ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 7, 2021-10-11 10:07

מירב בן ארי: אני פותחת את הדיון של הוועדה לביטחון פנים, היום ה-11 באוקטובר, ה' בחשון תשפ"ב.

מירב בן ארי: הנושא הוא מסקנות מאירוע השריפה בהרי ירושלים והיערכות לעתיד.

מירב בן ארי: אנחנו מבקשים לעשות את הדיון הזה אחרי סיור בסוף אסון השריפה הגדול ביותר שהיה כאן בשנה האחרונה.

מירב בן ארי: אחרי שהגעתי לאירוע וכמובן גם שרים וחברי כנסת החלטנו לקיים את הדיון הזה בעיקר כדי להסיק מסקנות וכמובן היערכות לעתיד כי לצערי שריפות ובטח כאלה, לצערי יכולות לקרות שוב.

מירב בן ארי: כמה מילים בקצרה.

מירב בן ארי: במהלך חודש אוגוסט פרצה שריפת הענק הזו בהרי ירושלים.

מירב בן ארי: הבנתי מחקירת המשטרה, ואתם תתייחסו, שעולה שהשריפה פרצה בעקבות הצתה, במשך ארבעה ימים, אחרי 52 שעות הצליחו צוותי הכיבוי וההצלה להשיג שליטה על האש.

מירב בן ארי: כל מה שקשור לפרטים של האירוע, ראיתי את המצגת אתמול שהכינו לנו ודדי יציג אותה מעולה, אז לא אכנס לפרטים של מה היה וכמה היה, כל זה יקרה.

מירב בן ארי: מה שכן חשוב לי לומר זה שאנחנו רוצים לדעת מה אנחנו יכולים ככנסת לסייע לכבאות והצלה כדי לתת להם כלים טובים יותר.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד ואני אגיד גם בסוף, לפחות ממה שראיתי בשטח ובסיור שעשינו ביחד, הייתה כאן עבודה מדהימה של לוחמי האש, בזכות העבודה, בזכות המקצוענות ובזכות מה שראיתי בשטח ואני אתייחס לזה גם בסוף, אף אדם כמובן לא נהרג, הבנתי שנפצעו שלושה, אבל שוב, בפרטים של האירוע הנציב יעדכן.

מירב בן ארי: כן מאוד חשוב לי לתת את הקרדיט על ניהול האירוע בצורה מאורגנת ומצוינת לכבאות.

מירב בן ארי: אני אגיד את זה גם בסוף.

מירב בן ארי: היה נזק כמובן לעצים ולרכוש אבל בסוף אף אדם לא נהרג מהאירוע הזה והכי חשוב בסוף זה החיים בנפש שניצלו.

מירב בן ארי: מעבר כמובן להשגת שליטה על השריפה והרבה דברים שגם ראיתי בעצמי בהרי ירושלים כשהגעתי לשטח.

מירב בן ארי: אני לא אכביר במילים, אני רוצה לשמוע את הסקירה של ניצב דדי שמחי.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: אני כבר רוצה להגיד שהסדר יהיה קודם כל סקירה מלאה של הנציב דדי שמחי ולאחר מכן נשמע התייחסויות של משרדי הממשלה האחרים.

מירב בן ארי: כמובן של המשטרה מיד לאחר מכן.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

דדי שמחי: אני אציג את השריפה שהייתה בין ה-15-21 לאוגוסט, אני אגע בסקירה כללית ואחרי זה אגע בלקחים.

דדי שמחי: חלק מהלקחים הם ברמה של מערך הכבאות, חלק גם לקחים ברמה הלאומית.

דדי שמחי: אתם רואים את השריפה, בסך הכל השריפה התפתחה לממדי ענק, שריפת ענק זה מעל 5,000 דונם, בעיקר בחסות הרוח המערבית שאיימה על הרבה ישובים.

דדי שמחי: המאמץ העיקרי היה מאמץ הגנת ישובים ומאמץ התקפה היה בעצם להילחם באש.

דדי שמחי: קצת מספרים על השריפה, מדובר על 52 שעות לחימה רצופות באש, מדובר על אינדקס גבוה, בסך הכל נשרפו כ-15,000 דונם חורש טבעי, נפגעו כ-2,000 איש.

דדי שמחי: מבחינת הנזקים, סך הכל שלושה בתים בכל השריפה הגדולה הזאת נשרפו או נפגעו, שלושה בתים ועוד כמה מחסנים /מבנים ברמות אחרות, השתתפנו כמעט כ-1,500 לוחמי אש, זה כולל כבאים כתומים והצבא, אתם רואים את הסד"כים הגדולים מאוד, כבאיות מכל הארגונים, כולל מקק"ל, רט"ג, צה"ל, כוח אווירי של מסוקים ומטוסים, הטלנו מהאוויר סדר גודל של כמעט 1.5 מיליון ליטר חומרי כיבוי, והשתמשנו גם בכלי חו"זי של צה"ל בדבר הזה.

מירב בן ארי: מה זה הזיק צופית?

מירב בן ארי: מל"טים?

דדי שמחי: מל"טים ורחפנים, כל מיני אלמנטים כדי לראות את השטח ביום ובלילה.

דדי שמחי: מה שרואים בשקופית הזאת זה בעצם איפה השריפה החלה, השריפה החלה מצפון לבית מאיר, איפה שהעיגול הצהוב הזה.

דדי שמחי: ובעצם רואים כאן את האש שבעצם נעה לכיוון דרום ועקפה את בית מאיר ממזרח ואז ירדה לוואדי כסלון ומשם רצה - - -

מירב בן ארי: זה המוקד של ההצתה?

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: זו תחילת השריפה.

דדי שמחי: פה זה התחיל, על בסיס הציר.

דדי שמחי: מבחינתנו בוודאות זה אדם הדליק את השריפה.

דדי שמחי: כלומר לא היה פה כבל חשמלי ולא היה פה קצר חשמלי ולא היה פה ברק באותו יום.

דדי שמחי: כלומר זה מה שנקרא תוצאת הדלקה על ידי אדם, את המניע, את זה אני לא יודע - - -

מירב בן ארי: על זה אנחנו נשמע את ההתייחסות של המשטרה.

מירב בן ארי: אבל מוקד אחד עשה את כל השריפה הזאת?

דדי שמחי: בתוך העיגול הכתום יש כאילו שני מוקדים, שתי הדלקות.

דדי שמחי: אז כל השריפה החלה מהמקום הזה.

דדי שמחי: מה שרואים פה זה תמונת לווין, אפרופו זה שהכבאות התחילה להתחבר גם לכל נושא הלוויינות, בסיוע צבא הגנה לישראל.

מירב בן ארי: שזה גם משהו חדש, לא? הלוויינות?

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: מה שרואים כאן בעצם, כל מה שמקווקוו בצבע האדום זה כל השטח שנשרף ביום הראשון, סדר גודל של כמעט 12,500 דונם ומה שנשרף ביום השני זה היתרה, סדר גודל של עוד איזה 2,500 דונם.

דדי שמחי: רואים שהשריפה התקדמה גם בחזית השריפה לכיוון מזרח וגם בעקב השריפה לכיוון מערב, בדיוק כמו שכתוב בספרים, האש מתקדמת גם קדימה וגם אחורה.

דדי שמחי: בתמונה השמאלית רואים את עוצמת הלהבות ועוצמת האש.

דדי שמחי: ככל שהצבע יותר כהה הטמפרטורה שם יותר גבוהה.

דדי שמחי: בסך הכל האש התקדמה כמעט 7.5 קמ' ממערב למזרח, עם כיוון הרוח.

דדי שמחי: מה שרואים פה זה התפתחות השריפה, רואים איפה היא התחילה, בחלק השמאלי של השקף רואים את נקודת ההתחלה ואז בעצם היא עקפה את בית מאיר ממזרח, נכנסה לוואדי והתחילה לרוץ בוואדי.

דדי שמחי: גבעת יערים הייתה מעין פיבוט כזה באמצע ואז היא עקפה את גבעת יערים גם מכיוון צפון וגם מכיוון דרום, חזית אחת נעצרה באזור שואבה, החזית השניה המשיכה לכיוון צובה, הקיפה גם שם את הר איתן.

דדי שמחי: ואז רואים, האש עקפה את גבעת יערים מצפון ומדרום, המשיכה לנוע מזרחה ובעצם קו אחד היא נעצרה במרחב שבין צובה לבין הר איתן, היא נעצרה שם, והקו השני היא נעצרה מאחורי הר איתן, ממזרח להר איתן ובעצם מה שמסומן כאן בצהוב זו הדילמה שהייתה לנו ביום השני, האם האש תמשיך לכיוון מוצא עלית, עין עקובה עין רפא או שבכלל תלך לכיוון הדסה עין כרם ואבן ספיר, לשמחתי הצלחנו לעצור אותה בעצם בדיוק איפה שמתחילים החיצים הצהובים.

מירב בן ארי: וכך נמנע הפינוי של בית החולים?

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: מה שרואים פה זה השתלשלות האירועים במבט צפור.

דדי שמחי: רואים שבעצם האירוע התחיל בערך בשעה 15:00 ובאותו זמן, שעה לפני כן הייתה לנו שריפת ענק בוואדי חומוס באזור ירושלים, כל כוחות הכיבוי של מחוז ירושלים היו בשריפת הענק שהייתה שם ומשם קפצנו לשריפה בבית מאיר.

דדי שמחי: רואים פה לפי ימים, בגרפים למעלה רואים בעצם את אחוזי הלחות, את מהירות הרוח שהם בעצם שני גורמים מהותיים שמשפיעים על התקדמות האש.

דדי שמחי: רואים שבערך עד לשעה 17:00, 18:00 בערב הרוח הייתה 40 קמ"ש ואחרי זה ירדה ובהתאמה גם הלחות עלתה.

דדי שמחי: האש תמיד התקדמה ביום ודי נעצרה או קפאה בלילה.

דדי שמחי: אם ממשיכים עוד לכיוון הימים אחרי זה רואים שחלק מהסיבות גם שהצלחנו לעצור את האש זה בגלל השינוי בתנאי המטאורולוגיה, גם בירידה גדולה בעוצמת הרוח וגם עליה בלחות, בעיקר ביום, וכל זה ביחד עוזר לכבות את השריפה.

דדי שמחי: בכלל צריך לדבר פה על שריפות ענק, שריפות ענק בדרך כלל, הגורמים שמשפיעים בעיקר על היכולת לכבות את השריפות זה המטאורולוגיה ופחות מאמצי הכיבוי.

דדי שמחי: מאמצי הכיבוי עוסקים בעיקר בנושא הגנה על נכסים חיוניים וגם כאן פעלנו באותה צורה.

מירב בן ארי: אז יש משמעות לשינוי האקלים בסוף.

דדי שמחי: ברור.

דדי שמחי: שינוי האקלים, גם הרוח וגם הלחות זה אחד הגורמים היותר משפיעים על יכולת כיבוי שריפות ענק.

דדי שמחי: צריך להבין שמדובר בלהבות בגובה של 35 מטרים עם טמפרטורה של 1000 מעלות, שום דבר לא מכבה דבר כזה.

דדי שמחי: אנחנו רואים פה בעצם את המוקדים העיקריים שבהם פעלנו.

דדי שמחי: בעצם מי שפעל פה מיום שני היו כל מפקדי המחוזות, רואים את כל הישובים.

דדי שמחי: אני אדבר אחרי זה על הישובים האלה כי אנחנו מכירים את הישובים האלה כישובים מסוכנים ונדבר עליהם בלקחים.

דדי שמחי: כאן יש ניתוח פרטני של השריפה שעה-שעה כולל כל הפעלת הכוחות מקצב התפתחות האש ולאן האש הגיעה, אירועים מרכזיים שקיבלנו, כל מה שקשור לצבירת הסד"כ, הפעלת הכוח האווירי והחלטות קובעות.

דדי שמחי: עיקר ההחלטות הקובעות שאפשר לראות פה זה החלטות על פינוי ישובים.

דדי שמחי: לדוגמה ביום הראשון כבר בשעה 14:00 הוחלט על פינוי רמת רזיאל, גבעת יערים, כסלון שואבה ושורש, פה בעצם גם המקום להגיד מילה טובה קודם כל למועצה שלצערנו היא מתורגלת בפינוי ישובים לאור שריפות רבות לאורך כל ההיסטוריה של הגזרה וגם למשטרת ישראל שעזרה בפינוי, ובאמת בהמשך נדבר גם על שאר הכוחות, קק"ל רט"ג וכל מי שעבד שם באמת עבדו יפה מאוד.

דדי שמחי: אנחנו רואים פה את היום השני של הלחימה, בין היום הראשון ליום השני או בעצם ביום השני, הייתה לנו, קראנו לזה התפרצות של האש ונשרפו עוד סדר גודל של 2,500 דונם.

דדי שמחי: ביום הראשון 12,500 וביום השני 2,500 דונם.

דדי שמחי: צריך לזכור שביום הראשון האש התחילה ממוקד אחד וביום השני בעצם היו כמעט 250 מוקדים שבערו כל הלילה.

דדי שמחי: אנחנו נדבר בהמשך גם על סוגי עצים, איזה עצים נשרפו שם ומה כדאי ומה לא כדאי.

דדי שמחי: יש פה את המשך הניתוחים, אנחנו נשארנו שם עד יום שישי כמעט בלחימה, כדי לוודא כיבוי מלא וסופי ושלא תהיינה התחדשויות לאורך כל הדבר הזה.

דדי שמחי: פה רואים נתוני ביצוע.

דדי שמחי: טייסת הכיבוי, בסך הכל הטלנו כמעט 1.5 מיליון ליטרים של חומרי כיבוי, זה גם מים וגם מעכב מהאוויר, טסו כמעט 300 שעות, סך הכל עלות הכיבוי האווירי בשריפה הנוכחית זה כמעט 8 מיליון שקלים, ללמדנו את המחיר של שריפות ענק וכמה כדאי להשקיע במניעה, כי בסוף זה מחזיר את עצמו בריבית דריבית.

דדי שמחי: כאן היו שני אירועים מיוחדים בהיבט האווירי, אחד שפעם ראשונה – ונדבר על זה בהמשך – היה פה ניסוי מבצעי של שמשון של חיל האוויר, שהשתתף בכיבוי.

מירב בן ארי: מה זה שמשון?

דדי שמחי: שמשון זה מטוס הרקולס.

מירב בן ארי: תסביר כי אנשים לא מבינים.

דדי שמחי: אני אדבר על זה בהמשך.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: שזה של חיל האוויר, לא של המשטרה.

דדי שמחי: של חיל האוויר.

דדי שמחי: הרקולסים כרגע יש רק לחיל האוויר.

דדי שמחי: וגם השתתפו פה עוד שישה מטוסי כיבוי של כים-ניר שהשתתפו בכיבוי, אנחנו נגיד אחרי זה אם זה טוב או רע.

מירב בן ארי: רגע שאלה על ההרקולס של חיל האוויר.

מירב בן ארי: למה בעצם אין הרקולס בחיל האוויר שהוא תמיד בכוננות שריפות?

דדי שמחי: שאלה טובה.

דדי שמחי: חיל האוויר לפני משהו כמו 15 שנה לדעתי היה אחראי על כיבוי אווירי באמצעות יסעורים, סיקורסקי, מלפני משהו כמו 15 שנה חיל האוויר ביטל את הכשירות הזאת ומ-2012 הקימו את טייסת הכיבוי עם 14 מטוסים.

מירב בן ארי: של המשטרה.

דדי שמחי: של הכבאות.

מירב בן ארי: של הכבאות שיושבת במשטרה.

דדי שמחי: עם 14 מטוסים.

דדי שמחי: עכשיו, אני מסכים עם מה שאת אומרת ולשמחתי ראש הממשלה הקודם התחיל עם הדבר הזה שזה לא הגיוני שיש פה חיל אויר ענק ומשוכלל והוא לא משתתף בכיבוי שריפות ענק.

דדי שמחי: התחלנו לפני משהו כמו שמונה חודשים עם ניסויים משותפים עם חיל האוויר, הכבאות יחד עם חיל האוויר, כדי לאפשר למטוסי הרקולס/שמשון להשתתף בכיבוי אווירי.

דדי שמחי: לסבר את האוזן, אם מטוס כיבוי נושא איתו 3 טון חומר כיבוי הרקולס לוקח 18 טון.

דדי שמחי: ויש לנו כמה וכמה הרקולסים כאן במדינה.

מירב בן ארי: אז כאילו אתה נמצא בתוך האירוע, השריפה מתפשטת ל-250 מוקדים ואז אתה מתקשר למפקד חיל האוויר ואומר לו 'תביא את ההרקולס'.

מירב בן ארי: זה לא ידוע בפקודות שאם יש שריפה ברמה כזאת אפשר להפעיל את חיל האוויר?

מירב בן ארי: או שאתה צריך להתקשר ולבקש ממנו?

דדי שמחי: עכשיו אנחנו בתהליך מסודר יחד עם חיל האוויר כדי לייצר כזאת יכולת בחיל האוויר, לתמחר אותה, לתקצב אותה ולהכניס אותה בפקודות הלאומיות.

דדי שמחי: את שואלת אותי, לפני שמבקשים סיוע של שני מטוסים מיוון או מסוק ממצרים, אפשר להשתמש במטוסים של חיל האוויר.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: למה לא להפעיל את חיל האוויר?

דדי שמחי: אני בטוח שזה מה שיהיה.

דדי שמחי: אני חושב שהניסוי הזה ייקח עוד שבעה, שמונה, תשעה חודשים לארגן את הדבר הזה ואז נוכל להשתמש ביכולות האדירות של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: אתה תגיד לי אם אתה שם או שתצטרך את העזרה שלנו.

דדי שמחי: לא, אני אומר לך כבר עכשיו, כרגע זה על המסילה, זה עובד, יש גנט מסודר.

דדי שמחי: כשחיל האוויר לוקח משימה הוא יודע לקחת אותה מהתחלה ועד הסוף.

מירב בן ארי: זה בטוח.

מירב בן ארי: בגלל זה אנחנו מאמינים בו.

דדי שמחי: נטפל בדבר הזה.

דדי שמחי: אלו נזקי השריפה כפי שאתם רואים כאן, מבית מאיר בכל ישוב, עברנו על זה יחד עם הרשות המקומית וטיפלנו בכל הדבר הזה.

דדי שמחי: זו סקירה על השריפה, מכאן אני רוצה להגיע למסקנות ולקחים.

דדי שמחי: מבחינת המסקנות, קודם כל הכבאות נערכה לשריפה הזאת, היינו במה שנקרא בתצורה של קשת אדומה ב' שאיפשרה להפעיל כוחות הרבה יותר מהר, לפני משהו כמו שנתיים לדעתי קבענו אזורים מיוחדים במדינה שבהם מקפיצים הקפצה מהירה מטוסים, כלומר מקומות שמועדים לפורענות של שריפה עם מטען אש גדול, לדוגמה כמו אזור ירושלים או אזור הכרמל או אזורים אחרים בצפון, יש שם פוליגונים שאם יש שם שריפה, מרגע קבלת ההודעה של השריפה, לפני שמגיעה בכלל כבאית אנחנו מקפיצים מטוסים.

דדי שמחי: אחד המקומות זה גם יער כסלון איפה שהייתה השריפה ולכן דרך אגב לדעתי המטוסים הגיעו ראשונים, כלומר מיד קפצו לפני שהגיעה כבאית, קפצו בהתחלה, אני לא זוכר, שניים-שלושה ואחרי זה שישה, לכל הדברים האלה.

מירב בן ארי: כשבעצם אבל עוד נקודה על המטוסים כי זה חשוב לי, אתה זה שאומר שהמטוסים יצאו ואתה מפעיל את המטוסים שחונים בחניון של המשטרה.

מירב בן ארי: ככה זה עובד מבחינת שרשרת הפיקוד?

דדי שמחי: בגדול זה עובד כמו - - -

מירב בן ארי: זה לא שהמפכ"ל אומר 'תפעילו את המטוסים'.

דדי שמחי: לא.

דדי שמחי: מי שמממן את הטייסת זה הכבאות.

מירב בן ארי: מפקד עליה בפועל?

דדי שמחי: מפקד הטייסת הוא איש משטרה, כי למשטרה יש זרוע אווירית וזה מה שנקרא נוחות שבשגרה.

דדי שמחי: במקום שלמשטרה יהיה מעין חיל אויר קטן ולי יהיה חיל אויר קטן שווה שיהיה חיל אוויר קטן לבט"פ, זה הרבה יותר קל.

דדי שמחי: אבל מי שאומר למטוסים לאן להמריא ואיפה לתקוף וכולי זה אנחנו, הכבאות, מי שאומר באיזה גובה לטוס ומה לעשות זה הטייסת עצמה כי זה כבר דברים מה שנקרא מקצועיים בטיחותיים שלהם.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: מעניין.

מירב בן ארי: איך זה בעולם, שאלה, עוד פעם מעניין אותי הטייסת הזאת.

מירב בן ארי: בעולם נגיד, לוחמי האש בקליפורניה שיש שם שריפות מטורפות, יש שם טייסת כיבוי של הכבאות או שזה גם - - -

דדי שמחי: יש כמה שיטות, ברוב העולם טייסת הכיבוי שייכת לכבאות, היא נחה בכבאות, טסה עם סמלים של הכבאות וצבעים של הכבאות, והטייסים הם כבאים, הולכים עם כל הדברים האלה.

דדי שמחי: יש מקומות שבכלל טייסת הכיבוי היא שכורה, זה מיקור חוץ.

מירב בן ארי: כמו הכימניר הזה שהיה אצלך?

