות?

יגאל סלוביק: אנחנו צריכים לחשוב בנושא בינוי בתי הספר והמוסדות חינוך שלנו מחוץ לקופסא ומאיך שחשבנו עד עכשיו.

שלמה קרעי: ומה עשיתם עד עכשיו?

יגאל סלוביק: שיחקנו הרי, ח"כ קרעי.

קריאה: קרעי אני אענה לך.

קריאה: הוא היה שמח לדעתי וגם השרה, לקבל את המיפוי שאתם עשיתם ולהמשיך מפה.

קריאה: נראה לי שחזר לו המיפוי.

ינון אזולאי: אגב, את המיפוי של המגזר החרדי הם יכולים לקבל, אין שום בעיה.

ינון אזולאי: אגב, יש להם גם את זה במשרד החינוך וגם את המגזר הערבי.

יגאל סלוביק: אנחנו אמורים להקצות כל שנה בחומש הקרוב 3,500 כיתות.

נעמה לזימי: אני מבינה, אני שואלת האם יש יעד לצמצום תלמידים בכיתה של משרד החינוך למספר שהוא שואף אליו או שזה לא נכנס לתוך הלופ?

יגאל סלוביק: כן.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, ההתייחסות למספר הילדים בכיתה זה נושא שנמצא על סדר היום, אבל אני מוכרחה רגע לומר משהו.

יפעת שאשא ביטון: מספר התלמידים במדינת ישראל, עם כמה שזה נשמע אולי לא "פוליטיקלי קורקט", מספר הילדים בכיתה הצטמצם עם השנים, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: ועדיין, אני לא חושבת שעשינו את השינויים המתבקשים.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני ואני אומרת את זה לא בפעם הראשונה, אני לא יכולה להתייחס כאיזו שהיא התקדמות במערכת החינוך רק לנושא של צמצום מספר הילדים בכיתה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה מערך שלם שצריך לבוא יחד עם שינוי הפדגוגיה, יחד עם השינוי של המחרבים הלימודיים, הצורה האחרת שהם צריכים לקבל ולכן, כל המערך הזה אנחנו כן, אנחנו נערכים ואמרנו, לפדגוגיה חדשנית ולשיטות אחרות, כולל שיטת בחינות הגרות והנושא הזה יהיה על סדר היום.

יפעת שאשא ביטון: להגיד לך מספר, מהו fix price?

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו כן הולכים למערך שיבחן את כל הפרמטרים האלו ויגבש תוכנית עתידית לטובת הנושא.

נעמה לזימי: כי לפי ה-OECD אנחנו ברמת הכפול מהממוצע של ילדים בכיתה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו על ממוצע של 27 ילדים בכיתה.

יפעת שאשא ביטון: יש ישובים שיש בהם גם הרבה פחות מ-27 ויש ישובים שהכיתות בהם הרבה יותר צפופות וניתנים מענים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עדיין לא נמצאים במקום שבו אנחנו רוצים להימצא, אבל כמו שאמרתי.

יפעת שאשא ביטון: חברים אני רק מזכירה לכולם, נכנסנו הנה לפני שלושה חודשים, זה נושא שנמצא על סדר היום אבל אני גם מוכרחה לומר ביושר, זה לא הנושא היחיד.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זאת לא המטרה העיקרית לצמצם את מספר הילדים בכיתות.

יפעת שאשא ביטון: המטרה היא לשנות את כל מערך ההוראה והפדגוגיה ובתוך כך גם להתייחס לנושא של מספר הילדים בכיתה ולתת את המענה הכולל.

עופר כסיף: גברתי השרה, זה נכון וברור מה שאת אומרת אבל אני רוצה להזכיר שהנושא של צמצום מספר הילדים בכיתה, מעבר לעניין הפדגוגי, זה גם עכשיו אחרי הקורונה משמעותי ומקבל משנה תוקף, משום שאם היינו מניחים שהכיתות הרבה יותר קטנות אפילו לא היינו צריכים להסתבך עם כל העניין הזה של הכיתה הירוקה ועניין של הפרדה וכן הלאה.

יפעת שאשא ביטון: אין קשר.

יפעת שאשא ביטון: גם בכיתות קטנות צריך את המתווה של כיתה ירוקה כי בסוף מדובר על ילד שנחשף ואנחנו לא רוצים להוציא את כל יתר הילדים לבידוד, אז ככה שאין קשר בין הדברים.

יפעת שאשא ביטון: זה נחמד וזה נשמע טוב, אבל גם צריך בסוף לשים את האמת.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, לקחת ולפצל כיתות-בואו, אנחנו מדברים כאילו זה רק עניין של החלטה ומחר יהיו כיתות.

יפעת שאשא ביטון: איפה המבנים?

יפעת שאשא ביטון: צריך מבנים אם אנחנו הולכים להקטין את מספר הילדים בכיתה, צריך כוח אדם של מורים.

עופר כסיף: יש 13,000 מורות ערביות מובטלות, יש כוח אדם.

יפעת שאשא ביטון: זה תלוי למה.

קריאה: אם מקטינים את מספר התלמידים בכיתות צריך יותר כיתות ושמענו פה שחסרות, אז מה לעשות?

יפעת שאשא ביטון: חברים, בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים גם על עניין מבנים, שם עניין של כוח אדם.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת עופר כסיף, אני מכירה את הנתון לגבי המורות במגזר הערבי, אבל אנחנו גם צריכים לזכור בסוף מורות ומורים למה, כי יש לנו אינפלציה במורים למקצועות מסוימים שלא צריך את כל המורים האלה כדי ללמד אותם ולכן אנחנו בסוף צריכים להסתכל על זה לא במספרים ובאקסל, אלא במציאות-איך הדברים באים לידי ביטוי.

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי שאנחנו ניקח בחשבון את כל הפרמטרים הנדרשים.

שלמה קרעי: המנכ"ל, בחלוקה של התקציב יש חלוקה, ביסודי למשל, סעיף 63-רשמי, החינוך העצמאי, מעיין החינוך התורני, מוכר שאינו רשמי ופטור.

שלמה קרעי: המוכר שאינו רשמי שם מתוקצב בחסר מאוד משמעותי, 27% מהאחרים מהרשמי והמוכר שאינו רשמי ששייך לרשתות האלה.

שלמה קרעי: אז קודם כל למה זה ככה?

שלמה קרעי: אבל גם איך החלוקה בכיתות כאן מתייחסת לעניין הזה?

יגאל סלוביק: בחזרות שעשינו לדיון הזה בדיוק עלתה השאלה הזאת, משה?

משה גפני: קודם כל, המוכר שאינו רשמי מקבל השתתפות של 75% משעות הבסיס של החינוך הרשמי.

משה גפני: זה דבר ראשון.

שלמה קרעי: זה לא מה שיש בתקציב.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל בפועל זה לא מכסה הרבה דברים אחרים .

משה גפני: אז תנו לי לסיים.

משה גפני: אני מסביר למה יש פער בין החינוך הרשמי לחינוך המוכר, אתה רוצה לשמוע?

משה גפני: אני אומר, קודם כל הם מקבלים בין 65-75% משעות התקן הבסיסי של החינוך הרשמי.

משה גפני: דבר שני, החינוך הרשמי מקבל אופק חדש והם לא מקבלים אופק חדש.

משה גפני: שני הנתונים האלה ביחד, שמביאים ריאלית להשתתפות יותר נמוכה.

שלמה קרעי: בכמה ההשתתפות יותר נמוכה?

משה גפני: לא בדקתי את זה אבל נראה לי שבסביבות ה-35%.

שלמה קרעי: 27%, זה נראה לך סביר שיהיו 80,000 תלמידים במדינת ישראל שמתוקצבים פחות משליש מתלמידים אחרים.

משה גפני: קודם כל החינוך המוכר שאינו רשמי יכול להיות רשמי והוא יקבל 100%.

שלמה קרעי: זה מוכר שאינו רשמי, לומדים לימודי ליבה.

משה גפני: אבל זאת ההבחנה בדיוק בחוק, שיש הבחנה בין המוכר שאינו רשמי לבין הרשמי.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: יש מוכר שאינו רשמי שמקבלים גם.

שלמה קרעי: החינוך העצמאי, זה גם מוכר שאינו רשמי.

משה גפני: אבל הם מקבלים 100% משעות התקן הבסיסי.

שלמה קרעי: אז איך זה יכול להיות שיש תלמידים שמקבלים 5,000 ₪ לשנה, לעומת הרשמי והמוכר שאינו רשמי שהזכרתי, שזה בין 15,000 ל-18,000 ₪ לשנה.

שלמה קרעי: זה פחות משליש, זה לא סביר בכלל.

יגאל סלוביק: כן.

יגאל סלוביק: כשאנחנו מדברים על אוכלוסיות החומס ועל אוכלוסיות במיקוד, אז אנחנו מדברים על הקצאה של 206 מיליון שקל למגזר הערבי בגין חיזוק עובדי ההוראה והחינוך הבלתי פורמלי במגזר.

יגאל סלוביק: זה לצד תוכניות נוספות שאנחנו שותפים להם למיגור האלימות בחברה הערבית ועוד דברים נוספים.

יגאל סלוביק: 150 מיליון ₪ בשנה במגזר החרדי, בעיקרו לחינוך טכנולוגי, לימודי יסוד והכשרה.

יגאל סלוביק: למגזר הדרוזי נבנית החלטות ממשלה חדשה, בתכנון של עשרות מיליון ₪ בעיקר לשיפור ותיקון הישגים.

עופר כסיף: לא רק שזה לא רק חברה ולא מגזר, הגיעו הזמן שיבינו שהדרוזים והבדואים הם ערבים אוקיי?

עופר כסיף: במקום לעשות את הפילוח המגוחך הזה.

עופר כסיף: תתחילו להבין.

שלמה קרעי: קודם כל, אלו חברות שונות בלי שום קשר.

שלמה קרעי: יש גם צ'רקסיים.

אלכס קושניר: לא, זה לא הדיון פה חברים אנחנו לא נתקדם ככה.

יגאל סלוביק: על יוצאי אתיופיה אנחנו משקיעים, כאמור, 60 מיליון שקל בשנה.

יגאל סלוביק: במזרח ירושלים, קורב ל-90 מיליון שקל בשנה.

קריאה: לא אמרת אבל על המגזר הדרוזי.

אלכס קושניר: הוא יענה, הוא יענה.

אלכס קושניר: אני אמרתי, חברי הכנסת אני אמרתי שאתם תשאלו שאלות ביניים אבל אתם תקבלו תשובות בסוף.

אלכס קושניר: אי אפשר לקטוע כל הזמן את הדיון.

אלכס קושניר: אתם רוצים לחכות לתור שלכם לשאול, תקבלו גם תשובות אבל אחר כך אתם באים בטענות שלא מספיקים לענות לכם.

אלכס קושניר: הוא יענה אחר כך.

אלכס קושניר: בבקשה המנכ"ל .

יגאל סלוביק: למזרח ירושלים קרוב ל-90 מיליון ₪ בשנה, בדגש על לימודי עברית, חינוך טכנולוגי וחינוך פורמלי ולבדואים בדרום 22.5 מיליון ₪ בשנה, לטובת שיפור הישגים וחינוך בלתי פורמלי.

יגאל סלוביק: ביצוע תקציב משרד החינוך ואתם רואים אותו כאן, בסך הכל אנחנו עומדים על עמידה גבוהה מאוד בביצועים.

יגאל סלוביק: אנחנו עומדים על קרוב ל-100% בביצוע ובסך הכל אני יכול להגיד שלאורך כל השנים, עד 2020 היינו במדדי ביצוע של מעל 99% מהתקציב.

יגאל סלוביק: לשאלת הרבה גפני, אז יש חוסר של 5,305 כיתות במגזר החרדי, שמתוכן מתוקצבות כרגע וזמינות לתקצוב כ-1,048.

אלכס קושניר: טוב, תודה רבה.

אלכס קושניר: השרה רוצה לומר משהו לפני שאנחנו עוברים לסבב השאלות?

יפעת שאשא ביטון: לא, אני אשמח לשמוע את השאלות.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר ואתייחס ליום המיוחד שאנחנו נמצאים בו, שפתחנו את שנת הלימודים האקדמית.

יפעת שאשא ביטון: גם בה אני מקווה שיהיה יותר רצף לימודים בקמפוסים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ראינו גם ממחקרים ומסקרים שנעשו בקרב סטודנטים שחשובה להם מאוד החוויה הסטודנטיאלית, הקמפוס, האינטראקציה החברתית וגם זה תורם להבנה שלהם וליכולת שלהם להתקדם ולהתפתח מבחינת חומרי הלימוד.

יפעת שאשא ביטון: יש כמובן את תקציב הותת ואנחנו בשנה הקרובה נפתח גם את תוכנית החומש שנשמח גם אותו לפתוח ולהציג, אבל היה חשוב לי לנצל את ההזדמנות הזו ולברך באמת את הסטודנטים, 350,000 סטודנטיות וסטודנטים שנכנסים היום בשערי האקדמיה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו הרבה הבמה להתגאות, יש לנו רמת השכלה גבוהה, איכותית, טובה, מצליח , הרבה מאוד חוקרות וחוקרים, אפילו ברמה הבינלאומית.

אלכס קושניר: טוב אנחנו עוברים לסבב חברי הכנסת, גברתי השרה אני אשמח אם תוכלי להתייחס במהלך התשובות שלך לשתי שאלות שיש לי לפחות.

אלכס קושניר: אחת זה הנושא של הזרם הממלכתי-חרדי, מה עמדתכם ומה הכיוון שלכם, איך אתם רוצים לפעול ולפתח את זה ודבר שני, שכר מורי האולפנים שלא עודכן, השאלה מה הכיוון שלכם בנושא הזה.

אלכס קושניר: חבריי היקרים חברי הכנסת, אני מבקש בלי נאומים חוצבי לב, גם אני לא מנצל את ההזדמנות למרות שאני יכול והנה, שאלתי שתי שאלות קצרות ואני אמתין שנסיים את כל הסבב לקבלת התשובות עליהן.

אלכס קושניר: חבר הכנסת רם שפע, בבקשה.

רם שפע: תודה רבה.

רם שפע: קודם כל, תודה רבה לכל צוות המשרד.

רם שפע: אני למוד, כיושב ראש וועדת חינוך בשנה שעברה את שר החינוך יואב גלנט ואני מרשה לעצמי להגיד שכייף גדול שאת שרת החינוך כרגע.

רם שפע: אני אומרת את זה בשיא הענייניות, יש אינסוף גברים שמערכת החינוך צריכה והיא בוודאי צריכה מישהו שאכפת לו ממנה ושינסה לעשות משהו כדי לתקן אותה.

רם שפע: אני בטוח שלכל מי שבא לפה, וודאי אני כמי שהתעסק במערכת החינוך כל כך הרבה שנים, יש המון המון מה להגיד.

רם שפע: זה באמת לא יכול להיות דיון ממצה ואדוני היושב ראש-קושניר ביקש לתמצת ואני אכבד אותו מאוד.

רם שפע: אני אתייחס לארבע נקודות, קודם כל הטובה ואולי הכי חשובה היא ההתעקשות שלכם המאוד מאתגרת על כמה שיותר ימי לימוד, כדי לדאוג למצב הנפשי/מנטלי/חברתי של תלמידי ותלמידות ישראל.

רם שפע: בעיני זה מעל הכל.

רם שפע: אני וגם את בשנה שעברה עשינו הכל כדי לגרום לדבר הזה לקרות ובעיני, בטח ביחס להשלכות של הקורונה לטווח ארוך.

רם שפע: זאת כרגע משימת העל לצד אינסוף דברים שכולנו נצלול אליהם.

שלמה קרעי: איך אתה מזכיר השלכות קורונה - - -

רם שפע: שלוש נקודות ספציפיות ואני ממש לא מדבר פה בשמי, גם מסיעת העבודה נמצאים פה גם חבר הכנסת גלעד קריב וגם נעמה לזימי ואני יודע שיש עוד הרבה מפלגות, בוודאי מרץ, שמאוד מאוד מוטרדות מהיעדר מאוד משמעותי של כל המערכת הבלתי פורמלית, אני יודע גברתי השרה שגם את יודעת את זה ומודאגת מזה.

רם שפע: יש בקווי היסוד של הממשלה שאנחנו הקמנו ביחד, ממש התחייבות שנגדיל בבסיס ואני אדגיש את המילה הזאת 20 פעם, בבסיס התקציב את התקציב של החינוך הבלתי פורמלי.

רם שפע: אנחנו מדברים שם על תנועות הנוער, על ארגוני הנוער, על שנות השירות, על קבוצות המחנכים, על מכינות, על תקנות לחיים משותפים של יהודים וערבים ועוד על הרבה מאוד דברים.

אופיר כץ: על יום חינוך ארוך.

רם שפע: נכון.

רם שפע: ואני יודע שאת יודעת וגם אנחנו שוחחנו על זה וזה מאוד מאוד חשוב מבחינתנו להכניס את זה.

רם שפע: הנושא הזה, אנחנו התחייבנו אליו ביחד כממשלה, כקואליציה כי זה בדמנו.

רם שפע: אני ואת ועוד הרבה מאוד אנשים אחרים היינו מאוד מתוסכלים שנה שעברה מהפיצול של שני המשרדים ופתיחת המשרד להשכלה גבוהה ומשלימה, החזרנו את זה וזה הזמן לתקצב כמו שצריך.

אופיר כץ: עכשיו הם לא בבסיס התקציב?

רם שפע: יש להם בסיס תקציב, הם עומדים בחוסר כבר המון שנים.

קריאה: התשובה היא לא.

רם שפע: זה בקווי היסוד, זה לא בהסכמים בינינו, אלא זה בקווי היסוד של כל הממשלה.

רם שפע: כרגע זה עוד לא קרה, אני יודע ששרת החינוך עומלת על זה ומקווה שזה יקרה.

רם שפע: עוד שתי נקודות קטנות.

רם שפע: הסיפור של האוטונומיה בחינוך, זה הוצג פה כדבר טוב ויש בזה הרבה יתרונות, אבל יש בזה גם תמיד קו דק, לא עלינו, שיכול להביא אותנו להפרטה של חלק מהקווים של המערכת ואנחנו, אני אומר את זה כסיעה וכמפלגה, מוטרדים מזה ונשמח קצת לשמוע לאן זה יכול ללכת.

רם שפע: הדבר השלישי, זה אולי לא תקציבי אבל אני בטוח שזה מטריד אתכם ואשמח מאוד לשמוע מה מתוכנן או האם מתוכננת איזו שהיא רפורמה בבגרויות שלנו.

רם שפע: בעיני זה אולי אחד האתגרים הכי דרמתיים - - - את ההשפעות שלי להיות על כל המערכת, לאורך כל השנים ואם נדע לטפל בראש החץ הזה ולהפוך את זה ללימודים הרבה יותר מהותיים ופחות שינוניים, פלוס פחות מקצועות בגרות גם כלפיי חוץ וגם כלפיי פנים, כלומר פנימיות אז אני חושב שהמערכת תשורשר כלפי מטה ותשודרג.

רם שפע: אמרתי ממש פרומיל ממה שרציתי, תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

שלמה קרעי: שלוש נקודות ואני אגיד אותן בקצרה, אני יוצא ואני מקווה שאני אספיק לשמוע גם את התשובות עליהן כשאחזור.

