ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 84, 2021-11-08 08:30

מיכאל ביטון: אנחנו מתחילים את השבוע עם דיון דחוף בסוגיית הפינויים בדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: הוועדה דנה בנושא הזה כבר מספר פעמים, ובתוך הדיונים ובין הדיונים גם קיימה דיאלוג עם שר השיכון ומנכ"ל משרד השיכון והצוותים שלהם.

מיכאל ביטון: סוגיית הפינויים כואבת, היא רגישה, היא חייבת להיעשות בתבונה, ובסוף גם לסייע גם לאותם אנשים שחלקם סוחבים היסטוריה של רווחה, של משבר אישי, משבר נפשי.

מיכאל ביטון: הנושא הזה הוא בנפשנו, ולכן גם במהלך ההצבעה על התקציב הוא עלה.

מיכאל ביטון: אמנם, הוא לא היה נושא תקציבי אבל הוא כלל אירוע של פינוי שעתיד להתרחש בבוקר וברוך השם – עצרנו את הפינוי הזה.

מיכאל ביטון: אני חושב שהיום אנחנו מתקדמים לכיוון של הסכמות חדשות וגישה חדשה, מתואמת, של משרד השיכון וועדת הכלכלה, יחד עם הגופים האחרים שייתנו לזה גב, גם במגזר השלישי וגם במשרדי הממשלה האחרים, ברווחה ובמשפטים.

מיכאל ביטון: נבנה פה איזה הליך של הסכמות שנוסח בפגישות מקדימות, ואני אתן גם לשר לבשר את הדברים.

מיכאל ביטון: הוא עתיד להיות כאן בשעה תשע.

מיכאל ביטון: עד השעה תשע אני רוצה להרוויח את הצגת הנתונים העובדתית והמספרית, ואני מבקש שלא יהיו כרגע שום הערות של התנגדויות והסתייגויות, אלא סקירה מספרית של הנושא הזה.

מיכאל ביטון: אני מבקש למקד את משרד השיכון במידע שיאיר את עינינו בסוגיית הדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: אחד: כמה אנשים וכמה דירות מוגדרות כדירות של פולשים?

מיכאל ביטון: את המילה פולשים אנחנו שמים במרכאות.

מיכאל ביטון: חלקם בנים ובנות ממשיכות או בני משפחה ממשיכים של דיירי דיור ציבורי, שמעמדם נפגע לאורך השנים.

מיכאל ביטון: הייתה בעבר גמישות להשאיר דירה כזאת אצל בן ממשיך כשסעד את הוריו, ולייצר המשכיות, במיוחד אם הוא במצב רווחתי ועם קשיים כלכליים, לאור זאת שהוא היה בבית וטיפל בהורים שלו והיה חלק מהתמיכה בהם.

מיכאל ביטון: לכן, אנחנו לא רואים את כולם כפולשים, אבל לצורך העניין: כמה מוגדרים "פולשים" ולא פולשים?

מיכאל ביטון: כיום, כמה דירות כאלה יש?

מיכאל ביטון: אם יש חלוקת משנה בתוך הקבוצות הללו: מי הגיע לבית משפט, מי לא הגיע לבית משפט; כמה דירות כאלה תפוסות מעל שבע שנים, מעל חמש שנים, מעל שלוש שנים; כמה פלישות היו בשנה האחרונה?

מיכאל ביטון: מה המנגנון המעודכן לטיפול בפלישות?

מיכאל ביטון: אם אדם לצורך העניין פלש היום, איך זה מתנהל מחר בבוקר?

מיכאל ביטון: האם הדבר הזה, נבנתה לו שיטת עבודה כדי למנוע את הנושא הזה בעתיד שנפגוש אותו מחדש?

מיכאל ביטון: המידע הנוסף שהוועדה רוצה זה כמה דירות נמצאות היום בידי גופים ציבוריים, כגון עמותות, מלכ"רים ורשויות, וכמה המשרד יודע שהוא מסוגל להשיב לעולם הדיור הציבורי לשימוש של אנשים שצריכים את הדירות הללו?

מיכאל ביטון: כמה מהם יבוצעו בהסכמה, ובאיזו דרך יהיה ניתן לאכוף מול סרבני הפינוי?

מיכאל ביטון: אני כן מציין שחלק מהאנשים שקיבלו את הדירות הללו, קיבלו אותן בימים שהדירות הללו עמדו ריקות במשך שנים רבות.

מיכאל ביטון: זה יכול להיות גרעינים של הנוער העובד, השומר הצעיר ובני עקיבא, וזה לאו דווקא, כמו שנוטים להגיד, דירות שהלכו רק למגזר מסוים.

מיכאל ביטון: עוד עניין אחד נוסף שאני חייב להבהיר אותו: בתפקידי כראש עיר בירוחם היו, בשיא ימיה, אולי 2,500 דירות של דיור ציבורי, שזה בערך 80% מהבתים בעיר.

מיכאל ביטון: לאט-לאט נמכרו הבתים לדיירי דיור ציבורי, והיום יש 800-700 דירות כאלה, מתוכן כ-30 מופעלות על ידי הצופים, בני עקיבא, או למטרות עירוניות כמו הוסטל לנערות בסיכון וכו'.

מיכאל ביטון: עכשיו, כשהעיר מוצפת דיור ציבורי, ובתוכן כמה דירות הלכו לכוחות צעירים, התנדבותיים – בעולם מתוקן זה דווקא נתן כוח לעיריות: קצת להביא כוחות התנדבותיים בלב הדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: היום, כשמצוקת הדיור הציבורי גואה והיא אין-סופית, הדיון על הפינויים הוא רק פסיק בבעיה הזאת.

מיכאל ביטון: לכן, אנחנו רוצים להסיר את הפסיק הזה ואת האיום הזה כדי לעבור לשאלות הגדולות: הרחבת הדיור הציבורי, האצת הבנייה, דרישה מהאוצר להקדים מימון כדי שאותן אלפי דירות שאמורות להיכנס עכשיו למעגל ייכנסו כבר בשנה הנוכחית.

מיכאל ביטון: זה דבר שנפעל כוועדת כלכלה יחד עם משרד השיכון בנושא הזה.

מיכאל ביטון: לכן, כשאנחנו רואים דירות אצל עמותות, ראשית זה ניתן בימים שהבלוקים האלה היו ריקים ונטושים, ולא היו ביקושים.

מיכאל ביטון: זה אני יודע בידיעה אישית.

מיכאל ביטון: שנית, היום כשמבקשים מהם להשיב את הדירות – מי שמסוגל בהסכמה לפנות את זה ולהתארגן, ולהחזיר את זה כראוי – צריך לעשות את זה איתו.

מיכאל ביטון: מי שלא יכבד את המשרד, ולא יבנה מתווה שהוא מפנה את הדירות – מולם צריך להפעיל גם מערכת משפטית ואכיפה.

מיכאל ביטון: מכבד אותנו בנוכחותו מנכ"ל משרד השיכון, ומה שחשוב לי, אביעד, זה את סקירת הנתונים שפתחתי בה.

מיכאל ביטון: שיהיה סדר לכולם, תמונת מצב בנושא.

מיכאל ביטון: כשיבוא השר אנחנו ניתן לו להציג את ההסכמות ואת המתווה לטיפול בסוגיית הפינויים.

מיכאל ביטון: נכבד אותו בדבר הזה.

מיכאל ביטון: עד אז אני רוצה את הנתונים, ועוד כמה התייחסויות של האנשים שנמצאים פה, ושל חברי הכנסת.

מיכאל ביטון: הנה, לימור רוצה להתייחס.

לימור מגן תלם: לא, לא להתייחס, רק שאלה: בנוסף לנתונים שאתה ביקשת שיוצגו בפניך, האם אפשר גם לקבל נתון לגבי כמה מתוך הפולשים הם בעצם זכאים אבל ברשימת המתנה.

מיכאל ביטון: אם יש את המידע הזה נשמח לקבל אותו.

מיכאל ביטון: זה לא יהיה הדיון האחרון שלנו, ומידע שאיננו בנמצא, אנחנו נגדיר בסיכום הישיבה איזה מידע ונתונים נבקש לדעת.

מיכאל ביטון: כן, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: כן, בוקר טוב, אדוני היושב ראש, כבוד המנכ"ל.

אוסאמה סעדי: באמת, נושא שהוא חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: מדובר בזכות בסיסית של מגורים וקורת גג.

אוסאמה סעדי: אמרת פסיק, אבל הפסיק הזה הוא כל כך חשוב, שמשפחה שלמה יכולה לאבד את קורת הגג ולמצוא את עצמה ללא קורת גג.

אוסאמה סעדי: אז אני לא רוצה עכשיו להתחיל בדיון, אבל אתה מגדיר את זה פולשים, במרכאות, ואני אומר לך שיש קבוצה שלמה של זכאים לדיור ציבורי – במיוחד בחברת עמידר.

אוסאמה סעדי: שאלתי היא, למנכ"ל אביעד ולמשרד השיכון: יש דיירים שהם עכשיו עומדים לאבד את זכות הדיירות שלהם ואת קורת הגג שלהם, בגלל שעכשיו קורה דבר של מכרז לכל המרבה במחיר, נכון?

אוסאמה סעדי: מוציאים את זה למכרז.

אוסאמה סעדי: דיירים שגרים שם עשרות שנים, ועכשיו מוציאים את זה למכרז כאילו למכירה, ואומרים לדיירים האלה – אתם יכולים להשתתף במכרז הזה.

אוסאמה סעדי: ביפו, למשל, אדוני היושב ראש, מבקשים מיליונים על דירה כזאת.

אוסאמה סעדי: מי הולך לדיור הציבורי?

אוסאמה סעדי: המשפחות העניות, החלשות, המוחלשות.

אוסאמה סעדי: אז, בא מישהו שהוא חומד את המקום שם ביפו ואומר: אני שם כמה מיליונים שם.

אוסאמה סעדי: אז, מי יכול להתחרות איתו?

אוסאמה סעדי: ואנחנו נתקלים בבעיה.

מיכאל ביטון: במכרז, אתה מדבר.

מיכאל ביטון: שהדירה נמכרה במכרז.

אוסאמה סעדי: במכרז, כן, במכרז.

מיכאל ביטון: יכול להיות שזה הזמן לא למכור דירות כמה שנים.

מיכאל ביטון: לשמור על המאגר הזה.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר.

אוסאמה סעדי: נכון, היינו במשרד אצלך, אביעד, אצל כבוד השר.

אוסאמה סעדי: הצגנו את זה.

אוסאמה סעדי: יש מאות משפחות ביפו, יש משפחות ברמלה, יש משפחות בלוד.

אוסאמה סעדי: לא יעלה על הדעת שעכשיו מוציאים את הדירות האלה מהמאגר, מוכרים את זה, ואז מי שזוכים במכרזים האלה – אלה שיש להם, והעשירים.

אוסאמה סעדי: מי שאין להם, הדיירים הציבוריים, מאבדים את זכותם לקורת גג.

מיכאל ביטון: תודה, אוסאמה.

מיכאל ביטון: המנכ"ל, בבקשה.

אביעד פרידמן: בוקר טוב.

אביעד פרידמן: אני אתחיל דווקא עם תשובה לך, חברי.

אביעד פרידמן: הדירות שאתה מדבר עליהן אלה דירות, לא של דיור ציבורי אלא דירות של דיירים מוגנים של מה שנקרא נכסי נפקדים.

אוסאמה סעדי: לא, זה של עמידר, מה זה נכסי נפקדים?

אביעד פרידמן: עמידר מנהלת לא רק את הדירות של הדיור הציבורי, אלא גם את הדירות של נכסי נפקדים, שנמצאות בעיקר בלוד, רמלה, יפו ובחיפה.

אוסאמה סעדי: אז כל הדירות האלה עכשיו, מאות דירות בנכסי נפקדים?

אוסאמה סעדי: לא.

ל אביעד פרידמן: לא, לא.

ל אביעד פרידמן: פשוט שנגדיר, כי הדיון שאנחנו נדון עכשיו הוא דיון בנושא אחר.

ל אביעד פרידמן: הדיון שאתה העלית, שהנקודה הכי כואבת בו זו נקודת יפו.

ל אביעד פרידמן: ניתנה אפשרות לדיירים בנכסי הנפקדים לרכוש את הנכסים שלהם.

ל אביעד פרידמן: בעוד שברמלה ובלוד ובחיפה רבים מהם רוכשים בגלל שהמחירים זולים, ביפו קשה מאוד לרכוש, כאשר המחיר הוא מאוד גבוה בגלל המחירים ביפו, דבר שיוצר שם סיטואציה בפני עצמה ומחייב אותנו, ביחד עם עיריית תל אביב וגופים אחרים לנסות למצוא פיתרון לזה.

ל אביעד פרידמן: אני רק אציין שמאז הפגישה שלך ושל חבר הכנסת טיבי עם השר בנושא הזה, לא נמכרו דירות נוספות.

אוסאמה סעדי: אבל יש צווי פינוי נגד מאות דירות.

אוסאמה סעדי: אתה יודע, הנושא הזה הוא רותח.

אוסאמה סעדי: גם אחמד טיבי, גם עם חבר הכנסת- - -

מיכאל ביטון: אוסאמה, אני מת עליך בוועדה שלי.

מיכאל ביטון: אני מתחיל דיון בנושא אחד ואתה דואג שהדיון יעבור לנושא אחר.

אוסאמה סעדי: לא.

מיכאל ביטון: אבל אם הנושא הזה מאוד חשוב לך, ואתה מרגיש שלא הגעת לדיון פנימי, אז אתה תגיד לי ואנחנו נחשוב לזמן על זה דיון ספציפי.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

אביעד פרידמן: אני אשמח לדיון ספציפי בנושא הזה.

אביעד פרידמן: אבל זה פשוט בנושא אחר, וכמו שאתה יודע, כשביקשתם, שמחנו להיפגש איתכם על הנושא הזה, והנושא הוא באמת נושא קשה, במיוחד בעיר יפו לאור עליית מחירי הדיור במקום הזה.

אביעד פרידמן: אני אענה גם לשאלה שלך, חברת הכנסת מגן תלם.

לימור מגן תלם: כן.

לימור מגן תלם: לגבי רשימת ההמתנה.

אביעד פרידמן: לגבי רשימת ההמתנה, ואז אני אציג את הנתונים כולם.

אביעד פרידמן: מתוך הרשימה, עמידר היא החברה הגדולה מבין החברות של הדברים האלה.

אביעד פרידמן: מתוך הרשימה כולה יש 800 מתוך 1,093 – זה כבר לא 1,093, זה 1,023.

אביעד פרידמן: מתוך הרשימה הזאת, שבעים מתוך ה-800 אצל עמידר הם זכאים שנמצאים על פי הקריטריונים.

אביעד פרידמן: כלומר, הם זכאים על פי הקריטריונים, לא לפי הרשימה.

אביעד פרידמן: אבל זה אנשים שכן זכאים- - -

לימור מגן תלם: שבעים מתוך 800 או 70 אחוז מהם?

אביעד פרידמן: שבעים מתוך ה-800.

אביעד פרידמן: הם זכאים לפי הקריטריונים.

אביעד פרידמן: אלה מתוך ה-800 של עמידר.

אביעד פרידמן: בואו נתחיל להציג את כל התחום ונראה כמה נספיק.

אביעד פרידמן: אני רוצה רק להגיד, גם ברמה האישית--

מיכאל ביטון: רק אני רוצה להכין, אני רוצה התייחסות אחר-כך של נציג משרד המשפטים, אם הוא היה פה, ושל משרד הרווחה אם ישנו נציג.

מיכאל ביטון: יש פה נציג של הרווחה?

מיכאל ביטון: אני יודע שמשרד הרווחה עסק בנושא.

מיכאל ביטון: אם זה לא יהיה הרווחה זו תהיה אפרת רותם מאיגוד העובדים הסוציאליים.

מיכאל ביטון: אלה שני הדוברים הבאים, תתכוננו ותדעו.

מיכאל ביטון: בבקשה המנכ"ל.

אביעד פרידמן: יש פה גם את נציגי החשב הכללי, שהם מופקדים על נושא הנכסים של המדינה.

מיכאל ביטון: הם יחד איתך בהצגה.

ב אביעד פרידמן: בסדר.

ב אביעד פרידמן: טוב, בואו ניתן קצת היכרות לנושא הדיור הציבורי, שנבין על מה אנחנו מדברים בעולם הזה.

ב אביעד פרידמן: בשנת 1999, לפני חקיקת החוק של רן כהן, היו כמאה אלף דירות בדיור הציבורי.

ב אביעד פרידמן: ליתר דיוק, 96 אלף.

ב אביעד פרידמן: במהלך מאוד ארוך של שנים, מהלך כואב, היום אנחנו נמצאים סך הכל אחרי 22 שנה, עם 52 אלף דירות בכל הדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: אתה יכול לחזור עוד פעם על המשפט הזה?

אביעד פרידמן: תחילת התהליך התחילה ב-96 אלף דירות בשנת 1999.

מיכאל ביטון: אבל אם אתה הולך ל-1970?

אביעד פרידמן: אם אני הולך ל-1970, היו שנים בשיא-שיא הדיור הציבורי, השיא הכי גבוה היה 152 אלף דירות.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, בשיא המצב קרוב ל-150 אלף?

מיכאל ביטון: לפני עשרים שנה?

אביעד פרידמן: כן.

ריקי כהן בנלולו: 130 אלף.

אביעד פרידמן: טוב, המספרים שאני מכיר זה שבשיא, אבל זה בכל מקרה לפני שנים רבות.

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: אבל הוא אמר 160, זה יותר טוב מ-130.

מיכאל ביטון: כן.

קריאה: זה לא יותר טוב, כי זה כבר לא קיים וזה כבר לא קיים.

מיכאל ביטון: יותר טוב במובן שידענו להיות מדינה מתוקנת שדואגת לאזרחיה, ונהיה פחות טוב.

מיכאל ביטון: אבל בסדר, אנחנו נתקן.

אביעד פרידמן: המצב שפוגש אותנו בשנת 2021 הוא עם 52 אלף דירות.

אביעד פרידמן: באותו זמן, כמובן שמספר התושבים במדינת ישראל גדל ומספר האנשים שצורכים את הדירות האלה גדל.

אביעד פרידמן: אני מזכיר שהתור הוא לא רק של משרד השיכון, שאני אתייחס אליו עוד רגע.

אביעד פרידמן: התור הוא גם של משרד הקליטה.

מיכאל ביטון: רגע, אז אני חייב את המספרים.

מיכאל ביטון: ב-199 בערך מאה אלף?

אביעד פרידמן: 96 אלף, כן.

מיכאל ביטון: היום מה יש לנו?

אביעד פרידמן: 52 אלף.

מיכאל ביטון: 52, כולן מתפקדות, כולן זמינות?

אביעד פרידמן: לא.

אביעד פרידמן: אנחנו נתייחס עוד רגע, נפרק את החבילה ונסביר מה הפער הזה.

מיכאל ביטון: ואתה עובר לממתינים?

מיכאל ביטון: ותסביר לנו את ההבדל המהותי בין התהליך של דיור ציבורי ושל משרד הקליטה.

אביעד פרידמן: אני אסביר.

אביעד פרידמן: הפער בין שני הדברים הוא חוק מתן האפשרות לדיירי הדיור הציבורי לרכוש את הדירות שלהם, חוק רן כהן.

אביעד פרידמן: ומה שהמצב--

אוסאמה סעדי: אז זה מצמצם את זה בחצי.

אביעד פרידמן: הרבה יותר מזה.

אביעד פרידמן: מה שקרה, שעל כל ארבע דירות שאתה מוכר אתה יכול במקרה הטוב לקנות דירה אחת.

מיכאל ביטון: אם קנית.

מיכאל ביטון: גם חלק מהכסף לא חזר לדירות.

מיכאל ביטון: האוצר לא החזיר את הכסף לדירות.

אביעד פרידמן: זה דבר שיצר את הפער לאורך השנים.

אביעד פרידמן: אני אסביר את הפערים בין משרד השיכון למשרד הקליטה.

אביעד פרידמן: במשרד הקליטה כמובן נמצאים זכאים עולים, עד שבשלב מסוים גם הם עוברים להיות זכאים של משרד השיכון.

אביעד פרידמן: בתור של משרד השיכון יש גם זכאים של משרד הקליטה לשעבר.

אביעד פרידמן: התור של משרד השיכון הוא יותר גדול, וסוציולוגית הוא גם מורכב קצת אחרת.

אביעד פרידמן: נמצאים בו אנשים יותר מבוגרים, שבאמת הגיעו בגיל מבוגר כעולים חדשים מרוסיה או מאתיופיה.

מיכאל ביטון: יש להם תור נפרד, אבל לכאורה, תיאורטית - אני חייב להבין את החקיקה: כל אדם שיש לו זכות לדיור ציבורי הוא זכאי דיור ציבורי.

מיכאל ביטון: איך נולדו שני תורים?

זאב אלקין: אני אסביר, אדוני יושב ראש הוועדה, היות והייתי בשני הכובעים, גם שר השיכון וגם שר הקליטה.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: קודם כל ברוך הבא, שר השיכון.

מיכאל ביטון: אנחנו שמחים שהקדמת ושאתה איתנו.

מיכאל ביטון: בבקשה.

זאב אלקין: יש כללי זכאות שונים, כמו בהרבה נושאים אחרים, גם בנושא של דיור ציבורי, בין עולים חדשים לוותיקים.

זאב אלקין: לכן, זה מנוהל בשני תורים.

זאב אלקין: אבל המאגר של הדיור הציבורי הוא מאגר יחיד.

זאב אלקין: בוודאי בכל מה שכרוך בדירות.

זאב אלקין: בתי גיל זהב זה אירוע טיפה מורכב, כי שם משרד הקליטה מנהל גם תוכנית נפרדת של מקבצי דיור.