דדי שמחי: כימניר זה סיפור אחר, זה מתגבר, אנחנו נציג את זה.

דדי שמחי: בטח ייגע בזה גם זרוע האוויר של המשטרה.

דדי שמחי: בסוף כימניר באותו אירוע שהם פעלו, הם לא ייצרו תוספת כיבוי לאירוע כי כשהם פעלו המטוסים היו צריכים לצאת לכל מיני מקומות אחרים, אבל כן נכון לשקול להשתמש בהם לא באותו תא שטח שפועלים גם המטוסים שלנו וגם כימניר, אלא לשמור אותם לעתודה לאזור אחר.

מירב בן ארי: טוב, זה אני אתן גם למשטרה להתייחס.

דדי שמחי: אנחנו פה תרגלנו את השיטה החדשה שאנחנו מטפלים בה, ההתמודדות עם כתמי אש, עם ספוטים, הבעיה הכי גדולה בשריפות ענק כאלה שעפים גיצים באוויר והגיצים האלה מדליקים את הבתים.

דדי שמחי: לדוגמה בגבעת יערים האש לא חדרה את המעטפת החיצונית של בתים אבל יש בית אחד באמצע הישוב שנפגע כתוצאה מגיץ.

דדי שמחי: אנחנו הפעלנו פה תפיסות חדשות שלנו, שלמרות שהאש עוד לא הגיעה לישוב מסתובבים רכבים יותר קטנים בתוך הישוב כדי לכבות כתמי אש.

דדי שמחי: צריך לדבר על זה יותר, אנחנו רוצים לשנות את כל הגישה, כל הגישה שלפינוי הישוב צריכה להבחן מחדש.

דדי שמחי: הרי מה קורה בעצם?

דדי שמחי: האש מגיעה לישוב, אנחנו אומרים לפנות את הישובים, הישוב ריק לחלוטין ואז אם איזה גיץ פוגע באיזה פרגולה ואף אחד לא ראה, אז הוא מדליק את כל הבית.

דדי שמחי: כלומר צריך לעבור לשיטה של אבותינו או מייסדנו של לפנות אוכלוסייה בלתי לוחמת, אוכלוסייה שלא יכולה לתפקד ואם יש שם גברים או נשים שיכולות לנהל את האירוע אפשר להישאר שם כמובן תחת שליטה, ואז אם מגיע איזה גיץ כזה עם צינור גינה הוא יכול לכבות את הדבר הזה.

דדי שמחי: צריך לטפל בדבר הזה ולא להשאיר ישובים נטושים, נראה לי חשוב מאוד.

דדי שמחי: אנחנו עובדים על זה בהיבט הזה.

דדי שמחי: אני חושב שהנקודה להחלטת פינוי ישובים נכונה מאוד.

מירב בן ארי: מי מחליט על פינוי הישוב?

דדי שמחי: מי שיכול להחליט על פינוי ישוב זה שני גורמים.

דדי שמחי: אחד זה הכבאות כמובן ושניים זה המשטרה.

דדי שמחי: המשטרה יכולה לפנות משיקוליה שלה והכבאות משיקולי אש.

דדי שמחי: אני אומר למשטרה איזה ישובים לפנות וכמובן פה במטה יהודה אין שום בעיה כי הם כבר מספיק מקצוענים, איזה ישובים צריך לפנות, ואם המשטרה חושבת שצריך לפנות ישובים נוספים משיקולי צירים, משיקולים אחרים וכולי, אז היא יכולה לפנות.

דדי שמחי: אנחנו בדרך כלל מתייעצים וסוגרים את האירוע הזה.

דדי שמחי: אנחנו קיבלנו פה החלטה חשובה מאוד על הגנה על בית חולים עין כרם וביום השני שמנו כמעט 15 רכבי כיבוי להגנה על הדסה עין כרם כי יש קושי אמיתי לפנות אותו.

דדי שמחי: מתוך החשש שתוך 3.5 שעות אם לא נצליח לעצור את האש יש סיכוי שהאש תגיע ל- - - -

איתמר בן גביר: מה המרחק של האש שהייתה מבית החולים?

דדי שמחי: 2.5 קילומטר.

דדי שמחי: סדר גודל של 3 שעות.

דדי שמחי: לשמחתי היה חיבור טוב מאוד בין מפקד מחוז מרכז לבין מנכ"ל הדסה, גם הדסה לאור כמה שר יפות קודמות שהיו להם בגזרה עשו פעילות מניעה בארבע השנים האחרונות, לפני משהו כמו שלוש שנים הייתה שם שריפה גדולה מאוד ששרפה רכבים שחנו מסביב, אז לדוגמה עכשיו פינינו כבר את הרכבים, פרסנו כבאיות כדי לראות אם האש תגיע.

דדי שמחי: לנו ברורה מאוד המורכבות של לפנות בית חולים.

איתמר בן גביר: הייתם ערוכים לזה?

איתמר בן גביר: כלומר הייתה היערכות כזאת?

דדי שמחי: תראה, בשריפה כזאת אתה מגדיר נכסים חיוניים ואתה מגדיר איזה נכסים הם נכסים שמבחינתך אתה חייב להגן עליהם.

דדי שמחי: זה קושי אמיתי.

דדי שמחי: כלומר, אם הייתי צריך עכשיו לדוגמה, דילמה בין שיישרפו עוד X דונמים ולהוציא משם כבאיות ולשים כדי להגן על הדסה, זה העניין.

דדי שמחי: כולל מטוסים.

דדי שמחי: בחצי היום השני, חלק גדול ממה שעשו המטוסים זה פס מניעת אש כדי שהאש לא תגיע להדסה.

דדי שמחי: כלומר בין צובה לבין הר איתן עשינו שם פס הלוך-חזור כדי שהאש לא תגיע להדסה.

דדי שמחי: הנקודה ברורה.

דדי שמחי: גם לפנות בית אבות.

מירב בן ארי: גם לפנות את בית החולים של תשושי הנפש.

מירב בן ארי: גם זה מורכב.

דדי שמחי: כן אבל שם זה קטן.

קריאה: איתנים, לא?

מירב בן ארי: איתנים, כן.

מירב בן ארי: שניים שם הלכו לטייל.

דדי שמחי: שם זה בית חולים קטן, הם מהלכים וכולי.

דדי שמחי: בית חולים, לך תפנה עכשיו מחלקת טיפול נמרץ או מחלקת יולדות.

דדי שמחי: זה אירוע מורכב, לכן שמנו שם כוח גדול מאוד, אדיר, כדי להגן על בית החולים.

דדי שמחי: כל נושא הכיבוי בלילה, נציג את זה בהמשך.

מירב בן ארי: המטוסים לא עובדים בלילה.

דדי שמחי: כיבוי אווירי נכון להיום אין לנו בלילה.

דדי שמחי: דרך אגב, ההרקולס יכול לאפשר כיבוי אווירי, שזו נקודה באמת חשובה, ואנחנו בודקים עוד כמה אופציות של כיבוי אווירי יחד עם המטוסים שלנו.

דדי שמחי: בכל העולם הכיבוי האווירי הוא די מורכב, אבל אם ההרקולס ייכנס לעבוד, הנושא הזה ייפתר.

דדי שמחי: לגבי פעילות הכיבוי בלילה של הכוחות הרגליים, יש פה בעיית בטיחות חמורה מאוד.

דדי שמחי: בלילה מה שאנחנו צריכים לעשות זה להכין את התנאים היותר טובים כדי להילחם באש בבוקר.

דדי שמחי: וזה מה שצריך לעשות בלילה.

דדי שמחי: הרעיון המבצעי שהיה של השריפה הזאת זה קודם כל להגן על הישובים ואחרי זה לתקוף את האש.

דדי שמחי: כלומר האש התקדמה 7.5-8 קילומטר בין היתר כי בחלק מהמקומות לא נגענו באש ואת הכוח שמנו, יותר חשוב לשמור על הישובים.

דדי שמחי: וכמובן השתמשנו בפיקוד מלפנים עם כל המפקדים של כל הכבאות שבאו, חוץ ממפקד מחוז צפון שהשארנו אותו כעתודה לאזור הצפוני שלנו.

דדי שמחי: הכרזנו גיוס כללי והשתתפו פה כל הכוחות, כולל כוחות כיבוי, כולל כבאיות כלומר רכבי כיבוי ולוחמים גם מקק"ל וגם מרט"ג וגם מתנדבים וגם כוחות כיבוי של הכבאים הכתומים מצה"ל ותיכף נציג עוד מה היה לנו פה.

דדי שמחי: אני רוצה לגעת בלקחים של ההפעלה המבצעית.

דדי שמחי: 1.

דדי שמחי: הגנה על ישובים ונכסים חיוניים זה הדבר הכי חשוב וזאת משימה מרכזית בעדיפות עליונה, למרות לחצים גדולים מאוד של גורמים אחרים.

דדי שמחי: הסד"כ האווירי חייב לפעול כתומך המבצעי, כלומר הגנה על ישובים.

דדי שמחי: בסך הכל אני חושב שזה עבד יפה, עם כמה מחלוקות פה ושם שנפתרו תוך כדי.

דדי שמחי: אני חושב שהתיאום עם המשטרה היה תיאום טוב מאוד לחסימת הצירים, ובעצם לא הייתה לנו בעיה של תנועה או פנימה אל תוך האש או תנועה החוצה לפינוי, כי עבדנו בצורה מסודרת עם משטרת ישראל שבאמת ביצעה את זה יפה מאוד.

דדי שמחי: אני חושב שאנחנו צריכים לשמר את המענה שעשינו לספוטים ולשפר אותו, כולל כמו שאמרתי, רתימת האוכלוסייה עצמה לנקודה הזאת.

איתמר בן גביר: אתה לא תצטרך פעולות הכנה לאזרחים שאתה רוצה להכשיר אותם?

דדי שמחי: אני אדבר על זה.

דדי שמחי: אחד מהיעדים של הכבאות זה קידום תרבות בטיחות באש, צריך להתחיל ללמד את האוכלוסייה ולהסביר לה על נושא בטיחות באש ועל נושא שריפות ענק והצפות.

דדי שמחי: הקמנו מחלקת הסברה בכבאות מזה כשנתיים, אנחנו משקיעים בזה כסף, מיליונים וגם קמפיינים, ראינו גם שיצאו בשנים האחרונות כמה פעמים צו נציב שאוסר הדלקת מדורות ואוסר הדלקת אש בשטח פתוח ובסך הכל להתרשמותי, האוכלוסייה מתחילה להבין ומשתפת פעולה ומבינה שנושא האש זה לא גזרה משמיים ואם נפעל נכון נצליח להתמודד.

דדי שמחי: כמובן אנחנו צריכים להמשיך לשמר את העתודה הקרקעית והעתודה האווירית כי אם, למזלנו ולשמחתנו בשריפה הגדולה הזאת התפתחה לנו רק ביום השני וחצי שריפה גדולה בנוף הגליל, אבל התמודדנו רק עם האירוע הזה.

דדי שמחי: אם היו פה עוד שריפות במקומות אחרים כנראה שהיינו צריכים לרדד סד"כ וללכת לתקוף עם הסד"כ הזה במקומות אחרים.

דדי שמחי: לשיפור, אנחנו צריכים לחזק את מערך המתנדבים.

דדי שמחי: לשמחתי אני אומר לך גבירתי היו"ר, בעוד שבועיים מתחיל בפעם הראשונה בהסטוריה של כבאות והצלה לישראל קורס קצינים למתנדבים, שחלק מהמתנדבים יקבלו שיפוי על השתתפותם בקורס ממשרד הכלכלה.

דדי שמחי: שזה תקדים מטורף ואני חושב שיש לנו היום כמעט סדר גודל של 3,000 מתנדבים ב-70 יחידות, הם מתנדבים 100% ועכשיו אני חושב, הם גם לא רוצים שישפו אותם על זה שהם באים לכבות שריפות, אבל אם אני קורא להם לקורס של שבוע והם עוזבים את העבודה, אני חייב לשפות אותם ויצרנו עכשיו תקדים במשרד הכלכלה, וזה נקודה, אפרופו מה אני מבקש מהוועדה, את הדבר הזה.

דדי שמחי: אני חושב שהמתנדבים שפרוסים בכל הארץ כשהם באים לאימונים, צריך לשפות אותם על הדבר הזה.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: תגיד, בתמונה זה ההרקולס?

דדי שמחי: כן.

מירב בן ארי: זה עניין אותי.

דדי שמחי: עכשיו אני נוגע בנקודה.

דדי שמחי: הדבר השני זה כוח כיבוי יערות לאומי.

דדי שמחי: יש שתי שיטות לכיבוי, שיטה אחת לכיבוי עם מים ושיטה שניה שמשתמשים בה בעולם, מכבים בלי מים.

דדי שמחי: פשוט מייצרים פסי בידוד ומונעים מהאש להתקדם.

דדי שמחי: זה טוב לשריפות ענק של מיליון דונם, 500,000 דונם, דברים כאלה, כך עובדים באולם.

דדי שמחי: במפגש שלי – יושב פה ירון אוחיון מקק"ל – יחד עם קק"ל ויחד עם רט"ג אנחנו החלטנו שצריך להקים כוח כיבוי יערות לאומי, כוח קרקעי, הוא גם צריך להיות עונתי.

דדי שמחי: אני לא צריך 5,000 כבאים בכל נקודת זמן.

דדי שמחי: בקיץ צריך יותר כבאים, בחורף צריך פחות, זה מה שקורה גם בכל העולם.

דדי שמחי: גם קק"ל וגם רט"ג, ויתקנו אותי לאחר מכן כשיתייחסו, גם אצלם יש עובדים עונתיים בקיץ.

דדי שמחי: צריך לייצר מצב כזה להקים, זה נקרא hot shots, להקים כוח כיבוי כזה שהוא גם לא צריך להיות מוכשר כמו כבאי שיודע לטפל בחומרים מסוכנים וכולי, אלא רק בכיבוי יערות.

דדי שמחי: הקמנו צוות משותף שמתחיל לטפל בדבר הזה ואני חושב שצריך להקים כזו יכולת ברמה הלאומית ואנחנו עובדים על זה.

דדי שמחי: בהיבט הכיבוי האווירי, הנקודה המהותית כאן באמת גם לוועדה זה שני דברים חשובים.

דדי שמחי: אחד- זה באמת רתימת חיל האוויר שהוא כבר רתום, הוא עובד, הוא כבר על המסילה, אבל לכשהוא ייכנס, תחשבי שיהיו לנו חמישה-שישה מטוסים כאלה.

דדי שמחי: דרך אגב, אני רוצה להסביר לגבי ההרקולסים האלה.

דדי שמחי: הם לא יבואו לכל שריפה.

דדי שמחי: ביום-יום, בשגרה, בשריפות הרגילות יפעלו 14 מטוסים שלנו.

דדי שמחי: כשיש שריפת ענק, תוך X שעות במספר חד ספרתי של שעות יהיו לטובתנו עוד X הרקולסים לדבר הזה, זה game changer אמיתי, פחות צריך סיוע בין-לאומי למרות שזה חשוב, אבל אם יש לי כאלה דברים אני לא צריך, כולל יכולת בלילה.

דדי שמחי: כמובן שהניסוי צריך להמשך, תיכתב התורה והתפיסה, יהיה לזה גם תימחור.

דדי שמחי: מה שלי חשוב לומר שצריך לוודא שהתקצוב של הדבר הזה לא מגיע ממקורות הכבאות.

דדי שמחי: זה אקסטרה מקורות הכבאות בהיבט הזה.

דדי שמחי: הנקודה הבאה שאנחנו צריכים לשפר זה הפעלת ציוד מכני, דחפורים, גם מגיוס מקומי וגם מהצבא ליצירת קווי חיץ.

מירב בן ארי: יש היום ציוד מכני לכבאות?

דדי שמחי: אין לי טרקטורים, אין לי שופלים, יש לי חוזים להתקשרות מהירה איתם ובעצם אם יש שריפה אני פונה קודם כל לרשות המקומית שמביאה לי מהר טרקטורים, אני מפעיל טרקטורים בחוזה שלי שבאים אחרי ארבע שעות.

דדי שמחי: אני פונה לקק"ל ורט"ג שגם להם יש כלים ואני פונה לצה"ל שמביא לי פלוגות צמ"ה.

דדי שמחי: עוד פעם, מדברים על שריפות ענק.

דדי שמחי: גם בשריפה הגדולה הזאת פעלו טרקטורים גם מהרשות המקומית, גם מקק"ל וגם מאצלנו וגם צה"ל הביא כמה די.9 והתחלנו לעשות קווי חיץ אד הוק, כדי להציל ישובים.

דדי שמחי: בנושא פיקוד ושליטה, הייתה דילמה לגבי המשטרה ולגבי כבאות, חפ"ק אחוד וכולי, אני רוצה להבהיר גם מה שכתוב בדו"ח המבקר.

דדי שמחי: מי שמפקד על כל האירוע בכללותו זה משטרת ישראל.

דדי שמחי: משטרת ישראל הוא הגוף הפוקד באירועי חירום אזרחיים.

דדי שמחי: מי שמפקד על השריפה עצמה בהיבט המקצועי זה כבאות והצלה לישראל.

דדי שמחי: במסגרת הזאת יש צובר חפ"קים, יש חפ"ק משטרה, יש חפ"ק של הכבאות, היה חפ"ק של הרשות המקומית, היה אפילו לדעתי חפ"ק של הגנת הסביבה.

דדי שמחי: ויש מה שנקרא צובר חפ"קים שטח שכל החפ"קים מרוכזים ביחד, כמו שהיה.

מירב בן ארי: וגם צה"ל, לא?

מירב בן ארי: צה"ל לא?

דדי שמחי: צה"ל פה פחות בשריפה הזאת, הוא הביא לוויינים אבל פחות.

קריאה: היה נציג של צה"ל אצלנו בחפ"ק.

מירב בן ארי: במשטרה?

קריאה: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז נשמע גם את ההתייחסות שלכם אחרי זה.

מירב בן ארי: אבל אני לא מבינה, אין חפ"ק אחד של כולם?

דדי שמחי: לא.

דדי שמחי: יש צובר חפ"קים, לכל אחד יש את החפ"ק, מפקד המחוז המשטרתי יש לו את החפ"ק שלו - - -

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: יש לו את העניינים שלו, אבל יש גם חפ"ק אחד כללי של נציג מכל חפ"ק?

דדי שמחי: יש קציני קישור וכשהמשטרה עושה הערכת מצב, צריך להיות באופן קבוע וזה מה שהיינו צריכים לשפר, באופן קבוע צריך להיות נציג כבאות בחפ"ק של המשטרה, באופן קבוע לאורך כל הזמן, וכנ"ל גם במשטרה, המשטרה אצלי, וכשעושים הערכות מצב נגיד של מפקד המחוז, אז קצין בכיר יבוא להערכת המצב.

דדי שמחי: הרי מפקד המחוז המשטרתי לא יושב כל הזמן שם.

איתמר בן גביר: לא הבנתי.

איתמר בן גביר: למה אתם לא יושבים אחד עם השני?

איתמר בן גביר: מה המטרה לעשות חפ"ק אחד שמשותף לכולם, הרי המטרה היא אותה מטרה, זה לא שיש כאן דברים שונים.

דדי שמחי: לא.

מירב בן ארי: לא, נגיד לשיטור יש את פינוי הישובים וחסימת כבישים.

מירב בן ארי: אני מבינה את הרצון גם לעשות חפ"ק מקצועי אבל אני גם איתך בעניין של אחד של כולם, נציג.

דדי שמחי: ח"כ בן גביר, זה לא נכון, זה כמו שתגיד שבמלחמה יהיה חפ"ק אחד לאלוף הפיקוד, למח"ט ולמג"ד.

דדי שמחי: זה לא עובד ככה.

דדי שמחי: אני מתעסק בדברים שהם בכלל לא רלוונטיים למשטרה וזה רק יגזול זמן מהמשטרה וזה דברים מקצועיים.

דדי שמחי: כשצריך לקבל החלטות עיקריות, לדוגמה פינוי ישובים וכולי, ויש הערכת מצב של המשטרה, יושב נציג הכבאות או מפקד המחוז ואומר את הדברים.

דדי שמחי: הרי עושים חיתוך נגיד פעם בשלוש או ארבע שעות.

דדי שמחי: לאורך כל הזמן אבל צריך להיות נציג קבוע של הכבאות במשטרה וקצין קישור, ונציג קבוע של המשטרה בכבאות, והם בעצם מעבירים בין אחד לשני.

דדי שמחי: אבל זה שאני מפעיל צמ"ה בציר הזה או בציר הזה ומפעיל עכשיו לא יודע מה, מטוסים כאן או כאן, זה לא רלוונטי למשטרה.

דדי שמחי: בהיבטים שאנחנו צריכים להתממשק, היבטים לדוגמה של פינוי ישובים או סגירת צירים, זה עובד.

דדי שמחי: ככה זה עובד, צובר חפ"קים, ככה זה עובד בכל מקום, ככה זה צריך לעבוד.

דדי שמחי: בסך הכל הצובר חפ"קים עבד יפה, אני חושב שהיה שיתוף פעולה בין הרמות הטקטיות יפות מאוד, כולל קק"ל, כולל רט"ג, כולל כל הכוחות, אני חושב גם במעורבות של צה"ל וכמובן הרשויות המקומיות.

דדי שמחי: מה שצריך לשפר זה כמו שאמרתי, אנחנו לקינו בזה שלא היה לנו קצין קבוע במשטרה ולמשטרה לא היה קצין קבוע אצלנו.