שלמה קרעי: בנושא החינוך היסודי, מה שאמר משה ש-75% זה המוכשר שהוא לא מהרשתות.

שלמה קרעי: זה עדיין לא מצדיק 30% שהם יתוקצבו ב-5,000 ₪ במקום ב-15,000 ₪ שהמוכר שאינו רשמי ברשתות של מעיין החינוך והאגודה מקבלים, ששם גם כן אין אופק חדש משה, אז אל תביא את אופק חדש כתירוץ.

שלמה קרעי: אני אשמח לשמוע, אני רוצה לתקן.

שלמה קרעי: פונים אלינו הרבה הורים של המוכר שאינו רשמי שלא עומדים בנטל כי הם צריכים לממן בעצמם את מה שמשרד החינוך לא מתקצב.

שלמה קרעי: הדבר השני, גני ילדים בחינוך המיוחד במוכר שאינו רשמי.

שלמה קרעי: הבטיחו לנו כאן ביוני 2021, לפני ארבעה חודשים, שבתוך חודש הכל יגמר ואנחנו שומעים שגוררים רגליים ועדיין המוסדות לא מצליחים לסיים את החישוב של כמה צריך וכמה מגיע, נותנים להם רק מקדמות חלקיות שהם לא יכולים להשתמש בהם.

שלמה קרעי: גברתי השרה, אלו הילדים שצריכים הכי הרבה את העזרה שלנו, החינוך המיוחד בגני הילדים

יפעת שאשא ביטון: אני רק אקדים ואומר שרק עכשיו הם מתחילים לדווח, אחר כך אנחנו ניתן תכם תמונת מצב מדויקת של כמה מתוך הגנים האלה דיווחו במערכת וכמה לא.

קריאה: כן אבל יש בעיה במערכת, זו גם הבעיה שהיתה בפעם שעברה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אז אתם תקבלו את כל הנתונים בעניים הזה.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב ולכן אני גם עצרתי רגע את השר קרעי.

שלמה קרעי: הנקודה השלישית והאחרונה כמו שהזכרת, היום מתחילים סטודנטים את שנת הלימודים האקדמית.

שלמה קרעי: האם לדעתך נכון להמשיך את התשלום בכפייה לסטודנטים שמשלמים להתאחדות הסטודנטים?

שלמה קרעי: על פי חוק הם לא יכולים להגיד 'אנחנו לא רוצים להיות משויכים לארגון' או להיות משויכים לארגון אחר.

שלמה קרעי: אמנם זה תשלום סמלי אבל 350,000 סטודנטים משלמים 3.5 מיליון ₪ בשנה להתאחדות הסטודנטים.

שלמה קרעי: לא יודעים מה הם מקבלים, האם הם רוצים או לא רוצים.

שלמה קרעי: האם זה נכון, באופן לא ליברלי, להשית עליהם את המס הזה.

אלכס קושניר: מופיד מרעי, בבקשה.

מופיד מרעי: תודה רבה אדוני היושב ראש, ברכות לשרה.

מופיד מרעי: שתי נקודות, הראשונה היא חינוך בלתי פורמלי והשנייה היא השקעת רשות בחינוך.

מופיד מרעי: אז כידוע, אני בא מהשלטון המקומי, אני בא מישוב שאפילו זכה לקבל מקום ראשון בהצטיינות במבחני הבגרות בזמנו והיה מקום שני בארץ בהשקעת רשות בתלמיד.

מופיד מרעי: אני חושב ואני מפנה את זה לשרה, שמרד החינוך צריך ליזום ולקבל החלטה להגדיל את ההשקעה של הרשות בתלמיד ויש מדד כזה.

מופיד מרעי: בכל הפריפריה, גם הגיאוגרפית בנגב, בגליל ובפריפריה החברתית.

מופיד מרעי: כלומר, המועצות שהמצב הסוציו אקונומי שלהן נמוך, יהיה להן קשה להתמודד עם השקעה של הרשות בתלמיד.

מופיד מרעי: אם תובילי מהלך כזה בתקציב הזה זה יהיה במורך לכל הרשויות האלה עם ערבים, דרוזים, נוצרים וזה לא עניין של הפרדה כרגע, כולם תחת אותה הכותרת במקרה הזה.

מופיד מרעי: הנושא השני, החינוך הבלתי הפורמלי, המתנ"סים.

מופיד מרעי: מערכת המתנ"סים ובמיוחד ביישובים הערביים קורסת, קרסה.

מופיד מרעי: אני מכיר את זה מקרוב, הנוער אילן לו חינוך בלתי פורמלי, הוא מסתובב בצמתים שרק אלוהים יודע מה קורה שם ואם אנחנו רוצים באמת למגר את האלימות במגזר הערבי, צריך עכשיו ללכת ולהתחיל בחינוך הבלתי פורמלי.

מופיד מרעי: למחוק את כל הגירעונות של המתנ"סים, זה לא כסף גדול ולהעמיד את המתנ"סים על הרגליים, להביא להם את הצוותים הכי טובים כדי שיתחילו לעשות פעילות חינוכית ותרבותית לנוער, כדי שאנחנו נזכה בזה שהם לא ילכו לכיוון של עבריינות אלא שילכו לכיוון שאנחנו רוצים להגיע אליו.

מופיד מרעי: תודה רבה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

גלעד קריב: תודה אדוני, אני מצטער כי אני צריך בעוד רגעים אחדים לנהל דיון על חוק ההסדרים בוועדת החוקה.

גלעד קריב: אני מבקש גברתי השרה, להצטרף לחברי רם שפע ולהגיש במיוחד ולנוכוח משבר הקורונה, אבל גם באופן כללי שיש לנו שני אתגרים גדולים עם תקציבי החינוך הבלתי פורמלי, בהתמקדות על תנועות הנוער, ארגוני הנוער, המכינות, קהילות המחנכים.

גלעד קריב: האחד הוא העובדה שספר התקציב הנוכוחי מציג פער של קרוב לשליש בין התקציב שעמד לרשות הארגונים והתנועות בשנים הקודמות ולבין מה שמוצג כרגע בתקציב.

גלעד קריב: אכן ישנם דיבורים כרגע על פתרון העניין באמצעות תוספות וכולי, אבל כרגע מה שמונח על שולחן הכנסת הוא תקצוב חסר בצורה דרמטית של תנועות הנוער והארגונים ואני חושב שמהישיבה הזו חייבת לצאת הבהרה על הפער הדרמטי הזה.

גלעד קריב: הדבר השני, הוא נכון באופן כללי לתמיכת המדינה בחברה האזרחית, אבל מכיוון שאני בטוח שאנחנו כולנו נסכים שהחינוך הבלתי פורמלי הוא אחת מאבני ראשה של מערכת החינוך הישראלי.

גלעד קריב: אמנם החינוך הבלתי פורמלי, מעצם הגדרתו מובל על ידי תנועות, ארגונים ועמותות, אבל זה בעצם חלק מאוד מרכזי ממערכת החינוך.

גלעד קריב: לא ניתן יותר להמשיך עם השיטה הזו שבכל שנה מגיעים לחודש נובמבר ודצמבר והתנועות והארגונים מתחילים את המרוץ אחרי השלמת התקציב ולכן, חייב להתחיל מהלך של הגדלת בסיס התקציב של תנועות הנוער, הארגונים והמפעלים הקשורים.

גלעד קריב: ציין חברי רם שפע את ההיבט הפוליטי, שהדבר סוכם בקווי היסוד.

גלעד קריב: אבל אני חושב שהדבר הוא לא רק פוליטי, הוא דבר שיכול לאשר ימין ושמאל ואת כל המגזרים בחברה הישראלית, שנהנים מהחינוך הפורמלי וברור לי שמדובר כאן במהלך משולב שחלקו בסדרי העדיפויות בתוך משרד החינוך וחלקו בהתייחסות של משרד האוצר ופה זו לא שאלה לשרה, אלא פניה אליך, אדוני יושב ראש הוועדה ובזה אני מסיים.

גלעד קריב: הוועדה הזו יכולה להשפיע על ספר התקציב לקראת הקריאה השנייה והשלישית, אחד המהלכים ולא מדובר בסכומים גדולים, הוא להתחיל תיקון, גם אם לא לסיים אותו.

גלעד קריב: שבסיס התקציב של תנועות הנוער וארגוני הנוער יגדל כבר השנה.

גלעד קריב: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני אשתדל באמת לעשות את זה בקצרה בגלל שאני עוד יש לי הרצאה על העניין הזה של שעתיים ואני אעשה את זה ממש בכמה דקות.

משה גפני: קודם כל, אני רוצה לשבח את השרה על העמידה ההרואית שלה בכך שתלמידים צריכים ללמוד אפילו בקורונה.

משה גפני: צריך להקפיד על ההנחיות של משרד הבריאות, אבל שצריך ללמוד.

משה גפני: אני חושב שיש רבים במדינה הזו שצריכים לבקש סליחה מהרב קנייבסקי, שהוא אמר בשעתו שצריך ללמוד ולהקפיד על ההנחיות של משרד הבריאות וההתקפה נגדו הייתה גדולה.

משה גפני: גברתי השרה, אני משבח אותך ואני חושב שזו דרך נכונה.

משה גפני: המציאות הזו שהילדים לא לומדים ושהכל נסגר, אני חושב שזה לא היה נכון אז ואני משבח אותך על העניין הזה ואני מקווה שחבריי בקואליציה שלא יעשו לי כלום על זה שאני משבח אותך.

אלכס קושניר: האם אני יכול להסיק מזה, שחבר הכנסת גפני יצביע בעד התקציב של למשרד החינוך במליאה?

משה גפני: אתה כבר שואל אותי את השאלה הזו מיליון פעם.

אלכס קושניר: אני מנסה.

אלכס קושניר: אתה למדת מקורות ששם כתוב שההשתדלות עלינו, אז אני משתדל.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אמרתי את דעתי בעניין הזה, אני חושב שזה דבר נכון שצריך להקפיד על בכל תוקף על ההנחיות של האנשים שעוסקים בעניין הזה במשרד הבריאות.

משה גפני: כך אמרנו בעבר, כך אנחנו אומרים גם היום.

משה גפני: אבל תלמידים, התוצאה של הדבר הזה שלא לומדים, היא תוצאה מאוד חמורה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד, רם שפע, היות ואתה עסוק במפלגת העבודה, אני רק רוצה להעיר הערה שלא נוגעת לוועדת הכספים, על הנושא של החינוך הבלתי פורמלי.

משה גפני: בעוד אנחנו מדברים כאן, יושבים בוועדת החינוך ומאשרים שחוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה וחינוך פורמלי, במקום תשפ"ג יעבור לתשפ"ז.

משה גפני: זאת אומרת, דוחים את הנושא של החינוך הבלתי פורמלי, את יום חינוך ארוך , דוחים אותו.

משה גפני: לא רק שלא מוסיפים יישובים אלא גם ביישובים הקיימים, שצריך לעשות בזה סדר-יש יישובים גדולים, קטנים, סוציו אקונומי יותר קשה, יש יישובים שמצבם יותר קל, דוחים!

משה גפני: איזה חוקי יסוד, איזה הסכם קואליציוני, על מה אתם מדברים בכלל?

משה גפני: אתם מדברים פה כאילו באמת אני הסכמתי עם כל מילה שלך.

משה גפני: רק נזכרתי פתאום שבוועדה אחרת יושבים והולכים לאשר שם שדוחים את זה לתשפ"ז, לממשלה שתהיה אחרי הממשלה שאנחנו נקים אחרי שאתם תתפרקו.

משה גפני: אבל פה מדברים על החינוך הבלתי פורמלי, איזה חינוך בלתי פורמלי?

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, לגבי העניין הזה של המוכר שאינו רשמי וגם לגבי הנושא של החינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני.

משה גפני: יש פה דבר שהוא נורא ואיום, אבל אני אתחיל עם הישיבות.

משה גפני: אני פניתי למשרד האוצר, הייתי יושב ראש וועדת הכספים ואמרתי להם, את כל תקציבי הישיבות הם היו שמים גם בחינוך החרדי ואני אמרתי להם שצריך להכניס את זה לבסיס התקציב.

משה גפני: הרי אי אפשר לקבל תקציב ושכל פעם ידונו עליו מחדש.

משה גפני: אני ביקשתי ממשרד האוצר ואמרתי שמה שנחליט שיהיה התקציב, זה תקציב של כל הישיבות ואלו לא רק ישיבות שלנו, אלו גם ישיבות שימינה תומכת בהם ואחרים ובכלל וקבענו שזה יהיה מיליארד ו-250 מיליון ₪, משהו כזה.

משה גפני: פתאום אני רואה עכשיו בתקציב וזה אחרי שהם אמרו לי "..

משה גפני: אין לך מה לדאוג, אנחנו נעלה את זה ונשים את זה בבסיס.

משה גפני: ." אני התכוונתי במידה והייתי ממשיך בתפקיד, הייתי מבקש שהכל יהיה בבסיס התקציב, שידעו מה התקציב.

משה גפני: שמו בתקציב 800 מיליון וקבעו בהחלטת ממשלה שיוסיפו עוד 200 מיליון.

משה גפני: זאת אומרת, זה יהיה מיליארד ויחסר עוד 250 מיליון ₪.

משה גפני: זה דבר חמור מאין כמותו.

משה גפני: הם הבטיחו לי שלא תיפגע "..

משה גפני: אל תדאג, נשים את זה ככה, זה יותר טוב.

משה גפני: ." ואני ברוב תמימותי הסכמתי לזה ואמרתי שבשנה הבאה, זאת אומרת השנה הזאת, בתקציב הנוכוחי יותר נכון, זה לא נמצא.

משה גפני: אז עכשיו תמונת המצב היא שחסר הרבה כסף.

משה גפני: עכשיו, האמירה הזאת שאני נמצא בפאנלים ואני נמצא בוויכוחים אתם מקבלים הרבה כסף.

משה גפני: אומר משה שגיא, הוא אומר "..

משה גפני: המוכר שאינו רשמי מקבל 30-35%.." החינוך העצמאי מקבל, הרי גם אצלו יש את אותה הבעיה והחוק אומר שצריך לתקצב אותו כמו כלל ילדי ישראל.

משה גפני: אז תסתכלו על התקציב ותראה אם זה נכון, כן או לא ואני אומר לכם, אני חושב שבסך הכל הכללי משרד החינוך עושה עבודה טוב, אני לא יכול לבוא בטענות.

משה גפני: אני גם שיברתי בתחילת דבריי את השרה, אני משבח את המנכ"ל וגם את הפקידים שעושים את העבודה.

משה גפני: , משרד החינוך הוא משרד שיקר וחשוב לכולנו, תמונת המצב היא שיש אפליה שאי אפשר לתאר אותה עד כמה.

משה גפני: אני מזמין את כולם לנסוע איתי בכל הארץ ולראות, יש מקומות שלומדים כפי שאמר המנכ"ל בדירות שכורות ועלובות או באיזה קרוואנים שלפעמים משרד החינוך נותן את זה ולפעמים לא.

משה גפני: תמונת המצב הזאת היא בלתי נסבלת.

משה גפני: אני בונה עלייך, גברתי שרת החינוך ואני בונה עלייך המנכ"ל שאת הדברים האלה שאני מסכים שבארבעה חודשים אי אפשר לתקן את הכל, אבל להיכנס למסלול כפי שאמרתם וגם עם זה אני מסכים, שהכל צריך להיות בשווה.

משה גפני: המוכר שאינו רשמי, אמרנו כל הזמן שהחוק אומר 75%, איך פתאום יצא בתקציב כל כך מעט?

משה גפני: אז מה ההמצאות האלה שפה יש את התמורה וכל הדברים האלה ויש בתי ספר שיש להם ם את אופק חדש וגם את עוז לתמורה וגם כל הדברים האלה.

משה גפני: אגב, בתקציב שלנו, מה שנוגע לציבור החרדי יש כל הזמן את אותה הבעיה.

משה גפני: החליטו שמה שהיה בהסכם קואליציוני והוא לא קשור בכלל להסכם קואליציוני, הוא תוספת שצריך לשים אותה בבסיס התקציב-הוא לא נמצא ואנחנו לקראת אישור התקציב נבוא ונבקש שיוסיפו את הכסף הזה, אחרת תהיה פה אפליה שאי אפשר לתאר אותה עד כמה.

משה גפני: יש לי עוד הרבה מה לומר על כל העניין הזה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: מאיר יצחק הלוי, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני אני קודם כל מבקש שיהיה לי משך כמו מר גפני, למרות שאני לא אקסטריטוריאלי.

אלכס קושניר: אתה יודע אצל גפני וינון אזולאי יש הסכם שאם גפני מדבר יותר אז יינון מדבר פחות.

מאיר יצחק הלוי: אז קודם כל אני רוצה להגיד לגברתי השרה, יגאל ומשה, אני מאחל לכם הצלחה מעומק ליבנו.

מאיר יצחק הלוי: הצלחת

מאיר יצחק הלוי: כם היא ערובה לביטחונה החברתי של מדינת ישראל, כך אני רואה את זה וזו לא פרא-פרזה, זו אמירה כמחנך כבר 40 ומשהו שנים.

מאיר יצחק הלוי: ההצלחה שלכם זו הערובה לביטחונה החברתי של מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: שתי אמירות כותרתיות של "שאפו".

מאיר יצחק הלוי: האחד ההחלטה לקיים מערכת לימודים בתקופת הקורונה והיא החלטה נכונה, חכמה, החלטה שצמצמה את שובלי הקשיים הנפשיים שתלמידנו וילדינו היו עוברים אם חס וחלילה היינו סוגרים, זה דבר אחד.

משה גפני: הרב קנייבסקי צדק.

מאיר יצחק הלוי: הרבה קנייבסקי צדק, אני אמרתי את זה רק אתם, מישהו שם אצלכם צעק עליו לא אני.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני שאני רוצה לנגיד הוא שההחלטה לגבי גיל הרך מגיל לידה ועד גיל, תחת המטרייה של החינוך וזו החלטה אסטרטגית ונכונה חינוכית ונכונה ברצף החינוכי הנכון ועל כך "שאפו".

מאיר יצחק הלוי: כמה הערות ואני אשתדל לעשות את זה טלגרפית, כי כשמדברים על חינוך אני מודה שזה נושא שקרוב לליבי.

מאיר יצחק הלוי: האחד, אני רוצה לבקש מהנהלת המשרד לעשות כל אשר בידם כדי שמעמד מנהל בית הספר יהפוך להיות הדבר החשוב ביותר במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר במדינת ישראל, בדיוק כמו שאמרו פעם "הטובים לטיס", הטובים לניהול בתי הספר.

מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד, כמי שהחזיק מערכות חינוך הרבה מאוד שנים, תהליך בחירתו של המנהל ראוי לבדיקה נוספת.

מאיר יצחק הלוי: ממצב של כניסה למסלול חברתי, ששם מתחילה הפעולה, עד באמת, בדיקות על פי מדדים מקצועיים שבהן נבחנות המנהיגות וכן הלאה וכן הלאה.