מיכאל ביטון: אבל התורים מעוגנים בחקיקה או שזה נוהג?

מיכאל ביטון: איך זה קרה שיש את הדבר הזה?

מיכאל ביטון: זה שני חוקים שונים לזכאים שונים או נוהל?

זאב אלקין: זה לא חקיקה.

זאב אלקין: זה הנהלים, הכללים שכל משרד קובע בעצמו.

זאב אלקין: החלוקה של התור היא שני שליש - שליש.

זאב אלקין: על זה יש הרבה ביקורת במשרד הקליטה.

מיכאל ביטון: שני שליש דיור ציבורי?

זאב אלקין: רק לחדד את הנקודה הזאת: יש תור של משרד הקליטה.

זאב אלקין: הוא כולל היום כ-26 אלף איש, רובם המוחלט קשישים.

זאב אלקין: 19 אלף מתוכם משפחות קשישים.

זאב אלקין: יש תור של משרד השיכון שתכף אביעד ירחיב עליו.

זאב אלקין: החלוקה המסורתית של הדירות בין שני המשרדים היא שני שליש - שליש לטובת משרד השיכון.

זאב אלקין: הייתה על זה הרבה תרעומת ותלונות של שרי קליטה לדורותיהם, כולל עבדך הנאמן כשהוא היה שר קליטה.

זאב אלקין: התור של הקליטה הוא הרבה יותר גדול לפי המספרים, כמו שאתם שומעים.

זאב אלקין: אנחנו כרגע, עם שרת הקליטה, בין השאר הגענו להבנות גם בנושא הזה שאני חושב שמשקפות את ההרכב הדמוגרפי של התור.

זאב אלקין: בחלוקה של הדירות היחסיות נשארה שני שליש - שליש לטובת משרד השיכון; אבל בחלוקה של המקומות לקשישים בבתי גיל זהב שאנחנו מקדמים, כחלק מהסדר תקציב שעשינו שדיווחנו לכם גם כשהייתי פה בפעם הקודמת - שם החלוקה תהיה הפוכה: שני שליש - שליש לטובת משרד הקליטה, בכלל הכמות הגדולה מאוד של הקשישים שנמצאים בתור של משרד הקליטה.

זאב אלקין: פחות או יותר, נכון לעכשיו, יש הסכם שלום בין שני המשרדים, ויש שביעות רצון הדדית, נקבעה גם היחסיות.

דניאל גיגי: אין קשישים- - -

מיכאל ביטון: בן גיגי, אני לא רוצה לקרוא לך קריאות ראשונות ושלישיות.

מיכאל ביטון: זה רק לחברי כנסת יש שלוש קריאות.

מיכאל ביטון: ואני חושב שאם תתאפק אני אתן לך לדבר.

מיכאל ביטון: אבל שלא יהיו קריאות ביניים בדיון הזה.

דניאל גיגי: אין בעיה.

דניאל גיגי: בסדר.

זאב אלקין: אז זה המצב עם התור של הקליטה מול תור של השיכון.

זאב אלקין: בסופו של דבר, עוד משהו שמחבר בין שני המשרדים שקשור לזה - התשלום של הסיוע בשכר דירה, גם לזכאים של הקליטה הוא מתבצע דרכנו.

זאב אלקין: זאת אומרת, הקליטה קובעת זכאות ואת הסכומים, ואנחנו משלמים את התשלום בסיוע לשכר דירה גם למשפחות עולים באופן כללי, וגם ספציפית לזכאי תור של דיור ציבורי של משרד הקליטה.

מיכאל ביטון: אז אם אני צריך מכם ארבעה מספרים: יש לנו 26 אלף בקליטה בתור, ובתור הכללי כמה יש לנו?

אביעד פרידמן: בוא נגיע לזה עוד רגע.

מיכאל ביטון: רגע, גם למקבלי סיוע בשכר דירה אתה מתייחס בסקירה שלך?

אביעד פרידמן: אני מתייחס.

זאב אלקין: הזמנתם אותנו לדיור ציבורי.

מיכאל ביטון: לא, אבל זה נתון משלים.

אביעד פרידמן: יש כ-180 אלף מקבלי סיוע בשכר דירה בכל הדרגות, מהדרגה הכי נמוכה עד הדרגה הכי גבוהה.

מיכאל ביטון: וזה שונה מהקליטה?

אביעד פרידמן: הם כולם מקבלים דרכנו את הסיוע בשכר דירה.

מיכאל ביטון: ובתוך ה-180 אלף?

אביעד פרידמן: הקריטריונים הם שונים בתוך הדברים האלה.

אביעד פרידמן: בתקציב הזה מתחיל להתבצע תהליך של איזון.

מיכאל ביטון: אבל בסיוע בשכר דירה, כמה וכמה?

אביעד פרידמן: אני רואה את כולם כרשימה אחת.

אביעד פרידמן: ברגע שאני מסייע, זה אדם שאני מסייע לו בשכר דירה, בין אם הוא מגיע מהרשימה הזו או בין אם הוא מגיע מרשימה אחרת.

מיכאל ביטון: אבל אין הליך נפרד של טיפול?

מיכאל ביטון: זה אותו טיפול?

אביעד פרידמן: אותו טיפול לגמרי.

מיכאל ביטון: אבל אתם לא יכולים להגיד ב-180 אלף כמה קליטה?

אביעד פרידמן: אנחנו יכולים להגיד, אם זה חשוב אז אנחנו נגיד.

מיכאל ביטון: אוקי, בסדר.

אביעד פרידמן: זה מבחינתי פחות רלוונטי.

מיכאל ביטון: אז עכשיו בינתיים יש לנו את הנתון של התור במשרד הקליטה?

מיכאל ביטון: שזה 26 אלף.

אביעד פרידמן: זה 26 אלף.

אביעד פרידמן: אני רוצה להציג לכם רגע את התור במשרד השיכון, שאותו אנחנו מכירים.

אביעד פרידמן: כמו שאתם יכולים לראות בשקף לפניכם, התור הזה הולך וגדל כל שנה.

אביעד פרידמן: אם ב-2016 הוא היה 2,917, היום התור הוא 5,749.

אביעד פרידמן: הגידול נובע מזה שבשנים האחרונות לא נעשו אכלוסים, ועוד רגע גם נגיע לרכש שכמעט ולא התבצע של דירות חדשות.

אביעד פרידמן: לכן, האכלוסים שבוצעו היו מאכלוסים של אנשים שנפטרו מן העולם, ברובם, והשאירו את הדירות הלאה, וקצת של רכש.

אביעד פרידמן: בכל שנה התור גדל ב-500.

אביעד פרידמן: זו תופעה שהולכת ומקשה.

אביעד פרידמן: גם התור במשרד הקליטה הולך וגדל.

מיכאל ביטון: ה-180 אלף שמקבלים שכר דירה, הם גם זכאי דיור ציבורי או לא?

אביעד פרידמן: לא.

מיכאל ביטון: אף-אחד מהם לא זכאי דיור ציבורי?

אביעד פרידמן: ה-5,000 איש שנרשמים פה ברשימה, 5,749, הם זכאים לדיור הציבורי, ובזמן שהם ממתינים לדיור הציבורי הם יקבלו שכר דירה.

אביעד פרידמן: הם יקבלו ברמה הגבוהה.

מיכאל ביטון: כן.

אביעד פרידמן: הם יקבלו בין 3,000 ל-3,900 לפי ההגדרה.

מיכאל ביטון: והאחרים זכאים לפי חוק לסיוע בשכר דירה, אבל לא עברו את הרף של דיור ציבורי, אבל גם כי החמרנו את הקריטריונים לאור המצב של חוסר בדיור ציבורי.

מיכאל ביטון: זאת אומרת עם השנים הייתה החמרה.

זאב אלקין: בוא נגיד כך: בעשרים השנים האחרונות לא נגעו בקריטריונים.

זאב אלקין: שזה בעיה כמדינה.

מיכאל ביטון: שזה מה שאנחנו הולכים לסכם לטפל, כן.

מיכאל ביטון: אני, השר, אמרתי שאת הבשורות הטובות ואת ההחלטות הטובות אני שומר כשאתה תבוא.

מיכאל ביטון: כמו שאתה חוטף מאיתנו אז אתה גם תגיד את הטוב, אז שמרנו לך את זה.

אביעד פרידמן: בשנת 1998 בוועדת גדיש הראשונה, היו שלוש ועדות, הוגדרו חלק מהקריטריונים.

אביעד פרידמן: בשנת 1999 נעשה בהם שינוי נוסף.

אביעד פרידמן: בשנת 2002 נעשה בהם השינוי השלישי.

אביעד פרידמן: מאז, בעצם הקריטריונים - תראו כמה זה ישן: זכיתי לשבת בוועדת גדיש הראשונה בשנת 1998, וכשחזרתי למשרד אחרי 26 שנה גיליתי שזה נשאר אותו דבר.

אביעד פרידמן: התושבים באותו זמן במדינת ישראל גדלו, והקריטריונים, אני חושב, נהיו פחות רלוונטיים.

אביעד פרידמן: אני רוצה להציג לפניכם איך נראה ממתין לדיור ציבורי.

מיכאל ביטון: אז אני רק רוצה - 30 אלף ממתינים, זה ה-26 ועוד 5,700.

אביעד פרידמן: זה כ-30 אלף.

זאב אלקין: זה טיפה יותר מ-30 אלף.

זאב אלקין: כן.

אביעד פרידמן: אני מקפיד לפגוש את האנשים האלה ולראות אותם בעיניים.

אביעד פרידמן: הם לא מספרים עבורי.

אביעד פרידמן: בחרנו בהחלטה מודעת לא להביא את הממתינים לפה.

אביעד פרידמן: אלה שהבאתי הם אנשים שנמצאים ראשונים בתור.

אביעד פרידמן: נראה לי להוזיל את מעמד האדם, להביא אותו לשבת ולהציג את מסכנותו ולעשות תחרות מי יותר מסכן.

אביעד פרידמן: זה דבר שאינו מכבד את האנשים.

אביעד פרידמן: אני רוצה להציג לכם את המשפחות שפגשתי לאחרונה.

אביעד פרידמן: אלה מקבץ מתוך האנשים שפגשתי לאחרונה שממתינים בתור.

אביעד פרידמן: משפחה מנס ציונה שיש להם חמישה ילדים.

אביעד פרידמן: מתוך חמשת הילדים, שלושה נכים.

אביעד פרידמן: שלושת הילדים האלה הם ילדים צעירים, משולבים במסגרות לפעוטות בסיכון גבוה.

אביעד פרידמן: שלושתם נכים.

אביעד פרידמן: שניים נכים 100%, עוד אחד נכה 75%.

אביעד פרידמן: זאת משפחה שממתינה בתור כבר למעלה מחמש שנים.

אביעד פרידמן: משפחה מאשדוד, שרק האם עובדת.

אביעד פרידמן: שני הילדים עם למעלה מ-75% נכות, והילד השלישי נמצא עדיין בתהליכים בביטוח לאומי של קביעת הנכות שלו.

אביעד פרידמן: הם נמצאים בתור ומחכים לפינוי של דיור ציבורי באשדוד שנים.

אביעד פרידמן: אני יכול להמשיך ולפרט לכם את המשפחות האלה, שהן לא משפחות תיאורטיות.

אביעד פרידמן: אלה משפחות עם שם, ואנשים שבאופן אישי את חלקם פגשתי פיזית ועם חלקם דיברתי.

אביעד פרידמן: אני מכיר מה זה הליך של ביטוח לאומי - אישית אני מכיר איך הוא נראה.

אביעד פרידמן: אם מישהו מקבל 100% נכות או 75% נכות, האמינו לי שהוא זכאי לו.

אביעד פרידמן: אם הוא הצליח לקבל את הדברים האלה, בדקו את זה עשר פעמים עד שהוא קיבל.

אביעד פרידמן: המשפחות שנמצאות כאן ונמצאות בדיור הציבורי, אלה המשפחות.

אביעד פרידמן: כשאנחנו מדברים על התור של מחכים לדירות, אלה המשפחות שנמצאות בתור.

אביעד פרידמן: הן אלה שזכו להיות ב-5,700 המשפחות שממתינות בתור לדיור הציבורי.

אביעד פרידמן: אף אחד מהרשימה הזו, זו לא רשימה כיפית להיות בה.

אביעד פרידמן: בנוסף לזה, עוד משפחות שפגשתי זה משפחות שממתינות בתור של משרד הקליטה.

אביעד פרידמן: האפיון שלהן, זה בדרך כלל יהיו אנשים בני שבעים ומעלה, או מרוסיה או מאתיופיה.

אביעד פרידמן: הם לא עבדו פה מספיק שנים כדי לצבור נכס, הם בטח לא קיבלו פנסיה.

אביעד פרידמן: מה שהם מקבלים זו קצבת ביטוח לאומי הבסיסית.

אביעד פרידמן: הרבה פעמים, גם הילדים שלהם, במיוחד בנושא של עולים חדשים, גם הילדים שלהם הם לא במקום שהם יכולים לעזור להם באיזשהו דבר שקשור לדיור.

אביעד פרידמן: אלה הממתינים שנמצאים לנו בתור, ואני רוצה להדגיש את כל הדבר הזה, כי כשאנחנו מדברים על עולם של תורים ופינויים - מיום כניסתי לתפקיד, ובלי נדר גם מפה והלאה, לא חתמה ידי על אף דירה שניתנה לעמותה ציבורית, או לגוף, או לעירייה, או לתנועת נוער שאני אתייחס לזה עוד רגע, או לכל גוף אחר.

אביעד פרידמן: כל דירה שאנחנו מתעסקים בה, מטרתה אחת: להגיע לאותם אנשים שאתם רואים כאן.

אביעד פרידמן: אותם אנשים, שלא תמיד יש להם פה, והם לא תמיד יושבים וצועקים.

אביעד פרידמן: האמת שגם הרבה פעמים אף אחד לא מייצג אותם.

אביעד פרידמן: הם גם לא נכנסו לשום בית.

אביעד פרידמן: הם עשו את הטעות אולי, ועמדו וחיכו לפי התור שהזמינו אותם לחכות בו.

אביעד פרידמן: קבעו להם תור, אמרו להם - אתה מספר 12, אתה מספר 13, אתה מספר 14, והאנשים האלה עומדים וממתינים בתור.

מיכאל ביטון: אביעד, שכנעת אותנו.

מיכאל ביטון: אל תאריך בזה.

אביעד פרידמן: בוא נעבור הלאה.

מיכאל ביטון: בואו נלך לעובדות ולנתונים.

לימור מגן תלם: בהקשר לנתונים האלה: יש לך נתונים כמה אנשים מאבדים את הזכאות במסגרת תקופת ההמתנה?

לימור מגן תלם: היו זכאים ובתקופת ההמתנה מאבדים את הזכאות?

אביעד פרידמן: יש לנו את הנתונים על זה?

אביעד פרידמן: אין לי.

זאב אלקין: יש, אבל יש לא מעט, מסיבה מאוד פשוטה.

זאב אלקין: חלק מקריטריון הזכאות זה כמות ילדים.

זאב אלקין: אז כשילדים גדלים ועוזבים את הבית, אתה מאבד את הזכאות.

לימור מגן תלם: אז אפשר לקבל את הנתונים האלה?

אביעד פרידמן: אפשר לקבל.

אביעד פרידמן: השקף הזה הוא שקף שמאוד חשוב לנו להראות.

אביעד פרידמן: בין 2015 ל-2018, סך הכל נרכשו 1,608 דירות.

אביעד פרידמן: כל הדיבורים, כל הסיפורים - 1,608 דירות נרכשו במשך השנים האלה.

אביעד פרידמן: 2019 ו-2020, מזה לא היה תקציב ולא נרכשו דירות בכלל.

אביעד פרידמן: עכשיו, צריך להכיר את המספר הזה.

אביעד פרידמן: הרבה מהצעקות שאני שומע מסביב על הדברים - צריך להכיר.

אביעד פרידמן: גם על מה היה קודם ומה היה זה, בואו נכיר את הנתונים.

אביעד פרידמן: לא היה, אלה המספרים שנרכשו.

אביעד פרידמן: גם בשיא, בפרויקט של עמידר, באג"ח שנתנו לעמידר לרכוש, רכשו סך הכל 704 דירות בכל הסיפור שנרכשו.

מיכאל ביטון: ה-700 בתוך 1,600?

אביעד פרידמן: כן.

אביעד פרידמן: 704 הן בתוך ה-1,600.

אביעד פרידמן: זה כל המספרים שנרכשו.

מיכאל ביטון: ולפני 2015, כמה נרכשו אם בכלל?

אביעד פרידמן: כמו שאתה יכול לראות, לפני 2014 הרכש היה עוד יותר קטן, כי אז גם כספים שהגיעו מהמכירה לאוצר, כמו שהזכיר היושב ראש, אפילו לא חזרו במעגל לאיפה שהם היו צריכים להירכש ולא ניתן סכום נוסף בתוך הדברים האלה.

אביעד פרידמן: אני רוצה להתייחס לנושא ששאלה חברת הכנסת, על הנושא של דירות המיועדים למגורים שהיו בשימוש עמותות ציבוריות.

אביעד פרידמן: היו 1,359 דירות כאלה.

אביעד פרידמן: אנחנו התחלנו בתהליך להחזיר אותן.

אביעד פרידמן: בשנה האחרונה הושבו 518 דירות לתוך התהליך.

אביעד פרידמן: התהליכים האלה לא פשוטים.

אביעד פרידמן: אני יכול להעיד, ואתה תוכל להעיד גם, אדוני היושב ראש, כמה חברי כנסת פנו ואמרו - אם יש לך 20 דירות בירוחם, למה אתה לא מפסיק לתת אותן לישיבה המקומית ואתה מכריח למכור אותן.

אביעד פרידמן: אם יש לך 20 דירות, וכן הלאה וכן הלאה.

מיכאל ביטון: יסמין, את היית בפתיח שלי?

מיכאל ביטון: את לא היית.

מיכאל ביטון: מה שאמרנו, שבאופן עקרוני הטענה שהדירות בבעלות גופים צריכים לחזור לאנשים הפרטיים היא טענה נכונה, וצריך לפעול.

מיכאל ביטון: רק לזכור שהדירות האלה היו ריקות בימים שהן ניתנו.

מיכאל ביטון: הן ניתנו לכוחות התנדבותיים בתוך עיר של אלפי דירות ציבוריות.

יסמין פרידמן: כן, כן, אני מכירה.

מיכאל ביטון: יש לך שומר צעיר, נוער עובד, בני עקיבא.

מיכאל ביטון: אז לכן אנחנו לא פונים אליהם כעבריינים, אלא השתנו הנסיבות.

מיכאל ביטון: יש מחסור בדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: קחו את הזמן כדי למצוא אלטרנטיבה.

יסמין פרידמן: אני יודעת.

יסמין פרידמן: אני אתמול נפגשתי עם אביעד ואני קיבלתי את המידע, שבעצם לא יאריכו חוזים, ולאט-לאט הדירות האלה יחזרו.

מיכאל ביטון: איפה שאפשר שיפנו בהסכמה, כמו שתואר על ה-500 יחידות הללו.

מיכאל ביטון: איפה שיידרש שיפעילו גם סנקציות.

אביעד פרידמן: אני רוצה, בהמשך לדברים שאמרה חברת הכנסת יסמין: אנחנו נמצאים היום בהליכים עם 110 עיריות.

אביעד פרידמן: ותאמינו לי, כמנכ"ל שיכון, שצריך את העיריות האלה.

אביעד פרידמן: זה לא פשוט.

אביעד פרידמן: אבל פתחנו בהליכים עם 110 עיריות - לא רק עיריות, גם רשויות ועמותות.

אביעד פרידמן: אנחנו נמצאים איתן בהליכים כדי להחזיר את הדירות.

אביעד פרידמן: אף-אחד לא אוהב להחזיר את הדירות האלה.

אביעד פרידמן: בעיר אחת זה משמש כרווחה, בעיר שנייה כחינוך, בעיר שלישית בית כנסת וכן הלאה.

אביעד פרידמן: אני פוגש את האירועים האלה בלחצים אין סופיים כדי להחזיר את הדירות האלה.

אביעד פרידמן: יש דירות מתוכן שנמצאים בחוזה עם המדינה.

אביעד פרידמן: המדינה לא יכולה להחליט ביום אחד שהיא מפרה את החוזה שלה.

אביעד פרידמן: חוזים אלה לא יחודשו, אבל חוזים שקיימים - המדינה לא יכולה להגיד שהיא מפרה אותם בצורה חד צדדית.

אביעד פרידמן: החוזים האלה לא מחודשים קדימה.

אביעד פרידמן: חלק מהנכסים האלה, גם צריך להכיר, הם נכסים לא של דיור, של דירה ציבורית.

אביעד פרידמן: במקום אחד יש לנו מכולת.

אביעד פרידמן: יש מקום אחד שאתם לא תאמינו, אבל דיור ציבורי שימש כבנק.

אביעד פרידמן: דברים שקשה להאמין שהיו במשך השנים.

אביעד פרידמן: זה כבר לא נמצא.

אביעד פרידמן: אבל הדברים היו לשימושים שאינם מתאימים.

אביעד פרידמן: כמו שאמר יושב ראש הוועדה - זה לא עבריינים.

אביעד פרידמן: הם חתמו חוזה בדין עם מדינת ישראל, שחתמה איתם חוזה על זה.

אביעד פרידמן: ועכשיו המדינה מחליטה לשנות את המדיניות שלה.

אביעד פרידמן: למול זה, היעד שלנו בשנתיים הקרובות זה להגיע ל-7,500 פתרונות חדשים.

אביעד פרידמן: למול ה-1,608 פתרונות שניתנו בשנים קודם.

אביעד פרידמן: איך אנחנו מגיעים למספרים האלה, שהם אמורים להגיע לשנת 2022-2023 ועוד סוף 2021?