דדי שמחי: אנחנו צריכים לרכוש חפ"ק נציב, אני לפני כשנתיים ביטלתי את החפ"ק נציב והעברתי אותו למפקד מחוז, בשריפה כזאת גדולה הבנתי שאנחנו צריכים חפ"ק נציב ואנחנו נעשה חפ"ק נציב.

דדי שמחי: אני חושב שצריך שתהיה מערכת שו"ב בפקודה למגיבים הראשונים.

דדי שמחי: כיום לנו ולמד"א יש את אותה מערכת, אני חושב ששווה שהמערכת הזאת תהיה אחודה- - -

מירב בן ארי: תסביר עוד פעם מה זה מערכת שו"ב?

דדי שמחי: מערכת שליטה ובקרה.

דדי שמחי: היום כל ארגון עובד במערכת שליטה ובקרה אחרת לחלוטין, והמערכות לא מסונכרנות בינינו וצריך לסנכרן בין המערכות.

דדי שמחי: גם המשרד לבט"פ מכיר את זה, זה אירוע לא פשוט, אירוע מורכב מאוד, אבל היום לדוגמה מבין נאמר, יש שלושה מגיבים ראשונים, מבין שלושת המגיבים הראשונים שני מגיבים ראשונים כבר מחוברים, זה אנחנו ומד"א, יש לנו את אותה מערכת, ואנחנו מדברים בינינו.

מירב בן ארי: בלי המשטרה אבל?

דדי שמחי: המשטרה זה אירוע מורכב, יגעו בזה אחר כך המשטרה, יש להם דברים מסווגים וכולי, ואני לא נכנס לזה.

דדי שמחי: זה בגדול.

דדי שמחי: אני חושב שצריך להבהיר, כבאות והצלה לישראל כבר גדלה, בגרה, בשלה, צריכה ומסוגלת לקבל אחריות באופן מלא על טייסת הכיבוי.

דדי שמחי: הנקודה הבאה שאני רוצה לגעת בה, באמת זה לקחים על בניין הכוח ויכולות.

דדי שמחי: מדינת ישראל על כל גורמיה צריכה לממש את תכנית קווי החיץ הלאומית בישובים סמוכי יערות ומתקנים אסטרטגיים.

דדי שמחי: אנחנו ניגע בזה גם בהמשך קצת וניתן כמה נקודות.

דדי שמחי: התכנית הזאת של קווי חיץ זה חלק מכל תכנית המניעה, היא רצה, אני כבר עוד מעט חמש שנים נציג, בחמש שנים היא התקדמה בקושי בגלל בעיית תקציב ומימון.

דדי שמחי: התכנית קיימת, התפיסה קיימת, התורה קיימת הכל קיים.

דדי שמחי: יש תיעדוף של כל הישובים רק צריך לראות מאיפה מגיע תקציב המימון לממן את כל הדבר הזה.

דדי שמחי: אם אני זוכר נכון ויגעו בזה בהמשך בטוח גם ראש המועצה, מדובר על סדר גודל של כמעט 400 מיליון שקל ו-70 מיליון שקל כל שנה לתחזק.

דדי שמחי: אני צודק?

דדי שמחי: משהו כזה.

קריאה: קצת יותר.

דדי שמחי: לתחזק.

דדי שמחי: צריך לפתור את הדבר הזה כי ראינו את העלויות של הדבר הזה.

דדי שמחי: אני חושב שלאור שינויי האקלים וכל מה שקורה, כל השטפונות וההצפות, צריך לראות בכבאות והצלה לישראל כחלק מגופי הביטחון של מדינת ישראל, צריך לראות את זה בהיבט של תכנית רב שנתית, בהיבט של אמצעים, בהיבט של חלק מהחוסן הלאומי.

דדי שמחי: אני חושב שרואים מה קורה בכל העולם בשנים האחרונות, ראינו רק לאחרונה את ההצפות בניו יורק, בגרמניה ובלגיה, רואים את השריפות ביוון, בקפריסין, בכל המדינות וגם כאן אצלנו ולכן הכבאות צריכה לקבל מקום אחר לחלוטין.

דדי שמחי: היום הכבאות היא בפער של 1,200 לוחמי אש לתקן הנדרש למדינת ישראל.

דדי שמחי: 1,200 לוחמי אש.

מירב בן ארי: וחיילים?

דדי שמחי: לכבאות אין גיוס חיילי חובה.

דדי שמחי: היום בחוק גיוס חיילי חובה, בחוק שירות הביטחון הכבאות לא מופיעה.

דדי שמחי: מי שיכול לקבל חיילי חובה זה רק שב"ס והמשטרה, ואני חושב שהגיע הזמן שגם הכבאות תוכל לקבל חיילי חובה.

מירב בן ארי: השאלה אם אתה יכול בלי להיות גוף ביטחון לקבל חיילי חובה.

דדי שמחי: אני יכול הכל.

דדי שמחי: גבירתי היו"ר, פה זה הפרלמנט, הפרלמנט צריך לסכם וזה מה שיקרה.

מירב בן ארי: כן, האמת שהייתי בסיור בשב"ס, הייתי בכלא קציעות וראיתי את החיילים והם כמו כל הסוהרים.

מירב בן ארי: אז אם בשב"ס אפשר, בסדר, אנחנו נטפל בזה גם.

מירב בן ארי: זה חשוב.

דדי שמחי: כולל להשלים גיוס דחוף של 1,200 לוחמי אש.

דדי שמחי: אני מבין שגם אם עכשיו יפילו עלי 1,200 לוחמי אש אני לא אהיה מסוגל לקלוט אותם אבל בתהליך של שלוש שנים, כל שנה לקלוט 400 לוחמי אש, זה 400 בהתעצמות, כלומר זה לא כולל לפרישות ודברים שכאלה, ואז נגיע למספר של 3,300 לוחמי אש ואני חושב שזה ייתן מענה ראוי ומקצועי והוגן למדינת ישראל.

דדי שמחי: אנחנו צריכים לשפר את כל מה שקשור ליצירת עומק ורציפות תפקודית ופיקודית, אנחנו צריכים כוח מילואים למפקדות, צריך להבין, שריפות ענק כאלה יש לי פעם ב-.

דדי שמחי: לטובת שריפות כאלה אין טעם להחזיק מאות אנשים במפקדות ועשרות אנשים במפקדות.

דדי שמחי: הפתרון הצה"לי הוא הפתרון הקלאסי, שאתה יכול להתפרס ולחזור על בסיס מילואים.

דדי שמחי: זה מה שצרך להיות.

דדי שמחי: דרך אגב, המילואים יכולים להיות דרך משרד הכלכלה, כמו שדיברנו על המתנדבים, ואז אם יש לי קצין אג"מ נגיד במפקדת מחוז, הוא חייב מס' 2, השריפה הייתה 52 שעות, הוא לא יכול להיות ער כל הזמן.

דדי שמחי: ואז הוא יכול לייצר את כל הדבר הזה.

דדי שמחי: לכן אני חושב שצריך לייצר כוח מילואים, אני קורא לזה כוח מילואים אבל במרכאות, למפקדות, צריך לחזק את כל המערכים של תומכי הלחימה, אפרופו גוף בטחוני.

דדי שמחי: אני רוצה לסבר לגברתי את האוזן, כל הלוגיסטיקה במפקדת מחוז זה סגן טפס"ר אחד.

דדי שמחי: אין מתחתיו אף אחד.

דדי שמחי: רק סגן טפסר.

דדי שמחי: עשינו עבודה, צריך להבין את זה אבל כשמשווים אותי לדוגמה למשרד הרווחה או משווים אותי למשרד התיירות, כי אנחנו עובדי מדינה, אז הם לא מבינים מה אני צריך את כל הלוגיסטיקה הזאת.

דדי שמחי: רק בשריפות באים ומבינים למה אני צריך את הלוגיסטיקה כדי לייצר רציפות תפקודית של ארבעה ימים.

דדי שמחי: כולל תקצוב וניהול משק רכבי הכיבוי הלאומי.

דדי שמחי: בכבאות יש סדר גודל של 600 פלטפורמות כיבוי, 600 רכבי כיבוי.

דדי שמחי: אין לי תקציב קבוע להחליף רכבים על בסיס ניהול משק.

דדי שמחי: כלומר יש לי רכב כיבוי, רכב כיבוי מגיע ל-20 שנה, כל 20 שנה אני צריך להחליף 35 רכבים.

דדי שמחי: זה לא בבסיס התקציב, ואני כל שנה צריך לבוא לאוצר ולבקש ממנו כסף מיוחד כדי שייתן לי כסף כדי להחליף כבאיות.

דדי שמחי: זה לא עובד ככה, זה לא עובד ככה בצה"ל, זה לא אמור לעבוד ככה במשטרה, יודעים, זה ידוע מראש, קנית כבאית בשנת 2000, בשנת 2020 צריך להחליף אותה.

דדי שמחי: קנית 20, צריך להחליף 20.

דדי שמחי: וזה צריך להיות בילד-אין בדבר הזה.

דדי שמחי: דיברתי על כוח כיבוי יערות לאומי, דיברנו על רתימת חיל האוויר ואני שמח שזה מתקדם.

אוסאמה סעדי: דדי, אין תקציב לרשות של הכבאות?

דדי שמחי: לכבאות יש תקציב - - -

אוסאמה סעדי: שזה כולל רכש, החלפת רכבים, כל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: זה א'-ב'.

דדי שמחי: אני מסכים איתך, אבל התקציב, כדי לקיים הוא צריך להיות הרבה יותר גדול, כדי לנהל את המשק הזה של הכבאיות.

דדי שמחי: אנחנו מנסים לייצר יצירת יכולת מעבר דרך אש, היה לנו אירוע פה באיתנים, שבאיזה שהוא שלב הכוח לא יכל להגיע לאיתנים כי הציר היה חסום בגלל אש.

דדי שמחי: דרך אגב, צריך גם לדבר על זה, למה ציר חסום אש?

דדי שמחי: כי לא מחשפים את הציר.

דדי שמחי: למה לא מחשפים את הציר?

דדי שמחי: כי הדרך יפה מאוד והנוף הוא מדהים ואתה נוסע כמו בטוסקנה, ישראל הרבה יותר יפה כשאתה כולך מוקף בעצים וזה נראה פסטורלי לא נורמלי.

דדי שמחי: אבל כשזה נדלק, זה מלכודת מוות.

דדי שמחי: אנחנו מנסים לייצר יכולת מעבר דרך אש, כלומר פלטפורמה כזאת שתדע להגן על עצמה ולעבור דרך האש לפחות להעביר חלק מהאנשים, אנחנו נטפל בזה.

דדי שמחי: אנחנו צריכים לרכוש מיידי אמצעים למענה שריפות ולהשלים מלאים, אפרופו עוד פעם, מה שאני מבקש מהוועדה, אני צריך לקבל הקלות ברכש כמו שיש לצה"ל לדוגמה.

דדי שמחי: דרך אגב, בחוק המכרזים.

דדי שמחי: לדבר הזה אני לא מבקש תקציב, יש לי, רק פשוט לא לסרבל את כל המהלך.

דדי שמחי: ובישובים ללא שני צירי מילוט, כשיש רק ציר מילוט אחד חייבים לחשף את ציר ההגעה הבודד על אף הפגיעה בנוף.

דדי שמחי: והדבר האחרון, מה שאמר פה ח"כ בן גביר, המשך קידום תרבות בטיחות באש על ידי הסברה ברמה הלאומית.

דדי שמחי: דיברנו על זה.

דדי שמחי: אם אני זוכר נכון על פי חוק התקשורת יש רצועות זמן בחדשות, לפני או אחרי החדשות שבהן גופים לאומיים יכולים לקבל זמן בחינם כדי לקדם משהו לטובת המדינה.

דדי שמחי: אני חושב שהכבאות צריכה לקבל כזה סלוט.

דדי שמחי: ולקדם את כל הדברים.

דדי שמחי: אני רוצה לגעת בנושא הגנה מאש.

דדי שמחי: כל הישובים שבאזור הזה של השריפה הוגדרו מראש, מוגדרים ברמת סיכון גבוה, 4 ו-5, אנחנו עברנו על כל הישובים במדינה ועשינו עבודה יחד עם הרשויות המקומיות, יחד עם קק"ל ורט"ג ונתנו לכולם סיווג מ-1 עד 5.

דדי שמחי: כל הישובים, רמת רזיאל, גבעת יערים, מוגדרים 4-5.

איתמר בן גביר: זה תלוי ביערות שמקיפים אותם?

דדי שמחי: תלוי ביערות, תלוי במרחקים, בסוג הצמחייה וכל הדברים האלה.

דדי שמחי: יש קריטריונים מסודרים, הם מוגדרים ברמת 4-5.

דדי שמחי: רמת הסיווג נקבעת על פי מטען האש, צירי הגעה, תכסית, אספקת מים לישוב וכולי, וגם קבענו שברור לנו שאי אפשר לממש את כל תכנית החיץ הלאומית בשנה, או לא יודע, אפילו בשנה וחצי, ביקשנו שמה שיטופל ראשון זה 4 ו-5.

דדי שמחי: ובאשר יגורנו בא לנו.

דדי שמחי: כדי להסביר מה זה אזור החיץ, זו התקנה.

דדי שמחי: בעצם היא לא תקנה, סליחה, זאת ההוראה.

דדי שמחי: היא עוד לא תקנה כי כדי שהיא תהיה תקנה צריכים לחתום עליה שני שרים שכרגע לא מצליחים לחתום עליה בגלל ההיבט המימוני.

דדי שמחי: אבל התקנה אומרת דבר כזה, 26 מטר מהמבנה והחוצה - - -

מירב בן ארי: אלה שר הבט"פ ושר האוצר?

מירב בן ארי: אמרת שני שרים.

דדי שמחי: לדעתי שר הפנים ושר הבט"פ.

דדי שמחי: רצועת החיץ או קווי החיץ, המילה קו מטעה, זה רצועה, זה 76 מטרים.

דדי שמחי: כלומר זה 26 מטרים ראשונים מהמבנה והחוצה, ששם המרחק בין העצים, צריכים להיות עד חמישה עצים בדונם, ומרחק בין צמרות העצים הוא 10 מטרים.

דדי שמחי: וב-50 מטרים הנוספים האזור הוא פחות מדולל והמרחק בין העצים צריך להיות 5 מטרים.

דדי שמחי: כלומר ב-26 מטרים הראשונים זה 10 מטרים בין צמרת לצמרת וב-50 מטרים הנוספים זה 5 מטרים, ובאמצע צריכה להיות דרך היקפית של 6 מטרים שמאפשרת הגעה של כוחות כיבוי.

דדי שמחי: לזה צריך גם לחבר אספקת מים וכלי כיבוי בתוך הישוב וכולי.

דדי שמחי: אירוע לא פשוט, אבל גם לא בלתי ישים.

דדי שמחי: ואת זה צריך לקדם, גם את הדבר הזה.

דדי שמחי: בטוח לישובים ברמת 4, 5, כי אני בטוח לצערי ולא צריך להיות נביא גדול, שתהיינה עוד שריפות.

דדי שמחי: בהיבט הזה.

דדי שמחי: מה שאנחנו רואים פה לדוגמה, רואים פה שני דברים, איך - - -

מירב בן ארי: זה איתנים שם למטה, נכון?

מירב בן ארי: השרוף?

מירב בן ארי: (מוקרן סרטון)

מירב בן ארי: מה זה, זה איתנים מה שנשרף שם?

דדי שמחי: התמונה השמאלית זה איתנים.

מירב בן ארי: כי גם למטה זה איתנים.

קריאה: זה חלק מהפאות של איתנים.

דדי שמחי: אני רק רוצה לומר ולא רוצה לקלקל את ה שמחה, שביל העפר מסביב זה לא קו חיץ.

דדי שמחי: זה שביל עפר, זה 6 מטרים ציר.

דדי שמחי: עשו פה בידוד, קק"ל יותר נכון, זה קק"ל או רט"ג?

קריאה: קק"ל עשתה קו חיץ שעומד בכל התקנים, דדי.

דדי שמחי: השביל עפר הזה זה לא קו החיץ, קו החיץ זה לא כל הדרך ורואים פה כשרואים את האש כשהיא מגיעה לשביל העפר, אין שם עצים.

דדי שמחי: כלומר קו חיץ זה לא רק הציר, זה לא רק השביל, זה לא רק דרך העפר, אלא זה עוד 60 מטר לכיוון שמאל של התמונה.

מירב בן ארי: טוב, עכשיו יש להם - - -

דדי שמחי: עכשיו יש להם קו חיץ מצוין.

דדי שמחי: צריך לראות פה עוד רעיון יפה.

דדי שמחי: בקיבוץ צובה שפה לא עשו קו חיץ, פה עשו, את רואה, הם שמו ממטרות ענק.

מירב בן ארי: זה הקיבוץ שם?

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: זה הקיבוץ.

מירב בן ארי: אז הם מפעילים - - -

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: יש עוד ישוב בארץ שהפעילו את זה, שהם עשו את זה באופן פרטי בכרמי יוסף.

מירב בן ארי: אבל זו החלטה של ראש הישוב?

מירב בן ארי: טוב, תיכף נשמע.

דדי שמחי: אם אני מסכם פה את כל השריפה הזאת, סך הכל עלות המבצע הייתה 34 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: זה מה שעלה למשלם המסים?

דדי שמחי: זה מה שעלה לכבאות, למשלם המסים זה עלה רק 16 מיליון.

מירב בן ארי: למה?

אוסאמה סעדי: אז אתם בגירעון.

דדי שמחי: חסרים 20 מיליון שקל.

מירב בן ארי: איפה, בשוטף פלוס 90?

דדי שמחי: לא, באתי לפה ואני מבין שבסוף אני מקבל ממך את הצ'ק.

איתמר בן גביר: מירב מחלקת צ'קים כל בוקר.

מירב בן ארי: זה היה בקדנציה הקודמת, בן גביר.

דדי שמחי: 20 מיליון שקל זה שעות טיסה וכל כלל חומרי הכיבוי, לא רק מהאוויר, גם מהקרקע.

דדי שמחי: כל נושא השעות הנוספות כמעט 4 מיליון, כל הציוד שהפעלנו, ציוד ייעודי, סך הכל האוצר כרגע החליט, אני לא יודע איך, לשפות אותי רק ב-16 מיליון ולא ב-34 מיליון, כלומר חסרים לי, ואני מבקש ודורש שישפו אותי על כל ההוצאות כי כשיש שריפה אני לא עושה עכשיו חשבונות אני מוציא את הכל.

דדי שמחי: אבל בסוף הפער הזה של כמעט 20 מיליון שקל פוגע בהתעצמות שלי לקראת השריפה הבאה.

דדי שמחי: וזה לא יעזור לי אם יתנו לי את זה בשניה של השריפה האחרונה.

דדי שמחי: אני רוצה לסכם ולומר, קודם כל אני רוצה להגיד באמת תודה רבה ובאמת הערכה רבה לכל לוחמי ולוחמות האש והעובדים והעובדות שבאמת פעלו לילות כימים לכיבוי השריפה.

דדי שמחי: אני חושב שבסך הכל שיתוף הפעולה גם עם השותפים שלנו שזה קק"ל ורט"ג וכמובן משטרת ישראל ומד"א והרשות המקומית שלצערי מיומנת מאוד, כשמתחילה שריפה אנחנו יודעים להתמודד ולראייה נשרפו כמעט 15,000 דונם, זה 5,000 דונם פחות מאסון הכרמל, בלי נפגעים בנפש עם נזק מועט מאוד.

דדי שמחי: אבל לאור משבר האקלים ולאור ההתחממות הגלובלית ומה שקורה, ואמרתי את זה גם לראש הממשלה, להערכתי תהיינה עוד שריפות כאלה בהמשך.

איתמר בן גביר: אתה כל הזמן מדבר על משבר האקלים.

איתמר בן גביר: יש עוד סיבה, יש גם- - -

מירב בן ארי: לא, הוא דיבר על זה לפני שנכנסת.

מירב בן ארי: הוא דיבר, אמר במפורש - - -

איתמר בן גביר: יש גם הצתות.

מירב בן ארי: לא, הוא גם הראה, אתה נכנסת אחרי וידעתי שאתה תגיד את זה, הייתי מוכנה לזה כבר.

מירב בן ארי: הוא הראה את המוקד של ההצתה ודיבר על זה שזה התחיל כהצתה.

מירב בן ארי: רק מה שהוא אמר שממוקד אחד ל-250 מוקדים יש השפעה של הרוח.

מירב בן ארי: זה מה שהוא אמר, אז הנה עשיתי לך סדר קצת כי ידעתי שזה מטריד אותך ותיכף גם המשטרה תתייחס לעניין.

מירב בן ארי: כי הוא הראה גם את המוקד.

מירב בן ארי: הראה, בוודאות, למי שפספס את השקף הראשון, ראינו את המוקד של ההצתה איפה היא התחילה, וחד משמעית אמר שזה יד אדם.

מירב בן ארי: אמרת את זה במשפט ברור ונהיר חד משמעית, זה הצתה של אדם.

דדי שמחי: ולאור כל הדברים האלה אני חושב - - -

ניב ויזל: אני רוצה להבין מי קובע שזה הצתה.

מירב בן ארי: תיכף המשטרה תתייחס לזה.

ניב ויזל: אבל אתם אומרים, כאילו אתם אומרים שזה הצתה.

ניב ויזל: מי יודע שלא - - -

מירב בן ארי: סליחה מי אדוני?

ניב ויזל: אני ראש המועצה מטה יהודה.

מירב בן ארי: אה, בסדר.

ניב ויזל: אני מבקש לדעת כי יש לזה חשיבות.

ניב ויזל: אני לא יודע עד רגע זה שזה הצתה.