מאיר יצחק הלוי: מנהל בית ספר עושה בית ספר טוב או בית ספר רע, אני חושב שזה מוכוח באופן חד משמעי, זה דבר אחד.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני, בהקשר של החינוך הבלתי פורמלי ואני ממש - - - חברותא, שבאה מהחינוך הבלתי פורמלי, אני חושב שהגיע הזמן לחשוב דברתי השרה ואדוני המנכ"ל, על פונקציה בית ספרית של סגן מנהל בית ספר שהוא האמון והמופקד על החינוך החברתי-ערכי בבתי ספר אשר מונים, תחליטו אתם, מעל ל-300 או 400 תלמידים.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שתחשבו על זה ואני אשמח גם לשמוע את ההתייחסות שלכם בנושא.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב אם יורשה לי להציע, אולי נחזיר גם עטרה כזו שפעם ימי שלישי היו ימים כאלה של מסגרות בתנועות הנוער כמו שהיה כשאנחנו היינו צעירים ונחזיר את זה ונחזיר את זה לתת להם לארגונים הללו.

מאיר יצחק הלוי: הגיע הזמן להשיב את תפקיד מדריך הנוער, אני הולך להעלות את זה ברמה של הצעה לאחר שאני אשוחח עם השרה.

מאיר יצחק הלוי: מדריך הנוער הוא הפרופסיה של מקצועות מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, המקצוע הזה נעלם מן העולם וככל והזמן עוקף אנחנו רואים מה קורה לבני הנוער שטועים ובוהים ואין מקצוע כזה, נעלם המקצוע הזה מדריך נוער.

מאיר יצחק הלוי: היה פעם מדריך נוער והייתי חבר באיגוד הארצי של עובדי החינוך ה - - -.

מאיר יצחק הלוי: היו 7,000 מדריכי נוער בישראל.

מאיר יצחק הלוי: ולכן אני חושב שאם כבר אנחנו מדברים שאם כבר אנחנו מדברים על החינוך של מחוץ לבית הספרי.

מאיר יצחק הלוי: ועוד שני דברים, דובר פה על יום חינוך ארוך ועל יול"א, אני הייתי בדיון של וועדת החינוך.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיב על מה שנאמר פה על ידי הרב גפני.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שבתווך הזה, אם והיה ואני לא יודע מה תהיינה ההחלטות, אבל בטווח הזה צריך לחשוב על רביזיה איך מערכת החינוך מסיימת את לימודיה בשעה 16:00 ואז כל המשאבים שנמצאים פזורים בכל מיני מקומות מתועלים למקום אחד.

מאיר יצחק הלוי: אני מוכן להיכנס לעומקם של לדברים הללו איך כל ה - - - יש גם מחלקות נוער ברשויות המקומיות, יש רווחה, יש את החברה למתנ"סים, יש כל כך הרבה משאבים סביב העניין שכדאי וראוי לחשוב איך מעגנים.

מאיר יצחק הלוי: אבל תלמיד באשר הוא מסיים בשעה 16:00.

מאיר יצחק הלוי: אם הורים יכולים לשלם כן או לא זה כבר דיון אחר, אבל בהחלטה שהיא החלטה ברורה, מסיימים ללמוד בשעה 16:00.

מאיר יצחק הלוי: דבר אחרון, אני שמח על ההחלטה להפוך את אוניברסיטת רייכמן לאוניברסיטה במדינת ישראל, כמו שבזמנו מר גדעון סער לקח את אוניברסיטת אריאל ואני רוצה לבקש ממך עוד מהלך אחד והוא להפוך את אוניברסיטת אילת לקמפוס משמעותי, כדי לתת מענה לחבל ארץ שכל כך רחוק ממוקדי השכלה ושוב, בהצלחה מעומק הלב.

אלכס קושניר: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה על הסקירה של השרה והמנכ"ל.

אחמד טיבי: בקש לנתון המתמשך, זה נתון כמעט היסטורי, של מחסור ב-4,000 כיתות לימוד בישובים הערביים, בנוסף למספר 4,000 יש פער מובהק בין רמת התשתיות והמתקנים בבתי ספר בעיקר, בין הישובים היהודיים לבין הישובים הערביים.

אחמד טיבי: צריך תקציב מיוחד כדי לפצות על המחסור הזה בחדרי לימוד.

אחמד טיבי: כמו שהמנכ"ל אמר, יש תלמידים שלומדים בבתים פרטיים, חדרים שכורים, יש תלמידים שלומדים במקומות שיכולים להוביל למחלת אספיסטוזיס בגלל תנאים תברואתיים גרועים ומי שצריך לטפל בזה זה משרד החינוך בראש ובראשונה.

אחמד טיבי: המחדל הזה של מחסור בחדרי לימוד ובכיתות קיים מזה שנים וכמעט מלווה את כל הממשלות.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה זה מורים, מינוי, העברות וזה נושא שאני מלווה אותו תקופה ארוכה.

אחמד טיבי: העלינו את הנושא בפני השרה לאחרונה, העליתי אותו בקדנציה הקודמת באמצעות הצבעה על וועדת חקירה פרלמנטרית.

אחמד טיבי: הנושא מחייב חקירה, איך כ-12,000 או 13,000 מורים ומורות מובטלים.

אחמד טיבי: יש מורות שלמשל, היא מתגוררת בעראבה בצפון, נשואה, קמה בשעה 5:00, נוסעת לנגב ואחרי שהיא מסיימת חוזרת לגליל.

אחמד טיבי: אילו מין חיים אלה?

אחמד טיבי: אתם יודעים שיש מאות מורים ומורות כאלה?

אחמד טיבי: מאות.

אחמד טיבי: עכשיו, השכנה שלה סיימה לפני שנה ופתאום היא מקבלת מינוי ושיבוץ בבית הספר ביישוב.

אחמד טיבי: זה אשכרה משהו זועק והרגשת הקיפוח של המורה ושל מורים רבים מגיעה אל כולנו.

אחמד טיבי: צריך למצוא פתרון לאבטלת מורים ומורים ולעניין ההעברות ולמינוי קרוב ליד הבית כמה שאפשר.

אחמד טיבי: יש כמה מאות מורות ומורים ערביים שמלמדים בבתי ספר ערביים והם סיפורי הצלחה, הם לא מלמדים ערבית את היהודים, הם מלמדים כימיה, אנגלית, פיזיקה, מתמטיקה והם סיפורי הצלחה.

אחמד טיבי: אצל היהודים חסרים מורים, אצל הערבים יש עודף שהם באבטלה, נדמה לי שאפשר לפתור את הבעיה אצל לפחות עוד 1,000-2,000 מורים ולהעסיק אותם בבתי ספר יהודיים.

אחמד טיבי: יש עוד נושא בבתי הספר שנקרא ניהול עצמי.

אחמד טיבי: זה תקציב שמשרד החינוך מעביר לבתי הספר וזה רעיון טוב.

אחמד טיבי: לאחרונה מה שקורה, רוב הרשויות נוהגות בסדר אבל בחלק קטן מהרשויות הערביות והיהודיות הרשות או ראש הרשות משלט על התקציב וככה הוא מחזיק את בית הספר ואת מנהל בית הספר "קצר".

קריאה: הוא לא יכול, אנחנו לא ניתן לזה.

אחמד טיבי: אז אני אומר שהוא אמור להיות לא יכול, אבל יש מקרים בוטים וככה משפילים את מנהל בית הספר ואת בית הספר בעצמו.

אחמד טיבי: מנהל בית הספר "נזקק" לקטוף תרומות מההורים.

אחמד טיבי: (היו"ר מאיר יצחק הלוי)

מאיר יצחק הלוי: אבל התנאי שתדע, אני במקרה כראש רשות אומר לך.

מאיר יצחק הלוי: התנאי שהתקציב הזה עובד, מועצת העיר מאשר מורשה חתימה שהוא לא ראש עיר, אסור לו לעשות את זה.

אחמד טיבי: אז אני מבקש ממשרד החינוך לבדוק את הנושא הזה ולברר איזה רשויות עושות זאת, אצל היהודים ואצל הערבים כאחד.

אחמד טיבי: אי אפשר ככה לנהוג בבתי ספר, זה תקציב שאתם ייעדתם אותו לבתי ספר כדי לחזק אותם.

משה גפני: הטענה הזאת עולה כבר הרבה שנים, אי אפשר להגיד כל הזמן "זה לא יכול להיות", מה שאחמד טיבי אומר עכשיו, הוא טוען את זה כבר הרבה שנים.

משה גפני: הוא אמר את זה גם פה בוועדה.

משה גפני: זו טענה שהיא חוזרת על עצמה.

אחמד טיבי: אני קיבלתי נייר עמדה ודרישות מיושב ראש הוועד ראשי הרשויות הארצי, מר מודר יונס.

אחמד טיבי: לגבי הדרישות, אני אקרא בקצרה כמה נקודות חשובות.

אחמד טיבי: בתקצוב הדיפרנציאלי, שזה חשוב, המשרד לא העמיד את התקציב הנחוץ כדי למלא אחרי ההחלטה הזאת.

אחמד טיבי: יש פערים עצומים בחינוך העל יסודי בחמישון של הטיפוח הנמוך.

אחמד טיבי: התכנון של תקצוב דיפרנציאלי של המשרד, הוא לא העמיד משאבים לכך, למשל: 40,000 ₪ ליהודי מול 20,000 ₪ לערבי בחינוך העל יסודי.

אחמד טיבי: המשרד חייב לקחת על עצמו טיפול בקרקעות מול מוסדות המדינה ולא לזרוק את הבעיה על הרשויות בלבד במקביל להקצבת בתקציבים הנדרשים ולהמשיך במימון תוכנית החינוך הבלתי פורמלי מהתקציב של משרד החינוך.

אחמד טיבי: יש בעיה, אני מבין דיש שאלה של מאיפה התקציב הזה, ממשרד החינוך או ממשרד האוצר.

אחמד טיבי: גם - - - שלחה לנו, כפי שהיא עושה תמיד ואני מסכים עם הנייר שהם הגישו, למשל בעניין חיזוק השפות -ערבית/עברית/אנגלית, אני בעד שהתלמידים תהיה להם יכולת טובה יותר בשפות, חשוב מאוד.

אחמד טיבי: עכשיו, דיברנו על התשתיות ועל תקציב הדיפרנציאלי ואדוני היושב ראש לגבי שיפור איכות ההון האנושי.

אחמד טיבי: אני בעד לעודד מצוינות גם של תלמידים אבל גם של מורים.

אחמד טיבי: דו"ח מנקזי אומר שהתוצאה הטובה ביותר באה אם יש מורים טובים.

אחמד טיבי: את תומכת כל החיים שלך בתזה הזאת ולכן, לדעתי צריך לעודד את המורים, לחזק את המורים והמורות.

אחמד טיבי: יש רגרסיה במעמד המורה והמנהל בחברה ולכן יש לעשות affirmative action – אפליה מתקנת/העדפה, כדי לדחוף את המורה, המנהל והתלמיד קדימה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (היו"ר אלכס קושניר)

אלכס קושניר: תודה רבה חבר הכנסת אחמד טיבי.

אלכס קושניר: נעמה לזימי.

נעמה לזימי: תודה.

נעמה לזימי: קודם כל, תודה רבה לשרה, למנכ"ל המשרד וליושב ראש הוועדה על הדיון החשוב.

נעמה לזימי: אני רק רוצה מילה באמת, בכל זאת-שנה אקדמית וגם אני באה מעולמות הסטודנטים בעברי.

נעמה לזימי: לברך את הסטודנטים והסטודנטיות על פתיחת השנה, תנצלו את הזמן הזה לא רק כדי ללמוד, אלא להסתכל על העולם ועל החברה, על המרצים שלכם מן החוץ, על המנקות של המכללות והאוניברסיטאות, על המאבטחים, זה בדיוק המקום גם להסתכל מסביב ולפתח חשיבה ביקורתית וחברתית, תעשו את זה ותצאו אזרחים טובים וטובות יותר מהאקדמיה.

נעמה לזימי: טוב, לגבי תנועות הנוער.

נעמה לזימי: אמרו פה חבריי את הדברים כמו שהם.

נעמה לזימי: אני באה משם ניהלתי מחלקת נוער, בעלי מורה, אבא שלי היה מנהל בית ספר, החינוך בדמי.

נעמה לזימי: חינוך לא פורמלי הוא לא פחות חשוב, אם לא יותר מהחינוך הפורמלי.

נעמה לזימי: הוא מה שמוציא אותנו אנשים עם יכולת להיות עם סולידריות, עם ערבות הדדית, עם חשיבה.

נעמה לזימי: אם לא נשקיע פה ונתקצב בהתאם, אנחנו באמת נקרוס כוחברה ובמיוחד בעידן המסכים ובעידן הקורונה.

משה גפני: אבל למה אתם עושים צחוק, למה אתה לא שואל אותה האם תצביעי נגד התקציב אם לא יהיה לך חינוך בלתי פורמלי, כמו שאתה שואל אותי?

משה גפני: כולכם מדברים על זה יושבים בוועדת החינוך.

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני התאפקת עד עכשיו מאוד יפה.

משה גפני: אני מתנצל.

נעמה לזימי: אנחנו בכל זאת מבקשים לתקן ולעשות ולא להפיל.

נעמה לזימי: אני רוצה גפני, שיעבור תקציב בישראל סוף סוף.

נעמה לזימי: אני מבינה שסימנתם אותי בסיפור הזה ובכל זאת אני רוצה שיעבור עכשיו תקציב בישראל, מגיע למדינה הזו תקציב.

קריאה: גם במחיר של פגיעה בחלשים היא רוצה שהוא יעבור, בכל מחיר.

נעמה לזימי: זה בדיוק המקום שלי להעביר ביקורת ועדיין, את המעשה המבזה שאתם עשיתם אנחנו לא נעשה הממשלה הזאת.

נעמה לזימי: שכר המורים שנשחק עם השנים.

נעמה לזימי: באמת, איך אנחנו מסתכלים על מעמד המורה לא רק כאיזה משהו תאורתי בין התלמיד למורה שאין לו הרבה ערך, אלא מבחינת התנאים שלו, הזכויות של המורים, איך אנחנו רואים את זה מגולם בתקציב כמו שצריך.

נעמה לזימי: כבוד השרה, סוגיית מורי שלבים, אני דיברתי איתך בעבר במליאת הכנסת וגם שאלתי אותך על זה שאלות במליאה.

נעמה לזימי: חרף ההצהרות הנלהבות של משרד החינוך על העברת התקציב לבתי הספר, התקציב לא הועבר כמו שצריך.

נעמה לזימי: הצוות של הזכיין הקודם נקלט במשרד-אולם בתנאים נחותים, קיצוץ בשכר המטפלים הפרא רפואיים, אי התחייבות בפני המורים כי הם יקבלו תלמידים חולים חדשים לאורך השנה-למי שלא יודע תוכנית שלבים היא תוכנית שמטפלת בתלמידים חולים בבתיהם וממש חשוב לי שנקבל על זה מענה כמו שצריך.

נעמה לזימי: בתקציב התוספתי של המעונות, חשוב להבין, מעבר להכל מה הולך להיות לשכר המטפלות כדי להעלות את קרנו של המקצוע הזה.

נעמה לזימי: כמו שהיו ראינו, מחאה שהתדפקה על דלתנו רק לפני שבוע הייתה פה שביתה בגלל תחלואות השנים האחרונות והייבוש התקציבי.

נעמה לזימי: איך אנחנו גם מטפלות בתוך הסיפור של סוף סוף זה עובר למשרד החינוך.

נעמה לזימי: זה באמת צעד דרמתי ומאוד מבורך.

נעמה לזימי: יהיו חבלי לידה והרבה דברים, אבל איך גם התנאים והשכר נכנסים לתוך הסוגייה הזאת, האם הרשויות המקומיות יכנסו לתוך העניין הזה של מיפוי המסגרות הפרטיות ומה קורה עם המעונות המפוקחים.

נעמה לזימי: לגבי זרמים ממלכתיים, אני מצטרפת לשאלה של יושב הראש קושניר לגבי הזרם הממלכתי-חרדי, איך אנחנו מפתחים את הזרם הזה והאם אנחנו שוקלות בכלל הקמה והכרה של הזרם הדו לשוני, שמבקש היום הכרה ממלכתית ולא רק להיות חוץ משרדי, הוא מתרחב גם בחיפה-קהילת יד ביד היא קהילה שמדפקים על דלתותיה מאות אנשים שמבקשים להירשם.

נעמה לזימי: כשאני רשמתי את הבת שלי למעון הדו לשוני בחיפה, אחרי שנה וחצי התקשרו אליי ומסרו לי שהיא התקבלה-זה היה "קצת" מאוחר.

נעמה לזימי: אז האם אנחנו באמת רוצות גם להכיר בזה.

נעמה לזימי: הביטחון של התוכניות החוץ משרדיות.

נעמה לזימי: לפני כשנה כמעט סגרו את תוכנית קרב, תכנית היל"ה, עוד בתקופת השר הקודם.

נעמה לזימי: אני זוכרת שזה היה מאבק כשאני כפעילה הייתי חלק מן המאבק הזה.

נעמה לזימי: איך אנחנו מבטחות היום במשרד החינוך את התוכניות החשובות האלה, שנותנות הזדמנות אחרונה לנוער בסיכון וגם מצמצמות פערים בפריפריה במדע, בטכנולוגיה, בערך מוסף, כמו תוכנית קרב וכמו תוכניות אחרות, אני אשמח אם תוכלי להגיב גם על זה ותודה רבה שאת פה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

אלכס קושניר: ג'ידא רינאוי זועבי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלום רב גברתי השרה, אני זוכרת שיחה שהיתה לנו עוד ביולי, עוד לפני הגל הרביעי של הקורונה ובה הפצרתי בפנייך את החשיבות של לעשות את הכל כדי לא לשלוח את הילדים, במיוחד הילדים של הפריפריה ובמיוחד הילדים הערבים, לא לשלוח אותם ללמידה מרחוק כי הם פשוט בשנה שעברה נשלחו "בסיטונאות" ואיבדו שנה שלמה של לימודים ואני זוכרת אותך נחרצת מאוד ואת אמרת לי אז שאת תעשי הכל כדי כן לראות שהשנה הזו תהיה שנה יעילה לתלמידים ואני רוצה מכאן להגיד לך "ישר כוח".

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה מאוד חשוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מכל הדברים שעלו פה אני רוצה להתרכז בשני נושאים, נושאים ככה קצת מורכבים אבל אני רוצה להציף אותם ב bullet points.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דבר ראשון, הנושא של הסטודנטים הערבים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז מבחינת הנתונים ידוע לכל ש-60% מכלל הסטודנטים הישראלים לומדים בחו"ל, כאשר מרביתם זה סטודנטים ערבים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כשאנחנו מסתכלים על מה קיים מבחינת מלגות ומענקים אז רוב המלגות הקיימות, לסטודנט הערבי או לסטודנטית הערבית אין שום גישה אליהן, כי זה מותנה בהתניות של שירות לאומי או של שירות בצה"ל וכולי ונוצר מצב אבסורדי שבו לסטודנט הערבי אין כמעט שום מלגה שהוא יכול להגיש בקשה אליה, אפילו שתי המלגות הקיימות עבור הסטודנטים הערבים, אחת של המל"ג ואחת של משרד ראש ממשלה, הן כמעט מיובשות לגמרי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: על פי הנתונים שאני ביקשתי, מסתבר שמכל הזכאים ה - - - לסטודנטים שיכולים לגשת ולקבל מלגה כזו, רק 10% מקבלים כי אין כסף.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אני מדברת על מלגות לסטודנטים שלומדים כאן, אז אני מציפה את הנושא הזה כי אני חושבת שמובילות חברתית, אלו דברים שאת כל הזמן מדברת עליהם וזה א'-ב' של פיתוח כלכלי וחברתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הנושא השני שאני רוצה להציף, זה הנושא של תקציב דיפרנציאלי לתיכונים בבתי הספר הערביים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כמובן שד"ר אחמד טיבי העלה את הנושא ואני רוצה לחזור על זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תראו, אני במהלך העיצוב של 922 בשנת 2013 או 2014, אני זוכרת שעבדתי מול אגף התקציבים בנושא של תקציבים דיפרנציאלים בחינוך ומה שאז ראינו, זה שאמנם התקציב הדיפרנציאלי לתלמידים ערביים ביסודי זה משהו שאפשר וש-922 תוכל לנסות ולסגור, אבל כל מה שקשור לתקצוב דיפרנציאלי של תלמידים בתיכון בבתי הספר הערביים זה לא נכנס ל-922.