אביעד פרידמן: קיבלנו בסיכום התקציבי - נמצא פה סגן החשב הכללי שיכול להעיד על הדברים.

אביעד פרידמן: הם חלק מתוך הצוות שאמור לעסוק בנושאים האלה.

אביעד פרידמן: יעיד גם על הסיכום התקציבי שנמצא עם משרד האוצר ברשומות ובקיומים, בניגוד למה שנאמר בכל מיני מקומות.

אביעד פרידמן: בסיכום התקציבי עם האוצר סוכם כך: 1,700 פתרונות דיור חדשים יירכשו במהלך השנתיים האלה, על ידי צוות שבראשו עומד סגן החשב הכללי שיושב כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא שלוש שנים, כמו שטענתם בוועדה הקודמת?

אביעד פרידמן: שלוש שנים זה מ-2021, 2022 ו-2023.

אביעד פרידמן: בשנת 2021, נשארו לך חודשיים.

אביעד פרידמן: אז במשך שנתיים וחודשיים מיום אישור התקציב ניתנה האפשרות לרכישת 1,700 דירות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת- - -

מיכאל ביטון: רגע, אורלי.

מיכאל ביטון: את עכשיו רק נכנסת.

מיכאל ביטון: יש פה ארבעה חברי כנסת, הם לא צייצו מילה בשעה האחרונה, ארבעים דקות הם פה.

אורלי לוי אבקסיס: אז לרשום את השאלות?

מיכאל ביטון: אז אני מבקש ממך.

מיכאל ביטון: תרשמי לך כמה שאלות על הדף, ותגידי לי - זה זמן לשאלות שלי ואחרי זה זמן להערות.

מיכאל ביטון: אבל לא לעשות לי פינג פונג איך שנכנסת.

מיכאל ביטון: אני יודע שהנושא הזה חשוב לך, אבל הוא חשוב לכל מי שיושב פה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

אביעד פרידמן: 3,000 דירות זה בתי גיל הזהב שתוקצבו גם לרכש של דירות גיל הזהב.

אביעד פרידמן: אנחנו נמצאים בהליכים עם הסוכנות היהודית על הרכש הזה, ישלים אותי אחר כך ישי.

אביעד פרידמן: 1,000 יחידות - אלה היחידות שהכי כואבות לי, אלה יחידות שעמדו במשך שלוש שנים, לא נתנו כסף לשיפוץ.

אביעד פרידמן: דירות בדיור הציבורי.

אביעד פרידמן: כשהגענו היו 1,200 יחידות שעמדו ריקות, והסיבות שהן עמדו ריקות היא כי לא שיפצו אותן.

אביעד פרידמן: אז עכשיו, בתקציב הנוכחי יש 130 מיליון שקל בשנת 2021 ועוד 130 מיליון שקל בשנת 2022 לשיפוץ דירות.

אביעד פרידמן: הקצב הזה נועד להחזיר את ה-1,200 דירות האלה לשימוש.

אביעד פרידמן: מאתיים דירות מתוכן כבר הוחזרו.

מיכאל ביטון: החשבון שלי אומר שזה, מה?

מיכאל ביטון: 200 אלף שקל לדירה לשיפוץ?

מיכאל ביטון: עלות?

אביעד פרידמן: לא, לא.

אביעד פרידמן: תראה, התחזוק הוא לא רק לשיפוץ הזה.

אביעד פרידמן: חלק מזה זה לתחזוק של הדירות הקיימות.

אביעד פרידמן: הממוצע שאנחנו משפצים דירה היום, זה כ-50 אלף שקל.

מיכאל ביטון: אבל האלף האלה לא בשימוש.

מיכאל ביטון: זאת אומרת, אלף זה השמשה.

אביעד פרידמן: אלף זה השמשה.

אביעד פרידמן: זה דירות שנמצאות כאן.

אביעד פרידמן: לחזור למאגר.

אביעד פרידמן: להחזיר דירות שעמדו ריקות, להחזיר אותן למאגר.

אביעד פרידמן: זה כ-50 אלף שקל עלה בממוצע שיפוץ לדירה.

אביעד פרידמן: האוצר הסכים לנושא הזה אחרי שהראינו להם ש-50 אלף שקל זה מה שעולה להחזיק, לשלם לאדם בשנה.

אביעד פרידמן: עדיף להחזיר את זה, זה ROI של שנה אחת.

אביעד פרידמן: 700 דירות מתוך ה-7,500 אלו דירות שאנחנו רוצים להחזיר מתוך העולם שדיברנו על פינוי עמותות, גופים ציבוריים, ופינוי אנשים שנמצאים שלא כדין בתוך הדירות האלה.

אביעד פרידמן: עוד 500 פתרונות, ועל שני הדברים הבאים נשמח לקיים דיון נפרד, זה ייעול השימוש בקרקע.

אביעד פרידמן: יש דירות שדירה אחת יושבת על 600 מטר.

אביעד פרידמן: צריך למכור אותה.

אביעד פרידמן: יחד עם הדברים האלה אפשר לקנות שלוש דירות בכסף של דירה אחת.

אביעד פרידמן: זה נמצא בכל מיני מקומות.

מיכאל ביטון: אבל אתה צריך את הקרקע לנכים.

אביעד פרידמן: מה זה?

אביעד פרידמן: לא.

אביעד פרידמן: אלה דירות שלא נמצאות בקומת קרקע, אלא נמצאות על קרקע.

מיכאל ביטון: כן, אבל זה שלך, הקרקע?

אביעד פרידמן: הקרקע היא שלי.

מיכאל ביטון: ולמה לא תוכל לקבל מטראז' נוסף?

מיכאל ביטון: ולהוסיף שם ארבעה בתים?

מיכאל ביטון: באדמה הזאת?

אביעד פרידמן: כי אני מעדיף למכור ולקנות דירות יותר מתאימות.

אביעד פרידמן: לקרקע יש היום שווי גבוה.

אביעד פרידמן: יש 500 דירות שממתינות שהנושא הזה לא טופל בעבר.

אביעד פרידמן: הנושא האחרון הוא הפיילוט לשכירות בטוחה.

אביעד פרידמן: משפט אחרון שאני רוצה לדבר על הנושא.

אביעד פרידמן: אני לא אספיק את הכל, אני רוצה להתייחס לעולם של ה-1,011 דירות שבהן אנחנו עוסקים במקומות האלה.

אביעד פרידמן: קודם כל, צריך להכיר שמתוך הדירות האלה, על 350 ניתן כבר פסק דין חלוט.

אביעד פרידמן: כלומר, זה לא דבר חדש.

אביעד פרידמן: השיא של הדירה הכי רחוקה זה פסק דין חלוט משנת 1991 שנמצא.

אביעד פרידמן: כלומר, בית משפט החליט בשנת 1991 שזאת דירה שעומדת לפינוי ומאז הנושא לא טופל.

מיכאל ביטון: אני מבקש מחברי הכנסת לא לקפוץ בסקירה הזאת, כי יש לנו סיכומים טובים עם משרד השיכון.

מיכאל ביטון: אני חיכיתי שהשר יבוא ויבשר אותם.

מיכאל ביטון: אז זו סקירת עבר, זה לא עם הפנים לעתיד.

מיכאל ביטון: בבקשה.

אביעד פרידמן: אני רוצה להתייחס לדירות שפינינו בחודש האחרון, רק שתכירו.

אביעד פרידמן: שתי דירות, שתכירו.

אביעד פרידמן: דירה בקרני שומרון - אני לא רוצה להזכיר את השם של האדם שפונה משם.

אביעד פרידמן: כשהגענו לפנות את הדירה הסתבר שהדייר שנכנס לתוך הדירה, נכנס לדירה שלא ברשות ובינתיים הוא השכיר אותה לדייר נוסף.

אביעד פרידמן: אנחנו פינינו כבר את השוכר.

מיכאל ביטון: פושע.

מיכאל ביטון: זה פושע.

אביעד פרידמן: כן.

אביעד פרידמן: יש לנו דירה בלוד שפונתה, ששימשה סוחר סמים שהשתמש בדיור ציבורי ופונה.

אביעד פרידמן: לצערי, גם אחרי שפינינו, זה בשכונה קשה בלוד והמשטרה אמרה לנו - אנחנו מסרבים לשים שמירה.

אביעד פרידמן: ביקשנו שישאירו שמירה באותו לילה כדי למנוע פלישה נוספת לתוך הדירה הזו.

אביעד פרידמן: זה אדם שאין לו שום קשר - שום קשר, בשום דרך שהיא, לדיור ציבורי.

אביעד פרידמן: זה אדם שראה נכס ציבורי, נכנס פנימה, נמצא שם בכוח הזרוע, ונמצא במקום של האנשים שנמצאים כאן.

אביעד פרידמן: או גברת ברמת ישי שקיבלה דירה בירושה, היא בעלת נכס עכשיו.

אביעד פרידמן: היא יושבת בדירה עם קרקע - דירה של חדר וחצי, שיושבת על 450 מטר בשווי של בין 2.5 ל-3 מיליון שקל.

אביעד פרידמן: יושבת מישהי שלא זכאית לנושא הזה.

אביעד פרידמן: לאחר שזה פונה, אפשר יהיה לעשות ארבע דירות מהנושא הזה.

אביעד פרידמן: אני רוצה בשקף האחרון להתייחס לנושא שאני מבין שהוא מאוד חשוב כאן.

אביעד פרידמן: עוד שקף בבקשה, רק להכיר את הדברים.

אביעד פרידמן: רוב המתפנים שמתפנים מהדירות האלה, מתפנים בהסכמה.

אביעד פרידמן: אם תראו בגרף: החלק התחתון זה אנשים של פלישות טריות, אנשים שמתחת לחודש, שאותם הרצון לפנות כמה שיותר מהר.

אביעד פרידמן: בחודש הראשון לא צריך הליך משפטי, ואחרי חודש מי שפולש כבר צריך הליך משפטי.

אביעד פרידמן: זו כבר דירה שמי יודע מתי נראה אותה עוד פעם בשוק.

אביעד פרידמן: המספר האמצעי זה אנשים שפונו בהסכמה.

אביעד פרידמן: מה זאת אומרת בהסכמה?

אביעד פרידמן: מה זה בהסכמה?

אביעד פרידמן: אנשים שנכנסו לתוך נכס שלא שייך להם, פנו אליהם, אמרו להם שהם מפרי חוק והגיעו איתם להסכמה והם פינו את המקום.

אביעד פרידמן: אני מראה את הדברים האלה, כי גם בשלושת השנים שאתם רואים כאן, שבהן בכלל לא נעשו פינויים - אחר-כך משרד המשפטים ייתן את התייחסותו מה קרה בשנת 2018 שבה חזרו הפינויים.

אביעד פרידמן: גם בתוך השנים האלה, נעשו פינויים בשלוש השנים האלה, והם נעשו בהסכמה לאנשים שנכנסו שלא כדין לנכס שלא שייך להם והסכימו לפנות את זה.

אביעד פרידמן: בתשובה לשאלתכם על הנושא של בנים ממשיכים, או התהליך הזה.

אביעד פרידמן: מתוך ה-1,011 דירות, יש כ-251 אנשים שיש להם זיקה משפחתית לדירות.

אביעד פרידמן: זה לא תמיד בן.

אביעד פרידמן: לפעמים זה אח, לפעמים זה אחיין.

מיכאל ביטון: כמה?

מיכאל ביטון: כמה מתוך האלף?

אביעד פרידמן: כ-251.

אביעד פרידמן: לפעמים זה נכד.

אביעד פרידמן: כחלק מהדירות, מה-750, כמו הדירה שחלק מכם עסקתם בה, האיש שנכנס, אין לו זיקה משפחתית אליהן.

אביעד פרידמן: הוא היה שכן, הוא החליט להיכנס.

אביעד פרידמן: השאלה הייתה על זיקה משפחתית, אז הזיקה המשפחתית היא 251 דירות מתוך ה-1,011.

מיכאל ביטון: זיקה משפחתית, ומקרי רווחה נפשי, ואחרים.

אביעד פרידמן: מקרי הרווחה, זה, שוב, זה לא חופף.

מיכאל ביטון: בסדר, לא חופף.

נעמה לזימי: אביעד, יש כוונה להסדיר את הסיפור של בן ממשיך?

נעמה לזימי: אני יודעת שהייתה חקיקה של המונח.

אביעד פרידמן: אנחנו נתייחס לזה.

מיכאל ביטון: אנחנו בסיכום הולכים לטפל בנושא הזה.

אביעד פרידמן: נתייחס לזה עוד רגע, לנושא הזה.

אביעד פרידמן: הנושא הזה עלה לראשונה בשנת 2018.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מאמצים את דו"ח ועדת ברביבאי?

מיכאל ביטון: אנחנו בסוף הדיון הזה, רוב הדו"ח שלה יאומץ, או צורת הטיפול בפינויים תהיה קרובה למה שהיא הציעה.

מיכאל ביטון: אנחנו ניתן את הדיוקים פה, בסוף.

מיכאל ביטון: או לא בסוף, באמצע, כדי שתוכלו להתייחס למתווה הזה.

מיכאל ביטון: אבל אביעד, אם אתה יכול לסיים.

אביעד פרידמן: סיימתי.

אביעד פרידמן: יש שאלות?

מיכאל ביטון: אוקי.

מיכאל ביטון: אני מבקש, יש נציג של משרד המשפטים?

אביעד פרידמן: וגם משרד האוצר.

ישי בן אלי: אני ישי בן אלי, סגן החשב הכללי בנושא מקרקעין בין השאר.

ישי בן אלי: אני רק רוצה לומר שמה שנעשה בחודשים האחרונים בדיור הציבורי הוא פעילות לא פשוטה בכלל.

ישי בן אלי: זה גם סוג של משפט שלמה.

ישי בן אלי: אבל ביחד עם כל זה, נעשה מיצוי של כל היכולות של הממשלה כדי לאפשר כמה וכמה שיותר דירות, שיתנו מענה לאנשים שזקוקים לדיור הציבורי.

ישי בן אלי: נעשה מיצוי, הן של דירות שהיו עומדות חודשים ושנים ריקות, מסיבות כאלה ואחרות שלא טופלו.

ישי בן אלי: נעשה מיצוי של כל מיני פתרונות אחרים ויכולות אחרות כדי לתת מענה לאותם אנשים.

ישי בן אלי: גם התוכניות לעתיד הן תוכניות שלא ראינו בעבר.

ישי בן אלי: אנחנו גם רתומים להן.

ישי בן אלי: אבל אין ברירה – המדינה- - -

אורלי לוי אבקסיס: מה, רכישה של דירות זה משהו שלא ראיתם בעבר?

אורלי לוי אבקסיס: זה מנותק מהמציאות.

ישי בן אלי: אני לא שומע.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שרכישה של דירות בשוק החופשי לטובת המלאי של הדיור הציבורי לא ראיתם בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: זו אמירה שהיא מנותקת לחלוטין מהמציאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לך כמה אלפי דירות נבנו או נקנו בתקופתו של גלנט, אבל אני יכולה לדבר- - -

ישי בן אלי: כרגע הוצגו הנתונים.

אביעד פרידמן: בתקופתו של גלנט נקנו 704 דירות.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו עשינו גיוס הון שהביא עוד אלף דירות.

ישי בן אלי: אביעד, אתה רוצה להחזיר את השקף בבקשה?

זאב אלקין: מהאלף הזה, אורלי, נשאר 700.

אביעד פרידמן: גיוס ההון של מיליארד שקל הביא ל-704 דירות.

זאב אלקין: אפשר לספור אותן.

זאב אלקין: אפשר לזרוק סיסמאות באוויר ואפשר לספור, יש מציאות.

מיכאל ביטון: תגידו, מה זה יעזור עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לעשות לך דוקטורט.

מיכאל ביטון: אורלי, אורלי.

מיכאל ביטון: אורלי, מיליארד שקל הגיוני שמביא 700 דירות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מנסה להציג, מביאים לנו מקרה קיצון של סוחר סמים.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו עכשיו מדובר פה בסוחרי סמים.

מיכאל ביטון: אפשרתי את ההפרעה הזאת אבל אני לא אאפשר עוד.

מיכאל ביטון: בן אלי, אתה סיימת לדעתי.

מיכאל ביטון: אני שמעתי אותך מסיים.

ישי בן אלי: אוקי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה יש- - -

מיכאל ביטון: רגע, אורלי.

מיכאל ביטון: אני קורא אותך לסדר קריאה פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, פה, נהיה אצלכם פאן.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: לא פאן, זה נושא רציני.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, פאן, פאן.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שמביא עובדות, יש לכם בעיה.

מיכאל ביטון: את הערת את ההערה שלך, אבל לא יהיה פה עכשיו התנצחות.

זאב אלקין: תיזהר מקריאה שלישית.

זאב אלקין: אדוני היושב ראש, תיזהר מקריאה שלישית, כי עוד סדרנית תיפגע.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: אתם, ראיתי אתכם, איך אתם מתנהגים.

מיכאל ביטון: די.

מיכאל ביטון: שר השיכון, גם, אני לא יכול לקרוא לך פה לקריאה.

אורלי לוי אבקסיס: קחו את אותו סרגל עם כולם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבקשים, קחו את אותו סרגל עם כולם.

מיכאל ביטון: אורלי, תודה.

מיכאל ביטון: אורלי, תודה.

מיכאל ביטון: בן אלי, ידידי.

אורלי לוי אבקסיס: כשמישהו יכאיב לי, אני אגיד- - -

מיכאל ביטון: אורלי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מיכאל ביטון: פעם שנייה אני קורא אותך.

מיכאל ביטון: זהו.

מיכאל ביטון: לאביר קארה אני נותן גם 2.5 ואז מעיף אותו.

מיכאל ביטון: אז יש לך גם 2.5 בדרך.

מיכאל ביטון: בן אלי.

מיכאל ביטון: אחת הבעיות בנושא הזה, היא שאין מספיק חדשנות.

מיכאל ביטון: עכשיו, חשב הוא לפעמים אחראי על האוצר, ומישהו אחר אחראי על ההכנסה.

מיכאל ביטון: אבל אם הייתי מבקש ממך בקשה אישית, כשאתה הולך הביתה היום לישון, זה שתנסה לבנות דרכים חדשניות להגדיל את מאגר הדיור הציבורי, ולא בכלים שנידונו פה.

מיכאל ביטון: למשל, אותם 180 אלף מקבלי שכר דירה, שזה בעצם מיליארדים בשנה שאנחנו משלמים.

מיכאל ביטון: חלק מהכסף הזה יכול היה לייצר מאגר בתים הרבה יותר גדול למדינה, כי בעצם זו הכנסה קבועה למישהו.

נעמה לזימי: לא רק זה, הרפורמה של הבניינים הנפרדים.

מיכאל ביטון: רגע, רגע לזימי, אני באמצע הדברים שלי.

מיכאל ביטון: ושכר הדירה, הוא בסוף הופך להיות התייקרות השכירות.

מיכאל ביטון: כי המשכיר יודע שמדובר במשפחת רווחה ויודע שהיא מקבלת סיוע בשכר דירה, והדירה נהיית יקרה יותר.

מיכאל ביטון: בעצם זה אפילו לא מקטין את העלויות.

מיכאל ביטון: זה לא רק זה: יש בקרקע פתרונות.

מיכאל ביטון: יש עבודה עם מנהל מקרקעי ישראל, יש חוקים שבוטלו שחבל היה לבטל.

מיכאל ביטון: שבכל מכרז בקרקע יהיה דיור ציבורי, גם במחיר למשתכן, גם בשיווקים.

מיכאל ביטון: אז אם אני שולח אותך הביתה עם שיעורי בית ואתה שליח מצווה, בבחינת עניים מרודים תביא בית.

מיכאל ביטון: כשאני שואל את עצמי מה זה הציווי היהודי עניים מרודים תביא בית, זה לתת דיור ציבורי.

מיכאל ביטון: כי אין, קהילה לא יכולה לתת בית לחברים שלה, רק מדינה.

מיכאל ביטון: אז זה שיעורי הבית.

מיכאל ביטון: ויש עוד דבר אחד שאני רוצה.

נעמה לזימי: מיכאל, אני רוצה רק להוסיף לשאלה שלך אליו.

מיכאל ביטון: רגע, שנייה.

מיכאל ביטון: אבל רגע.

מיכאל ביטון: דבר שני שאני רוצה לבקש ממך, זה שתמצאו דרך להקדים מימון.

מיכאל ביטון: אנחנו מאוד דואגים מיציבות וממהלכים.

מיכאל ביטון: ועכשיו יש פה רצון של שר ומנכ"ל להכריע לטובה ולפחות להתחיל מגמה חיובית.

מיכאל ביטון: אבל אם לא תתנו להם את הקדמות המימון של המנות התקציביות, הם יחכו יותר מדי זמן.

מיכאל ביטון: זה דבר דרמטי מבחינתכם.

מיכאל ביטון: אני פונה אליך ומבקש את זה.

נעמה לזימי: אני דווקא רוצה גם לשאול למה רפורמות שגם עברו עכשיו, לא מכילות את הסוגיה הזו.

נעמה לזימי: אפילו דיונים שנעשים על הסבת מבני משרדים לבנייני דירות, וכל מיני אופציות כאלו - אין את הסקאלה של דיור ציבורי.

נעמה לזימי: ואביעד, אני רוצה להגיד לך שכשהגיעה הרפורמה של ההלוואות לדיור אלינו, לוועדת כספים, ירדה, אני ביקשתי שהקריטריונים להלוואות לדיור ייכנסו גם, יישום הקריטריונים של אחים, מספר אחים.

נעמה לזימי: זה, אני יודעת למה.

נעמה לזימי: אבל לא שמנו קריטריונים של אמהות יחידניות ושל זכאי דיור ציבורי?

זאב אלקין: הסעיף הזה ירד מהחוק.

נעמה לזימי: לא, ברור שירד, כי הוא היה כל כך לא מוכן ולא בשל.