איתמר בן גביר: לא דיברתי על השריפה הספציפית אבל - - -

ניב ויזל: אני איתך.

ניב ויזל: אני רוצה שיגידו שזה הצתה.

ניב ויזל: לא שיגידו פה משהו ש- - -

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: המשטרה כאן ומתייחסת.

מירב בן ארי: אנחנו ביקשנו את הסקירה קודם כל של הכבאות ומיד לאחר מכן נשמע את המשטרה.

מירב בן ארי: זה המהות בדיונים בכנסת, שאתה שומע את משרדי הממשלה.

דדי שמחי: צריך להמשיך לקידום תרבות של בטיחות באש, צריך לטפל בקווי החיץ והמניעה, כי תהיינה עוד שריפות וצריך להמשיך ולהעצים את כבאות והצלה לישראל על כל מרכיביה, כפי שפירטתי כאן.

דדי שמחי: אני רק רוצה להגיד משהו, מי שקובע אם זה הצתה או לא הצתה בכל מה שקשור לשריפות, אגב, צריך לשנות את המילה, המילה 'הצתה' היא בעייתית כי המילה 'הצתה' מכניסה בתוכה גם איזה יסוד נפשי כזה או אחר.

דדי שמחי: מי שקובע אם זה הדלקה או לא הדלקה זו הכבאות, והכבאות קובעת חד וחלק שהייתה פה הדלקה, כלומר בן אדם הדליק את האש.

דדי שמחי: נקודה.

דדי שמחי: מה הסיבות ומה המניעים, זה אחריות של חבריי פה מהמשטרה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לעבור למשטרה אבל אתם רוצים להתייחס?

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז קודם כל בן גביר.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: אני אתן לשלושת

מירב בן ארי: כם להתייחס ואחרי זה המשטרה תתייחס.

איתמר בן גביר: לפני הכל אני כמובן רוצה, אני מניח בשם כל הוועדה כאון ובמיוחד מירב שיוזמת את הדיונים הכל כך חשובים הללו, להביע הערכה.

איתמר בן גביר: יצא לי להיות בנווה אילן לא פעם ולא פעמיים, יש שם אולפנים ואנחנו מגיעים לשם, תוך כדי לראות את החפ"קים ואת החמ"לים והכל בזמן אמת, פשוט להעריץ.

איתמר בן גביר: פשוט להעריץ את כל מסירות הנפש גם שלכם, גם של הגורמים במשטרה, אני חושב שמכבי האש לא מספיק מוערכים, אגב זה יכול להיות משהו שהוא בחינוך, בדנ"א, הילדים שלי האהבה שלהם הראשונה זה סמי הכבאי.

איתמר בן גביר: כל הזמן סמי הכבאי, סמי הכבאי, אחרי זה רוצים אבל להיות שוטרים או אנשי עסקים, לא סמי הכבאי.

איתמר בן גביר: אני לא מבין למה.

איתמר בן גביר: כי סמי הכבאי הוא המיוחד.

איתמר בן גביר: יחד עם זאת, כשיצא לי לראות את החפ"קים האלה היה חסר לי משהו שם וזה העניין, אני לא יודע, יכול להיות שזה מקרה וראיתי חפ"ק מסוים, אבל יצא לי לראות שעובדים יותר עם טושים ועם מפות בשטח.

איתמר בן גביר: אנחנו היום בעידן קצת שונה.

איתמר בן גביר: יש מחשבים, יש מצלמות, יש כל מיני דברים שאני לפחות כשראיתי, הסתכלתי על מה שיש להם, היה חסר לי.

איתמר בן גביר: עכשיו, אני יודע שמשטרת ישראל יודעת לעבוד.

איתמר בן גביר: יש להם מצלמות בכל מקום, הם מרושתים, יש מחשבים בכל מקום.

איתמר בן גביר: איפה אתם בנושא הטכנולוגי?

איתמר בן גביר: האם יש לכם מענה טכנולוגי, האם אתם בשנת 2021 או שבנושא הזה יש איזה שהוא חסר והצבא והמשטרה עובדים עם מחשבים ולפטופים וכל הדברים האלה, ומכבי האש קצת אחרת.

איתמר בן גביר: דבר שני זה העניין של כח אדם.

איתמר בן גביר: וכאן אני אגיד לך שאני בשבועות האחרונים קיבלתי לא מעט טלפונים של כבאים שאומרים לי 'תשמע, אנחנו נאלצים לעזוב את הכבאות' או 'נאלצים לעזוב את הקרבי של הכבאות כי מכריחים אותנו לגלח את הזקן'.

איתמר בן גביר: אגב, זה לא רק יהודים, בוא נגיד את האמת.

איתמר בן גביר: יש גם ערבים שהולכים עם זקן, יש גם נוצרים שהולכים עם זקן, זה לא ייחודי למגזר היהודי.

איתמר בן גביר: אבל התקנה הזאת שאם הבנתי נכון השר חתם עליה - - -

דדי שמחי: הוראה.

איתמר בן גביר: הוראה.

איתמר בן גביר: שהשר חתם עליה לפני שבוע, היא הוראה בעייתית מאוד.

איתמר בן גביר: אני הבנתי שהיה איזה שהוא הליך משפטי והם, הוועד, או לא יודע מי היה מול מכבי האש, הביא את המומחים שלו ודיבר על כך שזה אפשרי, הבנתי שגם אתם הבאתם את המומחים שלכם, ואמרתם 'זה לא אפשרי'.

איתמר בן גביר: אבל השאלה אם באמת יש דרך למנוע מצב שבו אדם שהוא בעל זקן, מבחינה דתית, זה לא סתם כי הוא לא רוצה או אין לו זמן להתגלח, כמוני למשל, שהרבה פעמים אין לי זמן להתגלח.

איתמר בן גביר: אבל אם מישהו באמת בא, יש לו זקן מבחינה דתית וזו האמונה שלו וזו התפיסה שלו, השאלה מה אנחנו עושים כדי שהם ימשיכו לשרת.

איתמר בן גביר: אנחנו יודעים, אני לפחות יודע שמדובר בכח אדם מאוד מאוד איכותי.

איתמר בן גביר: ודבר אחרון, שוב, יכול להיות שזה לא קשור למכבי האש, יכול להיות שזה קשור דווקא למשטרה אבל אני בכל זאת אציף את זה כאן.

איתמר בן גביר: אנחנו מדברים המון המון כאן על איך, מה קורה כשיש שריפה, ואיך מתמודדים, וכמה משאבים, ומה צריך להשקיע.

איתמר בן גביר: אין ספק שזה נכון, אבל השאלה, לפעמים אם אתה משקיע לפני אז אתה חוסך את האחרי.

איתמר בן גביר: השאלה היא אם זה לא תפקיד גם של מכבי האש, אני יודע שזה בעיקר משטרה, למשטרה יש מצלמות וכן הלאה, אבל אם אין למכבי האש איזה שהוא סיי בנושא הזה, של לנסות להשקיע גם את הלפני, למנוע.

איתמר בן גביר: הרי חלק מהשריפות הללו זה הצתות, דליקות, איך שקראת לזה עכשיו, והשאלה היא אם מכבי אש, אין להם איזו שהיא אמירה בנושא הזה או שמכבי אש זה גוף שרק אחרי שזה קורה באים לטפל ולתקן.

מירב בן ארי: טוב, תתייחס להערות חברי הכנסת אחרי זה.

מירב בן ארי: תן לעוד שני חברי כנסת ואז תתייחס להערות שלהם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ח"כ אוסאמה סעדי בבקשה.

אוסאמה סעדי: גבירתי היו"ר באמת כבוד הנציב, תודה על הדיון החשוב הזה באמת.

אוסאמה סעדי: הסקירה היא מאוד מעמיקה ומקיפה ובאמת מגיע לכם כל הכבוד דדי, ולכל לוחמי האש.

אוסאמה סעדי: אנחנו גם היינו בחפ"ק בימים ההם והבענו את הערכתנו לעבודתכם בזמן אמת ובאמת עשיתם עבודת קודש שהצלתם חיים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להתחיל מהשאלה של ידידי ראש מועצת מטה יהודה ניב, שבאמת כאשר אנחנו מדברים על, יש הבדל בין הדלקה, מה שאמר דדי, לבין הצתה מכוונת ואני מכיר ויודע לאן רוצים לחתור אלה שתמיד מדברים על הצתות והצתות והצתות, ראינו גם שהשר לביטחון פנים הקודם שדיבר על הצתות ועל זה, ובסוף אין כתבי אישום ואין כלום.

אוסאמה סעדי: אז אני רוצה להזהיר, אנחנו כמובן נגד הצתות ואנחנו בעד נופי טבע וירוק וכל הדברים האלה, אבל תמיד לבוא ולהאשים ולהכליל, זה כמובן אנחנו נגד באופן חד משמעי, וגם כאן עד עכשיו לא ברור אם זה באמת הצתה מכוונת או הדלקה או רשלנות ומי עשה את זה, ולכן חשוב להזהר בדברים האלה.

אוסאמה סעדי: דבר שני, היינו בישובים הערבים באזור, בעין עקובה ועין רפא ובאבו גוש, ובאמת אפילו היה בחלק מהזמן שהיה צריך לפנות חלק מהישובים, ואנחנו היינו בקשר עם הוועדים ועם המועצה וכל הכבוד לכם, אבל אני חושב דדי, שבאזורים האלה שהם באמת אזורים מסוכנים, צריך להיות כבאיות לפחות, ואין כבאיות באזורים האלה.

אוסאמה סעדי: במיוחד באזורים שהם מועדים לאש, והם באמת קרובים לאזורים האלה, לא רק באזור הזה, אלא בכל האזורים, צריך להיות לפחות כבאית שלא נחכה חס וחלילה, הפעם באמת יצאנו בלי פגיעות בנפש וזה בסדר, אבל לפעמים זה כבר מאוחר ולכן אני חושב שגם, ואני קושר את זה לעניין הזה של התקציבים, לא יעלה על הדעת שרק כשיש שריפות ענק וזה אז פתאום נזכרים ברשות לכבאות והצלה ואז אומרים 'נו וזה, תביאו טייסת, ותביאו את הטנקר וסופר טנקר' וכל הדברים האלה, צריך להיות תקציב לכל הדברים האלה וגם אם חס וחלילה לא נשתמש בזה, אבל ברגע שצריך את זה, אז זה צריך להיות ולא שנצטער אחרי זה.

אוסאמה סעדי: אז כל הכבוד לך דדי ולכל הלוחמים ובאמת מגיע לכם שאפו גדול.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ח"כ כלפון בבקשה.

יום טוב חי כלפון: תודה.

יום טוב חי כלפון: כמובן אני מצטרף לדברי החיזוק של חבריי כאן לכוחות הכיבוי, גם הילדים שלי חובבים את סמי הכבאי איתמר, ואתה בהחלט צודק, שאתם עושים עבודה, לוחמי הכיבוי, עבודה מאוד מאוד חשובה ודוגמה עבור ילדינו.

יום טוב חי כלפון: רציתי להתייחס דווקא לעניין מטוסי הכיבוי.

יום טוב חי כלפון: אנחנו זוכרים שפרצה השריפה בקיץ, הייתה טענה שהמטוסים לא המריאו ביום הראשון לפחות, מסיבות לכאורה בירוקרטיות של משרד לביטחון פנים שלא חתם על חוזה התקשרות - - -

דדי שמחי: שניה, בוא רגע נבהיר, אותה כתבה שהתפרסמה לא מדברת על מטוסי הכיבוי, על 14 מטוסי כיבוי, אלא מדברת על שישה מטוסי ריסוס של כימניר.

יום טוב חי כלפון: אני גם אתייחס למה שאמרת עכשיו, אבל במובן הזה האם הטענה הזאת שאיזו שהיא מניעה בירוקרטית מנעה הפעלת מבצע נכונה, כי אם כן זה מאוד מטריד, שצריך לחכות לחתום על - - -

דדי שמחי: התשובה היא לא וצריך להרוג את זה כשזה קטן.

דדי שמחי: התשובה היא לא.

דדי שמחי: יש פה כוחות אחרים שפועלים, יש טייסת כיבוי עם 14 מטוסי כיבוי, עם טייסים מיומנים שעושים עבודה מצוינת.

דדי שמחי: בזמנים של קטסטרופות, אז לפני שמזמינים לדוגמה סיוע בינלאומי של מטוסים נוספים, אז אולי שווה להביא עוד שישה מטוסים שדרך אגב נושאים 50% מכמות חומר כיבוי שנושא מטוס כיבוי רגיל, וביום יום הם עובדים בריסוס, אפשר לצרף אותם לא לאותה שריפה אבל אולי לשריפה אחרת.

דדי שמחי: זה אני מקבל את הכיוון הזה, גם זה - - -

יום טוב חי כלפון: אבל האם אתם עושים את זה בצורה חלקה, האם צריך לחכות לאישור, ייעוץ משפטי של חוזה באמצע קטסטרופה?

יום טוב חי כלפון: זאת השאלה.

דדי שמחי: לא.

דדי שמחי: עכשיו זה כבר נסגר, אחרי השריפה הזאת, וכולי תקווה שברגע שייכנסו ההרקולסים של חיל האוויר לאירוע, אז גם זה יתייתר.

יום טוב חי כלפון: אוקיי.

יום טוב חי כלפון: וכשאתם כותבים בסעיף 11 פה במסקנות ששילוב מטוסי כימניר למאמץ האווירי לא הביא לשינוי מבצעי משמעותי בתמונת המצב, למה אתם מתכוונים?

דדי שמחי: בסוף טייסת הכיבוי – אולי אחרי זה תומר ייגע בזה – טייסת הכיבוי הטילה כמעט 1.1 מיליון ליטרים באוויר ומטוסי כימניר הטילו איזה 100,000 זה לא היה שווה את המאמץ.

דדי שמחי: זה רק סיבך לנו את החיים, כי כשהם ממריאים, אלה זזים והם באים מפה ונכנסים מפה, מסובך.

דדי שמחי: יכול להיות שאם הייתה עוד שריפה גדולה באותו זמן אבל במקום אחר, אז היינו עושים חלוקת גזרות, מטוסי הכיבוי שלנו היו מטפלים בשריפה הענקית והם היו יכולים לכבות שריפות יותר קטנות, גם בזה נטפל, בטוח שתומר יתייחס לזה וכולי, אבל בגדול - - -

מירב בן ארי: תומר הוא מפקד טייסת הכיבוי?

תומר ברנר: אני ראש זרוע המבצעית של המערך האווירי אבל אני אחראי על טייסת הכיבוי.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: בסדר.

דדי שמחי: אם הדבר שהכי מטריד אותך, ח"כ בן גביר, זה נושא הטכנולוגיה בכבאות.

איתמר בן גביר: מטריד.

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: הבנתי.

דדי שמחי: א' אני מאוד אשמח שתבוא בביקור של ועדת - - -

מירב בן ארי: הוא בא, אנחנו מזמינים אותך.

דדי שמחי: עכשיו אתה חייב להגיע.

איתמר בן גביר: אין בעיה.

מירב בן ארי: ב-21 לאוקטובר, שהצוות שלך ירשום.

מירב בן ארי: בשעה 11:00, הוועדה יחד עם חברי כנסת נוספים יגיעו לסיור בכבאות.

דדי שמחי: בארבע השנים האחרונות הכבאות קפצה והתפתחה מאוד בהיבט הטכנולוגי, קנינו גם מערכת שליטה ובקרה מהמתקדמות במדינת ישראל, שרק להטמיע אותה ייקח לי איזו שנה שנתיים.

דדי שמחי: תזכור לדוגמה בצה"ל כשעובדים עם מפות, זה כבר 15 שנה שם.

דדי שמחי: אנחנו עכשיו מנסים לחפות ולטפל בפערים של עשרות שנים שלא השקיעו בכבאות, וזה קורה.

דדי שמחי: ואפילו היום הגענו למצב שאני יכול לראות את הכלים שלי בנייד ולתת פקודות בנייד וכולי.

איתמר בן גביר: אתה על זה.

דדי שמחי: על זה, קנינו רובוטים, קנינו רחפנים.

דדי שמחי: אתה תראה את מערכת השו"ב החדשה שלנו.

איתמר בן גביר: אתם משתמשים בהם גם בחפ"קים?

דדי שמחי: כן.

דדי שמחי: כרגע חלק מהיכולות עוד לא נכנסו אבל בגדול כן.

איתמר בן גביר: אוקיי.

איתמר בן גביר: העניין של הזקנים?

דדי שמחי: לא מניעת הצתות לפני כן?

דדי שמחי: נושא הזקנים.

דדי שמחי: קודם כל, אנחנו לא אוסרים לגדל זקן.

דדי שמחי: מבחינתנו כל אחד יכול לגדל זקן ואנחנו לא מורים לגלח את הזקן.

דדי שמחי: אנחנו מורים, כמו בכל העולם וכמו ה-NFBA וכל התקנים, שפס הממשק של המסכה, איפה שהמסכה נוגעת בפנים, זה חייב להיות מגולח למשעי.

דדי שמחי: אלה הפקודות.

איתמר בן גביר: אבל אתה מבין שמי שיש לו זקן מבחינה דתית לא עושה את זה, הפנים שלו עם זקן.

איתמר בן גביר: לי אין זקן, בסדר?

איתמר בן גביר: אבל זה הרי לא שוויוני, לא אפקטיבי - - -

דדי שמחי: תן לי צ'אנס.

דדי שמחי: רגע.

דדי שמחי: למה אתה אומר לא אפקטיבי?

איתמר בן גביר: לא אפקטיבי משום שאתה מאבד כח אדם של אנשים טובים.

איתמר בן גביר: אתה מפלה בין אנשים - - -

דדי שמחי: לא, שניה.

דדי שמחי: תן לי צ'אנס.

דדי שמחי: ברור לך שלא שמעתי את האירוע הזה רק עכשיו.

איתמר בן גביר: אני יודע.

איתמר בן גביר: כן.

דדי שמחי: יפה.

דדי שמחי: תקני NFBA שלפיהם הכבאות עובדת, התקנים האירופאיים, המכון הביולוגי בנס ציונה, יחידת תבונה של משרד הביטחון, כולם אומרים באופן חד משמעי שפס האטימה חייב להיות נקי משיער פנים.

דדי שמחי: היצרנים, גם יצרנים של המסכות שאנחנו משתמשים, גם דרגר וגם MSA, אומרים את זה חד וחלק.

איתמר בן גביר: יש מומחים אחרים, הביאו.

מירב בן ארי: ח"כ בן גביר, תן לו לענות.

מירב בן ארי: כי אנחנו חייבים להתקדם, עם כל הכבוד זה לא דיון על זקן.

איתמר בן גביר: לא, אבל זה דיון על כח אדם.

מירב בן ארי: אגב, אתה תוכל להמשיך את זה גם כשנגיע פיזית למטה הכבאות.

מירב בן ארי: פשוט יש כאן הרבה אנשים.

דדי שמחי: אני אגיד לך עוד משהו, הדבר הזה, מכיוון שהיה צריך לקבוע מי צודק.

דדי שמחי: היה הליך משפטי של כמעט שנה וחצי של כל הדבר הזה, ששמעו בפני שופטים את כל המומחים וכולי, קבע השופט חד משמעית, שופט במדינת ישראל, שופט קבע שהוא מחליט לאור כל העדויות שהוא שמע ששיער פנים פוגע באטימות המסיכה ופוגע בבריאות הכבאים.

דדי שמחי: יתרה מזאת, אני אישית הלכתי לראשון לציון- - -

איתמר בן גביר: הבנתי שזה נפל על משהו טכני שם, על זה שהשר לא חתם או כן חתם, אבל יכול להיות, אני אקרא.

דדי שמחי: לא לא.

איתמר בן גביר: פסקי דין אני יודע לקרוא.

איתמר בן גביר: אני אקרא את זה.

דדי שמחי: אתה גם למיטב זכרוני עורך דין, אתה תקרא את פסק הדין ואחרי זה נדבר.

דדי שמחי: אגב, גם הראשון לציון שהייתי אצלו והצגתי לו את זה, אמר לי באופן שאינו משתמע לשני פנים, אמר לי ולרב הראשי בכבאות והצלה בישראל, זקן זה לא מדאורייתא ואם זה מסכן חיים צריך להתגלח.

דדי שמחי: גם בפסק הדין הוא הוציא - - -

מירב בן ארי: אתה תקרא את פסק הדין, אתה טוב בזה.

מירב בן ארי: יפה, ויש לנו זמן.

מירב בן ארי: דדי לא הולך לשום מקום.

מירב בן ארי: אני כן רוצה להתקדם, אני רוצה לשמוע את המשטרה.

מירב בן ארי: מי מהמשטרה?

מירב בן ארי: שם ותפקיד לפרוטוקול בבקשה.

משה משה: אני רמ"ד תכנון מבצעי בחטיבת המבצעים.

משה משה: בראשית דבריי גם אני רוצה להודות לכבאים האמיצים שעבדו מאוד מאוד קשה, שמענו את זה מכולם, אבל באותה נשימה אני גם רוצה להודות לאנשים נוספים שהיו שם כמו חיילים וכמו מאות שוטרים.

משה משה: מספר דברים.

משה משה: לפי חקירה של מז"פ אנחנו יכולים להגיד שלא נמצאו ראיות פורנזיות שהייתה הצתה.

משה משה: זה לא אומר, באותה נשימה, שזה לא יד אדם עשתה את זה אבל לא נמצאו ראיות פורנזיות להצתה.

משה משה: משטרת ישראל עדיין נמצאת בשלב הסיכומים של האירוע הזה, בשלביו האחרונים, אבל יכולים להגיד שאנחנו את רוב הלקחים מהאירוע של אסון הכרמל כן מימשנו, האירוע היה דומה.