ג'ידא רינאוי-זועבי: היום אנחנו נמצאים במצב שבו יש הפרש של 77% בתקצוב המדינה בין תלמיד ערבי ליהודי בתיכון, 77%.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קטסטרופה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כשאנחנו מדברים על אלימות, על פשע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קטסטרופה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה אחד הנושאים שבאמת צריך לקחת אותם בחשבון.

משה גפני: נכון אבל יש ממשלה חדשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הרב גפני בסדר אני אענה לך, תן לי לסיים את דבריי ואני אענה לך תיכף.

ג'ידא רינאוי-זועבי: על פי הערכות של הרשות לפיתוח כלכלי בחברה הערבית מדובר על סגירת פער של 800 מיליון ₪ שנתי, שזה דברים שהם בסיסיים שצריך להתחיל לטפל בהם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: עכשיו הרבה גפני אם אתה רוצה לשאול אותי בבקשה.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אימאן ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: צוהריים טובים לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד השרה, תודה על עצם קיום הישיבה הזאת ועל הנתונים שהצגת.

אימאן ח'טיב יאסין: בכל זאת יש נקודות שאני חושבת שמחייבות התייחסות וטיפול בטווח הקצר.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מסכימה מאוד עם מה שאמרה חברתי ג'ידא, צר לי שלא שמעתי את חבריי האחרים כי הייתי בוועדה אחת.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל, אני רוצה לשים על השולחן כמה נקודות.

אימאן ח'טיב יאסין: הדבר הראשון, אני בדיוק כשיצאתי הלכתי לוועדת החינוך ושם מתקיימת הצבעה על כל הנושא של יום לימודים ארוך וגם על תוכניות אחרות ואני אמרתי שם ואגיד את זה שוב פעם כאן, שהגיע הזמן שתהיה מדידה והערכה ובדיקה למטרת מה הוקמה והוקמו כל התוכניות האלו והאם הן באמת משיגות את המטרות שלהן.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להאמין בתוכי שהמטרה העיקרית היא באמת לתת הזדמנות שווה לכלל התלמידים במדינה ולא משנה מה המוצא העדתי, דתי, לאומי, לא משנה מה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל מה שקורה היום בפועל שאנחנו רואים גזירה מאוד רעה כלפיי חלק ניכר מהתלמידים והתלמידות הערביים.

אימאן ח'טיב יאסין: רק 10% מהתלמידות והתלמידים הערביים נהנים מיום חינוך ארוך ואם אנחנו נסתכל על התלמידים והתלמידות שנמצאים בתוך המועצות האזוריות ויש לנו 29 ישובים כאלו, אנחנו נראה כמה הם מקופחים.

אימאן ח'טיב יאסין: בעצם מתייחסים אליהם ברמת המדרג הסוציו אקונומי של הרשות, של המועצה האזורית שיכולה להיות תשע, כמו במטה אשר למשל ובשיח דנון היא אחת.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל מה, הגזירה של אותו הילד הערבי בשיח דנון, אם הוא רוצה למשל להיכנס לקייטנה הוא צריך לשלם כמו ילד ברמה 9.

אימאן ח'טיב יאסין: ככה גם בתוך הישובים והערים המעורבות.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהגיע הזמן לקחת עמדה ואם כבר אנחנו מדברים כל הזמן על העלאת התקציב ואם יש לנו תוספות, כל תוספת מבורכת ואני יודעת שיש סדר עדיפויות, אבל בסדר עדיפויות צריך לתת במקום שהכי נמוך שנמצא.

אימאן ח'טיב יאסין: באוכלוסייה הכי מקופחת.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות שהדבר הזה ימשיך להתקיים בצורה כזאת.

אימאן ח'טיב יאסין: בנוסף לזה, הנושא של החינוך המוכר שאינו רשמי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני הייתי אצלך ודיברנו על זה ואני שומעת את אותה התשובה, כאילו הם מקבלים בין 65-75%, השאלה ממה?

אימאן ח'טיב יאסין: צריך ללכת לפרטים ולבדוק את הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: מגיע לכל ילד לקבל את אותם זכויות ואותם תקצובים, לא יכול להיות שנמשיך באותו "עיוורון" ונגיד "הם מקבלים 75%-65%" וכאשר אנחנו בודקים את הדברים לעומק, אנחנו לא מגיעים אפילו ל-35%.

אימאן ח'טיב יאסין: אז את הנושא הזה אני חושבת שהגיע הזמן לבדוק.

אימאן ח'טיב יאסין: גם ככה לגבי חדרי הלימוד.

אימאן ח'טיב יאסין: היום נפתחת שנת הלימודים האקדמאית ואנחנו מכאן, אני אישית רוצה לברך את הסטודנטים ואת ההורים שלהם על היכולת שלהם לשלוח את הילדים שלהם, למרות המחסור הנוראי ואם דיברנו על התלמידים האקדמיים של חו"ל אני אגיד לכם בוודאות, אני לא חושבת שיש סטודנט או הורה שרוצה לשלוח את הילד שלו ללמוד בחו"ל כשתהיה לו אפשרות ללמוד כאן.

אימאן ח'טיב יאסין: בסדר, אבל צריך להגיד את זה.

אימאן ח'טיב יאסין: גם לילדים הסטודנטים בחו"ל מגיע שאנחנו נדאג להם, כי בסופו של יום הם חוזרים לארץ והם נותנים את השירותים שלהם לחברה הישראלית בכלליותה.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להפקיר אותם, גם אם אנחנו רוצים שהילדים שלנו באקדמיה ילמדו ויצליחו, אנחנו חייבים ומוטלת עלינו האחריות לדאוג לנקודת זינוק שווה לכולם.

ינון אזולאי: גם ביום חינוך ארוך, תגידי להם שגם ביום לימודים ארוך.

אימאן ח'טיב יאסין: גם ביום לימודים ארוך, בטח.

ינון אזולאי: אז תיקחו מה-53 מיליארד בשביל המגזר ותשימו שם.

ינון אזולאי: קיבלתם 53 מיליארד ₪ אז תשימו אותם ביום הלימודים הארוך.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להמשיך עם הדבר הזה, אי אפשר להמשיך.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון שאני יושבת בקואליציה, אבל אני יושבת בקואליציה כי אני רוצה לקדם דברים הכרחיים לחברה שלי והייתי יכולה לשבת באופוזיציה ולהמשיך לצעוק את אותם דברים ולכן אני מבקשת פתרונות ואל תגידו לי עכשיו "אתם בפנים ויש ממשלה חדשה", אנחנו לא שוכחים את מה שהיה ולא נשכח ונעמוד על דברינו גם עכשיו.

ינון אזולאי: ברור אז אני אומר לך קחו מה-57 מיליארד ₪ בשביל היום חינוך ארוך ואני אומר לך, רק בשביל המגזר שלכם.

משה גפני: היא שכנעה אותי אני אצביע נגד.

אלכס קושניר: עופר כסיף, ינון אזולאי, אופיר כץ ואופיר סופר.

עופר כסיף: תודה רבה אדוני היושב ראש.

עופר כסיף: אני גם רוצה לברך את הסטודנטים והסטודנטיות ואת צוותי ההוראה ואת כל העובדים וגם להצטרף למה שאמרה חברת הכנסת לזימי, לאחל לסטודנטים ולסטודנטיות באמת לפתח מחשבה עצמאית, ביקורתיות, ספקנות, זה מה שאקדמיה צריכה לעשות וגם להילחם על תנאי ההעסקה של העובדים המופלים ביותר, עובדי הקבלן.

עופר כסיף: בין אם זה בניקיונות ובין אם זה באבטחה.

עופר כסיף: אני גם רוצה כאן לקוות ולהתחייב שנמשיך במאבק כדי שאלה שרוצים להיות סטודנטים ולא יכולים, מטעמי אפליה וגזענות גם לאומית וגם עדתית, אני מקווה מאוד שיוכלו להשתלב בעתיד הקרוב.

עופר כסיף: אני רוצה באמת גם לברך את השרה.

עופר כסיף: גם על כך שלא נסגרו מוסדות הלימוד ואני רוצה גם לברך אותך על כך שסוף סוף יש לנו שר שבאמת מעניין אותו חינוך.

עופר כסיף: קצת קשה להגיד את זה על שר החינוך הקודם.

עופר כסיף: אז באמת אני אנסה להיות מאוד מאוד סכמתי ורק לגעת בנקודות שחלקן כבר הוזכרו.

עופר כסיף: קודם כל אני גם מפנה את תשומת ליבך גברתי, לגבי הדיון שהיה כפי שאת יודעת בוועדת החינוך שעה קלה קודם בנושא של יום חינוך ארוך.

עופר כסיף: הדחייה שמנסים להשיג, של חוק ההסדרים, של המשך היישום של יוח"א, הוא כפי שדיברנו על כך בוועדה יגרום לנזק עצום.

עופר כסיף: הוא נזק עצום לילדים, להורים ובעיקר למוחלשים ביותר ובתוכם, כפי שאני העליתי את זה וגם אחרים, גם בעיקר הנושא של ילדים עם צרכים מיוחדים ששואפים להיות בחינוך המשולב להשתלב בחינוך הרגיל וביטול יום החינוך הארוך או אי יישומו באזורים מסוימים לא יאפשר להם.

עופר כסיף: אני פונה אלייך ומאוד מבקש שיושם סוף לדחייה הזאת.

עופר כסיף: דבר נוסף, דובר גם פה על תשלומי הורים, אני גם מזכיר את העניין הזה ואת כל מה שקשור ספציפית לתשלומי חוזר מנכ"ל.

עופר כסיף: תשלומי חוזר מנכ"ל הם התשלומים הגבוהים ביותר שלא נמצאים תחת הפיקוח של וועדת הכספים וגם כאן, אני מפנה את תשומת הלב שלך, בטוח שאת מכירה כמובן, להתחיל איזה שהוא מהלך של ביטול או לפחות הכנסה של פיקוח תחת איזו שהיא וועדה, של תשלומי חוזר מנכ"ל.

עופר כסיף: לגבי החינוך הערבי, הוזכרו דברים כמו האבטלה שיש בקרב מורים ובעיקר מורות.

עופר כסיף: בהקשר וגם העלינו בהקשר אחר פה את הנושא של הכשרות מקצועיות ויש פה מקום לעשות הכשרות מקצועיות, יש פה כוח אדם פוטנציאלי שיוכל לעבוד בהוראה.

עופר כסיף: בהמשך למה שהערת נכון קודם, יש מורים שתחום ההתמחות שלהם הוא X והם יכולים לעשות הכשרה מקצועית ל-Y, אז למה לא להשתמש בזה?

עופר כסיף: לגבי הנושא של משאבים בחינוך הערבי בכלל.

עופר כסיף: כמובן, דובר על זה ואני גם מעלה את זה ואני גם מדבר על תכנים.

עופר כסיף: הוזכר קודם שאחת מהמטרות של המשרד זה מורשת וערכים.

עופר כסיף: גם לציבור הערבי, הפלשתיני-אני מדגיש, יש מורשת וערכים.

עופר כסיף: למה שלא יחזקו גם אותם, למה שלא יתנו להם ללמוד את המורשת והערכים שלהם?

עופר כסיף: גם זה ערך דבר שהוא ראוי שיהיה וראוי להשקיע בו.

עופר כסיף: לגבי הנושא של העצמת המנהל וניהול עצמי של בית ספר, אוטונומיה למוסדות חינוך ואני יודע שהדברים הם שונים ויש ביניהם חפיפה חלקית, לכן אני מזכיר את זה.

עופר כסיף: אני רק דואג מדבר אחד, אם באמת מה שמכונה "אוטונומיה של בתי הספר" וניהול עצמי בכלל, של בתי הספר ימומשו בלי שניתן את תשומת הלב על ההבדלים והפערים בין בתי ספר ויישובים, האוטונומיה הזאת רק תיצור פערים יותר גדולים.

עופר כסיף: לכן אני שואל/מבקש, שיהיו מנגנונים שימנעו את גידול הפערים כתוצאה מהאוטונומיה.

עופר כסיף: הדבר האחרון, בהקשר למה שהוזכר לגבי הקורונה במצגת קודם, יש עדיין עשרות אלפי תלמידים שאין להם משאבים, אין להם אמצעי קצה ואין להם תשתיות והם בעיקר ביישובים ערביים ובעיקר בנגב אבל לא רק.

עופר כסיף: גם זה דבר שצריך לתת עליו את הדעת ולתת לו פתרון במהרה.

עופר כסיף: תודה רבה.

אלכס קושניר: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: תודה.

שלמה קרעי: חבר הכנסת כסיף אתה יודע מי היה שר החינוך בארבע השנים לפני המהפך?

עופר כסיף: אני לא רוצה להזכיר שמות, אני רק אומר שזה מישהו שהבית שלו גדל באופן לא חוקי.

שלמה קרעי: לא, לא.

שלמה קרעי: שר החינוך היה נפתלי בנט 2015-2019, הוא גם ראש ממשלה לא לגיטימי וזה יותר גרוע מבית לא לגיטימי.

עופר כסיף: אז קפצנו שנתיים אתה אומר.

עופר כסיף: אז רק שיהיה ברור for the record דיברתי על שר חינוך שלא עניין אותו חינוך, כדי לא לנקוב בשמות אני אומר עוד הפעם, מישהו שהבית שלו גדל באופן לא חוקי.

אלכס קושניר: לאחר שהנקודה הובהרה, חבר הכנסת ינון אזולאי בבקשה.

ינון אזולאי: קודם כל אני רוצה גם אני לברך את אלה שהתחילו את זמן חורף, בחורי הישיבות ששבוע שעבר ביום רביעי -חמישי וחלקם היום.

ינון אזולאי: אני מאמין שהשרה גם תרצה להצטרף כי היא אחת שקרובה למסורת ואני יודע את זה.

ינון אזולאי: אז קודם כל, לברך אותם שיהיה להם זמן מוצלח, אלו בחורי ישיבות והבנים שלי גם נמצאים בתוכם, שהולכים עד לחג הפסח ועד חנוכה הם בדך כלל לא חוזרים הביתה.

ינון אזולאי: אז לברך אותם שיצליחו וימשיכו להגן עלינו בתורתם ובעזרת השם ככה נזכה לעוד הרבה ניסים במדינה להם אנו זקוקים היום ועכשיו אני אעבור קצת הלאה.

ינון אזולאי: אני מדבר על החינוך המיוחד, גברתי השרה גם דיברנו על זה אז במליאה ומדברים על החינוך המיוחד, על הגנים בחינוך המיוחד ש-90 מיליון ₪ זה מה שהיה, לצערנו הסכום הזה לא עבר.

ינון אזולאי: עברו רק 27 מיליון ₪ כמקדמה, אז אמרו שאין להם את הנתונים ומוועדת הכספים אמרו שהם ידאגו לזה.

ינון אזולאי: פה בוועדה התחייבו לזה שידאגו לזה בתוך חודש ומאז עברו ארבעה חודשים ועדיין לא נעשה דבר.

ינון אזולאי: אנחנו מדברים על שנת תשפ"ב שעדיין לא קיבלו אפילו אם אני לא טועה מקדמות, אז חשוב גם לזה לשים לב.

ינון אזולאי: אנחנו מדברים על ילדים בחינוך המיוחד ואני לא חושב שיש פה למישהו עניין לעכב זאת ואני בטוח שאת כן תרצי לעשות את הכל על מנת לזרז את זה.

ינון אזולאי: גני הילדים בחינוך הרשמי ובחינוך המוכר.

ינון אזולאי: כשאני מדבר על גני הילדים בחינוך הרשמי, אני מדבר על ממוצע של 27 ילדים, תקציב לכיתה הוא 334,324 ₪.

ינון אזולאי: זה תקציב לשנה עבור גן.

ינון אזולאי: במגזר החרדי, לפי מה שהממ"מ נתן זה, הם כתבו 83,135 ₪, אני יודע שזה יותר מ-100,000 ₪ ויכול להיות שיש איזו שהיא - - - ואני אשמח לקבל אבל.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס לזה.

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: אני יודע שזה מגיע לקרוב ל-150,000 ₪ לא ל-83,000 ₪.

ינון אזולאי: כלומר בכל מקרה הפער הוא עצום בין ילד במגזר החרדי בגן, אני לא מדבר על כיתות שעכשיו תגידו לי תכנית ליבה לא ליבה.

ינון אזולאי: אני מדבר על הגן שבגנים יש פער עצום בין ילד שלומד במגזר החרדי לבין ילד שלומר במגזר הכללי.

ינון אזולאי: הדבר הנוסף, דיבר על זה הרב גפני.

ינון אזולאי: יש את תקציב הישיבות מה שנקרא, 840 מיליון ₪.

ינון אזולאי: הייתה הבטחה שיוסיפו 200 מיליון ₪ וזה אחרי קיצוץ, זה עוד ירד וגם ה-200 מיליון ₪ האלה.

יפעת שאשא ביטון: מי הבטיח ומתי?

ינון אזולאי: ככה בנט אמר וככה ניר אורבך אמר.

ינון אזולאי: אגב, ניר אורבך שלח לך גם מכתב בעניין הזה, הוא לא נמצא פה אבל הוא ביקש להעלות את הנושא הזה שהוא אמר כן להשלים להם את ערך הנקודה כי עכשיו ערך הנקודה שלהם זה 192 ₪.

ינון אזולאי: רק שתבינו שהסבסוד עכשיו, כביכול מה שילד מקבל זה 192 ₪.

ינון אזולאי: זה הרי הזוי כי זה ירד מ-400 ₪ ומשהו, שגם זה לא הרבה.

ינון אזולאי: אבל לפחות להשלים להם לסוף שנה שאנחנו יודעים שיבוא ולפחות להשלים להם את זה ולהקפיץ להם את זה לאותות המקום שזה היה, כי אני לא חושב שיש עוד מוסד שיכול להתקיים בסכומים כאלה זעומים.

ינון אזולאי: אלא אם כן, הממשלה תבוא ותגיד "תשמע אנחנו החלטנו לפגוע סופית בעולם התורה.

ינון אזולאי: " תגידו את זה ואנחנו נדע להתמודד עם זה, אבל תגידו את זה ולא לבוא בכל מיני - - -.

ינון אזולאי: אני לא מדבר עלייך כשרה, אני להיפך, בגלל שאת שרה אני עכשיו פונה אלייך.

ינון אזולאי: יש אחרים שבאמת, הצורה איתם הייתה צורה אחרת אבל אני מקווה שאת גם תעמדי על זה שבמשרד שלך לא תהיה פגיעה במקום הזה.