נעמה לזימי: אבל מה שאני רוצה לומר זה משהו אחר.

זאב אלקין: אגב, זה לא סעיף שלנו.

נעמה לזימי: זה, לא, אני מבינה, כבוד השר.

נעמה לזימי: אני מבינה.

נעמה לזימי: אני רוצה לשאול דבר אחר: למה כשמגיעות רפורמות שקשורות לדיור, לא נכנס בצורה הוליסטית פתרונות דיור ציבורי על כל הסקאלה?

נעמה לזימי: מקריטריונים לזכאי דיור ציבורי ועד לרכישה.

מיכאל ביטון: ובקרקע, ובשיווקים.

נעמה לזימי: הכל.

נעמה לזימי: פשוט, כאילו זה לא, כאילו זה מעין נדבך נפרד.

נעמה לזימי: דנים בו בנפרד.

מיכאל ביטון: ולהפוך כסף של שכירות, הכסף של השכירות זה משכנתא, זה הכנסה לכל החיים.

נעמה לזימי: אביעד, דיור ציבורי אמיתי הוא הוליסטי.

נעמה לזימי: יש אפילו בניינים שהם אפילו עם דירות יוקרה ודיור ציבורי בתוכם.

נעמה לזימי: קומפלקסים שלמים כאלה בעולם.

נעמה לזימי: זה מדהים להבין את זה.

נעמה לזימי: זה לא צריך להיות קטגוריה נפרדת.

מיכאל ביטון: עוד לא הגענו, נעמה.

נעמה לזימי: סליחה, פשוט האוצר חלק מזה.

מיכאל ביטון: עוד לא, ההערה שלך במקום.

אביעד פרידמן: אני אשמח להגיב, יושב ראש הוועדה.

מיכאל ביטון: רק שנייה.

מיכאל ביטון: ההערה שלך במקום, ואנחנו באקמול, לא באנטיביוטיקה.

מיכאל ביטון: זה דיון אקמול.

מיכאל ביטון: זה דיון כאבי ראש.

נעמה לזימי: נכון.

נעמה לזימי: זה על הפינויים, אבל אני אומרת.

נעמה לזימי: אבל זה ביצה ותרנגולת.

מיכאל ביטון: אנטיביוטיקה זה מהלך רחב.

נעמה לזימי: הפינויים זה בגלל שיש עכשיו דיירים שמחכים, ואז כל הזמן החוסר הזה.

מיכאל ביטון: אבל את יודעת, נעמה, התפיסה הערכית, האידיאולוגית של המדינה, עד רגע זה, בפועל, אם היינו 160 אלף ו-100 אלף ונהיינו 50 אלף.

מיכאל ביטון: היינו מדינה ענייה עם 160 אלף בתים ואנחנו מדינה עשירה עם 50 אלף, ועוד 180 אלף מקבלי סיוע.

מיכאל ביטון: האידיאולוגיה היא להרוג את הדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: האם אנחנו יכולים לשנות מגמה?

נעמה לזימי: מה זאת אומרת?

נעמה לזימי: זה תפקידנו.

מיכאל ביטון: זה תפקידנו.

מיכאל ביטון: זו שליחותנו בעולם.

מיכאל ביטון: בן אלי, רצית להגיד משפט?

ישי בן אלי: אני רק רציתי לומר שמה שביקשת יבוצע ומתבצע, כולל שיחה של אביעד ושלי היום בשבע בבוקר, בדיוק על משהו דומה למה שביקשת.

מיכאל ביטון: אז אנחנו גם רק נוסיף לסיכום גם של הפגישה הזאת, של הישיבה, שתהיה פגישת עבודה של דיון ראשוני על כל מיני מהלכים ורעיונות וחדשנות בעולם הדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: אני מבקש מהמנכ"ל של המשרד להוביל את זה יחד איתך.

מיכאל ביטון: חברי הכנסת שנוכחים פה יוזמנו, מי שירצה, להיות שותף בחשיבה הזאת.

מיכאל ביטון: פשוט לעשות דיון חשיבה.

אביעד פרידמן: אני מברך על זה.

אביעד פרידמן: אני רק רוצה לענות.

אביעד פרידמן: בעקבות דיונים קודמים שלנו ובהסכמה עם ישי שיושב כאן, גם בעולמות של דירה להשכיר, החלטנו להכניס במכרזים החדשים, קודם כל ש-3% מהדירות יהיו מותאמות לנכים, מה שלא קיים עד היום.

אביעד פרידמן: אנחנו בחוסר גדול של דירות נכסי רכישה.

נעמה לזימי: גם בסיוע לשכר דירה.

אביעד פרידמן: וגם שאנחנו הולכים לתת התייחסות גם לנושא של זכאי דיור ציבורי בתוך זה.

אורלי לוי אבקסיס: למה ביטלתם את ה-7% לדיור.

אביעד פרידמן: אני אשמח לענות לך.

אביעד פרידמן: אני רוצה רק לחדד לכם עוד משהו.

אביעד פרידמן: צריך לדעת שבתוך העולם הזה, כאשר נותנים לדייר בדיור ציבורי לגור במקום יוקרה שמשלמים שם דמי אחזקה של למעלה מ-1000-500 שקל לחודש - - -

נעמה לזימי: לא, יש קרנות לזה, אביעד.

אביעד פרידמן: אתה לא יוצר לו טובה, אתה יוצר לו נזק.

אורלי לוי אבקסיס: אז בגלל זה ביטלתם את הקרן- - -

אביעד פרידמן: ביטלנו- - -

אורלי לוי אבקסיס: הרי בשביל זה זה קם.

נעמה לזימי: אביעד, אני הייתי דירקטורית.

אביעד פרידמן: אני יכול להתייחס?

אביעד פרידמן: אני אשמח לענות לך.

נעמה לזימי: אביעד, הייתי דירקטורית בחברה משכנת.

מיכאל ביטון: חבר'ה, הדיון היום, הדיון לא עוסק בקרן להתחדשות.

אביעד פרידמן: אני רוצה לענות.

אביעד פרידמן: אני אשמח לענות גם על זה.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לקבל פה בשורה בסוגיית הפינויים לסיים את הדיון הזה, ולנוע לנושאים אחרים, והוועדה הזאת, זה לא הדיון האחרון שלה בדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה - - - בשמונה וחצי בבוקר, כי יש אמהות חד הוריות של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אין להן רכב פרטי, הן נוסעות בתחבורה ציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי צריכה לקום בחמש ורבע בבוקר כדי להספיק להגיע לפה, ועדיין נתקעתי בפקקים.

מיכאל ביטון: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מנותק מההבנה של הקליינטורה של הוועדה.

מיכאל ביטון: אורלי, אם ביטון יוצא מירוחם ולוי מעמק המעיינות.

אורלי לוי אבקסיס: לנו יש רכב.

מיכאל ביטון: מתי הם ייפגשו בירושלים?

אורלי לוי אבקסיס: לא מעט מהן הן אמהות חד הוריות.

מיכאל ביטון: אבל אורלי, אני אגיד לך למה עשיתי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני זועקת את זעקתן.

מיכאל ביטון: כי הנושא דחוף והוא חירום.

מיכאל ביטון: ואני גם קמתי בחמש בבוקר היום.

מיכאל ביטון: ואני דרשתי, ואני דרשתי מהשר לבוא בשמונה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: אז איך הן באות בתחבורה ציבורית?

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל, תחשוב על זה.

מיכאל ביטון: אני גם אחראי על משרד התחבורה בוועדה הזאת.

מיכאל ביטון: אז אני אטפל גם בנושא הזה.

נעמה לזימי: לא, אבל מיכאל, אמרת משהו נכון.

נעמה לזימי: אביעד, אני אדבר איתך על הסיפור של הקרנות הזה, של סיוע למי שגרים בקומפלקסים חדשים כי יש לזה פתרונות, גם בישראל.

מיכאל ביטון: נעמה.

מיכאל ביטון: זה אנטיביוטיקה.

מיכאל ביטון: אנחנו באקמול של הפינויים.

מיכאל ביטון: אנחנו באקמול של הפינויים.

אביעד פרידמן: אם היושב ראש יתיר אני אתייחס לשתי השאלות.

מיכאל ביטון: לא, אני לא רוצה, כי אני לא אגיע למטרת הדיון הזה.

מיכאל ביטון: נציג משרד המשפטים, הסיוע המשפטי, שהייתה איתנו פעם קודמת.

מיכאל ביטון: ממש, אם את יכולה דקה להתייחס.

מיכאל ביטון: יש לנו?

מיכאל ביטון: מירב שיבק, ממונה ארצית בסיוע משפטי, משרד המשפטים.

מיכאל ביטון: את איתנו?

מיכאל ביטון: בינתיים לא.

מיכאל ביטון: אפרת רותם, איגוד העובדים הסוציאליים.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: אני מבקש מכל הדוברים להגיד את התורה שלהם ממש בקצרה.

מיכאל ביטון: בבקשה, אפרת.

אפרת רותם: שלום, תודה רבה.

אפרת רותם: עו"ס ועו"ד אפרת רותם, מנהלת חטיבה ארצית באיגוד העובדות והעובדים הסוציאליים.

אפרת רותם: אני מגיעה היום לדיון עם הרבה מאוד דאגה סביב הנושא שאנחנו מדברים עליו.

אפרת רותם: אני יודעת שהוועדה דיברה עליו בעבר, אני יודעת שכל הנוכחים עוסקים הרבה בנושא הפינויים.

אפרת רותם: כמי שמייצגת כאן עובדות ועובדים סוציאליים אני רוצה רגע להאיר זווית נוספת.

אפרת רותם: הנושא של הפינויים לא נגמר ביום הפינוי או ביום הפיתרון.

אפרת רותם: יש לנו כאן למעלה מאלף משפחות שנמצאות במצב מתמיד של חוסר ודאות לגבי מה יהיה איתן - עוד שבוע, עוד חודש, עוד שנה.

אפרת רותם: זה לא נגמר בזה.

אפרת רותם: זה משפיע על התפקוד בהמון תחומים.

אפרת רותם: זה משפיע על היכולת של האמהות, של האבות, להתמקד בגידול הילדים, להמשיך ולהתמיד במקומות העבודה.

אפרת רותם: זה משפיע על היכולת של הילדים ללמוד.

אפרת רותם: זה משפיע על המצבים הרגשיים.

אפרת רותם: אלה דברים שאנחנו נמשיך ונראה אותם, את ההשפעות האלה, גם במשך שנים קדימה.

אפרת רותם: כל פיתרון שאנחנו מנסים ליצור כאיזשהו פיתרון מאקרו לבעיית הדיור הציבורי, הנושאים שעלו כאן, הנתונים, כל הדברים הללו - לא יכולים להתעלם מזה שבסופו של דבר יש לנו כאן אנשים שנמצאים עוני, שנמצאים במצוקה, שזקוקים לביטחון של איפה הם גרים.

אפרת רותם: יש לנו כאן משפחות שלמות, ואת ההשפעות עליהן אנחנו עוד נמשיך לראות ואנחנו נמשיך להתמודד איתן כמדינה, כקהילה, בעוד שנים קדימה.

אורלי לוי אבקסיס: אפרת, המדינה תוציא גם יותר כסף כדי- - -

מיכאל ביטון: אורלי, אני מבקש ממך.

אורלי לוי אבקסיס: כדי להראות את החלם.

מיכאל ביטון: תודה רבה, אפרת.

מיכאל ביטון: דני גיגי.

מיכאל ביטון: פורום הדיון הציבורי.

דניאל גיגי: טוב, קודם כל שלום לכולם.

דניאל גיגי: תודה על הדיון ליושב ראש ובכלל על המחויבות לנושא.

דניאל גיגי: אני רוצה להגיד כמה דברים: ראשית, הנתונים שהוצגו פה הם מגמתיים, ואני רוצה גם להגיד למה.

דניאל גיגי: אחד, שאלו פה את המנכ"ל כמה אנשים ממתינים לדיור ציבורי בתוך התור והוא ענה שבעים.

דניאל גיגי: אני שואל - כמה אנשים איבדו את הזכאות בתוך התור הזה מתוך אותם אנשים, כמה אנשים בדקתם בכלל.

דניאל גיגי: כמה אנשים בדקתם אם הם זכאים לדיור הציבורי?

דניאל גיגי: אני פוגש את האנשים האלה, אני פוגש את המפונים האלה.

דניאל גיגי: אני פוגש מאות משפחות שבכלל לא הגיעו למצב שהן יכלו להגיש את הטפסים.

דניאל גיגי: זאת אומרת, שהם נמצאים בסיטואציה כל כך נוראית, שאתם בכלל לא מצליחים לראות אותם.

דניאל גיגי: הם אפילו לא מגיעים אליכם ואתם לא רואים אותם.

דניאל גיגי: הייתה ועדה מקצועית.

דניאל גיגי: היא כן בדקה את המשפחות האלה.

דניאל גיגי: היא בדקה 400 משפחות מהמשפחות האלה, היא דיברה איתן.

דניאל גיגי: היא ראתה, היא המליצה המלצות בהתאם למה שהיא ראתה - ואתם סירבתם לקבל את ההחלטות של הוועדה הזאת.

דניאל גיגי: אני אגיד עוד משהו.

מיכאל ביטון: רק בשביל להפוך את ההערה שלך להערה מעשית, כי אנחנו הולכים להציג פה את המתווה לטיפול בדירות הללו: בתוך הטיפול יהיה ניתוח זכאות של כל אחד מהאלף.

מיכאל ביטון: גם אם הם לא עשו את הפרוצדורה.

דניאל גיגי: כן.

דניאל גיגי: הם צריכים.

דניאל גיגי: העניין הוא, גם זה מה שביקשנו מלכתחילה: שתהיה בדיקה פרטנית, שלא תהיה החלטה - אנחנו עכשיו מפנים את האנשים האלה ומוציאים אותם החוצה בלי להסתכל עליהם אפילו.

דניאל גיגי: וזה, זאת אחת הנקודות הכי חשובות.

דניאל גיגי: עכשיו, זה שהוצג פה בן אדם שהוא נרקומן - ראשית, נרקומן, אתה יודע, צריך גם לו לעזור וצריך לחשוב על איך עוזרים לו.

אביעד פרידמן: לא אמרתי נרקומן; אמרתי סוחר סמים.

דניאל גיגי: סוחר סמים.

דניאל גיגי: אז אם הוצגו פה נתונים על סוחר סמים, ובן אדם שיש לו עוד דירות והוא עושה מזה עסק והכל - אז בסדר.

דניאל גיגי: אז יש כאלה גם.

דניאל גיגי: אבל יש הרבה מהם שהם לא כאלה.

דניאל גיגי: ואת ההרבה מהם שהם לא כאלה, אתה לא יכול לגרש.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: אבל אני אומר לך שהיום יש לנו בשורה.

דניאל גיגי: יופי.

דניאל גיגי: אז זה דבר שני.

דניאל גיגי: הדירות בידי שוכרים ציבוריים.

דניאל גיגי: יש כרגע 730 ממתינים בירושלים.

דניאל גיגי: יש 120 דירות שמוחזקות על ידי שני קיבוצים עירוניים, שאחד מהם, המנכ"ל פה לא מתעסק בזה, כי הוא היה חלק מהקיבוץ העירוני.

דניאל גיגי: אז אני לא רוצה שהוא יתייחס לזה, אבל הייתי שמח אם השר היה מתייחס לזה.

זאב אלקין: סליחה.

זאב אלקין: הנה, אפילו עכשיו, תוך כדי דיבור.

זאב אלקין: אני אחסוך לך.

דניאל גיגי: שנייה.

דניאל גיגי: יש 120 דירות, יש 120 דירות.

נעמה לזימי: הוא עונה לך.

זאב אלקין: אני עונה לך.

זאב אלקין: אני מבין שזה לא מעניין, התשובות.

דניאל גיגי: לא, מעניין מאוד.

זאב אלקין: אני הנחיתי את הצוות של המשרד, גם במקרה של קיבוץ עירוני בגילה שאני מאוד אוהב את הפעילות שלו, וחושב שהיא מאוד חשובה, לפעול בנחישות להחזיר כמה שיותר מהר את כל הדירות.

מיכאל ביטון: ואם אפשר בהסכמה.

מיכאל ביטון: קובעים להם.

נעמה לזימי: את הדירות בגילה?

זאב אלקין: גם את הדירות בגילה.

מיכאל ביטון: קחו זמן להתארגן, ובבקשה.

זאב אלקין: רוב המתחם שם מיועד להתחדשות עירונית, לכן ממילא זה מתפנה.

דניאל גיגי: אז למה לחכות?

דניאל גיגי: למה לחכות עשר שנים?

מיכאל ביטון: לא, זה לא עשר שנים.

מיכאל ביטון: זה לא יהיה עשר שנים.

נעמה לזימי: אתה לא יכול לאכלס, יש שם התחדשות עירונית.

דניאל גיגי: אחרי זה יתנו להם שם דירות.

זאב אלקין: בוודאי, בעקבות התחדשות עירונית, עמידר תקבל את חלקה.

מיכאל ביטון: דני, אתה גם מסיט אותי מהדיון שלי.

מיכאל ביטון: אתה רוצה לדבר על מפונים?

מיכאל ביטון: ועברת לעניינים אחרים.

מיכאל ביטון: באמת.

דניאל גיגי: אין בעיה.

דניאל גיגי: צודק.

דניאל גיגי: המילה האחרונה לגבי הנושא של המפונים.

דניאל גיגי: תראו.

דניאל גיגי: אני נתקל במשפחות, ואני שולח לך את זה, מיכאל, מתוך אחריות.

דניאל גיגי: מתוך, באמת, המקום הזה שאני נמצא במצוקה.

דניאל גיגי: אני מקבל הודעות יום יומיות, על אנשים שנמצאים במצוקה ובתחושה שאין להם למה לחיות.

דניאל גיגי: עכשיו, אני לא יודע, אתם יודעים - קל לבוא ולהגיד: עבריינים, פושעים, וזה.

דניאל גיגי: אבל בואו תראו.

דניאל גיגי: בואו תראו עם מה אנחנו מתמודדים.

דניאל גיגי: תסתכלו.

דניאל גיגי: מיכאל, אתה יכול להעיד מה קורה פה.

מיכאל ביטון: היינו איתך ונהיה איתך, דני.

מיכאל ביטון: בגלל זה זה דיון שלישי בתוך חוק ההסדרים על דיור ציבורי.

מיכאל ביטון: אנחנו עמוק בפנים, אל תדאג.

מיכאל ביטון: אתה יודע את זה, שאנחנו מסורים לדבר הזה, ויש פה חברות כנסת לביאות וחברי כנסת אריות בנושא הזה.

מיכאל ביטון: אנשים פה לא מוותרים, תאמין לי.

מיכאל ביטון: אם היית רואה מה היה בתקציב, היית יודע שזה בנפשנו, ברמות הכי גבוהות.

מיכאל ביטון: עכשיו אני מבקש מרזניק, שהיה מנכ"ל שיכון, דקה.

מיכאל ביטון: רן מלמד, דקה.

מיכאל ביטון: אחרי זה השר יציג את המתווה, ואחרי זה חברי הכנסת יתייחסו.

מיכאל ביטון: זאת התוכנית.

מיכאל ביטון: רזניק, בבקשה.

חגי רזניק: אז קודם כל, באמת תודה רבה על הזכות.

חגי רזניק: קודם כל, מיכאל, אני רוצה באמת לחזק אותך.

חגי רזניק: אני היום אזרח, וקודם כל רוצה לחזק אותך בעיסוק האינטנסיבי הזה בעניין, זה לא ברור מאליו.

חגי רזניק: אני רוצה להגיד, קודם כל, לגבי הנתונים שהציג אביעד פרידמן, והוא קשוב לנושא, וגם השר קשוב לנושא, הם עושים עבודה מצוינת, אבל שלא נעשה עוול לשר גלנט שכיהנתי תחתיו.

חגי רזניק: ה-1,700 דירות אכן כוללות אג"ח, אבל הן כוללות גם 2,650 בנייה של דירות גיל הזהב עם הסוכנות, שגם בתוכנית משרד השיכון כרגע מציגים דוגמאות כאלה כחלק מהגדלת המלאי.

חגי רזניק: היא כוללת 600 הגמשה והשמשה של דירות בפריפריה.

חגי רזניק: לכן, לגבי המספרים עצמם - אני לא חושב שזה פה פולמוס בין שרים, העניין הוא עניין מקצועי, אבל כדאי לדייק ולהגיד תודה גדולה לשר גלנט ולסגנו ג'קי לוי על באמת, פעולה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שביקשתי, לדייק.

חגי רזניק: צריך להגיד שלפני זה, נקנו באמת דירות בודדות.

חגי רזניק: בסופו של דבר, אני חושב שצריך להמשיך את התנופה הזאת.

חגי רזניק: מעבר לזה, רק מילה בנושא של הדיור הציבורי, ואני אגע בפינויים.

חגי רזניק: אני חושב שהמשאב המרכזי, שזה - גם אנחנו לא הצלחנו לעשות בגדול, ואני חושב שלשר אלקין ולמנכ"ל משרדו אביעד פרידמן, יש הזדמנות גדולה, היא להשתמש במשאב הקרקע.

חגי רזניק: כי הפרשה אינהרנטית באזורי הביקוש.

מיכאל ביטון: השר אלקין, משאב הקרקע.

חגי רזניק: כן, תוך שימוש בקרקע והקטנת כלכליות של מכרזים, אני חושב שאם יעשו- - -

מיכאל ביטון: לא רק בקרקע כאדמה פנויה, אלא בכל סוגי ההסכמים על קרקע.

נעמה לזימי: בדיוק.

נעמה לזימי: זה גם התפקיד של רמ"י.

מיכאל ביטון: כמו תמ"א 38 בפריפריה.