משה משה: אני מזכיר שהגוף הפוקד והשולט באירוע הזה זה משטרת ישראל, היא זו שבסוף מתכללת את האירוע, היא זו שמקבלת את ההחלטות ואת ההנחיות על מה שנקרא קבלת החלטות, היא לא עושה את זה לבד, יושבים איתנו גורמים מקצועיים, בעיקר יושבים איתנו כב"ה, זו הזדמנות להגיד שבאמת היה שיתוף פעולה מצוין, חוץ מהפערים הקטנים שהעלה פה הנציב שאותם אנחנו נשפר גם בפעם הבאה, זה לעניין השדכנים.

משה משה: עלתה פה סוגיית צובר חפ"קים.

משה משה: בסוגיית צובר חפ"קים אני רוצה לחדד, נקבע מקום ששם כל גוף מקצועי מחזיק את החפ"ק שלו ועוסק בענייניו.

משה משה: לכל גוף יש את העניינים המקצועיים שהוא יושב ודן בהם ומטפל בהם, ויש מה שנקרא חפ"ק אחוד.

משה משה: חפ"ק אחוד זה חפ"ק שיושב שם מפקד האירוע ומצטרפים אליו גורמים מקצועיים כמו כב"ה, רשויות, נציג צה"ל וגורמים נוספים, שם נערכים חיתוכי המצב והערכות המצב, כל שעתיים שלוש בהתאם לאירועים, וכמובן שם מתקבלות ההחלטות האם מפנים, לא מפנים, מה כן מפנים, איזה כביש חוסמים, לא חוסמים.

משה משה: כל ההחלטות האלה שכמובן מתקבלות אחרי ששומעים את הגורמים המקצועיים, ויש שם את מפקד האירוע שבמקרה הנוכחי היה מפקד מחוז ירושלים של משטרת ישראל שהיה מפקד האירוע, ואנחנו חושבים שבאמת הדברים התנהלו שם בצורה טובה.

משה משה: כמה מאמצים מרכזיים שמשטרת ישראל עסקה בהם באירוע הזה זה כמובן הסוגייה של הפו"ש והשו"ב, כל גיבוש של תמונת המצב - - -

מירב בן ארי: רק אם אפשר בגלל שזה פרוטוקול, את ראשי התיבות להסביר.

משה: פו"ש זה פיקוד ושליטה אז כל הסוגייה של הפיקוד והשליטה והצלחה לגבש תמונת מצב ארצית, חיתוכי המצב שעשינו שם וקביעת סדרי העדיפויות, אלה דברים שנעשו שם, סוגיה של הצלת חיים כמובן, לצד הכבאים גם כוחות שלנו השתתפו גם בחילוץ, ופינוי של האנשים, כמובן בחסימות של צירים.

משה: סוגיה של סיוע מצה"ל, משטרת ישראל היא זו שמרכזת את כל הבקשות מצה"ל ומגורמים נוספים.

משה: הבקשות מגיעות אלינו משאר הגורמים המקצועיים ואנחנו יודעים לנווט ולקבל את הכוחות האלה, כך זה נעשה גם באירוע הזה.

משה: דברים נוספים שעשינו זה עיבוי מערכים.

משה: מחוז ירושלים של המשטרה נשאב לתוך השריפה הזאת ואנחנו נאלצנו לתגבר אותו בכוחות נוספים מהארץ ובנוסף גם לטובת השריפה תגברנו בשוטרים רבים מהמחוזות האחרים שלנו כדי שיבואו ויסייעו, כמובן תגברנו את מוקד 100 ומוקד 110 כדי שלתושבים שמתקשרים נוכל להגיד איזה צירים פתוחים, איזה צירים סגורים והאם אנחנו מפנים מקומות כאלה ואחרים.

משה: סוגיה של התיאום והשליטה, דיברנו עליה וכמובן הדבר האחרון זה הסוגייה של החקירה והמודיעין.

משה: מספר המלצות שאנחנו חושבים שחייבים לקדם, זה לקדם חקיקה או החלטת ממשלה בנושא קווי חיץ, דיבר על זה הנציב.

מירב בן ארי: זה תקנה שקיימת שרק צריך לחתום עליה?

משה משה: אני חושב שזה נעצר באיזה שהוא שלב.

מירב בן ארי: זה כבר קיים כתוב.

דדי שמחי: זה עוד לא מוגדר כתקנה כי זה יהפוך לתקנה רק כשיחתמו שני השרים.

דדי שמחי: כרגע זה כהצעת מציעים, עברה את כולם - - -

מירב בן ארי: זה מה שאתה מכיר?

משה משה: הנציב צודק.

משה משה: אנחנו מבינים שזה נתקע בעניין תקציבי כזה או אחר.

מירב בן ארי: בסדר, נבדוק את זה.

משה משה: הסוגייה של המערכת שו"ב בין ארגונית, העלה את זה גם הנציב.

משה משה: אנחנו חושבים שיש איזה שהוא פער בחפ"ק שלנו שהגופים לא מדברים באותה שפה.

משה משה: דיברו על זה קודם.

משה משה: אנחנו חייבים לייצר איזו שהיא פלטפורמה שכל הגופים מדברים ורואים את אותן המערכות והמידעים על אותה מערכת, ולא כל גוף עובד בנפרד.

משה משה: צריך לפתח איזו שהיא פלטפורמה.

משה משה: דבר נוסף, אנחנו מבינים אצלנו במשטרה שאנחנו חייבים למסד את מערך האוכלוסייה עם כלים ויכולות בדומה שיש לפק"ר.

מירב בן ארי: כן, תגיד מה העמדה שלך לגבי העניין שבישובים ישאירו איזה שהוא כוח של הישוב, גם נבקש מראשי המועצות לדבר על זה, אבל כוח של אנשים בתוך הבתים שלהם ולא לפנות.

מירב בן ארי: מה העמדה של המשטרה בעניין הזה?

משה משה: זה תלוי בסיטואציה ופה הכבאות יודעים להגיד את זה יותר טוב מאיתנו.

משה משה: אם רואים שהישוב הולך לעלות בלהבות, אנחנו נוציא שם את כולם.

משה משה: אבל בסוף זה תלוי סיטואציה ואירוע ויש לנו פה את כב"ה שמייעצים לנו אם לפנות את כולם או לא, או להשאיר שם בודדים.

משה משה: אני חוזר עוד פעם לסוגיה של למסד את מערך האוכלוסייה שלנו כמו בפק"ר.

משה משה: שם אנחנו צריכים להקים איזה שהוא אתר חירום כמו שיש בפק"ר עם יכולת של להפיץ הודעות והתראות בסמסים על אירועים מתפרצים.

משה משה: כרגע אין את זה אצלנו ואנחנו עובדים בפלטפורמות של וואטס אפ וכל מיני דברים מהסוג הזה, אנחנו מבינים שיש לנו שם כשל ואנחנו צריכים לחזק את זה.

משה משה: סוגייה נוספת זה לבחון עם קק"ל הצבת מצלמות באזורים רגישים.

משה משה: כשאנחנו נזהה איזו שהיא שריפה בראשיתה כך יהיה יותר קל לכב"ה להתגבר עליה ולכן צריכים לעשות איזו שהיא פריסה של מצלמות באזורים כאלה.

משה משה: דבר נוסף, למרות שאמרתי שלא מדובר בהצתה על פי מז"פ, אנחנו עדיין חושבים שאנחנו צריכים להמשיך ולרתום את השב"כ לסייע לנו באיסוף מודיעין בנושא של הצתות ולסייע לנו בחקירה עם מניע לאומני.

משה משה: זה מבחינת משטרת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את תומר ברנר, ראש הזרוע המבצעית של המערך האווירי.

מירב בן ארי: בבקשה.

תומר ברנר: שלום.

תומר ברנר: ראשית, אירוע מורכב ביותר, שריפת ענק, שאלת קודם, השריפה הגדולה ביותר והמורכבת ביותר מאז אסון הכרמל בעצם, היא כללה פינוי ישובים, חסימת צירים.

תומר ברנר: בסך הכל בשורה התחתונה תעודת כבוד לכל הגורמים שהשתתפו, משטרת ישראל הפיקוד והשליטה, רשות כבאות והצלה, המועצה המקומית וגם המשרד לבט"פ כמובן.

תומר ברנר: אגב, השר בעצמו הוביל את התחקיר של השריפה.

מירב בן ארי: כן, נציג של משרד הבט"פ כאן והוא ידבר.

מירב בן ארי: ראש מערך החירום.

תומר ברנר: כן.

תומר ברנר: הוביל את התחקיר של השריפה, אני חושב שזו גם התייחסות מאוד רצינית וראויה של המשרד בהיבט הזה.

תומר ברנר: אני חושב שטייסת הכיבוי נבנתה לאור לקחי אסון הכרמל וברור לכולם היום שהתרחיש שאליו צריך להבנות הכוח האווירי הוא אחר.

תומר ברנר: זה אומר ב-2010 היה אסון הכרמל והטייסת הוקמה אל מול התרחיש הישן.

תומר ברנר: מאז ראינו גם מגמת התחממות גלובלית וגם הרבה אירועים שחווינו במהלך השנים האחרונות שהובילו את רשות כבאות והצלה, משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים לעדכן את תרחיש הייחוס וראוי לציין שהיום יש תרחיש ייחוס חדש, שדורש מענה אווירי גדול פי שלוש ממה שיש לנו היום.

תומר ברנר: קיימת עבודת מטה משותפת לכל הגופים, רשות כבאות והצלה, משטרת ישראל והמשרד לבט"פ והמשרד מתכלל אותה שאושרה כבר על ידי השר הקודם באוקטובר 2018, פשוט מאז לא היה מי שיוציא את ההחלטה לפועל , על ידי נציב כבאות ועל ידי המפכ"ל לרכש של ארבעה מסוקים גדולים לכיבוי אווירי.

תומר ברנר: המסוקים האלה אמורים לגשר על הפער ולתת מענה גם לכיבוי לילה.

תומר ברנר: שזה משהו שהיום לא קיים.

תומר ברנר: אני אתייחס לנושא השמשון של חיל האוויר.

תומר ברנר: חיל האוויר קודם כל זה יכולת מבצעית בבניין, זה עדיין לא יכולת שהוכיחה את עצמה, וגם כשהיא תכנס לפעילות זו יכולת מאוד מאוד קטנה ומוגבלת.

תומר ברנר: מטוסים גדולים, ואני חוזר ואומר, יכולת קטנה ומוגבלת.

תומר ברנר: זה אמצעים טכנולוגיים, בסופו של דבר צריך להבין שנופלים דברים מהאוויר, נופלים ארגזים מהאוויר ולכן אם שריפה מתקרבת לישוב לא ניתן להטיל את המארזים האלה ולהציל את הישוב.

תומר ברנר: המערכת הזאת קיימת עשר שנים בעולם, במספר מדינות, ועדיין לא בוצעה הפעלה מבצעית בשום מקום בעולם, ככה שמבינים שזה לא הפתרון לכיבוי אווירי שאנחנו מבקשים.

מירב בן ארי: אז מה אתה אומר, מסוקים שהם יותר ספציפיים מיועדים לכיבוי אש, מה שנחתם ב-2008, במקום השמשון?

תומר ברנר: יש בעולם כיבוי לילי באופן כללי זה נושא שהוא מאוד מורכב ומאוד מקצועי, קיים במדינות בעולם כמו לדוגמה בקליפורניה שם מתבצע על ידי מסוקי בלק הוק גדולים שיודעים גם להטיס כוחות, גם להטיס לוחמי אש, וגם לבצע כיבוי בלילה.

תומר ברנר: לא מתבצע בעולם על ידי מטוסים אלא באמצעים טכנולוגיים שזו יכולת מאוד קטנה ומוגבלת.

תומר ברנר: אבל בגדול, כיבוי אווירי בעולם בלילה מתבצע באמצעות מסוקים.

מירב בן ארי: אז הטייסת של היום שקיימת בעצם אין בה מסוק?

תומר ברנר: היום המערך האווירי של המשטרה מפעיל את טייסת הכיבוי ובנוסף ל-14 מטוסי הכיבוי מפעיל שישה מסוקי משטרה שיודעים לבצע גם כיבוי, אבל מסוקים בעלי יכולת נשיאת מטען קטנה יחסית, שהם שוברי שוויון בהיבט פעילות משטרתית, פעולות פיקוד ושליטה שבוצעו אגב במהלך האירוע הזה ובוצעו שעות טיסה רבות לפיקוד ושליטה עם שידור תמונה לחפ"ק ובהיבט הזה המסוקים האלה הם שוברי שוויון, לכיבוי וכיבוי בלילה באופן ספציפי זה לא המענה הנדרש למדינת ישראל.

מירב בן ארי: זה לא מתאים.

תומר ברנר: לא.

תומר ברנר: אז לכן ובשביל לא להטעות אתכם, מה שנקרא, גם כשחיל האוויר ייכנס לנושא הכיבוי בלילה זה יהיה מאוד נקודתי וזה לא המענה שעליו המלצנו בעבודה שעשינו.

תומר ברנר: סוגיה של מטוסי הריסוס, המטוסים הקטנים, אמר הנציב ובצורה מאוד ברורה ונכונה, זה עוד יכולת שקיימת במדינת ישראל, יש גם את חברת תלם וגם את חברת כימניר, שוב, זה יכולת קטנה.

מירב בן ארי: כן כי זה מטוסי ריסוס.

תומר ברנר: נכון, ונקודתית.

תומר ברנר: אם נכון להפעיל אותם לפני שמבקשים סיוע אווירי ממדינות אחרות, אז כן.

תומר ברנר: נכון לאגם את המשאבים שיש במדינת ישראל לפני שמבקשים סיוע ממקומות אחרים.

תומר ברנר: צריך להבין אבל שכשמסתכלים קדימה ובונים בצורה נכונה וראויה את המענה האווירי של מדינת ישראל, זה לא חלק מהמענה האווירי, הוא לא מספיק משמעותי ומספיק אפקטיבי.

תומר ברנר: אנחנו צריכים פשוט כלים יותר גדולים ויותר משמעותיים שיביאו כמות גדולה של מים בזמן קצר לשריפה.

תומר ברנר: וזה לא הפתרון.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: זאת אומרת במקום לשים את הכסף על הכימניר, על מטוסי הריסוס, עדיף לתגבר במסוק יותר מקצועי שמתאים.

תומר ברנר: זה הפתרון המקצועי שעליו המלצנו.

תומר ברנר: כן.

תומר ברנר: זו ההתייחסות שלי, אם יש שאלות אני אשמח.

מירב בן ארי: תודה רבה תומר.

מירב בן ארי: לפני ראשי המועצות נציג של המשרד לבט"פ, ראש מערך החירום, ואז נעבור לחברי הכנסת ולראשי המועצות.

הרצל קבלו: ראשית באמת כפי שציינו פה, אני לא אחזור על דברים אבל בכל זאת ברמה המיניסטריאלית, עוד לא היה תחקיר שר מסכם את כל ה-, הוא תיחקר בגופים עצמם אבל תחקיר מסכם של כל המשרד עם מסקנות חוצות ארגון יצאו בהמשך וזה קרוב.

מירב בן ארי: רק תאמר את תפקידך.

הרצל קבלו: אגף חירום במשרד לביטחון פנים.

הרצל קבלו: כפי שאמרתי לסוגיית תחקיר השר, יהיה תחקיר משלים שירכז ברמה של חוצה ארגון את כל שאר הגופים ובוצעו תחקירים בגופים על ידי השר בעבר.

הרצל קבלו: אני רק רוצה להגיד על כל פעילות של טיפול בשריפות בכלל, יש תכנית אב שנקראת מגן האש, זו תכנית לאומית שהמשרד לביטחון פנים אחראי עליה, על כתיבתה והפצתה ברמה הלאומית.

הרצל קבלו: וזה אירוע חירום אזרחי שלכשהוא יוכרז, ופה במקרה זה הוא לא הוכרז כאירוע חירום אזרחי, אבל יש משמעויות להכרזה, כשהוא יוכרז אכן יש חוברת, תכנית אב כזו, עם נגזרות של כל גוף, לא ברמה הטקטית של הגופים שביצעו את העבודה והציגו פה, אלא ברמה של חיבור של כל המשק וכל משרדי הממשלה, הן בהקשר של רציפות תפקודית, טפול למשרדי ממשלה לסוגיות שלהם וסיוע שלהם לאירוע שלנו.

מירב בן ארי: ולמה זה לא הוגדר כאירוע חירום אזרחי?

הרצל קבלו: זה עניין של הגדרה שהשר בסמכותו להכריז על אירוע חירום אזרחי כמו עוד מספר אירועים והוחלט שלא להכריז באירוע הזה על אירוע חירום אזרחי.

הרצל קבלו: וזו סוגיה שאני יכול להגיד מה עמדתי אבל זה לא סוכם על ידי השר.

הרצל קבלו: לכשהוא יחליט אם זה באמת היה נכון להכריז כן או לא, זה יהיה בתחקיר המשרד.

איתמר בן גביר: למה, כי יש לזה השלכות כלכליות?

הרצל קבלו: יש לזה, כן.

איתמר בן גביר: אז זו הסיבה שלא מכריזים?

הרצל קבלו: אני לא בטוח, אני לא רוצה להגיד.

מירב בן ארי: לדעתי זה בגלל שלא היו פגיעות בנפש.

הרצל קבלו: לא, לא היו פגיעות בנפש זה התוצאתי.

הרצל קבלו: כלומר ה- - -

מירב בן ארי: כן, לא, תוך כדי האירוע אולי.

מירב בן ארי: לא משנה, לא ניכנס ללמה זה, זה מה שהוחלט, השר אמר שזה לא ואנחנו כבר אחרי.

הרצל קבלו: אני אשאיר את זה לשר והשר יגיד את דברו בסיכום התחקיר.

הרצל קבלו: זה חלק מהסוגיות שאנחנו מציגים בפניו כמובן, וכנגזרת מזה, אם דיברנו על מכלולים ועל צובר חפ"קים אז גם יש, אלה מעגל הפיקוד והתפעול הטקטי של כל אירוע כזה, ויש עוד מעגלים שהם תומכים, שזה מעגל של רציפות משק וכן הלאה, שעליו אנחנו אחראיים, המשרד לביטחון פנים, וגם אותו לא הפעלנו אבל היינו בשטח ותפעלנו את החפ"קים, או סייענו, סליחה, לחפ"קים, היכן שנדרשנו גם בסיוע למשרדי ממשלה וגם בסיוע מאת משרדי הממשלה.

הרצל קבלו: לדעתי האישית ואני ככה מציג את זה, היה מקום לפתוח את החמ"ל הזה, זה אצלנו בקומה 1- במשרד לביטחון פנים.

מירב בן ארי: אז כל החמ"לים היו בשטח או במשטרה, אבל לא היה חמ"ל במשרד לביטחון פנים.

הרצל קבלו: לא, הוא לא הופעל פיזית למרות שנדל"ן יש ומסכים יש ואמצעים יש, הוא לא הופעל פיזית, גם בהחלטה.

הרצל קבלו: אני אומר שוב, רבותי - - -

מירב בן ארי: בגלל שהוא לא הגדיר את זה כאירוע חירום לאומי לא נפתח החמ"ל?

הרצל קבלו: לא, זה לא חייב להיות.

הרצל קבלו: זה לא תלוי אחד בשני.

הרצל קבלו: לא.

הרצל קבלו: אפשר להפעיל את זה גם בלי, אפשר להכריז על אירוע, זה עניין של החלטה.

הרצל קבלו: אני הצגתי את זה לשר והוא חשב, הוא יסכם את זה אבל הוא חשב שהיה מקום גם להפעיל את זה, שוב, זה דברים שיסוכמו ויופצו.

הרצל קבלו: כחלק מהלקחים שלנו לפחות ברמה המשרדית שלנו כגוף שמרכז את הפעילות הזאת, אז אני חושב שאכן היה מקום להכריז וגם להפעיל את המוקד הזה.

הרצל קבלו: זה לא פגע במהות העבודה כי בסוף היינו בשטח אני ואנשיי וסייענו היכן שיכולנו והיכן שצריך.

הרצל קבלו: זה גם למשל, אם דיברנו על סיוע אווירי אז נאמרו פה הרבה דברים על ידי כל הגורמים.

הרצל קבלו: אני לא נכנס לערוץ המקצועי של העניין אבל כל סוגיית ההפעלה של אמצעים נוספים בהקשר של סיוע, היו למעשה שתי החלטות, הייתה החלטה בתחילת האירוע להתחיל להפעיל סיוע בין לאומי, בשיחה של הנציב כך אני הבנתי, עם השר, ראש הממשלה.

הרצל קבלו: לא משנה, על כל פנים מי שריכז את זה זה המל"ל וזה באמת הנוהל, המל"ל מרכז את הפעילות הזאת ואכן עבדנו בערוץ הזה, ובמקביל עבדכם הנאמן לחצתי מאוד שזה אכן יהיה בדיקת כל היכולות בבית, מה שנקרא, ואכן הבאנו באמת את כימניר ויצרנו קשר עם תלם, כל הפוטנציאל שיכל להיות.

הרצל קבלו: הם גם הופעלו למחרת בבוקר, אור ראשון, קצת אחרי הם היו באוויר, אבל זה עניין של החלטה.

הרצל קבלו: אנחנו נביא את כל האמצעים למקבלי ההחלטות והם יחליטו איך הם רוצים להפעיל.

מירב בן ארי: מה הלו"ז של התחקיר לשר, מתי הוא יגיע?