ינון אזולאי: אני מדבר על זה שאם תיקחי את ההשטחה שעכשיו הולכים לעשות, אז גם מה-200 מיליון ₪ בסופו של דבר יישאר רק ה-80 מיליון ₪, תורידי מכל הטוטאל שצריכים לקבל ולא הייתה בכלל העלאה ולכן אני אומר שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי שלפחות הם לא ייפגעו.

ינון אזולאי: לגבי צהרונים.

ינון אזולאי: הסיפור של הצהרונים היה פה בוועדת כספים, יש עדיין צהרונים בגני הילדים מהמגזר החרדי שלא עובדים.

ינון אזולאי: יבוא משרד החינוך ויגיד "אנחנו לא נותנים כפל.

ינון אזולאי: " אז הגענו פה להסכמה שיהיה תקציב נוסף, בסדר.

ינון אזולאי: זה שאמרתם שאתם לא נותנים כפל ולא פתרתם את הבעיה זה לא אומר שהבעיה נפתרה.

ינון אזולאי: אם יש וויכוח בין הגוף החינוכי לבין הרשת שכביכול מפעליה את הצהרונים, אתם צריכים לבוא ולפור את הבעיה ולהגיד א'-ב'-ג'.

ינון אזולאי: ברגע שהוצאתם מכרז שיש מפעילים, תדאגו גם לדעת למי נותנים את הכסף אחת ולתמיד.

ינון אזולאי: הילדים לא צריכים לבוא ולהפסיד בעניין הזה ולא המשפחות האלה, אמא לא צריכה להפסיק את העבודה שלה בגלל שהילד שלה לא מסודר בצהרון.

ינון אזולאי: יש פערים בפריפריה, יש פערים וראינו את זה גם בכיתות של מחוננים, שהם צריכים להתנייד.

ינון אזולאי: יש פערים בכיתות בכלל.

ינון אזולאי: קודם הוא דיבר על הפערים של הכיתות, אני אחזור, אתה אמרת 5,334 של המגזר החרדי.

ינון אזולאי: השאלה שלי, האם כשאתה עכשיו מתקצב כיתות, האם אתה לוקח באותו פער יחסי שחסר לך והאם אתה שם את זה במגזר החרדי?

ינון אזולאי: כלומר, מתוך 34% חסר לך כ-17%, האם אתה לוקח את זה ואתה נותן את זה גם בכיתות האלה ומחלק אותם?

ינון אזולאי: ואולי הגיע הזמן לקחת את הכוח הזה מראשי הערים בעניין הזה של הכיתות ושלא מי שהוא חפץ בעיקרו הוא נותן לו יותר במקום למי שצריך יותר.

ינון אזולאי: כי מי שצריך יותר הוא לפעמים לא מספיק בקשר עם ראש העיר.

ינון אזולאי: הגיע הזמן לעשות לזה, כמו שאמרו שבניהול, הגיע הזמן לעשות את השינוי הזה גם בזה.

ינון אזולאי: שמרד החינוך יחליט למי הוא נותן, שיבוא לרשתות הגדולות שיש אותם ויגיד להן איפה הן צריכות, מה הצרכים שלכן ובאיזה מקום ולהכריח את ראש הרשות לתת שם.

ינון אזולאי: הדבר האחרון, כמעט האחרון, רק שאלה שהפנו לגבי הקורונה.

ינון אזולאי: יש מורים שלא מחוסנים, הם לוקחים חופשות מחלה אז מה הפתרון לזה?

ינון אזולאי: כי אני שולח את הילדים שלי שהם או מחוסנים כמובן או שהם לא מחוסנים, אבל הם מחלימים, ילד פחות מגיל 12 אצלי מחלימים ועברו בדיקה סרולוגית.

ינון אזולאי: השאלה היא, כשמורה לוקח על עצמו חופשת מחלה, מה אנחנו עושים איתו?

ינון אזולאי: הנושא האחרון הוא לגבי יוח"א ושאלת מה אנחנו עשינו, אז אני רוצה להגיד לך אדוני יושב ראש וועדת הכספים, אנחנו לא דחינו בחמש שנים, בוא נתחיל מזה ככה.

ינון אזולאי: אני אגיד לך את זה ככה, במגזר החרדי יש לי בן בכיתה ג' שלומד כל יום עד השעה 16:00 ויש לי בן בכיתה ו' שלומד כל יום עד השעה 17:00.

ינון אזולאי: שנה שעברה היה לי בן בכיתה ח' שלמד עד השעה 18:00, השנה הוא נכנס לישיבה קטנה שזה כיתה ט' והוא לומד כל יום עד השעה 21:30, אנחנו משלמים על זה, אנחנו לא מכחישים שאנחנו משלמים על זה.

ינון אזולאי: אז המלצה שלי לכל מי שרוצה שהילדים שלו ילמדו ביוח"א, בואו תתקרבו ליהדות החרדית ואנחנו נקבל אתכם.

אלכס קושניר: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי, נירה שפק בבקשה.

נירה שפק: דבר ראשון באמת אני רוצה לברך את השרה ואת ההתעקשות שלה להחזיר את כולנו למצב של נורמה וגם עם כל השיח שהיה אם כן או לא, עם הימים שסך הכל ההכנסה ההדרגתית והאפשרות לעשות - - - תיקונים בצורה כזאת שכשתגיע המסה של הימים של אחרי החגים לא נתחיל לעשות את זה, זה הימים ואני חושבת שההכנסה הזאת באמת הביאה לכך שבעיות נפתרו כשהייתה עוד אפשרות לעבוד בין לבין ועל כך.

משה גפני: תספרי את זה לאלפי המשפחות שהילדים שלהם עם פוסט קורונה עדיין, תספרי.

נירה שפק: אני לא בפסטיבל מספרי סיפורים, עכשיו אני אומרת את מה שאני רוצה להגיד כאן לשרה וזה מה שהחלטתי להגיד.

משה גפני: אז תמשיכי להכיל.

נירה שפק: תודה.

נירה שפק: אני גם מצטרפת לברכות על חזרת הסטודנטים וההשכלה הגבוהה ללימודים וזה עוד פרק בהחזרה לשגרה.

נירה שפק: אני בכלל חושבת שכמה שיותר מהר חזירים לשגרה במגבלות הרלוונטיות ותחת הסיכון הסביר כן ייטב, כי הטיפול המה שיקרה אם לא נעשה את זה, בעיני הוא הרבה יותר גמור, שוב אני חושבת שההחלטה היא הייתה נכונה.

נירה שפק: אני רוצה כמה דברים לשאול, אני רוצה להצטרף קודם כל לנושא של המערכת הבלתי פורמלי וגם את כל נושא ראשות המתנ"סים ומה נעשה עם כל אזורי הביצוע שם.

נירה שפק: אותי מעניינות באמת כל הרשויות המוחלשות יותר , אם זה - - -.

נירה שפק: מה עושים איתם?

נירה שפק: התוכניות נשארו כמעט אותו הדבר, תתקנו אותי אם אני טועה, אבל יש גידול באוכלוסיות האלו ואני רוצה לדעת אם ומה הכוונה שלכם בנושא הזה.

נירה שפק: אני מצטרפת לנושא של התשלומים על פי חוזר מנכ"ל.

נירה שפק: האחוז הקיים וקראתי את הממ"מ, על משקי הבית הוא גדול.

נירה שפק: אנחנו צריכים לטעמי לצמצם אותו ובטח במציאות של היום.

נירה שפק: כל ההוצאות על שיעורים פרטיים שזו נגזרת שהיא לא נספרת בחוזר מנכ"ל זו תוצאה מפערים שיש וזה משהו שחשוב לי לטפל בו ואני אשמח לשמוע אם יש תוכנית בנושא והעניין של וועדת כספים אז באמת אם הושם תקציב לנושא הזה, כי אנחנו רואים שהעלות של השיעורים הפרטיים.

יפעת שאשא ביטון: בנושא של מה, של שיעורים פרטיים?

נירה שפק: כן זה כלי נובע, אני אסביר.

נירה שפק: כשיש בתי ספר והפרדה בתוך בתי הספר ברמות, ביכולות, בייחוד, מדברים על פריפריה ואוכלוסיות מוחלשת, ככל שהורים רוצים ליצור מוביליות הנתח על ההורים בשיעורים הפרטיים וכאלה הם גוברים.

נירה שפק: יש בתי ספר שלוקחים מורים ושמים אותם בשיעורים של אחרי, יש כל מיני עמותות שתורמות ומוסיפות אם זה לעולים, למגזרים שונים.

נירה שפק: הנטל הזה הוא גבוה והייתי שמחה לדעת אם יהיה איזה שהוא "זום" על הנושא הזה.

נירה שפק: אני מקבלת שהנטל הזה הולך ועולה ואני גם רואה את זה, אני הייתי יושבת ראש פורום הורים במשך שלוש שנים וראיתי מה קורה עם זה הייתי נציגה בארצי, אז ראיתי רוחבית את הנושא הזה.

נירה שפק: הייתי רוצה לדעת מה הנתח התקציבי של החלטת ממשלה 566 של יישובי עוטף עזה, החלטה מאוקטובר 2020 עם כל הסעיפים, שכל משרד קיבל.

נירה שפק: אנחנו נשמח לדעת מה קורה עם החלטת ממשלה 566.

נירה שפק: אני רוצה לשאול גם על מוכנות לחירום.

נירה שפק: אמנם אני מוניתי ליושבת ראש וועדת המשנה למוכנות העורף בוועדת חוץ וביטחון, אבל אנחנו יודעים שאם לא תוסף מוכנות העורף תהיה, אם הכל יזרום כמו שצריך ואני הייתי רוצה שבתקציב הממשלתי שלך, הרי כל משרד צריך להציג את המוכנות לחירום ואני לא ראיתי את זה.

נירה שפק: זה לא חייב להיות עכשיו, אמירה אני אשמח לקבל את זה.

נירה שפק: בהקשר הזה גם כל הלמידה מרחוק.

נירה שפק: הזכירו כאן את כל הנושא של התשלומים על הדיגיטל ועל כל השירות הדיגיטלי, בטח במשרד החינוך זה משפיע מאוד אם עלינו כאן זה של משרדי ממשלה האם הם לקחו את זה בחשבון שעכשיו תצטרכו להיות מחויבים בדברים האלה, בצריכה-כן או לא.

נירה שפק: ההשפעות בעצם זה ממי שמוכר לכם, אבל מן הסתם זה יבוא לידי ביטוי וזה משהו שלא צריך לחכות אלא לעשות אותו אני רוצה להצטרף, דבר אחרון לנושא של הגדל התקציב וכבר הזכירו את הנושא שזה חלק מההסכמים הקואליציוניים שהיו ובייעדי הממשלה הזאת להכנסה של כל תנועות הנוער למיניהן.

נירה שפק: ממה שאני קראתי בתקציב שהוגש לוועדה אין גידול בבסיס הוועדה ויש אפילו קיצוץ, אם אני מסתכלת על זה ביחסיות של זה.

נירה שפק: בן כה וכה אתם מוסיפים את זה כל שנה, זאת אומרת, כשמסתכלים על הביצועים שלכם זה בפנים.

נירה שפק: אז השאלה שלי אומרת, האם לא כדאי כבר להכניס לבסיס התקציב, במקום מתוך התקציב ה"רזרבה" שאנחנו מעמידים לכם כ-80 מיליון ₪ שמועמדים בתקציב הרזרבה, אם לא כדאי כבר להכניס את זה ולא לעשות את זה כל פעם תשלומים בדיעבד ולדחות את הנושא שחשוב לכולנו והוא גם ביעדים שלכם.

נירה שפק: יש לי עוד שאלות, אני אציג אותן בנפרד ואני באמת רוצה להגיד תודה במהות של הדבר הזה ואני לא אצטרף לדברי פריפריה וכאלה, אני מתארת לעצמי שתעני עליהן.

נירה שפק: תודה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: אופיר כץ, בבקשה.

משה גפני: שאלה טובה לגבי ארגוני הנוער, אני שואל את זה כבר כמה שנים.

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: לא בבחירות, אני בעד ואני חושב שאת צודקת.

משה גפני: מה מוציאים את זה ואחרי זה מחזירים ומתחננים, את צודקת.

משה גפני: אני חשבתי שבממשלה חדשה יעשו דברים חדשים, הכל כמו שעשינו אנחנו.

קריאה: לוקח המון זמן לתקן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גפני, אם נעשה הכל עכשיו מה יישאר לארבע שנים?

אלכס קושניר: השרה לא תספיק לענות לכם על כלום.

אלכס קושניר: אופיר כץ בבקשה.

אופיר כץ: תודה אדוני היושב ראש.

אופיר כץ: אני גם אנסה להיות כמה שיותר קצר.

אופיר כץ: ראשית, אני לא מצטרף לברכות לגבי זה שהתלמידים היו בתקופת הקורונה בבתי הספר, למרות שזה כמובן חשוב שהם יהיו, אבל לא בכל מחיר ואנחנו ההורים שילמנו מחיר מאוד מאוד יקר על כל הודעה קבוצתית של בתי הספר וכבר נכנסנו לפאניקה ומצאנו את עצמינו כל היום בתורים לבדיקות ובידודים וככה זה חזר על עצמו וזה היה חודש באמת, לא עם הרבה ימי לימודים וזה כבר זכור לא טוב כל העניין הזה של הבידודים והמרתון לבדיקות.

אופיר כץ: עמדנו שעות בתורים רק בשביל לעשות את הבדיקות האלה כל פעם מחדש.

אופיר כץ: מה שעברו ההורים, זה לא מצדיק את הכמה ימי לימוד האלו, זה מה שאני אומר ולפי דעתי זו הייתה החלטה גרועה עליה ההורים שילמו מחיר כבר.

אופיר כץ: עכשיו אני רוצה לברך אותך על כך שאת מעבירה את הנושא של הגיל הרך למשרד החינוך.

אופיר כץ: זה באמת המקום של הדבר הזה, החשוב הזה, היקר ובו הוא צריך להיות כדי שאנחנו נסתכל על זה כמשהו שהוא חינוכי ולא משהו שהוא סידור עבודה ואני כן אשמח לשמוע יותר, כמי שישבנו יחד בוועדה לזכויות הילד, על הפיקוח והמצלמות.

אופיר כץ: מה התוכנית לגבי המפקחים?

אופיר כץ: כי אז נתקלנו בשתי בעיות מרכזיות, אחת זה כמות של 23 מפקחים, שאין סיכוי שהם יגיעו לכל גני הילדים בארץ וזה אומר שאין באמת פיקוח אמיתי, אז האם את מתכוונת להגדיל בצורה משמעותית את כמות המפקחים.

אופיר כץ: הדבר השני זה בנושא של סבסוד המצלמות, שראינו שזה עבד בצורה די צולעת.

אופיר כץ: אז זה הנושא הראשון.

אופיר כץ: הנושא השני, ינון נגע בזה, זה הנושא של המחוננים בפריפריה.

אופיר כץ: לפני כמה חודשים העליתי את הנושא הזה פה בוועדת הכספים, כשגפני היה היושב ראש.

אופיר כץ: מסתבר שיש פערים באופן מפתיע, לא בכמות המחוננים, אלא בכמות הילדים שיש להם נגישות להגיע למרכזי המחוננים.

אופיר כץ: זאת אומרת, אם לוקחים את נוף הגליל ואת קריית אונו שיש להם את אותה כמות התושבים, כ-40,000, אז בקרית אונו יש להם 150,000 מחוננים ובנוף הגליל 15,000.

אופיר כץ: זה לא שיש פחות מחוננים, פשוט המרכזים יותר רחוקים ויש ילדים שלהורים שלהם אין את היכולת לממן את התחבורה הציבורית למרכזי המחוננים ואז משרד החינוך אמר לנו פה שיש תוכנית להקמת מרכזים וגם דיברנו על סבסוד.

אופיר כץ: אז אני אשמח להתייחסות לדבר החשוב הזה.

אופיר כץ: נושא נוסף ואחרון, זה תקצוב לכפרי הנוער.

אופיר כץ: פניתי אלייך במכתב בנושא הזה.

אופיר כץ: באמת עושים עבודת קודם, מאכלסים כ-11,000 בני נוער בסיכון שבעצם הם באמת שמנים את החיים שלהם מקצה לקצה.

אופיר כץ: זה או להיות ברחוב או להיות במסגרת שאחריה הם ממשיכים גם לצבא ומשנים את מסלול החיים שלהם, שהיה אמור להיות אחרת והם ממש בחוסר ואין הגדלה של התקציב לעניין הזה.

אופיר כץ: אני מאוד אשמח לשמוע בשורה שכן יאפשרו להם לקלוט יותר ילדים ולתת להם את המסלול שהם באמת צריכים על מנת שיהיו במסלול הנכון בחיים, תודה.

אלכס קושניר: תודה.

אלכס קושניר: אופיר סופר, בבקשה.

אופיר סופר: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אופיר סופר: גברתי השרה, אני אעלה סוגיה שדיברתי עליה במליאה ואני ברשותך אחדד אותה קצת יותר עכשיו.

אופיר סופר: אני אגיד שזה גם בלט לי וזה לא בדיוק אותו דבר, אבל כשבאתי מהדיון עכשיו על יוח"א, אתה רואה שאנחנו בעיקר מדברים על כמה אנחנו משקיעים ופחות על מה שאנחנו מקבלים בחזרה, מה המדדים ומה הדיבידנדים ואני חודש שנכון שבמשרד החינוך ידברו תמיד בשני מדדים.

אופיר סופר: אחד, על מדדי ההשקעה ועל זה מדברים היום.

אופיר סופר: הדבר הנוסף, זה על מדדי האפשרויות, האפשרויות שעומדות בפני התלמיד ואני אגיד למה.

אופיר סופר: כשאנחנו מנסים לסנכרן ולקבל את כל הנתונים של כמה השקענו בילד ברשות לדוגמא כמו קריית שמונה, כי זה הצפון ונוח לי.

אופיר סופר: אז אני צריך לבדוק כמה הרשות נותנת וכמה פה וכמה שם, הרבה נתונים שמאוד מאוד קשה למדוד אותם.

אופיר סופר: אבל יותר קל לי למדוד לכמה מגמות הילד הזה פתוח כרגע בכיתה י"ב, מה האפשרויות שיש לו.

אופיר סופר: יותר מזה, נתתי דוגמא עם צינור הגז, אם לוקח לי להביא גז טבעי לקריית שמונה בעלות מאוד מאוד יקרה, זה לא אומר שליזמים שם יש הזדמנויות שהן שוות ליזמים שנמצאים במרכז הארץ ולכן אני אומר, שצריך לדבר גם על מדד ההשקעה וגם על מדד האפשרויות.

אופיר סופר: מכאן אני רוצה ללכת לפריפריה ואני רוצה לדבר על החינוך הדתי בפריפריה.

אופיר סופר: ראיתי את אוכלוסיות המיקוד, הפריפריה היא סובלת בכלל ממספרים קטנים.

אופיר סופר: שלוש ערים בצפון, זה חצי שכנוה בירושלים.

אופיר סופר: ראינו את האפשרויות של מחוננים, החוג למתמטיקה של אוניברסיטת בר-אילן שקשור לעמותה ואני מניח שמשרד החינוך תומך בזה, הכי צפוני שיש לנו זה במועצה האזורית משגב.