נעמה לזימי: התפקיד של רמ"י הוא יצירת דיור חברתי ודיור ציבורי.

נעמה לזימי: ממש בהגדרה התפקיד של הרשות הזו, זה לא ייאמן.

חגי רזניק: מכיוון שגם יושב ראש הוועדה היה- - -

מיכאל ביטון: היא ממש עושה את זה, רמ"י לא ישנה בלילה בשל בעיית הדיור הציבורי, מרוב שזה תפקידה החוק.

מיכאל ביטון: יש לה נדודי שינה.

נעמה לזימי: לא, זו ההגדרה שלה.

נעמה לזימי: הם מתגאים במכירה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל בקרקעות בקיבוצים היא הוציאה ככה.

מיכאל ביטון: רזניק.

מיכאל ביטון: את עכשיו תפתחי לנו את כל העניינים.

אורלי לוי אבקסיס: המתנה של הקיבוצים במיליארדי שקלים, לא הייתה בעיה.

מיכאל ביטון: את מפריעה לרזניק.

מיכאל ביטון: מילא היית מפריעה למישהו אחר.

מיכאל ביטון: אבל את מפריעה לו לדבר.

מיכאל ביטון: רזניק, תסיים, חצי דקה, ידידי.

חגי רזניק: אז אני אומר, מכיוון שאתה מכיר את זה אני לא ארחיב בזה.

חגי רזניק: הפיתרון צריך להיות אינהרנטי מתוך הקרקע בלי קשר למה עשה שר כזה או שר אחר, מעבר לטיפול שאמרתי.

חגי רזניק: לגבי הפינויים, אני חושב שהיטיב המנכ"ל להציג: אנחנו מדברים על 30 אלף תור, ומול זה מאות פינויים.

חגי רזניק: אני לא שמעתי את המתווה, אבל אני באמת, מיכאל, מעריך ומצדיע לך שנכנסת לעומק הדבר הזה.

חגי רזניק: צריך לראות שבסופו של דבר, בתוך המתווה הזה, עוצרים לאלתר את הפינויים.

חגי רזניק: שלא תהיה נפש אחת שנעשה לה חוסר צדק בלי שהדבר הזה ייבדק ברחל בתך הקטנה.

חגי רזניק: מכיוון שכיהנתי בתפקידים בכירים בשירות הציבורי, אני מכיר איך לא מרוע, בסופו של דבר- - -

מיכאל ביטון: אתה יודע על מה אני מעריץ אותך, רזניק?

מיכאל ביטון: שאתה כבר לא בתפקיד ציבורי.

מיכאל ביטון: אתה עכשיו בקיבוץ רביבים מדבר איתנו?

מיכאל ביטון: ובמה אתה עוסק על הבוקר במקום לשתות אספרסו בגינה?

מיכאל ביטון: בדיור ציבורי.

מיכאל ביטון: על זה אני מעריץ אותך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שהוא גם אחראי על הדיור של הרפורמה בבריאות הנפש.

מיכאל ביטון: וזה מדם ליבו.

מיכאל ביטון: רזניק, תודה רבה.

מיכאל ביטון: רן מלמד, אם אפשר דקה, ושני דוברים של הרווחה שלא דיברו קודם, ואז השר יציג את המתווה ואת הכיוון.

מיטל כהן: ומה איתנו?

מיכאל ביטון: אתם תתייחסו למתווה.

מיטל כהן: אנחנו.

מיטל כהן: האנשים מהדיור הציבורי.

מיטל כהן: אני בשטח.

דניאל גיגי: אנשים עם צווי פינוי.

מיכאל ביטון: אה, מיטל.

מיכאל ביטון: מיטל, אני אתן לך, את תשמעי את השר, תגידי מה את חושבת על הדברים שלו.

מיכאל ביטון: את תהיי אחריו.

מיטל כהן: אוקי.

מיטל כהן: תודה רבה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: רן, כן.

רן מלמד: תודה, אדוני.

רן מלמד: רן מלמד, נקודת מפנה.

רן מלמד: אני שמח שיהיה מתווה, ואני מניח שהוא יספק לפחות את חלקנו.

רן מלמד: אני חושב, אבל, שיש אמירה שעוד לא נאמרה - לא בצורה בוטה ובולטת: שלכל אדם בישראל יש זכות לקורת גג ראויה לכל החיים.

מיכאל ביטון: אמרתי את זה בהתחלה, מה, לא שמעת, רן?

רן מלמד: רגע, והייתי מבקש שהשר יתחיל, כשהוא מציג את המתווה, באמירה הזאת.

רן מלמד: הדבר השני, ובזה אני אסיים.

מיכאל ביטון: אנחנו אמרנו ש-עניים מרודים תביא בית.

מיכאל ביטון: זה עוד לפני הסוציאל דמוקרט, זה ערך יהודי, כן?

רן מלמד: אני חושב שהזכות קיימת בכלל.

מיכאל ביטון: אנחנו מסכימים איתך.

רן מלמד: וצריך להגיד אותה, ולשים אותה בהתחלה של כל מתווה שיכול להיות.

רן מלמד: אני כן הייתי אבל מבקש את הדבר הבא, וזה אולי יתחבר למתווה: גם היום, כשאדם לוקח משכנתה ולא מצליח לעמוד בתשלום שלה, הבנק, אם הוא רוצה לפנות אותו מחויב לתת לו דיור חלופי ל-18 חודשים.

רן מלמד: אני מבקש שבכל מהלך שאתם עושים, בלי קשר למודל חדש לדיור ציבורי שלדעתי צריך להיות, וסל חדש של פתרונות, וחשיבה מחוץ לקופסה - כל מי שאתם רוצים לפנות, והוא לא סוחר סמים לצורך הנושא, יקבל מכם פיתרון של דיור חלופי לתקופה מספיק ארוכה עד שיימצא לו פיתרון של קבע.

רן מלמד: אני חושב שזו חובתכם.

רן מלמד: תודה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

מיכאל ביטון: עו"ד מירב שיבק, ממונה ארצית, סיוע משפטי, משרד המשפטים.

מרב שיבק: אני אתייחס בקצרה ואומר כך: אמר קודם המנכ"ל נכון - בתור עומדים אנשים אומללים שזקוקים לדירה והם ממתינים וממתינים ולא מקבלים.

מרב שיבק: אבל גם בצד השני.

מרב שיבק: הדבר הזה, שעושים תחרות בין אוכלוסיות מסכנות, הוא דבר קשה ולא נכון.

מרב שיבק: הדבר הנכון הוא הצעדים שכבר נראה שהולכים לנקוט, וזה הגדלת המאגר בכל מיני דרכים, ומציאת כל מיני פתרונות מחוץ לקופסה.

מרב שיבק: פולשים שבאמת לא אמורים לגור בדירות שבהן הם גרים - זה נמצא בשוליים.

מרב שיבק: רוב האנשים שנמצאים - אולי לא רוב, אבל הרבה מהאנשים, שרוצים לפנות אותם, אלה אנשים שראוי היה שיכירו בזכאות שלהם, וצודקים כל אלו שאמרו שהבדיקה צריכה להיעשות לעומק.

מרב שיבק: היום אנחנו רואים פסקי דין לפינוי שניתנים בהעדר הגנה.

מרב שיבק: זו סיטואציה שהיא בלתי אפשרית.

מרב שיבק: צריך לבדוק את הזכאויות לעומק ולראות איך מוצאים פתרונות.

מרב שיבק: שוב, לא על דרך של פינויים.

מרב שיבק: את בעיית הדיור הציבורי לא צריך לפתור בדרך של פינויים.

מיכאל ביטון: תודה רבה לך.

מיכאל ביטון: נורית נקאש, מפקחת ארצית, משרד הרווחה והביטחון החברתי.

ד"ר אפי צמח: אדוני, רק, משרד המשפטים לא אמר את דברו, לא בדיון הקודם ולא בדיון הנוכחי.

מיכאל ביטון: לא ידענו שאתה רוצה.

ד"ר אפי צמח: אני זועק וצועק, אני רק מנומס ושקט.

מיכאל ביטון: אבל לא ידענו שאתה ממשרד המשפטים.

מיכאל ביטון: איך קוראים לך?

ד"ר אפי צמח: ד"ר אפי צמח, משרד המשפטים.

מיכאל ביטון: אתה אחרי נורית נקאש ולפני השר.

מיכאל ביטון: בבקשה, נורית נקאש.

נורית ויסברג נקאש: נורית ויסברג נקאש, מנהלת את השירות לרווחת המשפחה והילד.

נורית ויסברג נקאש: אנחנו במשרד הרווחה רואים את הדיור כזכות של אדם.

נורית ויסברג נקאש: זכות של אדם לחיים מכבדים.

נורית ויסברג נקאש: אנחנו מתמודדים עם הקושי של דיירי הדיור הציבורי בהרבה מאוד רמות, בעיקר על ההשלכות על התפקוד של האנשים.

נורית ויסברג נקאש: הכבירו פה במילים על מצבם הנפשי של הילדים.

נורית ויסברג נקאש: לכן, אנחנו מאוד מברכים על כל פיתרון שיקדם הבטחה של דיור לאוכלוסיות שאנחנו מתמודדים איתן.

נורית ויסברג נקאש: משקיעים אצלנו המון אנרגיה - אני שמחה לראות את משרד השיכון בתמונה.

נורית ויסברג נקאש: דיברה קודם חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בהחלט העוני מצריך את כל משרדי הממשלה, ודיברת על התחבורה, כך שאני בהחלט מברכת על האיגום של כל המשאבים ומודה לעושים במלאכה.

נורית ויסברג נקאש: אני רוצה לבקש מעופרה לדבר גם.

מיכאל ביטון: כן, אבל אנחנו לא יכולים, אבל תודה לך.

מיכאל ביטון: מה שאני כן רוצה ממך, נורית, זה כשאנחנו בצוות שיבדוק את המקרים, וחלקם סוציאליים, נקבל את האינפוט גם מכם.

מיכאל ביטון: בכל מקרה פרטני, שיהיה לכם נציג, בין אם זה אזורי או ארצי, שיעבוד איתנו על ניתוח המקרים.

מיכאל ביטון: ד"ר אפי צמח.

ד"ר אפי צמח: אדוני, תודה רבה.

ד"ר אפי צמח: קודם כל, אנחנו שנייה לפני בשורה ואני מתנצל שאני צריך להחזיר אותנו קצת לנקודות מוצא בעניין הזה.

ד"ר אפי צמח: פשוט בדיון הקודם לא הזדמן לנו לדבר, וגם יוחסה עמדה לא כל כך מדויקת לקמיניץ בדיון.

ד"ר אפי צמח: עמדה שלכאורה מאפשרת לא לפנות.

ד"ר אפי צמח: אני רק רוצה להציג פה את נקודת המוצא המשפטית, לפני שדוהרים קדימה.

ד"ר אפי צמח: היתרון שזה יהיה מאוד מהיר, כי אני מדבר מהר.

ד"ר אפי צמח: בדבריי אני מבקש להבחין היטב בין הסוגיה הציבורית והחברתית, שהיא ללא עוררין סוגיה כבדת משקל וחשובה מאוד, שצריך לטפל בה; לבין נקודת המבט המשפטית הצרופה בעניין הזה.

ד"ר אפי צמח: מבחינת נקודת המבט המשפטית, אני רוצה לומר כך: מדיניות שמאפשרת לא לפנות, עם כל היתרונות והחשיבות שבה והמימד הערכי שנדון בה וכולי - מדיניות כזאת למעשה עושה שלושה דברים, ואנחנו צריכים להיות מודעים אליהם.

ד"ר אפי צמח: דבר ראשון, יש פה פגיעה במנהל תקין ובשורת שוויון בפני החוק.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה לא פיניתם עד עכשיו את כל השוכרים הציבוריים?

אורלי לוי אבקסיס: שיושבים על הדירות של הדיירים של הדיור הציבורי.

ד"ר אפי צמח: אגב, אני מאוד מכבד אותך, רק שתדעי, זה באופן אישי.

אורלי לוי אבקסיס: ועל הפרטיים את ממהרים.

אורלי לוי אבקסיס: אין לכם חסמים.

ד"ר אפי צמח: אני רק אומר, שאותם ערכים שאני מדבר עליהם עכשיו, הם גם ערכים שחשובים לך, ואני יודע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, תוציא קודם כל את אלה שלא להם יועד הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם עכשיו גיבורים על אותם מסכנים.

ד"ר אפי צמח: אדוני, אני לא גיבור, ודקה וחצי אני מסיים.

ד"ר אפי צמח: האמת שהוא פתח את הדיון הקודם בכך שהוא אמר שהפינויים נעשים כעניין בירוקרטי.

ד"ר אפי צמח: אני רוצה לתקן את העניין הזה, ולומר שהקריטריונים לזכאות, הם לא בירוקרטיה ריקה מערכים.

ד"ר אפי צמח: ריקה מצדק.

נעמה לזימי: הם פשוט חלם.

נעמה לזימי: הקריטריונים האלה לא עודכנו שנים.

מיכאל ביטון: רגע, רגע, לזימי, נו, תנו לו לסיים.

ד"ר אפי צמח: הבירוקרטיה שאדוני ציין היא אולי תוצאת לוואי של הכללים האלה, אבל הקריטריונים האלה הם ביטוי גם לכללים שהותוו מבחינה מהותית במטרה לזהות את האנשים שזכאים לכך יותר.

נעמה לזימי: במטרה לצמצם ולצמצם, לא נכון.

מיכאל ביטון: לזימי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נעמה לזימי: לא, זה לא נכון, מה שהוא אומר.

נעמה לזימי: הקריטריונים נקבעו- - -

מיכאל ביטון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נעמה לזימי: מאה אחוז נכי נפש לא זכאים לדיור ציבורי, לא בגלל קריטריונים.

ד"ר אפי צמח: הייתי פה, ישבתי פה בדממה מוחלטת.

אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים, התפקיד שלהם לצמצם.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: תנו לו לסיים את דבריו.

מיכאל ביטון: לזימי, אני אוציא אותך.

אורלי לוי אבקסיס: מעניין שהם לא הביעו את זכותם של העניים.

מיכאל ביטון: ד"ר צמח, סיים את דבריך בבקשה.

ד"ר אפי צמח: הקריטריונים האלה, יותר חשוב, הם גם ביטוי לשורת שוויון ולהחלה עקבית ואחידה ובלתי שרירותית של החוק.

מיכאל ביטון: תודה.

ד"ר אפי צמח: אם רוצים לשנות את הכללים- - -

דניאל גיגי: אני לא- - -

מיכאל ביטון: רגע, שנייה.

מיכאל ביטון: דני, אני אוציא אותך.

מיכאל ביטון: אתה לא יכול להתערב בדיון.

מיכאל ביטון: קיבלת זכות דיבור הרבה לפני אנשים אחרים.

מיכאל ביטון: תתאפק בבקשה.

מיכאל ביטון: צמח, כן.

ד"ר אפי צמח: אם רוצים לשנות את הכללים - בסדר; אם רוצים לדבר על יישום בלתי הוגן של הכללים - סבבה לגמרי; אם רוצים לדבר על כל מיני שינויים חקיקתיים - בסדר גמור.

ד"ר אפי צמח: זה עניין לדיון נפרד.

ד"ר אפי צמח: אבל אם עוסקים בפינויים של מי שנמצא בדירות כאלה, זה סיפור אחר לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: למה עמותות לא פונו?

איתמר בן גביר: אבל זה לא, רגע.

מיכאל ביטון: שנייה.

איתמר בן גביר: אני לא דיברתי עדיין.

מיכאל ביטון: איתמר בן גביר.

נעמה לזימי: גם אנחנו עוד לא דיברנו.

מיכאל ביטון: נעמה.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא פיניתם את השוכרים.

מיכאל ביטון: איתמר בן גביר עכשיו שואל.

מיכאל ביטון: רק איתמר.

אורלי לוי אבקסיס: נרדמתם בשמירה.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: יאללה, הם חצי אשמים.

מיכאל ביטון: אני קורא אותך לסדר 2.5.

איתמר בן גביר: אני תמיד אומר שבגלל שאני חבר כנסת כל כך עדין, לפעמים אני כזה- - -

מיכאל ביטון: בן גביר, בבקשה.

מיכאל ביטון: אבל זה שלב השאלות פה, לא העמדות.

איתמר בן גביר: רק שאלה.

איתמר בן גביר: תראה, אני מקבל את מה שאתה אומר, אבל יש הרי שיקול דעת מסוים.

איתמר בן גביר: הרי אנחנו רואים את זה: בכל מיני נושאים של פינויים, בוא נגיד ברבדים אחרים.

איתמר בן גביר: כן?

איתמר בן גביר: פינויים במגזר הערבי, פינויים בכל מיני מקומות.

איתמר בן גביר: לא תמיד זה ייקוב הדין את ההר.

איתמר בן גביר: לא תמיד, לא כל הארץ משפט.

איתמר בן גביר: הרבה פעמים, מפעילים איזשהו שיקול דעת.

איתמר בן גביר: השאלה אם אתם עושים את שיקול הדעת הזה, או שאתה אומר פינוי זה פינוי.

מיכאל ביטון: השאלה שלך טובה.

מיכאל ביטון: בן גביר, אני לוקח את זה ממך ואני אומר לאיש משרד המשפטים: האם תפקידכם הוא להביא פתרונות למערכת הביצועית, או להכביד עליה?

מיכאל ביטון: האכיפה בפלישות הייתה אכיפה בררנית, לא עקבית ולא שיטתית, ולא אפקטיבית.

מיכאל ביטון: אם אדם משנת 1991 בבית ולא פונה, המערכת לא עובדת.

מיכאל ביטון: אז להיות טהרן ובוקר אחד להגיד כולם והיום - לא מקבל את זה.

מיכאל ביטון: תחקור למה אכפת כך וכך, באילו דרכים, וממי התעלמת וממי לא התעלמת, את מי פינית ואת מי לא פינית.

מיכאל ביטון: השאלות האלה נוקבות.

מיכאל ביטון: כשהולכים לבית משפט ורואים שיש מאות אנשים שלא פונו מסיבה אחת: כי יש להם כוח תאגידי או כוח התארגנותי, ואיש אחר, באכיפה בררנית פונה - זה כבר עוול לבדו.

מיכאל ביטון: עם הפנים לעתיד, חובתך לא רק להסביר לנו את החוק הקיים, אלא לעזור למשרד השיכון בתיקוני חקיקה, שיאפשרו לו את הטיפול המורכב בסוגיה הזאת.

מיכאל ביטון: יש הבדל בין ניקוי שולחן לבין פנים לעתיד.

מיכאל ביטון: פנים לעתיד - תבנה להם מנגנון אפקטיבי שתוך שבועיים אין פלישות.

מיכאל ביטון: אף בית לא יהיה עם פולשים, תוך שבועיים.

מיכאל ביטון: טפל בזה.

מיכאל ביטון: למעט הסיפור של משפחה ממשיכה - שם נמשיך להיאבק, כי שם יש מצבים מיוחדים שהאדם הזה זכאי להישאר בביתו.

מיכאל ביטון: שם, אם צריך תיקון חקיקה של בן או בת ממשיכה, או בן משפחה שנשאר - שם צריך לעשות תיקון חקיקה שזה יתקיים במציאות.

מיכאל ביטון: אם יש פולשים אחרים מכל סוג - תעזור להם, שתוך שבועיים לא תהיה שום פלישה, ותבנה מנגנון.

מיכאל ביטון: עכשיו נשאר לנקות שולחן כלפי העבר.

מיכאל ביטון: זה מה שאנחנו עושים עכשיו.

מיכאל ביטון: בעבר, תאמין לי, מחדלים והפרה, ואי שוויון באכיפה ובמשפטיזציה של הדבר הזה.

מיכאל ביטון: וגם בהליכה לבתי משפט - את מי לקחו לבתי משפט ואת מי לא לקחו.

מיכאל ביטון: כמה עתירות עשו על עמותות וכמה עתירות על אדם יחידי, ערירי, חסר כל גב משפטי - גם את זה אפשר לבדוק.

מיכאל ביטון: לכן, כשמציגים עמדה של חוק - אנחנו בעד החוק.

מיכאל ביטון: אבל החוק שווה לכולם, ומיום מסוים הוא נאכף כראוי.

מיכאל ביטון: לא עושים באבחה, את כל חטאי העבר של אלף בתים על פני שלושים שנה, לא מטופלים כראוי - פתאום בחודש אחד כל עם ישראל יודע לעבוד על פי חוק.

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל, אפשר הערה אחת?

אורלי לוי אבקסיס: קצרה.

מיכאל ביטון: אפשר הערה, אבל אני מת לשמוע את השר כבר.

אורלי לוי אבקסיס: כן, לגמרי, רק בגלל שהוא כבר דיבר.

מיכאל ביטון: בבקשה.

מיכאל ביטון: גבי, אני רוצה לשמוע את השר.

מיכאל ביטון: אחרי זה יש לנו נציגת דיור ציבורי, ואחרי זה רק חבר כנסת שחייב, כדי שנוציא מפה סיכום טוב.

מיכאל ביטון: זו מטרתנו, ואנחנו באיחור כפי שאתם רואים.

אורלי לוי אבקסיס: מיכאל, לגבי ההערה שלי, וטוב שיש פה גם נציג משרד המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: על אותה משפחה למשל שדיברת, שמשנת 1991 לא מפונה - הרי כשמדברים על פינויים מרצון, הם מדביקים להם שכר דירה, כאילו בשכר דירה גבוה ביותר מאחר שהם לא היו זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת: כמו שכר דירה של השוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: לכן פתאום מדביקים להם מיליון שקל, חצי מיליון שקל.

דניאל גיגי: רצון עם אקדח לראש.

אורלי לוי אבקסיס: לא משנה, מאות אלפים.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים להם - אתם רוצים?

אורלי לוי אבקסיס: תחתמו, נוותר, תצאו החוצה.