הרצל קבלו: אני חושב שזה בקרוב, אני לא זוכר אבל זה ממש ממש בקרוב.

הרצל קבלו: לא זוכר את התאריך.

הרצל קבלו: נאמר פה על איום הייחוס ברמה הלאומית.

הרצל קבלו: איום הייחוס, אנחנו עושים עבודה באירוע הזה כמו שומר חומות, להכניס איום ייחוס שיוגדר כאיום עצמאי, הכוונה עצמאי, נפרד מלקשור אותו למלחמה או לאירועים אחרים, כדי שבאמת נבנה גם את תכנית העבודה במתן מענה הן בתקציבים, משאבים וכן הלאה, ולכן עובדים על זה גם ברמה שלנו מול רח"ל שמרכזים את איום הייחוס ברמה הלאומית לעורף, ובקצה גם יוצג למקבלי ההחלטות אם להכריז על זה כן או לא, זמן שזה יוכרז זה גוזר עבודת מטה בהרבה מאוד הקשרים, כפי שציינתי.

הרצל קבלו: דבר אחרון שאני רוצה לומר, לגבי אזורי החייץ נאמר פה המון, אני לא אוסיף מעבר לזה שאני חושב ברמה האישית, זה עדיין לא תקנה.

הרצל קבלו: כלומר הדברים נכתבו, אמר הנציב נכון, התכניות נכתבו, יש אמדנים יותר גבוהים ממה שאמר הנציב, זה מה שאני זוכר, אבל יש את התכניות.

הרצל קבלו: לדעתי ההחלטות שצריכות להתקבל לא צריכות להיות אחרי אירועים, כי באירוע הזה ב"ה לא היו נפגעים, אבל לא צריך שיהיו נפגעים כדי שנקבל החלטות, ואני אומר, אפשר להתחיל לעשות את הדבר הזה, גם אם זה תר"ש, תכנית רב שנתית, למקום ולבנות את התכניות הנקודתיות, יש כאלה יוזמות פרטיות של רשויות, אבל אפשר להתחיל בנקודה מסוימת ולעשות תכנית שבעוד 20 שנה, וסתם אני זורק 20 שנה, נגיע למקומות הכי פוטנציאליים.

הרצל קבלו: אבל צריך איך כשהוא להתחיל כי באמת זה מענה שנאמר פה והוא יכול לסייע מאוד בהצלת חיים ובטיפול באירועים כאלה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו יכולים להתקדם.

מירב בן ארי: יש התייחסות של חברי הכנסת למשטרה.

מירב בן ארי: בבקשה ח"כ בן גביר.

איתמר בן גביר: אני שומע את המשטרה ואני קצת יותר ממוטרד, לא בגללכם, אתם עושים עבודה מצויינת, אבל חסר לי כאן את הדבר המרכזי בעבודת המשטרה שמשום מה לא הגיע לכאן ולא שמעתי עליו מענה לא בדברים שלך, לא בדברים שלך ולא בדברים של המשרד לביטחון פנים.

איתמר בן גביר: אני כמובן מדבר על איזה שהוא גוף שיתכלל את כל הדברים ויבדוק ויחקור את ההצתות האלה.

איתמר בן גביר: הרי חלק מהאירועים כאן, לפחות אין מחלוקת עליהם, זה הצתות לכל דבר ועניין.

איתמר בן גביר: יש מי שבודק, יש מי שמטפל, יש מישהו, יש איזה שהוא גוף, יש יחידות שמתמחות בכל מיני סוגים של פשיעה.

איתמר בן גביר: יש יחידה במשטרה שמתעסקת בהצתות, זו עבירה מאוד מאוד חמורה.

איתמר בן גביר: זו עבירה שמקפחת חיי אדם.

איתמר בן גביר: אני קיבלתי מארגון '

איתמר בן גביר: בצלמו' נתונים שנפתחו בין השנים 2015-2021 כ-2,200 תיקי חקירה על הצתות.

איתמר בן גביר: מה קרה עם התיקים האלה?

איתמר בן גביר: כמה מתוכם הבשילו לכתבי אישום?

איתמר בן גביר: כשאתם מגישים כתבי אישום, כמה מתוכם הגיעו עם כתבי אישום עם מניע לאומני?

איתמר בן גביר: אני חושב שאתם צריכים לתת את ההסברים הללו, כי מעבר לעבודת הקודש של מכבי אש, עבודת הקודש שלכם, ההיערכות, ובחפ"קים, ובאיך לכבות את השריפה, איך אומרים, כשהולכים לרופא הוא נותן לך קודם כל מרשם איך לא להגיע למצב של התקף לב, איך לא להגיע למצב של סוכר גבוה, איך לא להגיע למצב של חולי.

איתמר בן גביר: איפה המשטרה בנושא הזה?

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ח"כ כלפון.

יום טוב חי כלפון: אני אמשיך בנקודה הזאת.

יום טוב חי כלפון: כמובן ראיתי את הנתונים, וראיתי נתונים יותר רחבים שאומרים שבעצם 90% מהחקירות לא מובילות לכדי כתבי אישום.

יום טוב חי כלפון: אלה נתונים מ-2015 שקיבלנו, אני לא יודע אם הם נכונים, אבל לפחות זה מה שפורסם, לא ראיתי נתונים אחרים, וזה אומר שרק ב-10% מהמקרים החקירות מובילות לכתבי אישום ואין לנו נתונים, וזה מה שח"כ בן גביר ציין, מה קורה עם אותם כתבי אישום.

יום טוב חי כלפון: ממה שאני יודע, רף הענישה בפועל במקרים של הצתות והצתות לאומניות נמוך מאוד, מה שנפסק בבתי משפט.

יום טוב חי כלפון: אנחנו שומעים על שנה, שנתיים, שלוש שבפועל החוק מאפשר עד 20 שנה במקרה של הצתה לאומנית, ובפועל זה נראה, אני לא חושב שיש פה נציגים מהפרקליטות.

מירב בן ארי: לא, אני לא שם.

מירב בן ארי: אני באירוע תחקיר השריפה.

מירב בן ארי: חלק מזה זה וודאי העניין פה שאין ראיות פורנזיות, יש החלטה באמת של הכבאות שאומרת שזה מעשה ידי אדם, השאלה אם זה מישהו שזרק לא יודעת מה, סיגריה, או הצתה.

יום טוב חי כלפון: יש לזה משמעות.

מירב בן ארי: בדיוק, ויש לזה משמעות, כן.

מירב בן ארי: יש לזה משמעות - - -

איתמר בן גביר: ברוב ההצתות, אני אומר את זה כמשפטן, אין ראיות פורנזיות, כי הראיות הפורנזיות הולכות לעזאזל, אז מה שיש במקום זה זה מודיעין, זה לנסות לאתר את המבצעים בדרכים אחרות.

מירב בן ארי: אני הבנתי את האירוע, אז אולי תתייחסו ותגידו גם למה שאמר ח"כ בן גביר על ה- - - להצתות.

יום טוב חי כלפון: כן, על הנתונים ומה קורה עם זה.

משה משה: קודם כל אני לא יכול לאמת את הנתונים כי אני לא מכיר.

משה משה: באתי לדבר על האירוע הזה.

משה משה: אבל אפשר להגיש שאילתה ולקבל את הנתונים ולהבין מה קרה באמת עם התיקים האלה ולאן זה התקדם.

משה משה: באירוע הזה אני יכול להגיד שיש מי שחקר את זה.

משה משה: המעבדה של מז"פ שהיא מתעסקת במעבדת הצתות וחומרי נפץ, כן הייתה שם.

משה משה: היא לא זיהתה שום חומר פורנזי שיכול להצביע על הצתה.

דוד ביטן: זה לא אומר שיד אדם - - -

מירב בן ארי: רגע, תן לו לסיים.

משה משה: אם זו הצתה, אנחנו יכולים למצוא שמישהו השתמש שם, מה שנקרא בחומר בערה.

משה משה: יכול לראות שאנחנו מוצאים שם איזה שהם סימנים כאלה שאנשים כן הציתו בכמה מקומות, הלכו ונכנסו לתוך היער, ושם כן הציתו בכמה מקומות .

משה משה: זה לא נראה לנו.

משה משה: זה לא נראה, אבל אני לא מכיר הרבה שריפות פה בארץ שנגרמות מברק.

משה משה: רוב הדליקות הם מעשה ידי אדם.

משה משה: האם זה הצתה - - -

איתמר בן גביר: אבל זו השאלה כאן.

איתמר בן גביר: תראה, אני עוד פעם אומר.

איתמר בן גביר: אני הייתי עשר שנים עורך דין.

איתמר בן גביר: אני טיפה מכיר בתחום, גם בתחום ההצתות.

איתמר בן גביר: בדרך כלל ראיות פורנזיות עין.

איתמר בן גביר: בדרך כלל.

איתמר בן גביר: ואז השאלה שאני שואל עוד פעם, אתה מדבר איתי על המעבדה שבאה ובדקה, בסדר, לא מצאה כלום.

איתמר בן גביר: מה כרגע?

איתמר בן גביר: הופעל מודיעין?

איתמר בן גביר: הופעל איזה שהוא מערך?

איתמר בן גביר: אני שמעתי אותך אומר 'שהשב"כ יבדוק'.

איתמר בן גביר: אני לא יודע אם השב"כ בדק או לא בדק, מה שאני מקבל את הרושם, שהסיפור הזה של החקירה שזה לטעמי הדבר הכי חשוב, הכי חשוב.

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: כי אם תתפסו את מי שמבצע אז בפעם הבאה יחשבו פעמיים.

איתמר בן גביר: וזה לא - - -

מירב בן ארי: הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: רק התייחסות, ואני רוצה לעבור לראש המועצה כי אני מרגישה שהוא חייב לדבר.

משה משה: אני אומר שבאירועים כאלה אנחנו מפעילים את כל המערכים שלנו כדי לזהות, גם עניינים של מודיעין.

משה משה: באירוע הזה לא מצאנו משהו שכן מצביע, זה מה שאני יכול להגיד ולהעיר עכשיו.

משה משה: זה הכל.

יום טוב חי כלפון: לא מצאתם אתם, שמענו גם שברשתות חברתיות כל מיני צעירים פרסמו שהם הציתו או דברים כאלה.

יום טוב חי כלפון: זאת אומרת, כי כשאומרים ראיות פורנזיות אתם הולכים לשטח ובודקים אם באמת, השאלה אם אתם מרחיבים את היריעה ובודקים מה קורה מסביב, מה נאמר ברשתות, האם יש מגמה של איזו שהיא אופנה חדשה בקרב אולי הצעירים ברשות הפלשתינית או אחרים להצית הצתות?

יום טוב חי כלפון: זאת אומרת האם אתם בוחנים לא רק את האירוע הספציפי אלא את היריעה היותר רחבה.

יום טוב חי כלפון: כי אנחנו יודעים, היום - - -

מירב בן ארי: ברור, ברור.

יום טוב חי כלפון: זה סוג של טרור.

יום טוב חי כלפון: אנחנו יודעים את זה.

מירב בן ארי: רק אם אתה יכול להתייחס לעניין האם יש מודיעין?

תומר ברנר: אני אתייחס.

תומר ברנר: אני יודע להתייחס גם לנושאים אחרים במשטרת ישראל מעבר למערך האווירי.

תומר ברנר: משטרת ישראל עושה את מירב המאמצים באירועים האלה גם בהיבט המודיעיני של להשיג מודיעין של טרם פרוץ אירועים, כולל רשתות חברתיות, כולל הפעלת אמצעים שלא נציין אותם עכשיו.

איתמר בן גביר: הקמתם צח"מ?

מירב בן ארי: לא, עכשיו הוא רק עונה.

מירב בן ארי: זהו, חבר'ה, אנחנו על הזמן פציעות כבר.

מירב בן ארי: אני ביקשתי מראש המועצה, הוא הגיע במיוחד וחשוב לי שהוא יתייחס.

איתמר בן גביר: גם אנחנו הגענו במיוחד.

מירב בן ארי: ברור לי.

מירב בן ארי: ואתם מדברים כל הזמן, תאמין לי.

איתמר בן גביר: אני באתי מחברון במיוחד לדיון כאן.

מירב בן ארי: אין לי ספק.

מירב בן ארי: כמו שאתה רואה זכות הדיבור שלך - - -

איתמר בן גביר: אמרו לי לא ישנים בלילה, את יודעת מה עושים כאן הרוב, באים ב-15:00, 16:00.

איתמר בן גביר: אני באתי מחברון כי אני רוצה במיוחד - - -.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: כן.

תומר ברנר: גם לפני אירועים וגם במהלך חקירות אחרי אירועים, בשל אופי האירועים אני חושב שזה מאוד ברור, אלה אירועים שמאוד קשה לחקור אותם ולהגיע בסופו של דבר למסקנות - - -

איתמר בן גביר: הבעיה שאני ייצגתי את הצד השני.

איתמר בן גביר: אני יודע שכשיהודים הציתו, וזה חמור מאוד, אז מצאו, כי רצו.

איתמר בן גביר: הפעילו בהצתת כנסיית הלחם והדגים צח"מים, באו, הלכו ועשו סריקות, 10 קילומטרים הלוך חזור ואז מצאו ראיות.

איתמר בן גביר: חיברו פיסת ראיה לפיסת ראיה והצליחו.

איתמר בן גביר: אם המשטרה רוצה היא יכולה.

איתמר בן גביר: השאלה אם אתם רוצים.

תומר ברנר: אז קודם כל עושים את זה, והמשטרה, אני יכול להגיד לך באופן חד משמעי מאוד רוצה ומשקיעה בזה המון מאמצים, לא תמיד הם נושאים תוצאות ואתה יכול לראות גם אירועים שבהם המשטרה הביאה מציתים ולא משנה כל כך מה היה המניע שלהם ובסופו של דבר רף הענישה היה נמוך וזה כבר לא במגרש שלנו.

איתמר בן גביר: זה לא אתם אשמים.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ניב ויזל, ראש מועצה אזורית מטה יהודה.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני.

ניב ויזל: קודם כל תודה לך ולוועדה שדנים בזה.

ניב ויזל: אני רוצה גם להתחיל ולהגיד שאני כבר חמש, כמעט שש שנים בתוך הדבר הזה, אנחנו במלחמה.

ניב ויזל: אי אפשר לקרוא לזה פה אירוע.

ניב ויזל: וגם קצת מוזר לי שכשיש כזאת שריפה פתאום יש דיון, אבל אני לא בשריפה אחת.

ניב ויזל: אני בשישי-שבת האחרון הייתי בשריפה, שבוע לפני השריפה הזאת פינינו את כל שורש ושואבה, שבועיים לפני זה בית מאיר, לפני זה פינינו את מעלה החמישה ונווה אילן, ויכול להיות שגם עכשיו יש שריפה.

ניב ויזל: זאת אומרת, אני חמש שנים חי בשריפה.

ניב ויזל: אני פתאום בא לפה ושומע 'הרי ירושלים' אז השריפה, כבודה, לא הייתה בהרי ירושלים, השריפה הייתה במועצה אזורית מטה יהודה, וזה לא מופיע, אפילו לא ברישומים, וזה צורם לנו במועצה, זה אפילו מעליב אותנו.

ניב ויזל: אנחנו משקיעים כספים, עושים חמ"לים, יכולים להגיד פה חבריי מכיבוי אש והמשטרה ואני עובד איתם יום-יום ואני מלא הערכה לכבאים ולמשטרה ואין לי מילים, ואני עובד עם איכות סביבה, עם כולם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה, אין פה מישהו שלא מכיר אותי.

ניב ויזל: כל הזמן, כל הזמן.

ניב ויזל: בסוף מה זה שווה כל הדבר הזה?

ניב ויזל: אני רוצה לתת לך דוגמה.

ניב ויזל: בשומר חומות איפה נפל הפגז הראשון?

מירב בן ארי: אנחנו היינו בכנסת, נראה לי זה היה פה, לא?

ניב ויזל: אז לא, זה היה במטה יהודה.

ניב ויזל: במקרה אני הייתי מתחת לפגז, הוא נפל בתוך מושב בית נקופה.

ניב ויזל: ובבית נקופה נפל הפגז.

ניב ויזל: לא משנה מה התקשורת אומרת, וצריך להסתכל על מה שהתקשורת אומרת, כי הוא נפל בבית נקופה, לא קרוב לירושלים לא היה בקו של ירושלים.

ניב ויזל: אבל כולם יודעים על ירושלים.

ניב ויזל: הנה, אתם בכנסת חושבים שזה היה בירושלים.

ניב ויזל: ובסדר, אני מבין.

ניב ויזל: לא, זה היה אצלי במועצה בבית נקופה.

ניב ויזל: את יודעת מתי מס רכוש הגיעו?

ניב ויזל: ארבע שעות אחרי.

ניב ויזל: יש פה כיבוי אש, כמה הגיעו לשם כבאים?

ניב ויזל: כבאיות?

ניב ויזל: שריפה, סגרו אותה.

ניב ויזל: תוך שעתיים סגרנו את השריפה, אני אישית עם צינור שם, בכל הזה צועקים, בערב כיבוי אש סגר, קיבלו פיצוי, הכל נגמר.

ניב ויזל: למה?

ניב ויזל: כי זה משם הגיע.

ניב ויזל: וזה מתחבר למה שאומר פה ח"כ בן גביר.

ניב ויזל: חמש שנים אני לא זוכר פיצוי של מס רכוש בשום שריפה.

ניב ויזל: אין לי מושג כמה פעמים, אף פעם זה לא הצתה?

ניב ויזל: כבודה?

ניב ויזל: אף פעם אחת לא הייתה הצתה שמס רכוש החזיר.

ניב ויזל: איפה אותו בעל יקב עכשיו מגבעת יערים, אין לו ביטוח, אין לו כלום.

ניב ויזל: הלך לו כל החיים.

ניב ויזל: את רוצה שאני אעביר לך וואטסאפ מאנשים שנגמרו החיים שלהם?

ניב ויזל: ופה מדברים איתי, ''החזירו 2 מיליון' 'החזירו מיליון'.

ניב ויזל: אנחנו במועצה, אני כבר פשוט אומר לך, אני גם לא רוצה לדבר מתי עולים המטוסים.

ניב ויזל: אני מכיר את האנשים פה, אנחנו בתוך הוואטסאפים.

ניב ויזל: לא, המטוסים לא עלו בזמן.

ניב ויזל: הנה, אני אומר, לא עלו בזמן.

ניב ויזל: בסדר?

ניב ויזל: תצטטו אותי, המסוקים לא עלו בזמן.

ניב ויזל: ואני חושב שצריך להשקיע באותו רגע שיש שריפה, סוגרים אותה בחצי השעה הראשונה, אין שריפה גדולה.

ניב ויזל: אז בואו נשקיע בחצי השעה הראשונה.

ניב ויזל: ואפשר להשקיע, וישבתי אצל טויטו חברי, רק לפני שבוע לעשות סיכום, היה סיכום מצוין, דדי.

ניב ויזל: סיכום מצוין, ממצה, כתובים שם דברים מה לעשות מחר בבוקר.

ניב ויזל: אני במועצה אין לי כסף ל-, המועצה הגדולה בישראל, 58 ישובים, 550,000 דונם.

ניב ויזל: תגידי, יש לי כסף להתעסק בדברים האלה?

ניב ויזל: עכשיו מי מתכלל את זה?

ניב ויזל: מי אומר מי בחיץ?

ניב ויזל: יגיד לכם פה, איפה צורף והקק"ל, כמה ויכוחים יש לנו.

ניב ויזל: איפה זה חיץ?

ניב ויזל: תגידי לי את, מישהו פה יודע איפה זה החיץ של הישוב?

ניב ויזל: מה זה חיץ?

ניב ויזל: ומה עוזר חיץ?

ניב ויזל: ובאמת, הכביש הזה שעולה מצובה, באמת כשיש שריפה היא לא תעבור את הכביש?

ניב ויזל: האם יותר נכון לנקות בתוך הישובים כמו שנאמר בצדק, אז אני עובד עם כיבוי אש, הוא אומר לי לפנות בתוך הישוב, כשאותו אצטרובל מגיע לתוך הישוב, זאת הבעיה.

ניב ויזל: אז אני משקיע עוד מיליון ועוד מיליון ועוד מיליון ועכשיו במליאה האחרונה אישרנו עוד 2 מיליון שקל לישובים שלי, אבל זה לא פתרון.

ניב ויזל: אני חי במלחמה.

ניב ויזל: יש לי 16 ישובים בקו תפר, השב"חים נכנסים, אין גדר בכלל.

ניב ויזל: כל היום מלחמה.

ניב ויזל: תסלחו לי, זה לא קשור, מה יותר חשוב?

ניב ויזל: כשיורדים טילים, יורדים גם אצלי במועצה.

ניב ויזל: זה מגיע לירושלים, זה המועצה שלי.

ניב ויזל: אורה, עמינדב זה אצלי, ואיתנים זה אצלי.

ניב ויזל: אבל יותר חשוב לשים את הכבאית שתציל את הדסה, ואני אומר שזה נכון, לא במרכאות, ולא היו מספיק כבאיות, כי אין מספיק כבאיות במדינת ישראל.

ניב ויזל: הוא צודק.

ניב ויזל: אין מספיק כבאיות.

ניב ויזל: וכשהוא צריך לקבל החלטה אם בהדסה או בגבעת יערים או בצובה הוא מחליט החלטה נכונה אולי מטעמו, והוא הסביר את זה, בהדסה.

ניב ויזל: מה אני אגיד לתושבים?

ניב ויזל: אתם יודעים איפה היו התושבים?