אופיר סופר: זאת אומרת, ילדים מחצור, ראש פינה, רמת הגולן אפילו יכולים להתחיל לפנטז על זה וילדים שמטבריה רוצים לפנטז על זה, הם צריכים הורים משוגעים שיסכימו להסיע אותם.

אופיר סופר: אם תשימי את האצבע באזור פתח תקווה, את תראי שיש עשרה חוגים כאלה.

אופיר סופר: אז בפריפריה המדד של הפיזור והמספרים הקטנים מקבל, אבל אני לא מחדש-בטח לא לך, מקבל משמעות מאוד מאוד גדולה.

אופיר סופר: כשאנחנו מדברים על החינוך הדתי, אנחנו מדברים על החמד, אז אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא קטנה, 20% בערך מהאוכלוסייה הכללית.

אופיר סופר: כשאנחנו לוקחים את זה לפריפריה, אז זה מפסק את זה למספרים הרבה יותר קטנים ואז אתה עסוק בבית שאן ובקרית שמונה ובהרבה ערים אחרות, במספרים מאוד מאוד קטנים.

אופיר סופר: כשאתה שואל כמה משקיעים בילד בחינוך הדתי יגידו לך "וואו, ככה.

אופיר סופר: ", למה?

אופיר סופר: כי הוא מקבל גם שעות תפילה והוא מקבל זה.

אופיר סופר: אבל כשאתה שואל כמה שעות מתמטיקה הוא מקבל, אתה מבין שהוא מקבל פחות מהאחרים וזה בא על חשבון שעות תפילה ועל חשבון כל הדברים האלה ולכן לא אני אומר "אל תשתמשו בדו"ח השקיפות של כמה משקיעים", אבל תיקחו בחשבון, תבנו מדד, סולם אחר של מה האפשרויות שעומדות בפני תלמיד בפריפריה.

אופיר סופר: אני חושב שזה ישפיע מאוד על שיקול הדעת ובניית התוכניות ובטח על שיפור של תוכניות כמו יום לימודים ארוך וניצנים וכולי.

אלכס קושניר: טוב תודה רבה.

אלכס קושניר: אנחנו סיימנו את סבב חברי הכנסת.

ינון אזולאי: אלכס רק הבהרה קטנה, אני טעיתי בנתון אחד.

ינון אזולאי: אני הבאתי נתון לגבי גן חרדי וגן רשמי.

ינון אזולאי: אני לא יודע את הנתון המדויק ואני אמרתי שהממ"מ שזו הייתה איזו שהיא הערכה ראשונית.

ינון אזולאי: אני חייב להגיד שזה לא מסמך של הממ"מ, זו הערכה ראשונית אבל יש פער ואם הם יודעים להגיד לי למה הפער הזה וכמה הוא, אני אשמח מאוד ממשרד החינוך.

אלכס קושניר: טוב.

אלכס קושניר: עכשיו, גברתי השרה, אני אשמח מאוד אם תתייחסי לשאלות.

אלכס קושניר: חברי הכנסת, להתאזר בסבלנות ולא לקטוע כי אנחנו לא נסיים את זה.

אלכס קושניר: אז תנו לה לענות, אם פתאום יהיו פספוסים והיא תפספס איזה שהוא משהו אז אני אאפשר עוד שאלות קצרות אבל חיכינו בסבלנו ועכשיו בואו ניתן לשרה את היכולת לענות, כי באמת היו פה המון המון שאלות והמון נושאים שדוברו.

נירה שפק: אלכס סליחה רגע.

נירה שפק: רק חבר הכנסת ולדימיר בליאק מרכז הקואליציה, מבקש להצטרף לשאלה על תנועות הנוער אז.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס לתנועות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אבל לפני שאני אענה, אם משה רוצה להתייחס למספר סוגיות בעיקר בהקשר למספרים, כי יש פה גם עניינים שנוגעים למדיניות ואז אני אתן את כל המעטפת.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

משה גפני: קודם כל אני אתייחס לנושא של הגידול בתקציב לעומת הגידול במספר התלמידים.

משה גפני: אכן יש גידול בתקציב שהוא יותר גבוה מהגידול במספר התלמידים.

משה גפני: בממוצע, המועצה הלאומית לחינוך בישראל, ביחס למדינות ה-oecd הוא יחסית גבוהה, אבל אם ניקח בחשבון את ההוצאה הלאומית לחינוך, נראה שישראל מדשדשת בתחתית הדירוג של ה-oecd וזה נובע מהריבוי הטבעי הגבוה שיש בישראל לעומת מדינות ה-oecd.

משה גפני: אז פה דיברו על הגידול בתקציב, אז הגידול אינו בא לידי ביטוי בגידול לפי ההוצאה בסך הכל לתלמיד .

משה גפני: לגבי הפער בין רשמי למוכר שאינו רשמי.

משה גפני: קודם כל, העניין נוע מחקיקה.

משה גפני: יש פה מדיניות מוצהרת של הממשלה לאורך השנים, של העדפת החינוך הציבורי על פני החינוך הפרטי וזה בא לידי ביטוי גם בנושא התקצוב וזה בא לידי ביטוי גם בשיעור ההשתתפות של מאיזה חלק ההשתתפות באה מתקציב החינוך הרשמי וגם מאי הכלת אופק חדש במוכר שאינו רשמי, הוא חל רק על עובדי המדינה.

משה גפני: אז זה דבר אחד.

משה גפני: עכשיו, בחינוך המיוחד.

שלמה קרעי: רגע, לפני שאתה עובר לחינוך המיוחד אבל משה, אתה לא מסביר על המוכר שאינו רשמי שאינו ברשתות המוסדרות, שגם אין בהן אופק חדש.

משה גפני: אז אני מסביר שזה עניין של מדיניות.

שלמה קרעי: מה מדיניות?

שלמה קרעי: שליש מהתקציב, אתה אמרת 75%, איך זה נהיה שליש?

משה גפני: אז אני אומר, התמונה לא השתנתה בשש השנים האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: זה 75% מה- - - אבל הם לא מקבלים אופק חדש, אז בכלל שהם משלמים יותר למורים.

שלמה קרעי: לא, אבל זה בגלל שבמסגרות ין אופק חדש, השרה.

שלמה קרעי: גם ברשתות המוסדרות במוכר שאינו רשמי אין אופק חדש ובכל זאת תלמיד שם מקבל 15,000 ₪ ומעלה ובמוכר שאינו רשמי הלא מוסדר מקבל 5,000 ₪.

שלמה קרעי: זה משהו שהוא מנותק מהמציאות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על המוכר שאינו רשמי.

משה גפני: מפני שברשתות מקבלים ככלל ילדים ישראל, במוכר שאינו רשמי מקבלים 75% משעות הבסיס.

משה גפני: יש הבדל גדול מכלל ילדי ישראל ובין שעות הבסיס.

שלמה קרעי: מה זה אומר?

משה גפני: זה בא לידי ביטוי ברשתות בהן התקצוב הרבה יותר גבוהה.

משה גפני: הם מקבלים, למעשה הפער היחיד כמעט ברשתות לעומת הרשמי, זה אופק חדש.

משה גפני: זה כמעט הפער היחידי.

שלמה קרעי: אבל אין להם אופק חדש ברשתות.

משה גפני: אין ובגלל זה יש פער בין המגזר הרשמי לבין הרשתות.

שלמה קרעי: אז הפער הוא מאוד קטן שם.

שלמה קרעי: זה 17,000 ₪ לעומת 18,000 ₪ לתלמיד.

משה גפני: אז כנראה שיש העדפה בשעות התקן של הרשתות.

משה גפני: אבל אני אומר, הפער היחיד שהוא נובע ב - - -, זה.

שלמה קרעי: אז זה לא סביר השרה.

משה גפני: ואם הם רוצים להצטרף לאופק חדש?

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גפני, אנחנו ניתן להם להתייחס למספרים ואחר כך אני אתייחס ברמת המדיניות.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

משה גפני: אוקיי, טוב.

משה גפני: הסכם אופק חדש, לפי היחידה להסכמי שכר חל אך ורק על עובדי מדינה.

משה גפני: הוא לא חל על עובדי בעלויות.

משה גפני: כן, אבל החוק מחייב ככלל ילדי ישראל, אז מה זה?

משה גפני: איך עושים את ההבחנה הזאת?

משה גפני: חבר'ה, הדיון הזה קיימנו אותו כבר עם היחידה להסכמי שכר כשאתה היית היושב ראש.

ינון אזולאי: מי שעשה את ההבחנה באחוזים לילד חרדי פחות.

משה גפני: כן.

משה גפני: אבחנה לא נכונה.

יפעת שאשא ביטון: שלא נולדה היום חברים, אבל אנחנו נתייחס לזה.

אימאן ח'טיב יאסין: סליחה, יש החלטת ממשלה בנושא?

אימאן ח'טיב יאסין: יש החלטה של הממשלה כאילו לא לתת אופק חדש?

משה גפני: לא, זה עניין של הסכמי שכר.

משה גפני: כן, כן, כן, הוא אמר.

יפעת שאשא ביטון: חברים, זה לא אבל בואו, זה לא נולד היום, זה היסטורי.

יפעת שאשא ביטון: אז בואו נשים את הדברים כפי שהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את הצורך, לייצר כל מיני עניינים.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא משהו שנולד היום.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס אחר כך למה שאנחנו נעשה בהמשך.

שלמה קרעי: אנחנו לא רק מהיום מעלים את זה, אנחנו כבר שנתיים זועקים את זה כאן בוועדה, לא קשור.

יפעת שאשא ביטון: אז חבל שרק זעקתם לפני שנתיים, הייתם מתקנים את זה.

שלמה קרעי: תיקנו חלק מהסיפור.

משה גפני: לגבי גני הילדים בחינוך מיוחד.

משה גפני: אתם יודעים, מי שרוצה לזכות בלוטו צריך להגיש טופס, למלא ולהגיש ואותו הסיפור פה.

משה גפני: בכל יישוב נפתחה המערכת לדיווח גננות, לכל הבעלויות וקומץ קטן מאוד של גננות שדיווחו במערכת.

משה גפני: כל עוד שלא נקבל דיווח של כל הבעלויות לדבי הגננות, לא נוכל לחשב פרופיל מדויק לגבי הבעלות.

שלמה קרעי: לא היו תקלות במערכת?

משה גפני: לא היו שום תקלות, זו מערכת שפתוחה לכלל עובדי ההוראה במערכת.

משה גפני: פתחנו אותה.

משה גפני: אני הייתי פה החודש מאי ואמרתי שהמערכת תיפתח בחודש יולי ובחודש יולי היא נפתחה ואני יכול לציין פה מספרים על כמה גננות פתחו במערכת.

משה גפני: עד עכשיו שובצו תשע גננות מתוך 1,500 בכל המערכת.

משה גפני: 266 דווחו, תשע שובצו.

משה גפני: אז כל עוד שהבעלויות לא ידווחו מכל הגננות, אי אפשר לשכלל פרופיל לכל בעלות, אי אפשר לעשות המרה לאופק חדש לכל גננת ובגלל זה העסק מתעכב.

ינון אזולאי: סתם להערכתך, למה הם לא מדווחים?

ינון אזולאי: לפי מה שאתה אומר, למה הם לא מדווחים.

משה גפני: אני לא יודע מה הסיבה.

משה גפני: שלחנו כל פעם.

ינון אזולאי: לא אני ממש באמת רוצה להבין, אם הבעיה היא אצלם, למה?

משה גפני: אנחנו שלחנו כל פעם הודעות מחדש ועכשיו, היום, יצאה עוד הודעה חדשה ואני אצטרך להפסיק את המקדמות מה.

משה גפני: אם ידווחו בוודאי.

שלמה קרעי: משה אני מקבל פה תמונת מסך של המערכת שאין אפשרות הכלל לדווח טכנית על שלב הגן והרוב פה מדברים על גנים.

משה גפני: יש מערכת ייחודית שנפתחה עבור זה, אתה נכנס למערכת הכללית.

משה גפני: יש מערכת, נשלח חוזר, נעשתה הדרכה לכל הבעלויות.

משה גפני: אני יכול פה לקשר אותך.

נירה שפק: מה שקרעי אומר זה שבמקום לשלוח הודעת שגיאה אפשר לשלום ישירות לינק שעליו צריך ללחוץ.

שלמה קרעי: אבל אמרו שתהיה הדרכה בספטמבר ולא הייתה הדרכה, נכון או לא נכון?

משה גפני: הייתה הדרכה בחודש יולי, ב-14 ליולי בשעה 12:30 ועוד אחת ב-21 ליולי בשעה 14:00 בוצעה ההדרכה.

משה גפני: ההדרכות הוקלטו ויפורסמו בפורטל.

אלכס קושניר: כן, אפשר להמשיך לנושא הבא.

משה גפני: לגבי הפער בתקציב בחטיבה העליונה, זה נכון שיש פער, הפער הזה צומצם בשיעור מסוים.

משה גפני: אני מבקש שתצא מפה הודעה מהוועדה על מה שמשה שגיא אמר, אני רוצה שכעולם ידעו את זה.

משה גפני: זה נכון ואם כן שידווחו ומי של ידווח אני לא מוכרח להילחם בשבילו.

יפעת שאשא ביטון: זה לגבי החינוך המיוחד.

משה גפני: אני רוצה שתצא הודעה כזאת מהוועדה.

משה גפני: איש פורמלי של משרד החינוך שאומר שיכולים לדווח, צריך שידווחו.

משה גפני: מחודש יולי, מתחילת חודש יולי יכולים לדווח.

משה גפני: אם ביסודי וחטיבות הביניים בשנים האחרונות עשינו קפיצה אדירה בתקצוב במגזר הערבי וממוצע ההוצאה לחינוך במגזר הערבי בחטיבות הביניים היא יותר גבוהה.

משה גפני: אם לפני שש שנים.

אלכס קושניר: חבר הכנסת גפני! אמר פה נציג משרד החינוך שאפשר לדווח, אתה חוזר על זה ארבע פעמים.

אלכס קושניר: תבדקו בבקשה שבאמת אפשר לדווח ואם לא תבואו מחר, מעלה את זה שוב בוועדה, מה הסיפור?

אלכס קושניר: זה פשוט לא לכבד את האנשים האחרים שמחכים פה לתשובות וזה בלתי נסבל הדבר הזה.

אלכס קושניר: עוד הערה אחת כזאת, אני מסיים את הדיון הזה ולא תקבלו תשובות.

אלכס קושניר: בבקשה.

משה גפני: בשנת הלימוד תשע"ד ממוצע ההוצאה לתלמיד בגזרה הערבית היה נמוך משמעותית מההוצאה לתלמיד במגזר היהודי ונכון לנתונים של שנה"ל תש"פ, אז הממוצע של המגזר הערבי יותר גבוהה מהממוצע של המגזר היהודי.

משה גפני: בחטיבה העליונה יש פער בין הממוצע של המגזר היהודי לבין המגזר הערבי, הפער הזה צומצם בשנת תש"פ בשיעור מסוים ויש כוונה שלנו ושל האוצר ביחד, בפעילות משותפת היא להאריך את התקצוב הדיפרנציאלי בעוד שלוש שנים נוספות על מנת להקטין את ממוצע השעות לתלמיד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שיתחיל מתי?

ג'ידא רינאוי-זועבי: הסגירה הזאת?

משה גפני: משנת תשפ"ג ולעוד שלוש שנים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רק בעוד שלוש שנים אנחנו נתחיל לראות את ההתחלה של סגירת הפערים בתיכון?

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו נתחיל כבר לראות עוד בשנים האלה, בעקבות הצמצום בשלב הראשון.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת ג'יידא, זה צומצם כבר ב-60%.

יפעת שאשא ביטון: זה עלה מ-17,000 ₪ לתלמיד ל-27,000 ₪ לתלמיד בעל יסודי ומה שאומר כאן משה, זה שהפער הזה ימשיך להצטמצם בשיח עם האוצר גם בשנים הבאות.

משה גפני: הפער בחטיבה העליונה נובע משתי סיבות, יש פער בעלות לשעה, שזה פער אובייקטיבי אני קורא לו, בגלל שזה מורים צעירים במגזר הערבי לעומת מורים וותיקים במגזר היהודי וזה נתון שאי אפשר לשנות אותו ויש פער בשעות השבועיות לתלמיד ואנחנו רוצים לסגור את הפער בשעות השבועיות לתלמיד על ידי עידוד תלמידים במגזר הערבי ללמוד במגמות הטכנולוגיות עתירות שעות ובאופן הזה אנחנו נסגור את הפערים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אוקיי ומעוד שלוש שנים ומעלה, מה התקציב שאתם חושבים שיכול להיות?

יפעת שאשא ביטון: עוד לא, זה בדיון עכשיו עם האוצר.

משה גפני: אני מעריך שזה אותו התקציב שהיה בשלוש שנים הקודמות.

משה גפני: סדר גודל של 450 מיליון ₪ לשלוש שנים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: למרות שההערכות של הרשות לפטור חלקי, זה 800 מיליון ₪ לשנה.

משה גפני: זה הרבה, זה 150- מיליון ₪ כל שנה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: טוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אשמח לקבל נתונים יותר מדויקים.

יפעת שאשא ביטון: כשיהיה סיכום גמור, זה עדיין בשיח וחבל, אנחנו עכשיו מעריכים את זה.

יפעת שאשא ביטון: כשיהיה אנחנו נשמח להביא.

משה גפני: לגבי התקשוב, אני יכול לציין שבבסיס נכנס, כפי שהצרה ציינה, נכנסו 200 מיליון ₪ לטובת תקצוב מערכת התקשוב בכל בתי הספר.

משה גפני: בשנת תשפ"א תקשבנו את כל בתי הספר וכרגע אנחנו מתקצבים את כל הפעילות השוטפת של התקשוב וזה כולל חיבור לאינטרנט, תחזוקה, תוכן דיגיטלי, תוכנות ניהול פדגוגיות.

משה גפני: עכל החבילה הזאת בהיקף של 200 מיליון ₪ יתוקצבו בשנת תשפ"ב ואילך.

אימאן ח'טיב יאסין: יש חלוקה לגבי התקצוב הזה, איך זה מחולק מגזרית?

משה גפני: זה מחולק לפי בתי ספר.

משה גפני: ישנם תעריפים מאוד גבוהים מעלות אחזקת האינטרנט ואחזקת מחשבים.

משה גפני: לגבי יוח"א.

משה גפני: רק אני רוצה לציין שהחוק נדחה כבר מסוף שנות ה-90, זה לא משהו חדש.

משה גפני: זה מסוף שנות ה-90 היישום של החוק נדחה.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להתייחס לתקנה 566?

משה גפני: לגבי תקנה 566, עוטף עזה מתוקצב יותר ממה שמוגדר בהחלטת הממשלה.

משה גפני: המשרד מוסיף תקציבים מעבר להחלטת הממשלה, אם זה בשעות הוראה ואם זה בכל מיני תוספות תקציביות אחרות.

משה גפני: אז לא רק שאנחנו מתקצבים באופן מלא את החלטת הממשלה, אנחנו מתקצבים אפילו מעבר.

נירה שפק: אני אשמח לקבל את התוכנית של 2021 ו-2022 בנושא הזה.

משה גפני: אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל תודה רבה לכם, גם על הדיון, על השאלת שאלות ועל הערנות.