דניאל גיגי: אקדח לראש, זה הרצון.

אורלי לוי אבקסיס: וזה האיומים ממש.

מיכאל ביטון: אז אני חושב שעכשיו יש לנו כמה פתרונות טובים.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם לשים לב אבל לעניין הזה.

מיכאל ביטון: יש לנו כמה פתרונות טובים גם לדבר הזה.

אוסאמה סעדי: גם לעניין הזה, אדוני היושב ראש, על מה שקראתי עכשיו ששלחו לי?

אוסאמה סעדי: על זעקת המפונים, 1,090 משפחות?

מיכאל ביטון: כן, זה הנושא.

מיכאל ביטון: אוסאמה, זה הנושא של הדיון.

מיכאל ביטון: קיבלת את זה בערבית?

אוסאמה סעדי: כן.

מיכאל ביטון: השר, עכשיו אתה, בבקשה.

מיכאל ביטון: לא להפריע בכל מהלך הצגת המתווה, בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

זאב אלקין: קודם כל אני מודה לך על זה שאתה עוסק בנושא הזה.

זאב אלקין: דיור ציבורי הוא נושא מאוד חשוב.

זאב אלקין: דיברנו על זה גם כשהופענו כאן בפעם הראשונה בוועדה.

זאב אלקין: מבחינתנו זה אחד היעדים המרכזיים של המשרד.

זאב אלקין: קודם כל, כמה דברים באופן כללי - איך אני רואה את המצב, ואז למתווה, כי הדברים קשורים אחד בשני.

זאב אלקין: דבר אחד ציינת, גם המנכ"ל אמר את זה בתחילת המצגת וגם אתה ציינת בצדק: יש ירידה דרמטית בהיקפים של הדיור הציבורי במדינת ישראל.

זאב אלקין: המדינה מכרה דירות כצעד חברתי, כחלק מחקיקה אז של רן כהן.

זאב אלקין: מכרה אותן מאוד בזול.

נעמה לזימי: מעולה.

זאב אלקין: וחלק מהזמן בכלל לא החזירה את הכסף הזה, אבל גם כשהתחילה להחזיר את הכסף, המכירה בנויה כך שעל ארבע דירות שאתה מוכר אתה בקושי מסוגל לרכוש דירה אחת.

זאב אלקין: אז ברור שהמלאי מצטמצם.

זאב אלקין: אני חושב שבסופו של דבר - אני לא נכנס כרגע אפילו לוויכוח האם זה היה מוצדק אז, כן או לא.

זאב אלקין: אבל ברור לי שהיום כולם מבינים שאי אפשר יותר ללכת לכיוון הזה.

זאב אלקין: לכן, אני מפציר בך, כי החוק, אנחנו שקלנו לבטל אותו בחוק ההסדרים ואמרנו שלא צריך, הוא במילא פג תוקף בשנה הבאה.

זאב אלקין: אבל אני מפציר בחברי הכנסת לא לפעול להארכה של החוק, כי זה נשמע מאוד יפה, למכור בזול, אבל בסופו של דבר- - -

נעמה לזימי: לא להאריך את חוק רן כהן?

זאב אלקין: בוודאי שלא.

נעמה לזימי: גם לא קונים דירות וגם לא להאריך את החוק?

נעמה לזימי: ככה המלאי נשמר תמיד.

דניאל גיגי: בטח שכן.

זאב אלקין: בוודאי שלא, כי אחר כך אל תבואו אלינו ואל תשאלו לאן נעלמו הדירות של הדיור הציבורי.

נעמה לזימי: אנחנו צריכים לבוא אליכם לעזור לך לקבל- - -

מיכאל ביטון: נעמה, נעמה.

מיכאל ביטון: אני מבקש מכם.

דניאל גיגי: תכניסו כסף.

מיכאל ביטון: תנו לו להציג הצגה סדורה.

מיכאל ביטון: יסמין, יסמין.

מיכאל ביטון: הבאנו פה הישג, בואו נשמע אותו.

מיכאל ביטון: האם הוא מושלם?

מיכאל ביטון: שום דבר לא מושלם.

מיכאל ביטון: אבל בואו לפחות נשמע את כל המתווה.

זאב אלקין: כבר הרבה שנים כל ההכנסות- - -

מיכאל ביטון: השר, אם אתה יכול להיות תכל'ס על הפינויים.

זאב אלקין: לא, הדברים קשורים, אדוני.

זאב אלקין: כי אם אני יודע שחוק רן כהן ממשיך, אני לא יכול לעצור בפינוי, כי ברור לי מה המשמעויות מבחינת המלאי של הדיור הציבורי.

זאב אלקין: בסופו של דבר, זה נכון שבתחילת הפעלת החוק האוצר לא החזיר את הכסף לנושא הזה.

זאב אלקין: זה נכון, אני לא כופר בזה.

אורלי לוי אבקסיס: שלושה מיליארד שקלים.

זאב אלקין: גם אני בעצמי באתי עם המון ביקורת על זה.

זאב אלקין: אבל כבר הרבה שנים כל ההכנסות ממכירת הדירות חוזרות לרכישת הדירות של הדיור הציבורי, אבל מה לעשות - הנוסחה הכלכלית היא 4:1.

זאב אלקין: ואם נמשיך למכור דירות של הדיור הציבורי- - -

אורלי לוי אבקסיס: ולא תבנו.

זאב אלקין: לא משנה מה נעשה, ולא משנה כמה נשיג מהאוצר לקנות חדש, אנחנו לא נסגור פערים כאלה.

זאב אלקין: אז, במקום 50 אלף נהיה פה עם 20 אלף, ועם עשרת אלפים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מחזיר גם את השלושה מילארד?

דניאל גיגי: 200 אלף שקל- - -

מיכאל ביטון: רגע.

מיכאל ביטון: בבקשה, כן.

מיכאל ביטון: נא לא להפריע, בבקשה.

זאב אלקין: זה דבר אחד.

זאב אלקין: הדבר השני: במציאות שבה אנחנו נמצאים, שגם היא הוצגה פה, שיש יותר מ-30 אלף זכאים ממתינים ובסופו של דבר כמות קטנה מאוד של יחידות דיור שנבנו בשנים האחרונות, ברור שאי אפשר להגיע לאפס תור.

זאב אלקין: אנחנו לא נוכל להגיע בשנה, שנתיים-שלוש הקרובות לאיפוס של התור, בוודאי שאם נלך בקצב של השנים הקודמות.

זאב אלקין: לכן, אחת מהמטרות שאנחנו שמנו לעצמנו בתקציב הזה ובתוכנית העבודה שלנו, זה לנסות לייצר מקסימום של פתרונות בדרכים שונות.

זאב אלקין: אז דרך אחת זה הסיכום החתום עם משרד האוצר על ה-4,700 יחידות חדשות לדיור ציבורי.

זאב אלקין: 3,000 במתכונת של בנייה לקשישים, בהמשך למודל שדיבר עליו חגי רזניק ושנעשה בתקופה של השר גלנט, וצריך לתת לו על זה קרדיט, על הפעלה של המודל הזה של עמיגור.

זאב אלקין: אני אז בזמנו הייתי שר הקליטה, פעלנו ביחד והגענו אז להסכמות בינינו גם על החלוקה של הדירות האלה, והלכנו בהמשך של הכיוון הזה, הגדלנו את הכמות ואנחנו עכשיו במשא ומתן עם הסוכנות על 3,000 יחידות דיור בסיוע של החשב הכללי.

מיכאל ביטון: נוספות על ה-2,500 או ה-2,500 בתוך זה?

זאב אלקין: נוספות.

זאב אלקין: 2,500, אגב, זה תהליך שלוקח זמן.

זאב אלקין: השר גלנט חתם בראשית הקדנציה שלו, ומי שהיום חותך את הסרטים של הדירות האלה זה אני, כי הן רק עכשיו נמסרות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם כל הממשלה עושים את זה, באופן תדיר.

אורלי לוי אבקסיס: ומי שלא, מבטלים להם פרויקטים.

נעמה לזימי: השר, רק כדי להבין - הדירות לגיל השלישי, זה מדובר על בנייה, לא קנייה, אני מניחה.

זאב אלקין: זה מדובר על בנייה.

מיכאל ביטון: ואגב, אני רוצה להגיד לכם שראינו תוצאות טובות של ביצוע בחברת עמיגור.

מיכאל ביטון: אתם צריכים ללמוד אילו חברות עושות את הדברים, בונות ומתחזקות כראוי, וצריך לטפל בדבר הזה גם.

מיכאל ביטון: לשפר את התפקוד ואת היכולות.

זאב אלקין: בהחלט, ואנחנו על זה.

זאב אלקין: במקביל, יש את ה-1,700 שהן צריכות לבוא ברכישה בשוק החופשי.

זאב אלקין: כאן, כבר שאלת אותי כשפעם קודמת הופעתי פה ואני אומר גם כאן:

זאב אלקין: יש סיכום תקציבי על 1,700, אבל הוא פרוס בסופו של דבר על כמה שנות תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: כמה?

זאב אלקין: כמה שיותר.

זאב אלקין: על שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש שנים, נו, זה מה שאמרתי.

זאב אלקין: ולכן, כמה שיותר נצליח לקבל כבר ביתרות תקציביות של 2021 כדי לבצע את הפעילות הזאת - אני אומר את זה גם לחשב הכללי.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: אני רוצה שזה יופיע בסיכום הוועדה - הבקשה מהאוצר להקדים מימון לרכישת הדיור הזה.

זאב אלקין: אנחנו מצידנו נשמח אם כל ה-1,700 יבואו כבר השנה.

אורלי לוי אבקסיס: הגשת את הבקשה גם לשר האוצר?

זאב אלקין: בוודאי.

נעמה לזימי: מיכאל, יש יתרות תקציב.

נעמה לזימי: יש יתרות תקציב.

נעמה לזימי: את זה אנחנו יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: יופי.

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא אמר?

מיכאל ביטון: ואת יושבת בוועדת כספים.

מיכאל ביטון: את מאשרת את היתרות בוועדת כספים.

נעמה לזימי: אז אני, סגרת את הפינה.

מיכאל ביטון: אז אני מבקש ממך, מי עוד פה בוועדת כספים?

מיכאל ביטון: אוסאמה.

מיכאל ביטון: לשים את הסעיף הזה.

זאב אלקין: הרי, בסופו של דבר הכסף הזה אמור- - -

אורלי לוי אבקסיס: יאללה, הם יכולים לסגור בינם בתוך הממשלה, בין שר השיכון לשר האוצר.

זאב אלקין: אנחנו סגרנו לא מעט בין שר השיכון לשר האוצר, אני חייב להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הדיור הציבורי.

זאב אלקין: בנושא של הדיור הציבורי.

נעמה לזימי: בנושא של הדיור הציבורי אני גם דיברתי.

מיכאל ביטון: השר, אנחנו באיחור זמן.

מיכאל ביטון: בואו נלך למתווה של הפינויים.

זאב אלקין: בסופו של דבר, לזכותו של שר האוצר ייאמר שהוא די הלך על הראש של הפקידים שלו כשהוא תמך בהחלטה הזאת של הרכישה של הדיור הציבורי, באמת חסרת תקדים.

זאב אלקין: יש לא מעט שלא אהבו את ההחלטה בתוך המסדרונות של משרד האוצר ולכן מגיע לו פה קרדיט.

זאב אלקין: אבל כמובן, מבחינתנו חשוב מאוד להגיע למימוש כמה שיותר מהר, של כמה שיותר דירות.

זאב אלקין: היות והמקור העיקרי צריך להיות בסוף יתרות שנת תקציב של כל שנה, אז אנחנו מתקרבים למועד הראשון של יתרות שנת תקציב 2021 ונשמח לכל אכיפה מהכנסת.

זאב אלקין: אנחנו כמובן נפעל בערוצים שלנו, כדי שכמה שיותר מ-1,700 נקבל הקצבה כבר עכשיו.

זאב אלקין: אנחנו מצידנו עשינו את מה שצריך להיערכות.

זאב אלקין: לפי הסיכום עם משרד האוצר הוקם צוות שהיה צריך לבנות את מנגנון רכישת הדירות.

זאב אלקין: הוא היה צריך עד ל-1 בנובמבר לסיים את עבודתו ולהגיש מסקנות לי ולשר האוצר.

זאב אלקין: הוא סיים את עבודתו עד ל-1 בנובמבר, הגיש מסקנות לי ולשר האוצר.

זאב אלקין: אני רוצה להודות פה בהזדמנות הזאת גם לחשב הכללי על המהירות בעבודה במסגרת הצוות הזה, כי שם מבינים את חשיבות הנושא.

זאב אלקין: בהחלט, זה צעד מאוד חשוב.

זאב אלקין: בתשובה לשאלה של אורלי: כחלק מהסיכום הזה, אנחנו נאלצנו לוותר על השבעה אחוז.

זאב אלקין: אני לא מסתיר את זה, אני שם את זה על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה שבעה אחוז בשנה?

אורלי לוי אבקסיס: מהפרויקטים?

אורלי לוי אבקסיס: זה אלפי דירות.

מיכאל ביטון: אבל זה לא קרה גם כשהחוק היה בתוקף.

אביעד פרידמן: ממש לא.

אביעד פרידמן: מה שאת שומעת, את רוצה לדבר על מספרים או על תיאוריות?

אורלי לוי אבקסיס: לפי התוכנית בכלל שאתם מתכננים, או לפחות שאתם מצהירים עליה, מבחינת שוק הדיור בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: הם פנו אלי אז אני עונה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת סליחה.

מיכאל ביטון: מה, זה כמו במליאה, שאת, מישהו הזכיר את שמך?

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אם הם פונים אלי.

אורלי לוי אבקסיס: אז לכן, אני באה ואני אומרת:

אורלי לוי אבקסיס: אם התוכניות שלכם הן אמיתיות ואתם מאמינים בתוכניות שלכם לגבי הרחבה של הדירות, אז זאת אומרת שהשבעה אחוזים מהפרויקטים שאתה מציג כתוכנית לשוק הדיור בכלל, היו אמורים להביא לנו הרבה מאוד דירות.

מיכאל ביטון: מה קרה בשבעה אחוז האלה?

מיכאל ביטון: החוק הזה והתקנה הזאת בתוקף זמן רב.

מיכאל ביטון: זה לא הביא הרבה דירות.

זאב אלקין: אז בדיוק.

מיכאל ביטון: אז מה היה?

מיכאל ביטון: זה לא הביא החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז תפעילו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: תיישמו את זה.

מיכאל ביטון: אבל מה היה?

זאב אלקין: זה הופעל.

דניאל גיגי: זה לא יושם.

דניאל גיגי: אי אפשר היה ליישם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד המשפטים והאוצר עוצרים את זה.

מיכאל ביטון: אורלי, אביר קארה הגיע לדיון, אני לא יודע מה הוא פתאום מתעניין בדיור ציבורי.

נעמה לזימי: מתעניין בלהרוס בטח.

זאב אלקין: התשובה היא, היות ובדקתי ובהפעלה של השבעה אחוז בשנים עברו כמעט ולא נוצרו דירות בפועל בדיור הציבורי, וגם הפעלה של הדבר הזה מביאה דירות באיחור.

זאב אלקין: הרי, פרויקט, עד שהוא משווק, עד שהוא מקבל היתר, עד שהוא בסופו של דבר- - -

אורלי לוי אבקסיס: זה תכנון עתידי, נקרא.

מיכאל ביטון: רגע, זהו, אורלי, מספיק.

מיכאל ביטון: אנחנו באיחור.

מיכאל ביטון: כבר נגמר זמן הדיון הזה.

מיכאל ביטון: מספיק.

זאב אלקין: אני מעדיף לקבל דירות לרכישה מיידית, ולא לחכות עוד עשר שנים עד שאולי יהיה משהו משבעה אחוז.

זאב אלקין: ולכן, הלכנו לסיכום הזה עם משרד- - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מאמין בתוכנית שלך.

נעמה לזימי: אבל יש כוונה לשים בתוכניות של רמ"י וכו'?

זאב אלקין: לא.

מיכאל ביטון: כרגע לא.

נעמה לזימי: אז בעצם לא מגדילים את המלאי, ועושים מניפולציה בתוך המלאי הקיים.

מיכאל ביטון: זה תפקידנו כחברי כנסת.

נעמה לזימי: זורקים אנשים לרחוב.

זאב אלקין: אני אומר את האמת, ואני תמיד עומד בסיכומים שאני עושה.

זאב אלקין: היה ויכוח גדול עם משרד האוצר, גם על ההקצבה הזאת של ה-4,700 וגם על האחוזים.

נעמה לזימי: זה אני יודעת, הייתי עם אביעד בקשר בתקופה הזאת.

זאב אלקין: ובסופו של דבר, לא היינו מגיעים לסיכום על 4,700 יחידות אם היינו מתעקשים על אחוזים.

זאב אלקין: ואני העדפתי דירות ממשיות, עם תקצוב ביד, מאשר שבעה אחוזים בשמיים שעד היום לא הניבו דירות של דיור ציבורי.

זאב אלקין: זאת החלטה שקיבלתי.

זאב אלקין: בחיים ציבוריים, בדרך כלל- - -

אורלי לוי אבקסיס: ואלה תולדות.

אורלי לוי אבקסיס: הם ויתרו על בכורה בנזיד עדשים.

אורלי לוי אבקסיס: וואלה, זה כל כך רלוונטי.

מיכאל ביטון: לא, אבל גם מי שהביא את החוק הזה ולא אכף אותו, בשנים שהוא היה בתוקף, הוא נושא באחריות.

אורלי לוי אבקסיס: אז זהו.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה הם נתנו?

אורלי לוי אבקסיס: הם נתנו פרס לפקידי האוצר שעצרו את זה?

אורלי לוי אבקסיס: הם נתנו פרס לרמ"י שעצרו את זה?

מיכאל ביטון: אחוז מדירות מחיר למשתכן ואחוז משיווקים שהיו אמורים להיות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מיכאל, הם היו צריכים לקיים את החלטת הממשלה.

מיכאל ביטון: אבל אולי מי שהביא את החוק הזה לא התכוון מראש לקיים אותו.

דניאל גיגי: לקנות דירה עולה הרבה יותר מאשר לתכנן.

מיכאל ביטון: זאת העובדה.

מיכאל ביטון: שאנחנו יושבים פה והחוק הזה לא הביא תוצאה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נותנים פרס לפקידים שלא מקיימים החלטות נבחרי ציבור.

מיכאל ביטון: אורלי- - -

אורלי לוי אבקסיס: זו הייתה החלטת ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא קיימו אותה, אז אנחנו- - -

נעמה לזימי: מעניין שבסוף החוק היחיד הוא רק לזרוק אנשים מהבתים.

מיכאל ביטון: אורלי, אנחנו כחברי כנסת לא חייבים לוותר על חוק שהיה טוב, ולהחזיר אותו לשולחן.

נעמה לזימי: בדיוק.

נעמה לזימי: זאת אומרת, אנחנו, ברגע שיש פרויקטים של דיור, אנחנו נבקש שבעה אחוזים לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מחזירה אותו.

אורלי לוי אבקסיס: ביום רביעי הוא עולה להצבעה במליאה, ואני מקווה מאוד שכל החברים שנמצאים פה במליאה ובוועדה הזאת ומשחקים אותה שאכפת להם מדיור ציבורי יתמכו בחוק על ייעוד של X אחוזים לדיור ציבורי.

מיכאל ביטון: אורלי, הוא צריך להיות הצעת חוק ממשלתית.

מיכאל ביטון: או של כל הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בבקשה, קחו עליה חסות.

איתמר בן גביר: למה, מה, לממשלה יש בעיה לתמוך בהצעות חוק טובות?

איתמר בן גביר: מה קרה?

איתמר בן גביר: אני לא מבין את זה.

מיכאל ביטון: ממשלתיות.

מיכאל ביטון: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: חשבתי זה שינוי.

איתמר בן גביר: יש כאן נציגי קואליציה.

דניאל גיגי: אבל לקנות דירות, מיכאל, זה הרבה יותר יקר מאשר לתכנן דירות.

נעמה לזימי: אבל זה למימוש מהיר.

אורלי לוי אבקסיס: ואז יש לך- - -

מיכאל ביטון: דני, אתה מצטרף לברדק שעושה לי אורלי לוי.

מיכאל ביטון: אתה מנצל את זה, אבל זה לא בסדר.

דניאל גיגי: לא, חלילה, אני מצטרף לאורלי.

נעמה לזימי: אני חייבת להגיד, אני רוצה להגיד שאני- - -

מיכאל ביטון: לא, נעמה.

מיכאל ביטון: אני לא יכול.

מיכאל ביטון: לא, סליחה.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: סליחה, אני אתחיל להוציא עכשיו אנשים.

מיכאל ביטון: זה חבל.

מיכאל ביטון: עכשיו אני מוציא אנשים, מי שמפריע לי אני מוציא אותו.

מיכאל ביטון: השר, אף אחד לא יפריע לך.

מיכאל ביטון: תגיד מה סיכמנו על הפינויים ואיך אנחנו מתקדמים.

מיכאל ביטון: בבקשה.

זאב אלקין: שוב.

זאב אלקין: אז רק לסיים את המשפט: בדרך כלל בחיים ציבוריים אין החלטות של גם וגם, ואין דברים שכרצונך וכבקשתך.

זאב אלקין: ולכן היינו צריכים לקבל הכרעה: האם להישאר עם אות מתה של השבעה אחוז האלה, שלא הניבו כמעט דירות, ואם יניבו - פחות ממה שסוכם פה בסיכום עם האוצר גם בעוד הרבה שנים.

זאב אלקין: אגב, בניגוד למה שאנשי משרד האוצר היו מעדיפים, שנישאר עם שבעה אחוז, ולא נקבל את הכסף.