ניב ויזל: הם היו בהרים.

ניב ויזל: הם נבהלו, אין מילוט.

ניב ויזל: אין מילוט.

ניב ויזל: אין לנו, יש לנו ישובים שאין דרך מילוט.

ניב ויזל: איפה בכיסלון לא אמרתם.

ניב ויזל: איפה בכיסלון יש דרך מילוט, מישהו מכיר?

ניב ויזל: אין איפה לברוח שם, הם בורחים להרים.

ניב ויזל: אתם יודעים מה ההבדל בין זה לבין אסון הכרמל?

ניב ויזל: שבמזל, במזל אני אומר, אף אחד לא נפגע.

ניב ויזל: אז יושבים פה בשקט, רגועים, והכל.

ניב ויזל: באסן הכרמל האוטובוס הזה גמר את כל המדינה.

ניב ויזל: מה קרה מאז?

ניב ויזל: מבחינתנו כתושבים שום דבר.

ניב ויזל: בית מאיר ארבע פעמים פיניתי, נטף פעמיים-שלוש, אחרי זה מעלה החמישה.

ניב ויזל: די, אנחנו כל יום.

ניב ויזל: הוא אומר עכשיו, אני עוד לא מעודכן.

ניב ויזל: כל יום.

ניב ויזל: הצוותים שלי כל היום, יש לי אוטובוס חירום שכולו יצא, יגידו לכם, בשריפות הקטנות, זה החמ"ל של כולם, אחוד.

ניב ויזל: עכשיו אני חושב שבאחוד שאתם מדברים, בסוף מה שלי ידוע זה שני דברים.

ניב ויזל: אם אני טועה כבודה, אז תגידו שאני טועה.

ניב ויזל: מי שצריך, מי שאחראי על הדבר הזה, זה משטרת ישראל.

ניב ויזל: זה משטרת ישראל.

ניב ויזל: אני עבדתי מול דורון מפקד המחוז.

ניב ויזל: הוא אמר מתי לפנות, מתי לא לפנות.

ניב ויזל: זה אחד.

ניב ויזל: שניים, יש גם קורונה כבר שנתיים וחצי פה.

ניב ויזל: שאנחנו זה, אני לא הבנתי למה, מאז שאני לפחות זוכר את עצמי יש את המושג הזה רח"ל.

ניב ויזל: אם יש רח"ל, יש לה בטח סיבה שעשו את הרח"ל הזאת.

ניב ויזל: אני לא זוכר לא בקורונה, לא זוכר בשריפות, לא זוכר בשום דבר, ועכשיו שמעתי מל"ל.

ניב ויזל: אוקיי, זה כבר הגיע למל"ל.

ניב ויזל: אני לא שמעתי שום דבר על זה כראש רשות לעולם, מה זה, מאיפה הגיע המל"ל על שריפה?

ניב ויזל: אז אולי רוצים להגיד שזה חירום, אז מה זה חירום?

ניב ויזל: אם היה נשרף ילד זה חירום?

ניב ויזל: מתי אתם קובעים - - -

מירב בן ארי: זה מה שאני אמרתי.

ניב ויזל: אני ממש, תשמעי, זה מוציא מהדעת.

מירב בן ארי: לא, זה היה נראה לי - - -

ניב ויזל: מתי מחליטים שזה חירום ותביאו כסף?

ניב ויזל: חצי מיליון דונם, קק"ל עושה בתוך קק"ל.

ניב ויזל: אם הוא רוצה הוא ידבר, הם מורידים בתוך קק"ל.

ניב ויזל: בחיץ אף אחד לא עושה.

ניב ויזל: כל אחד מפיל את זה על מישהו אחר.

ניב ויזל: אני מודיע שלרשויות מקומיות, יש פה נציג מהמועצות, אין כסף ל-550,000 דונם, אין לי.

ניב ויזל: עדיף לי - - -

מירב בן ארי: אז בוא, אתה אומר דברים - - -

ניב ויזל: אני שואל פעם אחת שיש שריפה כל השרים מגיעים.

ניב ויזל: היה שם בנט, היה שם שר הביטחון, היה השר לביטחון פנים, כולם מגיעים, כולם מבטיחים הכל.

ניב ויזל: חמש שנים הבטיחו לי, אין שר שלא הגיע למועצה, את זה ואת זה.

ניב ויזל: אחרי זה, עכשיו הכל נשכח.

ניב ויזל: הכל נשכח.

ניב ויזל: אז עשו מהר עכשיו 8.5 שקלים יחזירו.

ניב ויזל: למה יחזירו?

ניב ויזל: כמו שהוא אמר דדי, אני בקיבוץ הראל, קודם כל ניקינו את הקיבוץ.

ניב ויזל: פינינו.

ניב ויזל: הוצאנו את האנשים.

ניב ויזל: חודשיים שמתי מלונות, לא בחולון שהלך בית.

ניב ויזל: חודשיים וחצי אני מימנתי להם בתי מלון.

ניב ויזל: הבאנו להם קרוואנים, כן היתרים, היתרים מהירים, גם על זה אני נחקר, אתה מבין?

ניב ויזל: שאני מביא זה.

ניב ויזל: אז אני שם פס על כולם, אז אני מביא ובונה ובונה, 6 מיליון שקל שאז אושרו עדיין יושבים במשרד הפנים.

ניב ויזל: לא מצאו את הבירוקרטיה להחזיר לי את הכסף.

ניב ויזל: עד רגע זה.

ניב ויזל: אז מחזירים, אסבסט החזיר, הנושא הזה, אחרים לא.

ניב ויזל: עכשיו אני ארוץ על קבלות, הקבלה הזאת יש לה ביטוח, הקבלה הזאת, לא, דדי, אני בדיוק כמוך.

ניב ויזל: אני קודם כל מוציא, אחרי זה רץ, אחרי זה 'אין כסף'.

ניב ויזל: עד היום אין כסף.

ניב ויזל: ואנחנו משתגעים.

ניב ויזל: על מה?

ניב ויזל: למה?

ניב ויזל: כי אף אחד לא - - - הוא לא רוצה להכריז על זה כחירום לאומי, זה לא רוצה לתת לי שזה מס רכוש, מי נפגע?

ניב ויזל: כולם נפגעים.

ניב ויזל: והדבר האחרון שאני אגיד - - -

מירב בן ארי: אני רוצה שתגיד לנו גם מה אתה, רגע, תגיד את הדבר האחרון, אבל תגיד מה אתה מציע גם.

ניב ויזל: אני אומר דבר אחד, קודם כל צריך להחליט, מטה יהודה זו המועצה, אחרי שלמדתי את זה, בגלל הרוחות, ותתקן אותי כבוד מפקד המחוז, למדתי אצלו ואצל דדי, בגלל הרוחות והכל זו המועצה הכי נשרפת במדינת ישראל.

ניב ויזל: לצערי 90% מהשריפות או כמה שתגידו, זה אצלי במועצה.

איתמר בן גביר: המועצה הכי מדליקה.

איתמר בן גביר: יש לך סלוגן.

ניב ויזל: אבל הלב הירוק, ואני גם המועצה היחידה במדינת ישראל שנחשבת כארץ יין מוכרזת.

ניב ויזל: אני חבל יין מוכרז אז במקום לקרוא לזה הלב הירוק, זה הלב השחור, אפרופו מה שאתה אומר.

ניב ויזל: זה כבר נורא.

ניב ויזל: אז עכשיו מה אתם רוצים?

ניב ויזל: מי אחראי על מה?

ניב ויזל: אני רוצה כבודה, שתגידי לי בחיץ מי אחראי על החיץ.

ניב ויזל: מי אחראי עד פה.

ניב ויזל: מי אחראי מפה, מתי אני מקבל מס רכוש, יתנו גם ולא חמש שנים, שקל לא קיבלו מס רכוש התושבים שלי.

ניב ויזל: מישהו צריך לתכלל את האירועים.

ניב ויזל: אני רוצה שיכריזו על שריפה כמו מלחמה.

ניב ויזל: מה ההבדל?

ניב ויזל: בעוטף עזה, כמה זמן בכל הטילים נפגע - - - שאת אומרת שאין פגיעות?

ניב ויזל: ועוד איך יש פגיעות.

ניב ויזל: יש פגיעות בנפש נוראיות.

ניב ויזל: את אמרת בטעות כבודה, פגיעות בנפש היו, פגיעות בגוף לא היו.

ניב ויזל: צריך להפריד.

ניב ויזל: היו פגיעות בנפש.

מירב בן ארי: לא, אמרתי שאף אחד לא נהרג אבל שהיו - - -

ניב ויזל: לא, אמרת שלא היו פגיעות בנפש.

ניב ויזל: התכוונת לאותו דבר כנראה.

ניב ויזל: זה בסדר.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע שתגיד לי מה אתה רוצה שיקרה?

ניב ויזל: כסף.

ניב ויזל: אני רוצה כסף, אני לא מתבייש להגיד, הרבה כסף לטפל בזה.

ניב ויזל: זה אחד.

ניב ויזל: והכסף שכבר היה וכבר הוצאתי, לקבל החזר.

ניב ויזל: 2.

ניב ויזל: אני חושב שצריך, דדי, אני חושב שצריך לעבוד קשה.

ניב ויזל: אם את רוצה אז הסיכום שעשינו במחוז הוא סיכום מעולה.

ניב ויזל: אנחנו מגבירים את הצח"י שלנו, צוותי חירום ישוביים שלנו, אנחנו כל הזמן מלמדים אותם - - -

מירב בן ארי: מי מממן את הצח"י הזה?

ניב ויזל: אני.

מירב בן ארי: נגיד, אין לך כמו שיש בערים שיטור?

ניב ויזל: אין לנו שיטור.

ניב ויזל: אין במועצות האזוריות שיטור.

ניב ויזל: אין שיטור.

ניב ויזל: יש לי צוותי צח"י, זה עובד אחרת.

מירב בן ארי: אבל אם יש שיטור עירוני בעיר והוא יכול לעשות מצ'ינג, עדיף לו שהמדינה תסייע לו, בגלל שהוא אזור מוכה שריפות.

ניב ויזל: לעשות חמ"ל זה על חשבוני.

ניב ויזל: הכל על חשבון המועצה.

ניב ויזל: עכשיו גם יש גבול כמה המועצה יכולה להוציא.

איתמר בן גביר: מה שקורה שהמדינה חוסכת על חשבונם.

איתמר בן גביר: לא מכריזים אירוע חירום כי יש לזה משמעות כספית.

איתמר בן גביר: לא תופסים ואומרים שזו פעולת איבה, כי בסוף אם זו פעולת איבה יש לזה משמעות, יצטרכו לפצות אותם.

איתמר בן גביר: אז חוסכים כולם על חשבונם.

ניב ויזל: השריפה האחרונה שהייתה בשלושת הימים האחרונים, היא במקרה לא שמעתם עליה כי היא לא הגיעה לישוב אבל זה קורה לנו כל יום כל הזמן, זה מתפרסם כשזה מגיע לישוב וצריך לפנות.

ניב ויזל: דרך אגב, אם היינו מפנים אז גם זה לא בחדשות.

ניב ויזל: אבל מהר מאוד יודעים מי עשה את זה.

ניב ויזל: מצאו, תוך כמה, ישר ידענו מי הצית שם.

ניב ויזל: גם מי גם איך - - -

מירב בן ארי: ראיתי שזה עכשיו.

ניב ויזל: זאת אומרת אפשר למצוא.

ניב ויזל: אפשר להחליט שמס רכוש מחזיר, אפשר להחליט החלטות אצלכם בכנסת, דברים שיעזרו לנו כתושבים ואני אומר עוד פעם, אני לא רוצה להוריד מילימטר מכיבוי האש, הם עושים עבודה מדהימה איתנו ואנחנו בשיתוף פעולה מדהים, אבל זה לא שם.

ניב ויזל: צריך עוד מטוסים, צריכים לצאת בזמן, יותר מוקדם.

ניב ויזל: וצריך להוציא, ויש הרגשה לפעמים שמנסים לחסוך, ובגלל שחוסכים הכל נשרף.

ניב ויזל: דבר אחרון, אם את כבר מדברת, אני חושב כבודך שצריך לנסות לעשות שירות לאומי למגזרים שלא מתגייסים לצבא ולעודד שירות בכיבוי, אני העליתי את הנושא הזה, אני חושב שזה רעיון מצוין, דדי, גם לכם, גם לזה.

ניב ויזל: אני חושב שזה יעזור ולנו, יהיה לנו קל לעודד את הישובים.

ניב ויזל: הלך חבר הכנסת אבל עין נקובא ועין רפא היה לנו קשה מאוד לפנות אותם מבחינה הסברתית, הם לא רוצים להתפנות, הגענו למצב של אלימות.

ניב ויזל: לא שווה להגיע למקומות האלה, זה לא קל לפנות ואם הייתה הסברה והם היו חלק מהכיבוי היה לנו יותר קל.

ניב ויזל: תודה על הדיון.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את נציג קק"ל בבקשה.

ירון אוחיון: אני מנהל מפעלי פיתוח וקרקע בקק"ל.

ירון אוחיון: אני רוצה להגיד מספר דברים.

ירון אוחיון: אנחנו פרוסים על כמעט 1.2 מיליון דונם בכל מדינת ישראל.

ירון אוחיון: ואנחנו מטפלים בייעור כמקצוע, אבל הסיפור של השריפות ובחלוקת העבודה בין קרן קיימת לבין כב"ה יש לזה אמנה משותפת בינינו ואנחנו מה שנקרא עושים את החלק הראשון שלו, אבל אנחנו לא אמונים ולא צריכים לטפל בשריפה במהות של כיבוי אש.

ירון אוחיון: אנחנו בסך הכל עובדי קרן קיימת, יש לנו צוותים שהכשרנו אותם ביחד עם כב"ה, מה שנקרא לפעולה ראשונית.

ירון אוחיון: יש לנו 25 כבאיות, עכשיו הכנסנו כבאיות חדשות, אנחנו משדרגים אותן וכל מה ש- - - זה מכספי קק"ל.

מירב בן ארי: סליחה, קצת קשה לי להבין.

מירב בן ארי: אתה מממן את הכבאיות שלכם?

ירון אוחיון: שלנו.

ירון אוחיון: יש לנו 25 כבאיות, של קק"ל.

מירב בן ארי: והכבאים?

ירון אוחיון: הכבאים הם עובדי קק"ל, מוכשרים, בשיתוף פעולה עם כב"ה, אבל הם לא הכבאים הקלאסיים, הוא גם עובד יער במהלך היום.

מירב בן ארי: הוא גם עובד יער בקק"ל וגם יש לו הכשרה של כבאות.

ירון אוחיון: הוא קודם כל עובד יער, יש לו גם הכשרה של כבאי, האנשים שלנו הם לא אנשים צעירים, הם גם אנשים יחסית מבוגרים וכח האדם הזה מאוד מאוד בעייתי.

ירון אוחיון: אנחנו אמונים לכבות את השריפה או לטפל בה בשלב הראשון בלבד, ולאחר מכן כב"ה צריכה להכנס לפעולה.

ירון אוחיון: מה שדדי אמר קודם ואנחנו עובדים כבר ארבע שנים בצורה משותפת, הפעולות של כב"ה והכח אדם שחסר לו, הוא לא מסוגל לתת את המענה.

ירון אוחיון: אני אומר לדדי כבר לא מעט פעמים ואני יכול להגיד את זה גם פה, בסופו של דבר אם אתה מכבה את השריפה כשהיא נדלקת שם הפתרון.

ירון אוחיון: אני בפעולה משותפת עם דדי קניתי שעות טיסה במיליון שקלים בשביל להרים מטוס ולכבות שריפה אחרי שתי דקות.

ירון אוחיון: אנחנו עושים עכשיו פיילוט, אבל זה לא נראה לי הגיוני שאני צריך לעשות פיילוט בלי כסף, הוא יש לו חוסרים.

ירון אוחיון: דדי מבחינתו בית חולים, בתים זה בעדיפות עליונה, אבל השריפה לא מתחילה בבית, השריפה מתחילה ביער.

ירון אוחיון: אומר ראש המועצה והוא צודק, כי בסופו של דבר כל השריפות מתחילות ביערות, אם זה בהצתה, אם לא בהצתה, זה לא רלוונטי בכלל, ומשם מתחילה הקטסטרופה.

ירון אוחיון: השאלה איך מטפלים.

ירון אוחיון: אנחנו עושים קווי חיץ בין יערות קק"ל ואיפה שמטיילים התושבים ובין ישובים לבין יער קק"ל בלבד.

ירון אוחיון: הייתה תכנית כבר לפני חמש שנים, אני הייתי בוועדת הפנים של הכנסת לפני חמש שנים, היא הרבה יותר גדולה מ-400 מיליון, וקק"ל רצתה, בחלק מהסיוע של המדינה, לעשות את הפעולה הזאת, ולצערנו זה ירד לטמיון.

ירון אוחיון: היה השר לביטחון פנים אצלנו לפני חודש עם דדי, שמנו את זה גם על השולחן בדיון בצורה חד משמעית וברורה, אם מדינת ישראל לא תיקח אחריות וקק"ל מוכנה להיות זה שמבצעת את העבודה בצורה מקצועית ומסודרת, בשביל לפתור אחת ולתמיד את כל קווי החיץ ולהגדיר מה זה קו חיץ, צודק ראש המועצה, מה זה קו חיץ?

ירון אוחיון: מי אחראי עליו?

ירון אוחיון: יש בעיות פנים ישובים ויש בעיות מחוץ לישובים.

ירון אוחיון: עכשיו צריך להתמקד, יש מפה מאוד ברורה איפה צריך לטפל, כי איפה שיש ישובים בתוך יערות קק"ל או בכלל ביערות של רט"ג שם צריך לטפל בצורה מסודרת, ויש לא מעט יערות שאין ישובים לידם שגם בהם צריך לטפל.

ירון אוחיון: למשל השריפה הגדולה שקרתה עכשיו בהרי נפתלי, למשל השריפה שהייתה ביער בית קשת ובצ'רצ'יל, ולדוגמה בגלבוע.

ירון אוחיון: זאת אומרת שאם פה לא יהיה שיתוף פעולה מסודר בין הגורמים, אבל עם אמצעים, והפעולה של מטוסים היא חד משמעית והיא שווה כל שקל, להבדיל מכח אדם, ושם יש לדדי חוסרים מלאים וזה לא הגיוני שמי שיש לו כסף קונה ורט"ג שאין לו כסף לא מסוגל לקנות.

ירון אוחיון: זה לא עובד ככה.

ירון אוחיון: כי בסוף היערות, זה לא משנה אם זה שלי או לא שלי, הם של כל מדינת ישראל.

ירון אוחיון: בשורה התחתונה, המשאב הזה הוא חשוב, הוא קריטי, וכח האדם של דדי הוא חשוב מאוד כי הוא זה שצריך להכנס לפעולת כיבוי אש.

ירון אוחיון: אנחנו מוגבלים בכח האדם גם בגילאים ובהכשרה, והעובדים לא יכולים לעבוד יותר מ-12 שעות.

ירון אוחיון: הם באים בבוקר לעבוד, פתאום יש שריפה בצהריים, אנחנו בכוננות עד הערב, מה אני עושה בלילה?

ירון אוחיון: אין לי אפילו את היכולת כמו דדי כמובן לעשות משמרות כאלה ואחרות.

ירון אוחיון: בשורה התחתונה, שיתוף הפעולה כמו שהחברים אמרו פה היה מצוין, יש הרבה מה לשפר ואני עושה את זה עם דדי בישיבות עבודה מסודרות, אבל בסוף האמצעים זה הפתרון.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: נציג המשרד להגנת הסביבה אתה רוצה להתייחס בבקשה, ואני רוצה לשמוע גם את נציג האוצר

שוני גולדברגר: אני הנציג של המשרד להגנת הסביבה, אני מנהל את מחוז ירושלים של המשרד.

שוני גולדברגר: אלון זקס סמנכ"ל משאבי טבע נאלץ לצאת כי הדיון התארך.

שוני גולדברגר: אני אדבר על שני דברים בקצרה מאוד.

שוני גולדברגר: אחד אציין שכדי לשקם את השטח שנשרף הועברה החלטת ממשלה.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אנחנו לא התייחסנו כי אין לנו זמן אבל דדי דיבר על זה בקצרה, אני מקווה שבהחלטה של השיקום גם יבחרו סוג של עצי שהם לא נדלקים מהר, זאת אומרת שזה חלק מהאירוע ואתם שם.

מירב בן ארי: נגיד אלונים.

שוני גולדברגר: הוקם צוות בין כל הגופים, כמובן כיבוי והצלה, קרן קיימת, ורשות הטבע והגנים וגורמי אקדמיה, כל מי שמבין ועוסק בנושא שותף לצוות כדי להכין תכנית, בתוך חודש היא צריכה להיות מוכנה, תועבר לאישור השרה להגנת הסביבה וגם יוקצו כ-30 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: לטובת?

שוני גולדברגר: הוגשה בקשה מהקרן לשטחים פתוחים, לטובת פעולות השיקום.

מירב בן ארי: האם בפעולות השיקום נלקח העניין של אזורי החיץ?

שוני גולדברגר: נושא אזורי החיץ הוא נושא מאוד מאוד מרכזי, כמובן שהסכום שהוקצה לא מאפשר לקיחה בחשבון של אזורי החיץ, אבל חלק מהגופים ביחד עם המועצה כבר היום עושים אזורי חיץ, וכמו שראינו פה סביב איתנים, זה מקום שעשו בו אזור חיץ לפי ההנחיות של כב"ה - - -

מירב בן ארי: איתנים כבר לא צריך אזור חיץ, הכל שרוף שם.