יפעת שאשא ביטון: אני אתחיל דווקא בעניין של פתיחת שנת הלימודים ואני יאמר פה שוב, מערכת החינוך היא פתרון, היא לא בעיה.

יפעת שאשא ביטון: גם בכל מה שקשור בניהול משבר הקורונה ואנחנו ראינו שלמרות כל התחזיות שאמרו לנו שתהיה עליה בתחלואה עם פתיחת שנת הלימודים יחד עם החגים.

יפעת שאשא ביטון: עברנו את הכל, תודה לאל ואנחנו נמצאים במגמה של ירידה בתחלואה, לשמחת כולנו הילדים נמצאים במסגרת ואנחנו צריכים ללמוד לחיות לצד הקורונה, כשהילדים שומרים על שגרה ואנחנו שומרים עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אז זה לגבי העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הממ"ח.

אופיר כץ: אז אני לא יודע מה איתכם, אני הייתי בתורים של הבדיקות וזה היה סיוט להורים.

אופיר כץ: שעות היינו במתחמי הבדיקות וכל כמה ימים זה חזר על עצמו.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אופיר כץ, אני רק אומר לך שבין היתר, בזכות זה שאנחנו פתחנו את השנה, אז אם אתה זוכר בחודש יולי, כשהבאנו את מתווה הכיתה הירוקה וצמצום הבידודים, אז חשבו שאנחנו קצת חסרי אחריות.

יפעת שאשא ביטון: היום ההורים מבינים כמה חשוב לצאת למודל כזה ובזכות מה שקרה שם והלחץ שלכם, ההורים, אז גם אנשי המקצוע, אין להם ברירה והם הולכים יחד איתנו למהלך הזה, אז צריך לומר גם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה מעבר להעלאת המודעות הציבורית לכל הנושא של בדיקות ביתיות.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת אם אתם שמתם לב, כמה אנשים לפני ארוחת חג בראש השנה ובסוכות ופתאום ראינו את זה בהרבה מאוד אירועים משפחתיים נוספים, שהם פשוט אימצו את הגישה הזו.

יפעת שאשא ביטון: אז עוד פעם אני אומרת, לא רק שאנחנו פתרון ולא בעיה, אנחנו גם תרמנו למאמץ הכולל בהתנהלות סביב הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הממלכתי-חרדי.

יפעת שאשא ביטון: אדוני יושב הראש, אני בתפיסת המדיניות שלי, לקדם כמה שיותר מסגרות של ממלכתי חרדי.

יפעת שאשא ביטון: כמה שיותר ילדים שיכנסו תחת החינוך הרשמי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים בדיונים במשרד כדי לראות איך אנחנו מקדמים לזה יותר.

יפעת שאשא ביטון: יש היום תמריץ, אבל יכול להיות.

משה גפני: אנחנו זה לא חשוב לנו.

אלכס קושניר: לא.

אלכס קושניר: אני מבקש לתת לה לענות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת מה אנחנו עושים במשרד, הכל פתוח לדיון.

יפעת שאשא ביטון: שה משהו שהוא חשוב ואנחנו בהחלט פועלים כדי לקדם אותו.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אנסה לענות לפי הסדר.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של מורים באולפני, אנחנו נמצאים בדיון מולם עכשיו, הם יכנסו להסכם השכר ואני מקווה שהדבר הזה יביא לפתרון, כך שהם יוכלו להיות באופק חדש, כך שזה בעצם יצמצם את הפערים מולם.

יפעת שאשא ביטון: בנושא של החינוך הבלתי פורמלי עלה כאן הרבה ובצדק.

יפעת שאשא ביטון: זה אחד הנושאים שאני חושבת שהגיע הזמן לחזק אותו ולחזק אותו באופן משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: דיברתי קודם לכן על הנושא של ערכים ועל הנושא של החברה ושל חינוך בונה חברה ועושים את זה באמצעות החינוך הבלתי פורמלי לא פחות, אם לא אפילו יותר מאשר באמצעות החינוך הפורמלי.

יפעת שאשא ביטון: מה לעשות, אי אפשר לתקן את הכל בארבעה חודשים וגם צריך להשאיר משהו שיהיה לנו לכל הארבע שנים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני רק אגדיל ואומר שהתקציב של תנועות הנוער וארגוני הנוער היה בנוי בעצם מהתקציב בבסיס ומתקציב קואליציוני לאורך השנים, מה שהיום אין כי כביכול הכספים הקואליציוניים אינם בנמצא ובכל זאת, אני אמרתי בצורה מאוד מפורשת וגם לא "פוליטיקלי קורקט" מול האוצר, אבל אנחנו אמרנו שבמשרד אנחנו נמצא את הפתרון כדי להשלים את התקציב לתנועות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאולי משה ודודי פחות אוהבים את זה, כי עכשיו אנחנו פחות יהיה לנו על מה להתמקח, אבל יש לי באמת חובה מוסרית לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשלים את התקציב הזה.

רם שפע: לבסיס?

יפעת שאשא ביטון: רגע לא לבסיס, כי אנחנו גם נמצאים בסעד הזמנים הזה.

יפעת שאשא ביטון: בוא תשאיר לנו על מה להילחם.

רם שפע: אה יש לנו עוד שבועיים להילחם, אין בעיה.

נירה שפק: אבל מראש, לא בדיעבד נכון?

נירה שפק: זה מה שאת אומרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשלים את התקציב ואני גם אמרתי ואני גם אומרת את זה כאן לפרוטוקול, אם כבר שמנו על השולחן אז נשים את הכל.

יפעת שאשא ביטון: כל שקל נוסף שיגיע מהאוצר במסגרת ההסכמים הקואליציוניים יתווסף לתקציב של תנועות הנוער ואז אולי אפילו אנחנו נרוויח שהפעם יהיה תקציב גדול יותר ממה שהיה בשנה קודמת.

רם שפע: רק הארה ב-א', תודה רבה.

רם שפע: אנחנו עוד נמשיך לדבר על זה כי מבחינתנו התקציב צריך להיות בבסיס.

רם שפע: אני רק חשוב לי להגיד, תנועות הנוער זה כותרת נכונה והרבה מאיתנו משתמשים בה, אבל הן כוללות עוד הרבה מאוד גופים שהכסף הזה צריך להגיע אליהם.

יפעת שאשא ביטון: צודק.

יפעת שאשא ביטון: נפגשתי עם כולם, גם עם הארגונים, גם עם התנועות ואנחנו מדברים על החינוך הבלתי פורמלי ככלל.

יפעת שאשא ביטון: המתנ"סים זה סיפור אחר שגם צריך לחזק אותו, אנחנו עושים עבודה גם שם.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני באמת מתייחסת לנושא של חיזוק כל החינוך הבלתי פורמלי וזה משהו שאנחנו נדרש לו בשנה-שנתיים הקרובות אם אנחנו רוצים לייצר אופק.

יפעת שאשא ביטון: אני מזכירה כאן שאני דיברתי על "שישי חברתי" בתוך בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: דיבר חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי על הנושא של ימי שלישי לתנועות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל היום בהרבה מאוד מקומות, אם לא בכל המקומות, בימי שלישי הם ימים קצרים ואחר כך יש את החינוך הבלתי פורמלי בישובים השונים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כך שגם יום שישי יהיה שישי חברתי בבתי הספר היסודיים, כדי להנגיש את החינוך הבלתי פורמלי לכלל ילדי ישראל, לחבר אותם כבר מגיל צעיר לנושא הזה וזה כמובן ידרוש מאיתנו את חיזוק המערך באופן רוחבי.

מיכל רוזין: סליחה רגע השרה, אני רק רוצה להוסיף.

מיכל רוזין: אני חושבת שחשוב שיושב ראש הוועדה יבין שיש פה דרישה חד משמעית וזה גם הובהר בפני השר ובסיכום כמובן עם השרה, מה שנקרא 'בתיאום מלא'.

מיכל רוזין: אנחנו חושבים שצריך להגדיל את תקציב תנועות הנוער וארגוני הנוער, דרך אגב זה חוצה מפלגות בקואליציה.

מיכל רוזין: זה לא ימין ושמאל, דתיים או חילוניים, זה חוצה את כולם.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם האופוזיציה ולכן הנושא הזה צריך לקבל דגש ותוספת שהוסכמה מראש ואני חושבת שאולי אנחנו יכולים להביא את זה, אני אשמח לעזרתך.

יפעת שאשא ביטון: אני יותר מאשמח.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של האוטונומיה בחינוך.

יפעת שאשא ביטון: תראו, הנושא של אוטונומיה למוסדות החינוך הוא נושא מאוד משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: גם כדי לאפשר באמת לנהלים ולמורים ליזום, ליצור, להגשים את עצמם, להגשים את החזון החינוכי שלהם עבור הילדים וגם לתת את המענים הייחודיים והמיוחדים לכל אחד מהאזורים ומבתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שמה שנכון בישוב אחד לא נכון בישוב אחר ומה שנכון בבית ספר אחד, אפילו באותו הישוב לא נכון לבית ספר אחר מבחינת האוריינטציה ולכן אנחנו כן רוצים שיהיה מקום או מרחב של תפיסה חינוכית בכל אחד מהמוסדות החינוכיים.

יפעת שאשא ביטון: אתה העלית פה נקודה מאוד חשובה, איך אנחנו לא מרחיבים פערים ואיך אנחנו מוודאים שהדבר הזה נעשה בצורה טובה.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו בהחלט מקימים מנגנונים שישמרו פעם אחת על תקצוב שהוא נכון, לא רק פר רשות, אלא גם לפי מדד טיפוח בית ספרי.

יפעת שאשא ביטון: כדי שבאמת, המענה יהיה כמה שיותר ממוקד וייחודי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן נתייחס לרשויות חזקות אל מול רשויות חלשות, בהתאם לקריטריונים שיבנו יחד עם השלטון המקומי, כדי שרשות שצריכה ליווי או תגבור, כמו שיש וועדה קרואה היום בחלק מהרשויות, יהיה כך גם בנושא של החינוך.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של כספים שמגיעים לרשויות המקומיות ולא עוברים לבתי הספר, כן! צריך להגיד ביושר, לא תמיד הכספים מגיעים ליעדם או שהם מגיעים בסוף, כי אין ברירה, אבל זה מאוחר מידי וזה מעט מידי ולכן, גם כאן אנחנו נקים מנגנון, כדי שהכספים יעברו באופן ישיר לבתי הספר וכספים שמגיעים לרשות בגין החינוך יעברו ישירות לאגף החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננצל את הנושא של האוטונומיה כדי לייצר הסדרה גם בעניין הזה.

אחמד טיבי: יש לוח זמנים לכך?

יפעת שאשא ביטון: כן, בתחילת השנה הבאה בעזרת השם.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של המוכר שאינו רשמי, אז הייתה כאן התייחסות לגבי מה שקיים היום מבחינת העניין של התקצוב ובכל זאת אני מוכרחה לומר לכם שהנושא הזה חזר על עצמו לפחות מעשרה חברי כנסת שונים, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: אגב, חוצה מגדרים.

יפעת שאשא ביטון: גם חרדים, גם ערבים וזה דורש התייחסות וזה דורש חשיבה מחודשת ואנחנו בהחלט מתכוונים לצלול פנימה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת לומר לכם מה יהיו התוצאות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לגבש איזה שהוא מודל שפעם אחת מגשים את החזון של משרד החינוך ורואה איך באמת אנחנו נותנים, אתם דיברתם על כלל ילדים ישראל, אז שגם כלל ילדי ישראל, לצורך העניין.

יפעת שאשא ביטון: השוויתם את זה לחינוך העצמאי, שם לומדים ליבה אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו לא רוצים לתת לכל מי שהוא מוכר שאינו רשמי או פרטי שיעשה מה שהוא רוצה בלי שלמדינה יהיה שום פיקוח עליו ועדיין הוא יקבלך תקציב מלא.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו, אני מתחילה ללמוד את העניין הזה קצת יותר לעומק, כדי לראות איך אפשר ליצור מודלים שיאפשרו מודל מירבי.

יפעת שאשא ביטון: כשיהיו תוצאות נשמח לבוא ולהציג אותן, בין אם זה בוועדת החינוך, בין אם זה כאן או בכל מקום אחר בכנסת.

אימאן ח'טיב יאסין: השאלה אם תוכלי כבוד השרה להגיד לנו צפי של זמן מסוים?

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שזה יהיה תוך חודש או חודשיים כי אנחנו כן רוצים לייצר פתרון במערכת.

יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת, אני לא יודעת איך זה ייראה, אבל אני כן אומרת שאנחנו כבר ישבנו, ישבנו לדיון אחד ואנחנו החלטנו שאנחנו נלך ונעמיק בזה.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות גם שיהיה יותר ממודל אחד ומשם אנחנו נתקדם.

אופיר כץ: זה יהיה אחרי ה-14 לנובמבר?

יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה חבר הכנסת אופיר כץ, כי בסוף אם אנחנו נרצה לקדם את הדברים אנחנו גם נדע לקדם אותם ואנחנו נמצא את הפתרונות.

יפעת שאשא ביטון: סוגיית הישיבות.

יפעת שאשא ביטון: גם פה יש עניין של כספים קואליציוניים שהיו לאורך השנים וזה נכון שאורך התקנה הצטמצמה וירדה ל-840, אם אני זוכרת נכון.

יפעת שאשא ביטון: יש דיאלוג בקואליציה בעניין הזה כדי להביא את הכספים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק אתם זה גם הציונות הדתית ואני מקווה שעד שאנחנו נגיע לתקציב אנחנו נצליח באמת להגדיל את התקנה הזו, לכמה אני לא יודעת להגיד לך.

ינון אזולאי: על הבסיס הזה אפשר להגדיל להם כרגע?

ינון אזולאי: אפשר לעשות משהו?

יפעת שאשא ביטון: כרגע אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר עם הדבר הזה, גם לא להגדיל.

יפעת שאשא ביטון: אגב, היו מחשבות במהלך השלושה חודשים האחרונים, שאולי אנחנו מראש ניתן להם לפי מה שאנחנו מעריכים שיהיה, אבל אתה יודע יש פה סיכון מאוד גדול כי אתה עלול למצוא את עצמך בסוך השנה, במידה ולא הצלחת להגדיל את זה כפי שחשבת, לבקש כספים בחזרה זה משהו שהוא פחות סימפטי.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נעשה את זה בדרך המלך ואני מקווה שנמצא פתרון שיהיה באמת נוח ומתאים לכל הצדדים.

יפעת שאשא ביטון: נושא הכשרת המנהלים, גם כן, עניין שנמצא על סדר היום במשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: כבר התחלנו לטפל בהכשרה שלהם ושל חיזוק המעמד שלהם.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של אוטונומיה זה רק חלק מהסיפור, יש פה גם את העניין של שכר המנהלים, כדי באמת לתת להם את הסטטוס בתוך חדרי המורים כפי שראוי שיהיה ואני מקווה שגם עם זה, אנחנו נבוא עם בשורות חדשות.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שבשנה הבאה, בעזרת השם, כשאנחנו ניפגש כאן, אז אנחנו נוכל לסמן את מה שדיברנו וכבר הצלחנו לקדם.

יפעת שאשא ביטון: בינוי במגזר הערבי, החרדי ובכלל.

יפעת שאשא ביטון: נושא הבנייה הוא עניין אקוטי, אקוטי באמת.

יפעת שאשא ביטון: יש פה פער שגם אם אנחנו נתקדם לצורך העניין עם תוכנית החומש הנוכחית אנחנו רק נגדיל את הפערים עם תוכנית החומש הבאה ולכן אנחנו מנסים כפי שהמנכ"ל אמר, לייצר איזה שהוא פתרון מחוץ לקופסא, כדי לקדם את תוכנית החומש הבאה לצורך העניין ולצמצמם פער יותר משמעותי ממה שניתן כרגע.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שאנחנו נגיע להבנות והסכמות גם בעניין הזה כמו שצריך.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לכם שאנחנו בדיונים מאוד מתקדמים.

אימאן ח'טיב יאסין: רק שאלה בקשר ל-1,000 חדרים בחברה הערבית, זה מתוך התקציב של משרד החינוך או מתוך התקציב שיש עליו הסכמות בקואליציה.

יגאל סלוביק: 1,000 זה מתוך התקציב שיש עליו הסכמות ועוד 25% מתוך ה-17,000 יוקצו לחברה הערבית.

יגאל סלוביק: זה 1,000 ועוד 25% מתוך ה -17,000.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של הגיל הרך, חברים.

יפעת שאשא ביטון: דיברתם על העניין של הפיקוח, חבר הכנסת אופיר כץ.

יפעת שאשא ביטון: לטובת העמקת הפיקוח ובניה של מנגנון פיקוח אמיתי, כמו שאנחנו חושבים ורוצים ונכון שיהיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקבלים תקציב ראשוני, שכבר מופיע אגב בתקציב שעליו אנחנו מצביעים, של 200 מיליון ₪ כפי אמרתי בראשית דבריי.

יפעת שאשא ביטון: זאת לא התוכנית הרבה שנתית וזאת לא המהפכה שצריך לעשות.

יפעת שאשא ביטון: צריך גם לזכור שברגע שהמעונות עוברים למשרד החינוך, זה לא שאנחנו קמים ב-2 לינואר ואופס יש קסם והכל עובד כמו שאנחנו חולמים שיהיה, לא.

יפעת שאשא ביטון: אבל זאת תהיה נקודת הפתיחה למהפכה שנדרשת כאן והחינוך לגיל הרך בגיל לידה ועד גיל שלוש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו הולכים לתקן 70 שנים, זה לא צחוק.

יפעת שאשא ביטון: התחלנו בחוק הפיקוח, שהתחיל לעשות סדר ולזהות גם איפה הגנים הפרטיים שאף אחד לא ידע מי הם ומה הם ואיפה המטפלות שם, היום התקדמנו כמה צעדים קדימה, אבל עדיין, נדרשת פה מהפכה אמיתית ולכן צריך לזכור שהדבר הזה יהיה תהליכי, יהיה רב שנתי ואנחנו עושים פה מהלך משמעותי מהסיבה הפשוטה, שברגע שזה עובר להיות תחת הניהול של משרד החינוך תם הטקס.

יפעת שאשא ביטון: זאת הופכת להיות מערכת חינוך לכל דבר ועניין, אי אפשר יהיה להשתמש בזה יותר כאיזה שהוא כלי פוליטי.

יפעת שאשא ביטון: כי מי שיושב כאן מספר שנים בכנסת יודע שפעם זה בכלכלה ופעם זה בעבודה ורווחה ואז זה חזר לכלכלה ואז זה היה בתמ"ת ופשוט העבירו את זה כל פעם תחת איזה שהוא הסכם קואליציוני.

יפעת שאשא ביטון: זה נגמר.

יפעת שאשא ביטון: זה נכנס למערכת החינוך ומכאן יש לנו משימה לבנות את זה כמערכת חינוכית, עם כל המשמעויות של זה.

ינון אזולאי: את שותפה למשא ומתן עם כל הסיפור של המטפלות, הרי שם לבד האוצר אומר שזה כמיליארד שקל.

ינון אזולאי: השאלה אם את שותפה.

יפעת שאשא ביטון: אז הנושא של השכר, צריך לעשות רגע הפרדה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של השכר של המטפלות הוא עניין של אגף השכר במשרד האוצר, אני שותפה, אני בעיקר נתתי לשחקנים הראשיים היום לנהל את הדבר הזה, שזו שרת הכלכלה שברמת עשתה עבודה, יחד עם האוצר והצליחו להגיע להסכמות מול המעונות ולסיים את השביתה.