נעמה לזימי: אני יודעת, אני הסברתי את זה, אבל עדיין לא- - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה לא מתכוון- - -

מיכאל ביטון: סליחה, אורלי.

זאב אלקין: ולכן הגענו לסיכום הזה כפי שהגענו, והוא כלל גם את הביטול של השבעה אחוז, והחלטה על הרכישה כבר במסגרת הסיכום התקציבי הקרוב של 4,700, ויש לנו כוונה להמשיך גם בתקציב 2023-2024.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה עשיו, אז פקידי האוצר הם יעקב.

מיכאל ביטון: סליחה, אורלי.

זאב אלקין: אני יכול לדבר?

אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא ויתר על בכורה בשביל נזיד עדשים.

מיכאל ביטון: קריאה שלישית, נא לצאת.

מיכאל ביטון: הלאה.

מיכאל ביטון: כל מי שיפריע ייצא עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: (חברת הכנסת אורלי לוי יוצאת ממליאת הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: )

זאב אלקין: זה צעד אחד.

זאב אלקין: הצעד השני זו השמשת הדירות הקיימות, הריקות.

זאב אלקין: דיבר על זה החשב הכללי, דיבר על זה המנכ"ל.

נעמה לזימי: ההרוסות?

מיכאל ביטון: לזימי, קריאה שנייה.

מיכאל ביטון: אני לא מתכוון לעשות פה שום דבר.

מיכאל ביטון: עכשיו רק השר מדבר, אף אחד לא מדבר.

זאב אלקין: היו לצערי הרבה דירות שעמדו ריקות בגלל שלא היה כסף לשפץ אותן.

זאב אלקין: הן היו במצב ירוד, אף אחד לא רצה להיכנס לשם.

זאב אלקין: אנחנו, במסגרת הסיכום התקציבי הבאנו כסף מהאוצר.

זאב אלקין: האוצר הסכים להקדים חלק מהכסף אפילו לפני אישור תקציב.

זאב אלקין: עכשיו כבר אין בעיה כי התקציב אושר, ואנחנו נמשיך במהלך הזה להשמיש את הדירות האלה.

זאב אלקין: המקור השלישי - יש דירות ריקות שאנשים לא רוצים אותן.

זאב אלקין: למשל, בדימונה יש לנו מקבץ דירות גדול שאין זכאים בתוך דימונה לדירות האלה.

זאב אלקין: יש דירות כאלה במקומות אחרים.

זאב אלקין: המדיניות שלנו היא מאוד פשוטה: לא להשאיר אותן ריקות.

זאב אלקין: למכור, לקנות במקום אחר איפה שיש ביקוש.

זאב אלקין: זה נכון שזה יכול להיות יהיה טיפה יותר יקר ממה שנמכור, באופן טבעי, אבל עדיין זה עדיף על דירות ריקות.

זאב אלקין: לקחנו לעצמנו החלטה להפסיק את המצב הזה של דירות ריקות וללכת על המכירה.

זאב אלקין: עוד צעד שאנחנו עושים: אנחנו מזהים דירות שיכולות לייצר לנו שתיים ושלוש דירות.

זאב אלקין: שזה בדרך כלל דירות צמודות קרקע, על המון קרקע פנויה.

זאב אלקין: במכירה של דירה אחת אתה יכול לקבל שתיים או שלוש דירות באותו מקום, באותה עיר, בגלל הערך של הקרקע.

זאב אלקין: אני חושב שהניהול של המלאי של הדיור הציבורי צריך לקחת את זה בחשבון, וזה בזבוז משווע להשאיר את זה כך.

זאב אלקין: אנחנו מחפשים כמה שיותר דירות, וגם שם אנחנו הולכים על המהלך של איפה שאפשר למכור דירות כאלה ולרכוש כמה דירות במקביל.

גבי לסקי: צריך דירות מונגשות, אני מדברת על הקרקע.

זאב אלקין: זה בלי קשר.

זאב אלקין: אפשר לקנות דירות מונגשות.

מיכאל ביטון: גבי, את מנומסת ואני לא יכול להגיד לך, אבל אף אחד לא מפריע לשר.

זאב אלקין: גבי, בוודאי.

זאב אלקין: אנחנו מחפשים והדירות האלה מאוד חשובות לנו.

זאב אלקין: אבל יש דרך להגיע.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לסכם.

מיכאל ביטון: אנחנו אפילו הגענו לנושא.

מיכאל ביטון: הנושא של הדיון היום זה פינויים.

מיכאל ביטון: ההבהרות האלה זה על עולם הדיור הציבורי.

זאב אלקין: זה רלוונטי גם לפינוי.

זאב אלקין: ומכאן אני מגיע לסוגיית הפינוי.

זאב אלקין: קודם כל, השוכרים הציבוריים.

זאב אלקין: דיברה על זה חברת הכנסת אורלי לוי אז תמסרו לה אחר כך, או שהיא תראה בפרוטוקול.

זאב אלקין: זה נכון שבמשך שנים הייתה מדיניות, במקומות שהיה מלאי דירות ריקות - נתנו את זה לכל מיני צרכים ציבוריים.

זאב אלקין: לדברים טובים: לעמותות חברתיות, לעיריות, לכל מיני נושאים.

זאב אלקין: אני חושב שזה לא נכון.

זאב אלקין: אני חושב שגם במקום שאין ביקוש נכון למכור ולקנות במקום אחר.

זאב אלקין: ולכן, אנחנו כאן שינינו מדיניות והמשרד הונחה בכל מקום לחתור לסיום החוזים.

זאב אלקין: יש מקומות שיש חוזים שמחייבים אותנו, נחתמו חוזים לכמה שנים, אנחנו לא נפר כמדינה חוזה חתום.

זאב אלקין: אבל כל מקום שאפשר לצאת מהחוזה ובהסכמה - כי אלה עמותות חשובות, לא רוצה להקריס אותן מהיום למחר, להודיע להן.

זאב אלקין: בכל מקום אנחנו חותרים היום לפינוי של הדיור הציבורי משוכרים ציבוריים, גם במקומות שזה לא פשוט.

זאב אלקין: ופונים אלי ראשי ערים על בתי כנסת, וזה לא נעים לפנות בית כנסת, ואני אומר - כן, אנחנו נפנה בית כנסת כי צריכה להיות פה דירה.

זאב אלקין: יש מקומות שזה לא דירות למגורים.

זאב אלקין: יש מלאי בבעלות המדינה שזה כל מיני מקומות שממילא אי אפשר להפוך אותם לדירה; זה סיפור אחר.

זאב אלקין: אבל כל דבר שאפשר להפוך אותו לדירת מגורים, שהוא נועד להיות דירת מגורים, מבחינתי צריך להיות מפונה משוכרים ציבוריים גם במקומות שאין לי ביקוש.

זאב אלקין: כי אני מעדיף לפנות ולמכור ואז לקנות במקום אחר.

זאב אלקין: זאת המדיניות גם במקומות שאני מאוד מעריך את הגופים הציבוריים.

זאב אלקין: אני אומר לכם מראש: אל תבואו אלי אחר כך.

זאב אלקין: אל תבואו אלי בשם הגופים האלה לבקש וכולי.

נעמה לזימי: לא נבוא.

זאב אלקין: אנחנו הולכים לפנות אחד אחרי השני, בנחישות, כי אני חושב שצריך לעשות את זה, ואתם צודקים.

זאב אלקין: אין שום סיבה שגוף ציבורי שיש לו גב יהיה במצב מועדף על בן אדם פרטי שנמצא בדירה שלא בזכות.

זאב אלקין: אני מקבל את הגישה הזאת לחלוטין וזאת גם ההנחיה לאנשי המשרד, לפעול בהתאם.

זאב אלקין: ואגב, יש כמות לא קטנה של הדירות האלה בסיפור הציבורי.

זאב אלקין: 1,300 נדמה לי, כמה?

אביעד פרידמן: היו.

אביעד פרידמן: כבר פינינו חמש מאות ומשהו מתוכן, אנחנו היום מעל 800.

זאב אלקין: אה.

זאב אלקין: זה 800 שראויות לדיור, כן, זה נכון.

זאב אלקין: יש עוד כמות מסוימת של נכסים שאמרתי שזה לא.

נעמה לזימי: אצל גופים.

זאב אלקין: עכשיו אני מגיע לטיפה יותר מאלף דירות שמוחזקות על ידי אנשים שלפי כללי הזכאות לא נכנסים להגדרה של הזכאות של הדיור הציבורי.

זאב אלקין: וכאן יש שני דברים: אחד, אני מסכים איתכם שמזמן לא נשקלו מחדש קריטריונים לדיור ציבורי.

זאב אלקין: אמרתי את זה כשנכנסתי לתפקיד, כשנכנסתי לעובי הקורה.

זאב אלקין: מדינת ישראל השתנתה, סוגיות חברתיות השתנו.

זאב אלקין: שנים האוצר התנגד לבדיקה הזאת מחדש.

זאב אלקין: כחלק מהסיכום התקציבי האחרון שלנו, הגענו להסכמה על הקמת ועדה ציבורית שתבחן מחדש את הקריטריונים לדיור ציבורי.

זאב אלקין: אנחנו נקים את הוועדה הזאת עוד השנה, עובדים עכשיו על ההרכב שלה.

זאב אלקין: תהיה אישיות משפטית רצינית בראשות הוועדה, ואנחנו נפעל לשינוי ועדכון של הקריטריונים.

זאב אלקין: יש על זה גם הבנה במשרד האוצר, שהגיע הזמן לעשות את זה.

זאב אלקין: אז זה מהלך אחד שאנחנו נעשה.

זאב אלקין: ייתכן, כחלק מאותו מהלך - אני לא יודע לצפות מראש, זה גם לא אני קובע; אני בכוונה מביא ועדה ציבורית כדי שהיא תמליץ לי - שחלק מהאנשים שהיום אומרים להם שהם אינם זכאים לדיור ציבורי, ייכנסו לזכאויות החדשות.

זאב אלקין: יכול להיות שזה יקרה.

זאב אלקין: אני לא יודע להגיד, לא יודע מה יהיו הכללים.

נעמה לזימי: זאת הייתה הפנייה.

זאב אלקין: אנחנו נבקש מהוועדה לפעול מהר ככל האפשר כי אנחנו רוצים לעדכן את הכללים מהר ככל האפשר.

זאב אלקין: אנחנו גם לא מרוצים מהמצב שיש היום, שוועדת החריגים שיש במשרד מאשרת המון בקשות, כי הכללים הם ישנים, ואז ועדת חריגים היא לא בדיוק חריגים כי בערך חצי ממה שנכנס אליה מאושר.

זאב אלקין: זה לא מצב נורמלי.

זאב אלקין: הכללים הם טובים אם בוועדת חריגים 90 אחוז זה תשובות שליליות.

זאב אלקין: אם ועדת חריגים חושבת ש-50 אחוז צריך לאשר, זה אומר שיש בעיה עם הכללים.

דניאל גיגי: יותר.

מיטל כהן: שלושים אלף מקרים, ועדת חריגים בשנה.

מיכאל ביטון: בבקשה לא להפריע.

זאב אלקין: ולכן אנחנו גם את המציאות הזאת הולכים לשנות, וזה יהיה מאוד קשור לנושא הפינויים, כי בינינו, הדברים קשורים אחד עם השני.

זאב אלקין: דבר נוסף זה הפולשים הטריים.

זאב אלקין: דיבר על זה פה יושב ראש הוועדה.

זאב אלקין: אנחנו, ואנחנו גם מבקשים מכם גב לעניין הזה כדי לא לסחוף את הסוגיה הזאת.

זאב אלקין: באמת, מגיעות דירות קודם כל לאותן משפחות שעמדו בתור וממתינים שנים על גבי שנים, ושמעתם פה כמה דוגמאות על סיפורים מאוד קשים שממתינים בסבלנות.

זאב אלקין: אין שום סיבה שמי שנכנס לדירה - אגב, גם אם הוא זכאי, אבל אם הוא עוקף את התור, אין סיבה לעשות את זה.

זאב אלקין: מי שהמתין בתור יותר זמן, מגיע לו קודם.

זאב אלקין: ולכן, מבחינה זאת, בפולשים הטריים תהיה מדיניות של אפס סבלנות.

זאב אלקין: לא תמיד נדע לתפוס, כן?

זאב אלקין: כי זה מלאי ענק של דירות ולא תמיד עמידר יודעת מהר, ומהר מאוד זה כבר לא פולש טרי וצריך ללכת לבית משפט וזה סיפור שלם.

זאב אלקין: אבל כל מקום שנדע לתפוס, וגם ביקשנו מעמידר להדק את ה- - -

מיכאל ביטון: אני אומר לך שב-150 שקל בדירות כאלה ריקות של זמן מסוים, אם יש לך איזה גלאי, למחרת אתה תפסת.

מיכאל ביטון: כל החברות האלה צריכות להתעורר ולהיות אפקטיביות, ולמצוא פלישה.

אביעד פרידמן: זה חלק ממה שאנחנו עובדים, להתקין רכיבים.

נעמה לזימי: למה בכלל הדירות מופקרות כשיש כל כך הרבה תורים?

מיכאל ביטון: לא, יכול להיות שלוקח חודש להעביר אותן למישהו או לשפץ אותן.

מיכאל ביטון: יכול להיות שיש מצב ביניים.

זאב אלקין: כי כשבן אדם מת ומפנים את הדירה אז יש מצב באמצע, ולפעמים מישהו נכנס לשם.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו מסכימים איתכם: פלישות חדשות - לעצור.

מיכאל ביטון: אנחנו כן מבקשים מכם, גם בעתיד, שאם זה בן ממשיך או בת ממשיכה, להתייחס לסעיף הזה.

זאב אלקין: הסיפור של ילדים ממשיכים הוא סיפור שתכף אני מגיע לסיכום ואנחנו נצטרך לתת עליו את הדעת, כי זו באמת סוגיית מדיניות: מי בדיוק דייר ממשיך ובאילו תנאים הוא נשאר.

זאב אלקין: יש פה באמת משפט שלמה.

זאב אלקין: כי יש פה את אלה שממתינים ויש פה מישהו שלפי האות היבשה של החוק לא זכאי, אבל הוא כבר היה בדירה הזאת, ומצבו הכלכלי חברתי לפעמים גם קשה.

זאב אלקין: אמנם לא לרמה של זכאות אבל הוא לפעמים קרוב לזה, והשאלה איך אתה מודד ואיך אתה מחליט.

זאב אלקין: אלה באמת החלטות לא פשוטות שאנחנו לא ישנים בגללן בלילה, גם המנכ"ל, גם אני, גם הצוות שלי.

זאב אלקין: כי כל האנשים מגיעים אלינו, וזה מאוד לא פשוט.

זאב אלקין: כי אתה שומע את שני הצדדים: אתה שומע את זה שהוא הראשון בתור והוא מתחנן לדירה, ואתה שומע את זה שהוא מפונה ומתחנן שלא יפנו אותו, ואתה פה קובע גורלות, כי אין לך גם וגם, ברגע הנתון הזה לפחות.

זאב אלקין: וזאת החלטה מאוד לא פשוטה, לא מאחל לאף אחד מכם להיות בצמתים האלה.

זאב אלקין: עכשיו לגבי ההצעה שלנו.

זאב אלקין: אנחנו שומעים את הקולות של הכנסת, ואני, כמי שצמח מתוך הכנסת - לא נולדתי שר.

זאב אלקין: אני בפוליטיקה עשיתי דרך ארוכה כחבר כנסת לפני שנכנסתי לממשלה ואני מאוד מעריך ומכבד את החשיבות של הממשק בין הכנסת לממשלה ותמיד מאוד קשוב לוועדות ולקולם של חברי כנסת.

זאב אלקין: ואנחנו שומעים את הקולות ואנחנו מבינים את הבעיה שאתם מייצגים.

זאב אלקין: ואני מציע - בואו נשב על המדוכה ביחד, ואני תכף אסביר למה אנחנו מתכוונים.

זאב אלקין: מצד אחד אנחנו רוצים להמשיך גם במדיניות של הפינוי מרצון למי שמוכן, וכדי לעודד את זה אנחנו הגענו להסכמות עם משרד האוצר, בהמשך למה שהוצג כאן ודובר כאן.

זאב אלקין: אנחנו נעזור לאלה שמוכנים להתפנות מרצון בסיוע בשכר דירה לתקופה מסוימת.

זאב אלקין: זה לא יהיה 18 חודש כי זו לא דירה בבעלות שבן אדם מפנה כמו במקרה של הבנק.

זאב אלקין: כרגע הגענו להסכמות עם האוצר.

מיכאל ביטון: שאף אחד לא יקפוץ - זה בהסכמה.

מיכאל ביטון: אם דייר אמר:

מיכאל ביטון: אני מוכן לזוז ואתם נותנים לי X חודשים שכר דירה, להתחיל את החיים וזה רק בהסכמתו.

מיכאל ביטון: זה - ימשיך המסלול הזה.

מיכאל ביטון: בהסכמת הדייר בלבד.

זאב אלקין: הוא לא ימשיך, הוא יתחיל.

זאב אלקין: הוא לא היה עדיין.

אביעד פרידמן: הוא לא ימשיך, הוא יתחיל.

אביעד פרידמן: עוד לא היה.

מיכאל ביטון: יתחיל, כי יש פה את שכר הדירה.

מיכאל ביטון: בבקשה.

זאב אלקין: זה משהו חדש שמשרד האוצר מוכן ללכת לקראתנו, לאפשר מימון של ארבעה חודשים.

אוסאמה סעדי: לכמה, ארבעה חודשים.

זאב אלקין: ארבעה חודשים של שכר דירה לכזאת משפחה.

זאב אלקין: לאפשר גם הסדר בנושא של החוב, עם הוויתורים וכולי וכולי.

זאב אלקין: למי שמבין שבסופו של דבר שגם בקריטריונים החדשים הוא לא ייכנס פנימה - הרי אנשים יודעים על עצמם, כל אחד, מה מצבו באמת.

זאב אלקין: אני, לדיירים כאלה מציע להשתמש, זה יהיה לתקופה מוגבלת, זה לא יהיה לנצח, ההסדר הזה.

זאב אלקין: זה יהיה לתקופה שאנחנו בדיוק עכשיו מדברים עליה.

זאב אלקין: אני מציע למי שמבין להשתמש במסלול הזה ולהיעזר במדינה לתקופת הביניים הזאת.

זאב אלקין: זה דבר אחד.

זאב אלקין: הדבר השני - על שוכרים ציבוריים כבר דיברתי.

זאב אלקין: ועוד פעם: אתם מתחייבים לי שאתם לא באים אלי לבכות על זה.

מיכאל ביטון: אין בקשות מיוחדות.

יסמין פרידמן: מתחייבים.

יסמין פרידמן: כל מה שלא דיירים - מתחייבים.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: אני רק רוצה פה להעיר - תנסה להגיע למקסימום הסכמה.

זאב אלקין: ברור, ברור.

מיכאל ביטון: אם אתה מפנה עמותה מעשרים בתים והיא צריכה שנתיים, והיא אומרת לך: אני אפנה תוך שנתיים והנה, סגרנו וחותמת.

נעמה לזימי: שנתיים?

מיכאל ביטון: היא צריכה לקנות בתים או לבנות בתים.

דניאל גיגי: זה התחיל לפני חמש שנים, מיכאל.

מיכאל ביטון: אתה צודק.

מיכאל ביטון: אבל ההזנחה של זה היא שלושים שנה.

מיכאל ביטון: אבל אתה רוצה חוזים- - -

נעמה לזימי: בן אדם שאתם זורקים מהבית, אתם נותנים לו ארבעה חודשים אולי סיוע בשכר דירה, לעמותה אתם נותנים שנתיים להתארגן.

זאב אלקין: לכל בן-אדם שיוצא, שנייה.

נעמה לזימי: עוד שנתיים יתחלף פה שר ואז יחזירו אותם.

מיכאל ביטון: זה נכון, אני אומר.

נעמה לזימי: אני מאחלת לך קדנציה מלאה ולממשלה, אבל בכל זאת זה מה שקורה בדרך כלל.

קרקרקריאה: אתם מסיימים תוך חודש, זה אכיפה בררנית.

מיכאל ביטון: אנחנו נשמח שרוב הדיור הציבורי בשכירות ציבורית ייגמר תוך חצי שנה.

מיכאל ביטון: להגיע להסכמות זה יאיץ את הדבר.

זאב אלקין: גם מפונה שיוצא מהבית עם פסק חלוט, זה לא קורה לא תוך ארבעה חודשים ואפילו לא תוך שנה.

זאב אלקין: זה הליכים משפטיים ארוכים.

זאב אלקין: זה אחר כך, מהפסיקה ועד לביצוע גם עובר הרבה מאוד זמן.

מיכאל ביטון: בוא נמשיך, השר.

זאב אלקין: לכן, בהחלט גם כשמדובר בבודדים זה לא פינוי מיידי.

מיכאל ביטון: יש לי דיון שעיכבתי בחצי שעה, אני מתנצל.

זאב אלקין: בואו נגיד את האמת.

זאב אלקין: עכשיו, הדבר השלישי: אנחנו מציעים, אדוני היושב ראש, שאנחנו נקים צוות חשיבה משותף איתך.

זאב אלקין: אתה תייצג את חברי הכנסת כיושב ראש ועדת כלכלה שמפקח עלינו.

זאב אלקין: יחד עם אנשי המשרד, אנחנו נחשוב על הקריטריונים לנושא הפינויים.

זאב אלקין: נפתח בפניך גם את המידע שעומד לרשותנו.

זאב אלקין: יש כ-350 פסקים חלוטים של בית משפט בנושא של הפינויים.

זאב אלקין: אתה תראה את המקרים, תראה שהמקרים שונים.

זאב אלקין: אני כבר אומר לך מראש.

זאב אלקין: תראה גם מקרה של נרקומן מהסוג שאביעד דיבר פה.