שוני גולדברגר: דווקא בגלל זה איתנים לא נשרף.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: בגלל שביל העפר.

שוני גולדברגר: לא רק שביל העפר, נעשה אזור חיץ בתוך החלק המיוער סביב איתנים.

שוני גולדברגר: אז זה נושא אחד שחשוב לנו להזכיר, זה הנושא של השטחים הפתוחים.

שוני גולדברגר: בנושא של השטחים כמובן רואים כל הזמן הצתות, כרגע יש שריפה, השבוע היה כבר כמה פעמים שריפות, זה קורה כל הזמן- - -

מירב בן ארי: כן, ראש המועצה דיבר.

שוני גולדברגר: וזה משהו שכמו שאמר נציב הכבאות, שינוי האקלים כמובן משפיע רבות על העוצמות של השריפות, על התדירות של השריפות ובאמת בארץ השריפות לא קורות מעצמן.

שוני גולדברגר: הנושא השני שאני רוצה להזכיר זה נושא האסבסט, מאחר ובכל שריפה באזור חקלאי, באזור של מושבים וקיבוצים נשרפים מבנים שיש להם עדיין גגות של אסבסט וברגע שהם נשרפים האסבסט הופך להיות פריך, הסיבים של האסבסט עפים באוויר ומסכנים את הבריאות של מי שעשוי לנשום אותם.

מירב בן ארי: דווקא על האסבסט אמרת שהם כן מטפלים, לא?

שוני גולדברגר: דובר על קיבוץ הראל, אז היה פה מקרה ייחודי באמת בשריפה שנשרפו שני ישובים לפני כמה שנים ועל זה באמת ניב ראש המועצה דיבר.

שוני גולדברגר: הועברה אז החלטת ממשלה מיוחדת והקצינו לזה תקציב והיה שיפוי מסוים לפינוי אסבסט.

שוני גולדברגר: אני רק רוצה לומר שיש בארץ עוד 85 מיליון מ"ר של אסבסט צמנט שכדי לפנות אותם צריך כמיליארד שקל.

מירב בן ארי: צריך לעצור פה כי אני פשוט בלחץ של זמן עם שדולה שלי שהתחילה ומאוד חשוב לי לשמוע את השלטון המקומי והאוצר כי אנחנו צריכים גם תשובות, אבל זה לא יסתיים פה, אני כבר רואה נציג השלטון האזורי רצית להתייחס.

מירב בן ארי: בבקשה אדוני רק בקצרה כדי שנעבור לנציג האוצר.

מיכאל ביטון: תודה גבירתי היו"ר, אני ראש תחום חירום וביטחון במרכז השלטון האזורי.

מיכאל ביטון: זה הגוף שמאגד את המועצות האזוריות בארץ, מכאן אנחנו עוסקים ברוב השטחים הפתוחים במדינה.

מיכאל ביטון: אני אומר את המובן מאליו בענייננו, שיש לקדם את המוכנות של המרחב האזרחי באירוע שריפה.

מיכאל ביטון: זה אולי מובן מאליו לכל מי שיושב פה בחדר אבל זה לא נראה ככה כשאתה בא לשטח, ואני אומר, שריפה זה אירוע אפוקליפטי שעשוי ומחזיר ישובים 20 ו-30 שנים אחורה.

מיכאל ביטון: רק לפני שנתיים נשרף הישוב מבוא מודיעין, ירד מהמפה של משרד הפנים, של המדינה למשך תקופה ארוכה, כשרק עכשיו לפני שנתיים הוא חזר.

מיכאל ביטון: וזה החזיר את כל התשתיות על כל היבטיהן 20 שנים אחורה.

מיכאל ביטון: אני אומר, אין מה לעשות, בסוף במונחים של זמן ומרחב, כנראה לא נוכל לבנות צבא של כבאים שיכול לתת מענה סימולטיבי רב ממדי על כל המדינה תמיד.

מיכאל ביטון: צריך בסוף איזה שהוא אנשים הם בשטח שיודעים לקום ולעשות דברים.

מיכאל ביטון: הקונץ פטנט של המועצות האזוריות בהקשר הזה היה תמיד צוותי חירום ישוביים והם כח ההתערבות.

מיכאל ביטון: המועצה האזורית של מטה יהודה היא דוגמה ומופת לזה, גם בהיבטי צוותי החירום שמכבים שריפות, גם בהיבט איך שהמועצה ערוכה, אבל זה לא התמונה בכל המועצות, וצריך להבין רגע שצריך גוף שיתכלל את העבודה הזאת המאוד מקצועית אל מול הקב"טים וראשי אגפי הביטחון במועצות.

מיכאל ביטון: יש עוד נדבך שמתעלמים ממנו פה, מתעלמים מזה שלמועצה האזורית או לעיריה יש גוף ביטחון, אגף ביטחון עם יכולות.

מיכאל ביטון: הוא צריך אבא ואמא בהיבט של שריפות, קודם כל צריך תקציב ומבנה וארגון יותר טוב, אבל ב.

מיכאל ביטון: הוא צריך צח"ים, הוא צריך יעדים, הוא צריך תיק ישוב, הוא צריך ביקורות, הוא צריך מישהו להוביל אותו עם זה, כמו שקורה בפיקוד העורף לדוגמה בנושא של טילים או רעידות אדמה.

מיכאל ביטון: לדעתי בגלל העניין של הזמן והמרחב חייבים לבנות את זה בשטח, זה לא יכול להיות רק כוחו חיצוניים שמגיעים, כי לשריפה יש רכיב קריטי שזה הזמן.

מיכאל ביטון: אז אני ממליץ להכניס את האירוע של השריפות לליבת תרחיש הייחוס הלאומי ולתת לו מענה, ואם המשטרה, המשרד לבט"פ אחראים על זה אז גם לתרגל את זה.

מירב בן ארי: יש עוד מישהו שמוגדר ברמת סיכון כמו מטה יהודה שדיברנו על 4-5?

מיכאל ביטון: בהחלט כן, יש 34 ישובים - - -

מירב בן ארי: לא ישובים, מועצות אזוריות?

מיכאל ביטון: יש את חוף כרמל ששם היה אסון הכרמל, יש את חבל מודיעין, יש את גזר.

מירב בן ארי: כמה יש כאלה?

מיכאל ביטון: יש בהחלט, יש מועצות.

מיכאל ביטון: יש לנו 15 מועצות - - -

מירב בן ארי: שהן בדירוג כזה גבוה.

מיכאל ביטון: כן.

משה טור פז: 500 ישובים.

משה טור פז: לא בדירוג הזה, אבל יש עוד הרבה.

מיכאל ביטון: אני רוצה להוסיף שמן למדורה ולדבר על - - -

מירב בן ארי: לא, שמן למדורה זה ההגדרה הכי לא טובה לדיון הזה.

מיכאל ביטון: זה רעיון לא טוב בהקשר הזה, אני יודע, אבל אנחנו מתמודדים עם זה שצריך לפנות ישוב, זה לא עניין תיאורטי לפנות ישוב.

מיכאל ביטון: ודרך אגב, כוחות החירום, המשטרה וכן הלאה מפנים את הישוב, אז זהו.

מיכאל ביטון: פה מתחיל כאב הראש של המועצה.

מיכאל ביטון: איפה הישובים האלה?

מיכאל ביטון: הם לא באוויר.

מיכאל ביטון: מי עומד איתם בקשר?

מיכאל ביטון: איך מזכים ישוב?

מיכאל ביטון: האם באמת - - -

מירב בן ארי: לא, זה אירוע בפני עצמו, פינוי ישובים.

מיכאל ביטון: נכון, זה אירוע זה הדבר היחידי - - -

איתמר בן גביר: גם על ההוצאות של המלון.

מיכאל ביטון: המענה הוא אותו מענה גנרי.

מיכאל ביטון: בסוף צריך להבין רגע את הסיסמה שכולם זורקים לחלל האוויר שהרשות היא לבנת היסוד ובאמת לשים לזה רגע זמן וקשב, אמצעים ומשאבים כדי שלבנת היסוד הזאת תוכל לתת גם מענה אפקטיבי באירוע שריפות.

מיכאל ביטון: תודה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נציג האוצר בבקשה.

מירב בן ארי: אני אגיד לך כמה התייחסויות, הבנתי ששמעת גם את הדיון, אז גם אנחנו רוצים קודם כל לדעת על החשבון של השריפה ששולם רק חלק קטן מהכסף.

מירב בן ארי: רק 16.5 מיליון מתוך 34.5 שיצא.

מירב בן ארי: מה ההתייחסות שלך לאירוע הזה.

מירב בן ארי: על כל הכללי של הכבאות אנחנו בכל מקרה יושבים בישיבה נפרדת, שתדע, עם אגף תקציבים על הכבאות, אבל זה הנושא של השריפה אז נורא חשוב לי שתתמקד וכמובן התייחסות לשיפוי למועצה אזורית מטה יהודה שפינתה תושבים, השכינה אותם במקומות והוא משלם את החוב.

מירב בן ארי: זה שני הדברים שהכי צועקים פה, גם חברי הכנסת העירו על זה.

מירב בן ארי: אז בוא נתחיל מזה, ואם יש לי עוד משהו קטן, אתה חשוב לי מאוד, אם לא נספיק אנחנו יושבים גם ככה בצהריים.

אביה פרון: תודה ליו"ר.

אביה פרון: אני רפרנט ביטחון פנים באגף תקציבים.

אביה פרון: אני אתחיל דווקא מהסוף בכל הנושא של מס רכוש והמועצה המקומית, אני לא הגורם, אני מתעסק בביטחון פנים ובכבאות ולכן אני אענה בעיקר על החלק הראשון של השאלות, בנושא של מגן הרים.

אביה פרון: בנוגע לזה הועברו אלינו דרישות מהרשות ומהמשרד לביטחון פנים, ובמסגרת הסיכום שלנו נסגר שיקבלו 16.5 מיליון שקל בשנת 2021 ושאר הצרכים שעלו מהדבר הזה בעצם יינתנו בתוך התקציב של 2022.

אביה פרון: זאת אומרת הדברים הניתנים בשנת 2022 פשוט לא נכנסו השנה, זה לא סכום שנכנס השנה.

אביה פרון: זה סיכום שנעשה גם עם הרשות וגם עם המשרד לביטחון פנים.

אביה פרון: זה לא שתוקצב רק חלק, זה פשוט - - -

מירב בן ארי: תגיד אבל זה לא, אוקיי, נדבר על זה אחרי זה, אבל זה לא בבסיס התקציב, כן?

אביה פרון: נכון, אבל עדיין גם מה שהוא לא בבסיס התקציב - - -

מירב בן ארי: ואתה לא יכול ברזרבות של 2021 לסיים את האירוע?

מירב בן ארי: כי תמיד יש לך את הרזרבות.

אביה פרון: בסופו של דבר זה משהו שסוכם יחד עם המשרד לביטחון פנים, עשינו את החישובים, היה עניין גם של סדרי עדיפויות של המשרד לביטחון פנים של מה לתת קודם.

אביה פרון: לא נעשה פה שום דבר בצורה חד צדדית, הכל היה בסיכום ומתוך הבנות.

מירב בן ארי: ברור.

ניב ויזל: זה שאני שותק זה רק בגלל שהדיון כבר התארך.

אביה פרון: אני מתנצל, אבל זה הסיכום שנעשה.

אביה פרון: אנחנו - - -

מירב בן ארי: מה שאתה אומר שכרגע, הכסף של הכבאות יצא.

מירב בן ארי: אתה משלם לאנשים ב-2022 או ששילמת להם?

ניב ויזל: המטוסים עבדו ב-2021.

ניב ויזל: אבל העניין הוא אחר.

ניב ויזל: זה לדיון אחר, לא למכור את אותה פרה פעמיים.

ניב ויזל: זה כל העניין.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: כן.

אביה פרון: הסיפור פה הוא לא, יש פה שני היבטים שונים, יש פה עניין אחד של השעות שזה סיפור אחד ויש גם עניין של רכש.

אביה פרון: חלק מהרכש לא נעשה בשנת 2021.

אביה פרון: אלא בשנת 2022.

אביה פרון: לכן - - -

איתמר בן גביר: אני לא מבין את זה, הוא מוציא, הוא משתולל כי יש שריפה והוא הופך את העולם וזה לא מעניין אותו כלום, ואז אתה עושה איתו חשבון ואומר 'רגע, את זה תקבל עוד שנה', מה בינתיים הבנאדם יעשה?

איתמר בן גביר: הוא הופך את העולם כדי, הוא מתעסק בהצלת חיי אדם.

מירב בן ארי: יש לי עוד שאלה.

מירב בן ארי: בסיכום של מגן הרים לא נכנס הפינוי ישובים?

מירב בן ארי: זה כאילו מס רכוש?

אביה פרון: הנושא של כל מה שקשור לישובים שיצא מתוך השלטון המקומי הוא לא מהצד של ביטחון פנים, אז אני לא - - -

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: נטפל בזה בנפרד, באירוע הזה.

מירב בן ארי: אבל למה לא כשעושים אירוע כזה גדול, שריפה כזאת משמעותית מאז אסון הכרמל, לא לקחו בחשבון גם את העלויות של הישובים?

אביה פרון: אני מתנצל, אני לא יודע לענות על העניין של הישובים.

אביה פרון: שוב, אני לא ה- - -

איתמר בן גביר: יש לוועדה תקוה שהם צריכים לחזור עם - - -

מירב בן ארי: לא, אני לא צריכה, אני יושבת איתם בצהריים היום.

מירב בן ארי: בדיוק על זה.

מירב בן ארי: יצא המקרה שאנחנו יושבים היום.

מירב בן ארי: משמיים כנראה, השגחה אלוהית של הוועדה.

אביה פרון: בנוגע לשאלה של חבר הכנסת, שוב, רשות הכבאות לא נכנסת לגרעון בשנת 2021, הרעיון היה באמת להגיע למצב שהם יוציאו את מה שהם צריכים להוציא ב-2021 ואז את הדברים שצריך להוציא ב- 2022.

מירב בן ארי: השאלה אם אתה משפה אותם על כל מה שהם הוציאו ב-2021.

אביה פרון: אני, בסופו של דבר הרשות שהעבירה את הדרישות לשנת 2021 דרך, והמשרד של ביטחון פנים, עשינו ביחד את הדבר הזה כדי שהם לא יגיעו למצב שהם משלמים מכסף שאין להם.

אביה פרון: אבל בסופו של דבר הכל נעשה מתוך סיכום שנעשה בהידברות מול הגורמים המקצועיים ברשות ובמשרד לביטחון פנים.

מירב בן ארי: בסדר אביה.

מירב בן ארי: עוד הערות לדיון?

אביה פרון: אפשר לדבר על התקציב בכללותו, פשוט היו"ר אמרה שהיא רוצה שנדבר על זה בזמן אחר.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: תקציב הכבאות אנחנו נעשה כאן דיון על כל התקציב של ביטחון פנים, יש כאן דיון על התקציב.

מירב בן ארי: כבר נקבע.

מירב בן ארי: ברשותכם, אני חייבת להכנס לסיכום.

מירב בן ארי: יש לי גם שדולה של תנועות הנוער שגם חשובים לי שיקבלו את הכסף שלהם.

מירב בן ארי: אני אגיד קצרה וזה העניין.

מירב בן ארי: 1.

מירב בן ארי: אנחנו בימים אלה מתכנסים על האירוע של תקציב הכבאות, יושבים על זה, חלק מזה זה גם האירוע של מגן הרים.

מירב בן ארי: זה כבר היום אנחנו, בקיצור זה בימים הקרובים, זה לא משהו של עוד חודשים, כדי להבין בכלל את האירוע של הכבאות וגם אני רוצה לדעת שכל הכסף שהוצאת ב-2021 אתה מקבל את זה ב-2021.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: אפילו במכולת משלמים באותו יום.

מירב בן ארי: לא ראיתי דבר כזה.

מירב בן ארי: מה זה, שוטף פלוס 90?

מירב בן ארי: מה נגיד לטייס, 'לא, אתה לא מקבל משכורת היום כי אין לנו כסף ל-2021'?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין את זה.

מירב בן ארי: אבל על זה אנחנו נשב, אני לא אוהבת, אני לא אדם פופוליסט ולא אוהבת את הדברים האלה.

מירב בן ארי: אנחנו נשב ביחד עם אגף תקציבים, יש לי נסיון קצת בעבודה עם אגף תקציבים, נשב ביחד וננסה לתפור את האירוע הזה.

מירב בן ארי: במקביל יש כאן אירוע עצום בעיני של המועצה האזורית מטה יהודה ואני שמחה שהגעת ונשארת עד הסוף.

מירב בן ארי: אני חושבת שלהגיע אליכם רק אחרי שאתם נשרפים זה פשוט כשלון ומחדל שלנו.

מירב בן ארי: ולכן קודם כל אני אגיע אליך ונשב ביחד.

מירב בן ארי: אוקיי?

מירב בן ארי: אני פעם ראשונה מכירה אותך, פעם ראשונה נחשפת לאירוע, אני לא באתי בלב האירוע, זה לא מעניין אותי, הגעתי אחרי, היה לדדי זמן הוא עשה לי סיור, ראיתי את הבתים, ראיתי את הכבאיות הקטנות, ראיתי אחרי ושמחתי, אני זוכרת שאמרתי לו 'טוב שלא באתי באירוע' שלוש שעות הסתובבנו וראיתי את הישובים שלך, אבל צריך להבין את האירוע פה לעומק של מטה יהודה ואני מתחייבת בפניך שאנחנו הולכים, לא יודעת אם אני אשיג הכל אבל כן לבוא ולקדם את האירוע כי זה אירוע שבעיני הוא פשוט מחדל לאומי ולצערי, אני עוד לא ראיתי פה את הכלים למנוע את השריפה של הישובים שלך, מה גם שאתה יושב פה ונשרף לך עוד ישוב.

מירב בן ארי: אז מה עושים?

מירב בן ארי: מתי זה נגמר הסיפור הזה.

מירב בן ארי: ברור לי שאם חס וחלילה, אפרופו האוטובוס בכרמל, אם היה כאן אסון בנפש ומזל שבאמת צוותי הכיבוי והמשטרה באמת עבדו כאן ימים ולילות כדי למנוע, אבל אם אותם ארבעה ימים קריטיים האלה, אם חלילה היו לנו אבדות בנפש, זה היה אירוע חירום לאומי ובאירוע חירום לאומי מגיע גם כסף.

מירב בן ארי: אז בעבודה סופר מקצועית שלכם שראיתי שהייתה עבודה מקצועית, באמת, של כל צוותי ההצלה פה.

מירב בן ארי: בעצם, אתה מבין אותי, מצד אחד עשיתם עבודה מעולה, מצד שני כך נמנעה ההגדרה של אירוע חירום, למרות שזה אירוע חירום אזרחי עצום שפשוט לא הוגדר ולדעתי לכן אנחנו משלמים את המחיר.

מירב בן ארי: מעניין אותי הסיפור הזה של חיל האוויר, ההתפלגות בין משטרה לכיבוי אש, מעניין אותי העניין של המסוקים, אני כן נכנסת לאירוע, גם כשהייתי בסיור בכבאות, הבנתי את האירוע, אני חושבת ושוב, אני מוכנה עוד לשמוע, אני גם לומדת ואני מודה שמסוקי כיבוי אם יהיו כאלה חדשים, צריכים להיות בכבאות ובשליטה מלאה של הכבאות ובהפעלה ואם אומר ראש המועצה, המטוסים לא עלו בזמן והוא זועק מדם ליבו ואני רואה שהוא גם קצת נזהר כי בסך הכל הוא עובד - - -

ניב ויזל: לפני שנה, אני מזכיר לכולם.

ניב ויזל: לפני שנה לא עלו הכבאים.

ניב ויזל: לפני שנה בבית מאיר לא עלו כי הייתה בעיה בשמן שלא נפתח.

ניב ויזל: לא עלה אפילו אחד לא עלה.

ניב ויזל: אז טכנית, בעיה טכנית.

ניב ויזל: עכשיו בעיה עם כימאויר, שלשום, כל פעם סיפור אחר.

מירב בן ארי: ראיתי שאתה נזהר קצת באירוע הזה אבל זה מעניין אותי.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שאנחנו כוועדה ניכנס לאירוע, יש לנו גם סיור בכבאות ב-21 לאוקטובר כך שאנחנו גם נבין את האירוע הזה.

מירב בן ארי: אני חייבת לסכם.

מירב בן ארי: יש עוד כמה נקודות שאנחנו נתייחס אליהן בסיכום, נוציא לכם אותן גם.

מירב בן ארי: אני רוצה קודם כל להודות באמת לכל צוותי הכיבוי וההצלה, לוחמי האש, למשטרה על העבודה הבאמת, ואמרתי את זה לפני דקה, בזכות העבודה הסיזיפית המקצוענית שלכם, ההבדל העצום בעיני בטפול בין אסון הכרמל לטיפול באסון בהרי ירושלים שהיה בולט לעין בצורה מאוד מאוד גלויה וברורה, ראינו את המקצועיות הזאת והיא באה לידי ביטוי גם בכיבוי האש, גם במשטרה, במשרד לביטחון פנים, ההתכנסות כאן היא מאוד משמעותית.

מירב בן ארי: אני מודה לחברי הכנסת שהגיעו לדיון.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך ונעקוב אחרי התחקיר שיוגש לשר, אנחנו רוצים לקבל אותו גם לוועדה.

מירב בן ארי: ומה שאמרתי מבחינת הפולו-אפ האחרים אנחנו נמשיך גם בסיור אצלך בכבאות.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.