יפעת שאשא ביטון: באמת מגיע להם ישר כוח על זה ואני הייתי לאורך כל הדרך בדיונים.

יפעת שאשא ביטון: זה גם יהיה חלק מהנושא הכללי שאנחנו נצטרך לטפל בו ועולות פה כמה סוגיות: האם השכר יהיה בהתאם להכשרה שתהיה למטפלות ואז לייצר את ה-incentive של המטפלות להשתלם ולהכשיר את עצמן יותר ממה שאנחנו נייצר בבסיס.

יפעת שאשא ביטון: האם תהיה איזו שהיא העלאה שהיא רוחבית לכולן.

יפעת שאשא ביטון: זה דיון שצריך לקיים אותו ואנחנו נעשה את זה בתוך התוכנית הרב שנתית.

ינון אזולאי: הסבסוד לא יהיה אצלך נכון?

יפעת שאשא ביטון: הסבסוד נשאר במשרד הכלכלה.

ינון אזולאי: זו הבעיה שלנו.

ינון אזולאי: אצלך עוד איכשהו היינו יכולים למצוא איזו שהיא תקווה.

יפעת שאשא ביטון: אני שמחה, אז יש דברים טובים שאתם אומרים.

ינון אזולאי: אני לא אמרתי שאין דברים טובים.

ינון אזולאי: הנושא של המעונות היום מאוד כואב לנו בציבור החרדי, עד כמה שפגעו בציבור שלנו.

ינון אזולאי: זה פשוט להוציא את הנשים שלנו ולהגיד להן להפסיק לעבוד.

ינון אזולאי: אולי כשזה יבוא ממשרד החינוך כן תהיה לך את המילה ולנסות להיות עזר לאותן אימהות.

ינון אזולאי: מהמקום שאת נמצאת בו את יודעת מה זה אמא, את יודעת מה זה פריפריה ואת גם יודעת מה זה תורה.

ינון אזולאי: אני בטוח שאת יודעת מה זה תורה.

ינון אזולאי: אפילו פעם היתה איזו שהיא התבטאות שחזרת בך ממנה כי הבנת שאמרת איזה שהוא משהו מלמעלה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא חזרתי בי, אני יכולה להסביר אותה שוב.

אלכס קושניר: לא, לא עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: איש חינוך יודע בדיוק למה התכוונתי.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אתה יודע למה אמרתי תנ"ך?

ינון אזולאי: כי אני לימדתי תנ"ך וספרות בתוכנית לימודים מיוחדת.

ינון אזולאי: אז תדע, אדם קרוב אצל עצמו אז אתה אומרת את הדבר הראשון שהוא קרוב אליך.

ינון אזולאי: אתה צריך לשמוח שאמרתי את זה.

ינון אזולאי: אז לכן אני בא ואומר שדווקא מהמקום הזה היינו וגם היום אני מבקש שאם את יכולה לעזור בכל נושא של סבסוד המעונות שהולך לרדת בנובמבר.

ינון אזולאי: אגב, איך בכלל מורידים בנובמבר לאחר ששובצו הילדים וזהו פגיעה באימהות ופגיעה בילדים ואני תמיד אומר שזו פגיעה בחסרי ישע.

ינון אזולאי: את יודעת את זה והייתי אצלך בוועדה לזכויות הילד שכולם חשבו שאולי זו לא וועדה.

ינון אזולאי: אבל כמה שאת לקחת את הוועדה והרמת את מעונות היום ודווקא את הילדים האלה.

ינון אזולאי: דווקא מהמקום הזה שלא נתת שיפגעו בילדים האלה.

ינון אזולאי: אני גם אפילו מבקש ממך פה, שתהיי לפה לאותן אימהות וילדים לוודא איך מונעים מהם את הפגיעה הזאתי.

יפעת שאשא ביטון: מקבלת ואני באמת חושבת שצריך לקדם את זה, במיוחד ככל שישנן נשים שיוצאות לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של האוניברסיטה באילת, חברי היקר אתה יודע שאני מאוד אוהבת אותך אבל המשימה הבאה בתור שלנו זו קודם כל אוניברסיטה בגליל.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבטיחה לך שאחרי שאנחנו נקדם את האוניברסיטה בגליל אנחנו נתפנה גם לאוניברסיטה באילת.

יפעת שאשא ביטון: יש שלוחה של בן גוריון, זו לא בעיה ואנחנו רוצים לחזק את ההשכלה הגבוהה בכל מקום שבו היא נמצאת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השרה, רק לגבי מלגות אם אנחנו כבר מדברים על סטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס לזה עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של המלגות זה נושא שאתם כבר העליתם בפניי.

יפעת שאשא ביטון: אין לי תשובה, זה משהו שאנחנו צריכים לדון בו, אני צריכה להעלות אותו במל"ג ולראות באמת מה קורה היום, לפי איזה קריטריונים.

יפעת שאשא ביטון: צריך לפתוח את זה.

יפעת שאשא ביטון: עוד לא נגעתי בזה, אני מודה, בתוך כל הדברים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני מבטיחה לבדוק את זה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של השפה הדבורה, דיברתי על זה גם בכנסת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בהחלט רוצים לקדם את הנושא של שפה דבורה.

יפעת שאשא ביטון: בין אם זה עברית בקרב דוברי ערבית ובין אם זה ערבית בקרב דוברי עברית ובין אם זה השפה האנגלית שהיא שפה גלובאלית.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאפילו שכל הזמן דיברו על מתמטיקה, הייטק-זה חשוב ונמשיך להשקיע בזה, אבל בסוף בסוף, בוגר שלא יודע אנגלית כשהוא מסיים כיתה י"ב, אנחנו לא באמת מכשירים אותו לעידן הגלובלי.

יפעת שאשא ביטון: לכן אנחנו בהחלט נשים על זה את הדגש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בונים עכשיו תוכנית לאומית לשפה האנגלית, יש תוכנית כזו שקיימת במשרד אבל אנחנו רוצים עוד לבחון ולעבות אותה ובמקביל גם לטפל בסוגייה של השפה העברית והערבית בהתאמה למה שאמרתי.

יפעת שאשא ביטון: תוכניות במשרד החינוך, עוד לפני שלבים, עלה כאן הנושא של תוכניות שצריך לחזק.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, במשרד החינוך יש הרבה מאוד תוכניות ואני אומרת לכם כאן ביושר, יש לי כוונה אמיתית לפתוח את התוכניות האלה ולעשות סדר.

יפעת שאשא ביטון: לראות, בכלל לבקר אותן.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה תוכניות שאף אחד לא יודע לומר מה האפקטיביות שלהן, מה הן באמת תורמות, האם זה רק נחמד שיש כי בית הספר מקבל עוד קצת כסף וזה נחמד לכולם ועושים עוד איזו שהיא תוכנית.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו רוצים ללכת למהלכים משמעותיים בחינוך בארבע השנים הקרובות אנחנו חייבים לרכז מאמץ לכיוון שאליו אנחנו רוצים להוביל.

יפעת שאשא ביטון: לכן, כל התוכניות יפתחו לדיון ואנחנו נראה איך אנחנו בונים את הדבר הזה מחדש.

יפעת שאשא ביטון: לגבי תוכנית שלבים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו ידענו שזה לא הכל יהיה חלק.

יפעת שאשא ביטון: אבל יש פה פעם אחת אמירה מאוד ברורה שהילדים החולים הם גם חלק ממערכת החינוך ולנו כמשרד יש אחריות עליהם ואנחנו לא רוצים שהם יקבלו את המענה במיקור חוץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים פה תהליך הפוך ממה שקורה בהרבה מאוד מקומות בהם יש הפרטה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים בדיוק את הדרך ההפוכה.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד מורים שהיו בשלבים ונקלטו, המורים שהתאימו ורצו נקלטו.

יפעת שאשא ביטון: נקלטו במערכת, כן.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו היו שני מסלולים שאנחנו אפשרנו להם לבחור מתוכם, האחד זה להיקלט למשרד ונכון ששם אולי התעריף הוא נמוך יותר אבל יש להם ביטחון תעסוקתי ואופק ומי שלא רצה להיות חלק מהמשרד, התעריף שם הוא היה קצת יותר גבוהה וניתנה להם הבחירה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמעט מגיעים למקום שבו רצינו להיות, יש עוד כמה השלמות מבחינת מורים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה היה ככה גם כשזה היה בקדימה.

יפעת שאשא ביטון: הפערים לא מאוד גדולים, אני מוכרחה להגיד לך שכשאני הייתי בוועדה לזכויות בילד וזה עבר מתללים לקדימה מדע, שמענו והיה פה, חבל שחבר הכנסת מרגי לא נמצא כאן.

יפעת שאשא ביטון: כל שנה שמענו ביקורת על הנושא של התוכנית, גם כשזה היה בקדימה מדע.

יפעת שאשא ביטון: אז יש פערים, זה לא פשוט.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא להסדיר את כל הנושא הזה וכן, לפעמים בהתחלה זה קצת קשה.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד השרה, אני מדבר משני הצדדים.

אימאן ח'טיב יאסין: גם מצד צוות ההוראה וגם מצד הילדים שמקבלים את השירות.

אימאן ח'טיב יאסין: עצם מתן השירות והם נקלטו במערכת כדי לתת את אותו השירות לילדים או מה?

יפעת שאשא ביטון: לא, כדי לתת שירות טוב שאנחנו יודעים לפקח עליו וכדי שהם יהיו באמת חלק מהמערכת, כדי שישמר הקשר בין בית הספר והצוותים החינוכיים של בית הספר לבין הילד עצמו.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו באמת רוצים.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל אנחנו מדברים על זה שהילד לא נוכח בבית הספר ואין לו אפשרות להגיע לבית הספר לקבל את השירות שם.

יפעת שאשא ביטון: הוא יקבל את זה דרך המורים, כפי שהוא קיבל את זה בעבר.

יפעת שאשא ביטון: רק שזה יהיה בצורה יותר מסודרת ויותר מפוקחת מטעם המשרד, שגם המשרד שומר על קשר עם המשפחה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הילד לא הופך להיות ילד של מישהו אחר או ילד של עמותה.

אימאן ח'טיב יאסין: הילד בבית הספר?

אימאן ח'טיב יאסין: זאת אומרת, התוכנית בבית הספר או שהילד - - -

יפעת שאשא ביטון: לא היא בבית.

יפעת שאשא ביטון: אלו ילדים שלא יכולים להגיע לבית הספר.

יפעת שאשא ביטון: חברים אלו ילדים חולים שלא יכולים להגיע ועדיין הם ילדים של המערכת.

יגאל סלוביק: הם מקבלים מטפלים וסייעות.

יגאל סלוביק: עכשיו, שתבינו רגע את המשמעות, יש ילדים שאנחנו מחפשים אותם עד היום, שזה היה שם.

יגאל סלוביק: מה שנקרא "ילדים שלא קיימים.

יגאל סלוביק: "

יפעת שאשא ביטון: תשלומי הורים, עניתי כבר מספר פעמים במליאה.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אני יודעת שזה מאוד נחמד לבוא ולהגיד "ניתן חינוך חינם, נבטל תשלומי הורים לכולם", מדובר בהרבה מאוד כסף שאם אנחנו מדברים על צמצום פערים ונתתי גם דוגמא בשבוע שעבר במליאה, זה שאנחנו למשפחה מאוד מאוד מבוססת נחסוך את ה-400 ₪ של טיול שנתי או את ה-1,000 ₪ של תשלומי ההורים אז לא בטוח שזה יתרום להם מאוד.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם אנחנו נדע לקחת ולתת את המענה באופן דיפרנציאלי ובמקום את המיליארד שקלים לצורך העניין, שזה פחות או יותר העלות של ביטול תשלומי הורים, אנחנו נשקיע איפה שצריך לשם צמצום פערים ואני חושבת שזה דורש חשיבה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מאמינה במשהו שהוא גורף.

יפעת שאשא ביטון: אתם בעצמכם חזרתם פה כמה וכמה פעמים להתייחסות דיפרנציאלית, תקצוב דיפרנציאלי, מענה דיפרנציאלי.

יפעת שאשא ביטון: גם כאן אני חושבת שאנחנו צריכים ללכת למענה כזה.

יפעת שאשא ביטון: יהיה דיון במשרד, אני הבטחתי גם לחברי כנסת שמאוד בוער בהם שהם יהיו שותפים לשיח הזה ואני מקווה שאנחנו נמצא מודל שיהיה מופקע מעל כולם.

יפעת שאשא ביטון: על תקצוב פנימיות הנוער, תראו אנחנו לא הבאנו כאן את הכל, אנחנו בעיקר שמנו את הדגשים ואת מה שאנחנו רוצים להוסיף ולקדם המערכת.

יפעת שאשא ביטון: לא הבאנו לכאן את כל הסעיפים התקציביים.

יפעת שאשא ביטון: אני רשמתי כאן מה עלה בוועדה, אנחנו נעביר לכם כדי שאתם תוכלו להעביר את זה לחברי הכנסת, כי אני מבינה שכולם לחוצים קצת.

יפעת שאשא ביטון: אז גם לגבי פנימיות הנוער.

משה גפני: אני במוכר שאינו רשמי גם לשתף אותנו, זה הכל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשתף אתכם, אחרי שאנחנו נבנה את המודל.

יפעת שאשא ביטון: הדבר האחרון, חבר הכנסת אופיר סופר.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של המגמות, במקומות שהם קטנים, נכון שיש תשומות.

יפעת שאשא ביטון: מגוון האפשרויות שניתן לילדים במקומות מסוימים, על אף התקצוב שבאופן יחסי יכול להיות אפילו גבוהה מאשר במקומות אחרים, דיברנו על זה.

יפעת שאשא ביטון: תראו, צריך לצאת למערך ואמרתי גם במליאה, של שילוב אזורי.

יפעת שאשא ביטון: של באמת איגום משאבים במקומות שהם קטנים כדי לאפשר יותר מגמות לימוד ויותר בחירה עבור התלמידים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקיימים דיונים בנושא, גם שרת הפנים רוצה לראות איך אנחנו בעצם משתמשים נכון יותר, בכלל כממשלה, בכל מה שקשור לאשכולות האזוריים שהוקמו.

יפעת שאשא ביטון: אני באמת מאמינה שאנחנו יכולים לעשות את זה דרך שם ולהשיג אפילו, לא רק את העניין של מגוון אפשרויות והרחבת הבחירה, אלא אפילו את מערכת היחסים בתוך האזורים השונים, את החיבור בין הקהילות השונות שהרבה מאוד פעמים חיים באותו האזור הגיאוגרפי אבל אין באמת ממשקים ביניהם ומדברים כאן על חיים משותפים וזה חלק מחיים משותפים וחיים משותפים חברים, זה לא רק ערבים ויהודיים.

יפעת שאשא ביטון: זה דתיים וחילוניים וחרדים וחילוניים וזה קיבוצים אל מול ערים שנמצאות לידם ובאמת, הגיע הזמן שאנחנו נחייה כקהילה אחת ונראה איך אנחנו מאגמים משאבים ועושים את הדברים יותר.

אופיר כץ: רגע השרה, לגבי מה שהעליתי עם הבעית נגישות של המחוננים בפריפריה.

יפעת שאשא ביטון: נכון, קודם כל זה מעבר לעניין התקציבי זה משהו שצריך לפתוח אותו ולמפות אותו ולראות איך אנחנו מייצרים יותר אפשרויות.

יפעת שאשא ביטון: יש מקומות שבהם יש בתי ספר למחוננים, יש מקומות שבהם המחוננים יוצאים למכללות או לאוניברסיטאות סמוכות.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה לא אותו הדבר ובגלל זה אני אומרת שיש הרבה.

אופיר כץ: יש כאלה שאין להם את זה קרוב ובגלל זה הם מוותרים.

אופיר כץ: גם מבחינת הזמן והמרחק וגם מבחינת עלות הנסיעות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לומר משהו וזה מאוד חשוב ותודה רבה שהתעקשת רגע על העניין הזה, כי באמת פספסתי אותו.

יפעת שאשא ביטון: הגיל והראייה זה קצת בעייתי.

יפעת שאשא ביטון: זה מחבר אותי לעניין של הבגרויות, רציתי לומר לך שיש הרבה מאוד נושאים חשובים באמת, אבל יש דברים שבאמת לא נעשו פה הרבה מאוד שנים ובנפשי לעשות את השינוי בהם וזה נכון שיצרתי איזה שהוא סדר עדיפויות ואחד הדברים הכי משמעותיים מבחינתי כרגע זה לשנות את שיטת הבגרות.

יפעת שאשא ביטון: לא רק במספר מבחני הבגרות, אלא על מה נבחנים, איך יוצרים באמת מצב שבו הילדים שמסיימים כיתה י"ב יוצאים עם מיומנויות אמיתיות, שאנחנו בוחנים אותם על המיומנויות שאיתם הם מגיעים אחר כך לאקדמיה ואלעד וחבר הכנסת רם שפע שאל אותנו מה אנחנו מוכנים לעשות בעניין.

יפעת שאשא ביטון: אז כבר היו מספר מפגשים, אנחנו נצא למהלך רחב שתהיו בו שותפים, מורים ומהלים והורים ומפמ"רים ואפילו, אני לא אחשוף את הכל אני אשמור משהו להמשך.

יפעת שאשא ביטון: אבל באמת, הולך להיות פה תהליך מאוד משמעותי ומעמיק, שאני מקווה שיצא לדרך כבר בשנה הבאה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אומר שכבר בשנה הבאה יבחנו אחרת, אלא הראשונים שיבחנו אחרת הם יהיו אלה שבסוף התהליך הראשון אני מעריכה שאלה שיבחנו בעוד שלוש או ארבע שנים.

יפעת שאשא ביטון: לכן אי אפשר לפתור את הכל.

יפעת שאשא ביטון: אז זה מה שאנחנו שמים לנו כיעד.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו למה זה הכי חשוב?

יפעת שאשא ביטון: כי בסוף מה אנחנו נשיג בבגרות, מעבר בזה שאנחנו נביא את התלמידים מוכנים יותר לאקדמיה, אנחנו נגזור אחורה לאופן שבו ילמדו כבר בחטיבת הביניים ואפילו בבתי הספר היסודיים.

יפעת שאשא ביטון: כי כל ההוראה תצטרך ותהיה חייבת להשתנות ואני מאמינה שזה השינוי המשמעותי שנוכל להביא לילדי ישראל.

אלכס קושניר: גברתי השרה, אני רוצה להודות לך על הדיון הזה ואני רוצה לברך אותך על הזמן שהשקעת, על התשובות המפורטות שנתת, על היחס לחברי הכנסת ששאלו שאלות.

אלכס קושניר: תודה רבה לך, יש לך המון המון אתגרים ואנחנו יודעים שאת עושה את המקסימום וכבר בתחילת התפקיד את הצלחת להוכיח שאפשר אחרת ואפשר גם להמשיך אחרת ואני בטוח, שגם תבצעי את התקציב כמו שצריך וגם תביאי לתוכו תוכניות נכונות ובסוף הכל לטובת ילדי ישראל ולטובת כל המגזרים.

אלכס קושניר: תודה רבה, הישיבה נעולה.