נעמה לזימי: סוחר סמים.

זאב אלקין: או מקרה של מישהו שמשכיר את הנכס, שזה הזיה, שמישהו מחזיק, פלש לדירה של עמידר ומשכיר אותה למישהו שלישי.

זאב אלקין: יש גם מקרים כאלה.

זאב אלקין: עכשיו, אתה תראה שם מקרים כאלה שאתה בעצמך תגיד לנו - תפנה מיידית וכמה שיותר מהר; ותראה מקרים שהם באמת משפט שלמה.

זאב אלקין: יש גם כאלה.

זאב אלקין: וביחד נחליט.

זאב אלקין: ביניהם, גם תהיה סוגיה- - -

מיכאל ביטון: השר, אבל אני ביקשתי שבצוות של החשיבה הקול של הרווחה יישמע והקול של הסיוע המשפטי.

זאב אלקין: אתה, כיושב ראש ועדה תזמין את מי שאתה רוצה.

מיכאל ביטון: אני אזמין, אתה משאיר לי את הזכות להזמין.

זאב אלקין: בוודאי.

זאב אלקין: אתה תזמין את מי שאתה רוצה.

מיכאל ביטון: אוקי.

מיכאל ביטון: כן.

זאב אלקין: ואנחנו ביחד נחשוב, בחשיבה משותפת, על המדיניות בנושא הזה, ועד שנחשוב - זו נקודה חשובה - אנחנו לא נפנה בכפייה.

זאב אלקין: אבל אני מבטיח לך שיהיו שם מקרים שאחרי דיון ראשון אתה תגיד לי: את המקרה הזה והזה אני משחרר.

זאב אלקין: תפנו כמה שיותר מהר.

מיכאל ביטון: אדרבה.

מיכאל ביטון: כל מקרה לגופו.

מיטל כהן: אנחנו גם נשמח שהאנשים האלה ייצאו.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: חברים, לא להפריע.

מיכאל ביטון: הכלל הזה נשאר.

זאב אלקין: במקביל, כפי שאמרתי, אנחנו נקים בתקופה הקרובה את הצוות הזה, את הוועדה שתמליץ לנו על הקריטריונים החדשים לזכאות לדיור ציבורי.

זאב אלקין: ולכן, אנחנו גם נסנכרן את התהליכים האלה, כי יכול להיות שחלק מהבעיות, כפי שאמרתי, ייפתרו, כתוצאה מעדכון הקריטריונים.

זאב אלקין: החשיבה המשותפת בנושא הפינויים מול הקריטריונים - אנחנו ננסה להשלים את שני המהלכים האלה בחודשים הקרובים ביחד, כדי שהם יזינו אחד את השני וישפיעו אחד על השני.

זאב אלקין: זה מבחינתנו עכשיו בנושא של הפינויים.

זאב אלקין: כמובן, כאמור, כבר אמרתי את זה - אנחנו נשמח לכל סיוע של הוועדה וחברי הכנסת, גם בהקדמה של התקציב לרכישה של הדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: ועדת כספים, יתרות לשנה הזאת.

נעמה לזימי: אני אמרתי לשר.

נעמה לזימי: כל מה שיהיה לטובה של דיור ציבורי, שיראה אותי כשותפה בכל דבר.

נעמה לזימי: אני אומרת את זה.

מיכאל ביטון: את חיילת בוועדת כספים.

נעמה לזימי: אני רק, סוף סוף אתה מודיע - - -.

נעמה לזימי: כתבנו לך, יש פה מכתב מה-18 בספטמבר, לא ענית.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

דניאל גיגי: מיכאל, אפשר להגיד מילה?

מיכאל ביטון: לא, אי אפשר.

מיכאל ביטון: רק השר, משפט, ואני מסכם ומיטל שהבטחתי לה.

זאב אלקין: גם לתהליך של השיפוצים שאנחנו מובילים אותו, שהוא משמיש דירות חדשות וגם הוא מתוקצב על ידי משרד האוצר הפעם, וגם כל המהלכים האחרים שתיארתי אותם כאן.

מיכאל ביטון: יפה.

מיכאל ביטון: אלה בשורות יפהפיות, אני גם אכלול אותן בסיכום של הוועדה.

מיכאל ביטון: מיטל, אם את יכולה.

זאב אלקין: אגב, אני רק מדגיש, אדוני היושב ראש, כדי שמשפטית אחר כך משרד המשפטים לא ישים אותי בכלא, כן?

זאב אלקין: אין לנו רשות לבטל את הפינוי.

זאב אלקין: אנחנו כרגע, בסדרי העדיפויות שיש לנו לתקופת החשיבה וצוות החשיבה, אנחנו מקפיאים את ההליכים האלה.

זאב אלקין: אחר כך, לפי מה שנגיע למסקנה במסגרת של החשיבה אנחנו נמשיך.

מיכאל ביטון: בסדר גמור.

זאב אלקין: יכול להיות שנצטרך לחוקק כדי לפתור חלק מהבעיות.

מיכאל ביטון: נביא.

מיכאל ביטון: חבר'ה, זה הזמן.

מיכאל ביטון: זה הזמן להביא תיקוני חקיקה, ועדיף שמשרדי הממשלה יביאו את התיקונים אל הוועדה ונקדם אותם במהירות שיא.

מיכאל ביטון: עדיף שזאת תהיה חקיקה ממשלתית, אבל כדי להאיץ אותה.

מיטל כהן: שלום לכם.

מיטל כהן: אני, קודם כל ילדת דיור ציבורי.

מיטל כהן: עברתי 56 דירות במהלך החיים שלי עד שהגענו לנחלה, והמשכנו את זה.

מיטל כהן: אבל אני לא פה לדבר עלי.

מיטל כהן: ממש לא.

מיטל כהן: אני, מתוך הכאב שלי צמחתי והפכתי למובילת מאבק על הדיור הציבורי.

מיטל כהן: אבא שלי נפטר במחאת אוהלים לפני חמש שנים מתחת לבית של שר השיכון, יואב גלנט.

מיטל כהן: ואני מכאן ממשיכה לעזור, אספתי את עצמי ועוזרת לאנשים שנמצאים בכל מיני קשיים בתחום הדיור הציבורי.

מיטל כהן: הבית שלי הוא כמו משרד שיכון קטן ואני עוזרת להם.

מיטל כהן: רוב האנשים לא יודעים אפילו להגיש מכתב פשוט למשרד השיכון, אני עוזרת להם לעשות את התיקים האלה.

מיטל כהן: היום אנחנו פה בגלל הפינויים, וזה נושא מאוד כאוב.

מיטל כהן: מאוד.

מיטל כהן: אני יושבת עם נשים, שחלקן עם חרדות, עם דיכאונות, מצב סוציואקונומי קשה, שאומרים להם: אתם פולשים בתוך הדירות.

מיטל כהן: והם לא פולשים, הם נולדו בתוך הדירות האלה.

מיטל כהן: ואני לא מבינה למה לא מסתכלים עליהם.

מיטל כהן: למה הולכים לבית משפט, בית משפט עליון, מוציא להם צו פינוי.

מיטל כהן: אחת מהן זו בדיוק ציה.

מיטל כהן: אני מלווה את ציה.

מיטל כהן: ציה הייתה בזום והיא לא מסוגלת פשוט לדבר.

מיטל כהן: ציה סובלת מחרדות וברגע שהיא עומדת מול קהל או מול מישהו, היא משתתקת בדיבור שלה.

מיטל כהן: היא לא יכולה אפילו להביע את עצמה ואת הכאב שלה.

מיטל כהן: הגיעו איתה עד בית משפט עליון.

מיטל כהן: לפני שבועיים היא הגיעה הביתה ומצאה צו פינוי ל-14 בדצמבר, החודש הבא, לצאת מהדירה.

מיטל כהן: פינוי בכוח.

מיכאל ביטון: אז הקפאנו אותו עכשיו.

מיטל כהן: הקפאתם אותו?

מיכאל ביטון: ואנחנו נבחן גם את המקרה שלה.

מיטל כהן: אני רוצה שתבינו את זה.

מיטל כהן: איך אף אחד לא מסתכל על זה?

מיטל כהן: יש פה מכתב מהרווחה.

מיכאל ביטון: אנחנו הסתכלנו על זה, אני גם קיבלתי את החומרים.

מיטל כהן: אוקי.

מיטל כהן: אומרים, רגע, אומרים- - -

מיכאל ביטון: ולכן קיימנו את הדיון ולכן עכשיו התוצאה היא הקפאת הפינויים בחודשים הקרובים.

מיטל כהן: אוקי.

מיטל כהן: אבל אני רוצה שתבינו איך משתלשלים פה העניינים.

מיטל כהן: אומרים שהפולש הוא פולש.

מיטל כהן: בסדר, הוא נולד בתוך הבית ומעולם לא עזב, אני לא מבינה איך הוא הפך להיות פולש.

מיטל כהן: זה אולי רק בגלל שהאמא הייתה מבוגרת, העלו לה את שכר הדירה בהרבה כספים ואז היא אמרה - הילד שלי לא גר פה באיזה ביקור מעגל, והילד הזה יצא מהזכויות שלו בתוך הדיור.

מיטל כהן: האמא נפטרה, וממשיכים לגור בתוך הדירה ואז מגיע הפינויים האלה.

מיטל כהן: אף אחד לא מסתכל על אותו בן אדם שגר בתוך הבית הזה, שזה נכים, שזה קשישים, שזה אמהות חד הוריות.

מיטל כהן: ופשוט, בהינף יד - טאח, פינוי לרחוב.

מיטל כהן: וזה לא הולך ככה.

מיכאל ביטון: מיטל.

מיטל כהן: אתם נבחרי הציבור.

מיכאל ביטון: מיטל, מיטל.

מיטל כהן: מילה אחרונה.

מיטל כהן: אתם נבחרי הציבור, נבחרתם.

מיטל כהן: אנחנו בחרנו בכם בשביל שתדאגו לנו, ולא תרמסו אותנו, במיוחד לא את השכבות המוחלשות.

מיטל כהן: אי אפשר לעשות דבר כזה.

מיטל כהן: שר שיכון שיושב ומנכ"ל שיושב בתוך המשרד, צריך להסתכל על הכאב שלנו.

מיטל כהן: צריך להסתכל על הקושי שלנו ולא על המספרים שלכם.

מיטל כהן: אנחנו לא מספרים.

מיטל כהן: אנחנו אנשים עם נשמה ובאמת, אם לא תעשו סוף לפינויים האלה יקרה פה אסון.

מיכאל ביטון: אז כרגע עשינו סטופ, מיטל.

מיכאל ביטון: אז עכשיו זאת ההזדמנות שלך גם לפרגן לשר.

מיטל כהן: אז אני מפרגנת לשר, תודה רבה.

מיכאל ביטון: שהוא עוצר לארבעה חודשים, ומתחילים לחשוב על הכל מחדש.

אוסאמה סעדי: אני מברך על המתווה, שבאמת עוצר את הפינויים האלה וחשיבה בצוות.

אוסאמה סעדי: אני העליתי בבוקר לפני שהגעת את הנושא של הבתים ואת הפינויים ביפו וברמלה ובלוד.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: נכסי נפקדים.

אוסאמה סעדי: מה שדיברנו.

זאב אלקין: זה נושא מורכב אחר.

זאב אלקין: הוא מורכב.

אוסאמה סעדי: אז, זה מורכב.

מיכאל ביטון: מה שסוכם, השר, שאתם תקיימו איתו דיון פנימי ואם צריך יהיה דיון בוועדה.

מיכאל ביטון: זה הבטחתי לך, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: תודה.

מיכאל ביטון: גבי, משפטים קצרים, כל אחד.

גבי לסקי: אז גם אני מברכת על ההחלטה של הפינוי.

גבי לסקי: אחד הדברים שנאמרו פה: אי אפשר שמשרד השיכון יעבוד על הדברים האלה לבד.

גבי לסקי: חייב להיות יחד עם הרווחה, כי האנשים שנמצאים במקום - אם יש החלטה להוציא אותם מהבית, יוצרים בעיה חדשה.

גבי לסקי: ולכן צריכים להסתכל על הדברים האלה.

מיכאל ביטון: אנחנו נזמין לצוות.

גבי לסקי: בגלל זה מאוד חשוב, שלא תהיה רק הזמנה- - -

מיכאל ביטון: כפי שהערתי, נזמין לצוות הפרטני את אותם אנשי רווחה, שיתנו לנו עצה טובה.

גבי לסקי: וגם אפשר תמיד - הגדלה של המלאי, 1,700 דירות זה יפה, אבל זה לא מספיק.

גבי לסקי: אנחנו צריכים לעבוד כדי שיהיו מספיק.

מיכאל ביטון: קראנו לזה אקמול ובאנטיביוטיקה עוד לא טיפלנו, ונעשה גם טיפול באנטיביוטיקה בוועדה הזאת.

מיכאל ביטון: נעשה.

מיכאל ביטון: לזימי, בבקשה.

נעמה לזימי: אני, חשוב לי להגיד קודם כל תודה על הבשורה הזאת.

נעמה לזימי: אני חושבת שאין יום במליאה כשאני רואה אותך שאני לא חופרת לך על הנושא הזה, וסוף סוף נפטרת באמת ממני בהקשר הזה.

גבי לסקי: לארבעה חודשים.

מיכאל ביטון: בינתיים, מה שנקרא.

נעמה לזימי: בינתיים.

נעמה לזימי: אני רוצה כן להגיד, בכל זאת: אביעד, אתה תמיד זמין, גם כשהתשובה לא לרוחי אתה תמיד עונה.

נעמה לזימי: אבל אני רוצה להגיד שיש כאן קואליציה, לפחות, עם המון חברי כנסת וגם יושב ראש ועדת כלכלה בפני עצמו, שהנושא הזה באמת חשוב לנו, ואנחנו תופסים את סוגיית הדיור כסוגיה הוליסטית שהנושא הזה הוא הבסיס שלה.

נעמה לזימי: תפעילו אותנו.

נעמה לזימי: עכשיו כשהבאתם בשורה, אני רוצה להגיד לכם: אנחנו רוצים לפעול איתכם.

נעמה לזימי: זה המקום שלנו.

נעמה לזימי: לא דרך כנסים חיצוניים, לא דרך לעומתיות.

נעמה לזימי: הנה המכתבים שלי שהייתי שולחת לך - אף פעם לא עניתם לי על אף מכתב, אבל בכל זאת אני אומרת:

נעמה לזימי: אני לא צריכה לפעול ככה.

נעמה לזימי: אנחנו רוצים לפעול איתכם.

נעמה לזימי: אם יש תיקוני חקיקה, ואם יש סוגיות שאפשר באמת לקדם, זה המקום שלנו לפעול ביחד.

זאב אלקין: אמרנו לך מה הסוגיה.

זאב אלקין: זו הקדמת התקציב.

נעמה לזימי: זה בוודאי.

נעמה לזימי: בוודאי.

נעמה לזימי: זה המקום.

נעמה לזימי: אבל גם ברמה הפרלמנטרית.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: נעשה את זה.

מיכאל ביטון: נפעל בנושא.

מיכאל ביטון: חברת הכנסת יסמין.

יסמין פרידמן: אני לא אוסיף על כל מה שחברותיי אמרו פה.

יסמין פרידמן: אני חושבת בדיוק כמוהן וכמוך.

יסמין פרידמן: אני באמת מודה על החשיבה המחודשת.

יסמין פרידמן: אני מעוניינת לקחת חלק בכל עשייה למען הדיור הציבורי.

יסמין פרידמן: אני עושה את זה כבר עשור ואני רוצה להמשיך.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

מיכאל ביטון: אנחנו נעשה צוות חשיבה.

אביעד פרידמן: ואת תמיד מוזמנת, כמו שאת יודעת, הדלת פתוחה.

אביר קארה: אדוני, אני מבקש לדבר גם.

מיכאל ביטון: אביר, אנחנו בסיכום, ידידי.

מיכאל ביטון: רק, אתה יודע.

אביר קארה: האמת שהגעתי לדיון הבא, אבל בנושא של דיור ציבורי, אני חושב שמדינת ישראל מתקשה בשנים האחרונות באופן כללי לנהל דיור ציבורי.

אביר קארה: אני הייתי מעדיף לשמוע על יותר תוכניות שבהן משלמים כסף.

מיכאל ביטון: דיברנו על זה, על חדשנות, לשלב את המגזר העסקי.

נעמה לזימי: אביר, בוא, כל אחד ומה שהוא מכיר.

אביר קארה: לא, משלמים כסף באופן ישיר.

מיכאל ביטון: הלאה.

מיכאל ביטון: הלאה.

מיכאל ביטון: חברים, שקט.

אביר קארה: פחות פופוליסטאן של נעמה לזימי.

נעמה לזימי: כן.

נעמה לזימי: פופוליסטית גאה.

מיכאל ביטון: עכשיו אנחנו בסיכום.

מיכאל ביטון: בבקשה, חברים.

מיכאל ביטון: אני אקריא את הסיכום.

מיכאל ביטון: קודם כל ספציפית על הפינויים.

מיכאל ביטון: אני רוצה לברך את השר והמנכ"ל שהגיעו לפה היום ונתנו בשורה, גם אם היא זמנית, של הקפאת הפינויים ויצירת צוותי עבודה משותפים לבחון כל מקרה לגופו.

מיכאל ביטון: העקרונות שהוגדרו גם על ידי השר, אני עובר עליהם בקיצור.

מיכאל ביטון: אחד: מי שמוכן להתפנות בהסכמה, ורק בהסכמה, יקבל סיוע בשכר דיור.

מיכאל ביטון: כל נושא הדיור הציבורי שבידי גופים ציבוריים - פעולה מואצת לפינוי הדירות הללו והשמשתן לממתינים בתור לדיור ציבורי.

מיכאל ביטון: יוקם צוות משותף עם ועדת כלכלה לניתוח המקרים הפרטניים, אליו אני אזמין נציג או שניים מהרווחה ונציג של הסיוע המשפטי, ונעבור מקרה-מקרה ונראה איפה זה באמת פושע ופולש, ואיפה מידת הדין והרחמים וההיסטוריה המשפחתית מחייבת התייחסות.

מיכאל ביטון: נעבור על כל המקרים.

מיכאל ביטון: יש צוות שיובילו משרד השיכון, לבדיקה מחודשת של כל הקריטריונים לדיור ציבורי, שכבר מעל עשרים שנה לא הוגדרו, והדבר הזה דרמטי וקריטי.

מיכאל ביטון: אנחנו כוועדה דורשים ממשרד האוצר להקדים מימון לפעימות שהוסכמו עם משרד השיכון, ולרכוש כמה שיותר מהר את אותן 1,700 יחידות, כולל היתרות האפשריות של תקציב 2021.

מיכאל ביטון: יהיו יתרות, ואנחנו דורשים שהן יוקצו לרכישה מהירה של הדירות והקטנת התור, כולל בנייה של דירות ויחידות בבתי גיל הזהב.

מיכאל ביטון: אנחנו נעקוב אחר שיפוץ הדירות והשמשתן, ואנחנו נעקוב בכלל אחר כל היישום הזה, שיש בו הרבה תקציבים אבל המבחן הוא בביצוע.

מיכאל ביטון: בנוסף, הוועדה מבקשת ממנכ"ל משרד הבינוי והשיכון לרכז שיח בשיתוף עם משרד האוצר, אגף החשב הכלכלי, בן אלי, בעניין פתרונות חדשניים להגדלת מאגר הדיור הציבורי, ולגיבוש מודל חדש וצומח לדיור הציבורי.

מיכאל ביטון: הוועדה מבקשת כי חברי הכנסת שהשתתפו בדיון ועוקבים אחר נושא הדיון הציבורי והוא בנפשם, ואני מודה לכל אחד ואחת מכם, כי אתם לוחמות ולוחמים של צדק, ואני רוצה שאתם תוזמנו לחשיבה הזאת, לסיעור המוחות בעניין של הצטמצמות מאגר הדיור הציבורי בישראל ודרכים להרחבתו, ופיתרון לכל הממתינים בתור.

מיכאל ביטון: הוועדה דורשת ממשרד האוצר להקדים את המימון לרכישת דיור ציבורי על חשבון יתרות התקציב לשנת 2021 ולהקצותו כבר עכשיו.

מיכאל ביטון: הוועדה מברכת את השר ומנכ"ל משרד השיכון על ההקשבה לקולות גם בציבור וגם בכנסת, ועל הצגת המתווה הפרטני, הרגיש והאנושי, עם הגיבוי המשפטי, לתקן את העבר ולמנוע את הבעיה הזאת מלצמוח כלפי העתיד.

מיכאל ביטון: הוועדה מברכת על ההקמה של צוות החשיבה בעניין הקריטריונים לדיור ציבורי - דבר שלא נעשה עשרים שנה, ואנחנו מבקשים שהוא יואץ ויביא תוצאות טובות.

מיכאל ביטון: הוועדה תעקוב אחרי כל המשימות שהוגדרו כאן, ויהיה פה דיון נוסף בקרוב, כולל אנשי מקצוע, אחרי דיונים פנימיים לרעיונות וכיוונים להרחבת הדיור הציבורי בישראל.

מיכאל ביטון: אני מודה למשפחות שדיברו פה מדם ליבן.

מיכאל ביטון: אני מודה לארגוני המגזר השלישי שנאבקים בנושא הזה שנים רבות.

מיכאל ביטון: לסנגוריה ולייעוץ המשפטי במשרד המשפטים.

מיכאל ביטון: לאנשי הרווחה ולעובדים הסוציאליים שמלווים את המשפחות בכאבן.

מיכאל ביטון: לחברי הכנסת שהנושא הזה בנפשם.

מיכאל ביטון: נמשיך לעקוב, אבל היום הבאנו בשורה של אנושיות ורגישות: הקפאת הפינויים וטיפול פרטני בכל מקרה.

מיכאל ביטון: תודה רבה לכולם.