ועדת הכנסת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 36, 2021-11-04 23:15

ניר אורבך: ערב טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת.

ניר אורבך: היום יום חמישי, ט' בחשוון התשפ"ב.

ניר אורבך: על סדר-היום: תיקון להחלטת ועדת הכנסת בעניין סדרי הדיון המיוחדים על הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022, לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת.

ניר אורבך: מונחת בפניכם הצעת ההחלטה.

ניר אורבך: אני אקריא אותה, ואחר כך נעשה דיון, ונעבור להצבעה.

ינון אזולאי: אני מבקש גם התייחסות של היועצת המשפטית אם אפשר לכנס את הוועדה בזמן שיש רוויזיה על אותו חוק, כשאנחנו לא יודעים אם זה נתקבל, לא נתקבל, אולי נמשוך, לא נמשוך.

ניר אורבך: בסדר גמור, קיבלתי, חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: אין בעיה.

ינון אזולאי: אני רוצה לשמוע את היועצת המשפטית.

אופיר כץ: אנחנו רוצים לקבל.

אופיר כץ: מה זה קיבלת?

ינון אזולאי: אני סומך עליך כיושב-ראש ועדת הכנסת.

ינון אזולאי: אני לא סומך עליך כיועץ משפטי.

אופיר כץ: אנחנו גם רוצים לשמוע.

ניר אורבך: קיבלתי את הבקשה שלך.

ניר אורבך: ואני אבקש עכשיו מהיועצת המשפטית - - -

בועז טופורובסקי: שתסביר.

ינון אזולאי: אה, תודה רבה.

שלמה קרעי: אני מבקש רשות דיבור.

ניר אורבך: רגע.

ארבל אסטרחן: כזכור, בזמנו התעוררה כאן השאלה אם ועדת הכנסת יכולה לקבוע סדרי דיון מיוחדים במקביל לכך שהוועדה שמטפלת בהצעת החוק דנה בהצעת החוק, ועדיין לא אישרה אותו.

ארבל אסטרחן: היועצת המשפטית לכנסת הוציאה איזשהו מכתב שמבהיר שלא נכון לפעול כך, ועל ועדת הכנסת להתכנס רק אחרי שהוועדה סיימה להכין את הצעת החוק.

ארבל אסטרחן: ואז באמת יודעים כמה הסתייגויות יש, מה שמשפיע על הסמכות ועל תוכן ההחלטה של ועדת הכנסת בעניין קביעת סדרי דיון מיוחדים.

ארבל אסטרחן: השאלה שנשאלה פה כעת על ידי חבר הכנסת אזולאי, נשאלנו אותה כבר קודם.

ארבל אסטרחן: האם אחרי שוועדת הכספים החליטה, אבל יש בקשה לרוויזיה, האם ועדת הכנסת יכולה בכל זאת לדון בסדרי דיון מיוחדים, והתשובה הייתה שהדבר אפשרי.

ינון אזולאי: את זה אני יודע, הוא אמר לי.

ינון אזולאי: אני מבקש לדעת את הנימוק.

ינון אזולאי: אם אני יודע שיש לי עכשיו רוויזיה שם ואני עכשיו אמשוך לכם 30 הסתייגויות, מה תעשו במקרה כזה?

ינון אזולאי: אני לא צריך להפעיל אולי בכלל את סעיף 98, אז על סמך מה אתם הולכים?

ינון אזולאי: ואתם מקיימים לי דיון תוך כדי, כשעדיין לא הסתיים שם הדיון.

ינון אזולאי: אני חושב שזה לא נכון, לא ראוי.

ינון אזולאי: ואת יודעת מה, גברתי היועצת המשפטית, אני חושב, במחילה ממך, שזה אולי גם לא מכובד, זה זלזול בחברי הכנסת, בפעילות הפרלמנטרית שלהם.

ינון אזולאי: כי אני יודע ששם יש עכשיו דיון, והחלטנו נגיד למשוך את הכול, מה תענו לי על זה?

ינון אזולאי: למה אני צריך את 98?

ינון אזולאי: אני מגיע לשם ואומר לכם: עד 23:40 כשיהיה שם הדיון אני מושך את כל ההסתייגויות, אז למה צריך את 98?

ארבל אסטרחן: למשוך אפשר תמיד.

ארבל אסטרחן: ברגע שיש החלטה של ועדת - - -

ינון אזולאי: אבל אני שואל למה לקיים דיון לפני שאנחנו עושים?

ארבל אסטרחן: אנחנו בשלב שוועדת הכספים כבר החליטה.

ארבל אסטרחן: והרי כל - - -

ינון אזולאי: היא לא החליטה, זה העניין.

ינון אזולאי: היא לא החליטה.

אופיר כץ: לא החליטה, מה זאת אומרת?

אופיר כץ: אז גם - - -

ינון אזולאי: זה לא מוחלט עדיין.

ארבל אסטרחן: והרי כל ההתכנסות כאן בגלל - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, תן לה, בבקשה.

ארבל אסטרחן: בגלל שרוב חברי הוועדה, או כפי שנראה עוד מעט בהצבעות אם רוב חברי הוועדה, סבורים שיש מקום לקיצור הליכים בעניין הזה.

ארבל אסטרחן: ולכן, ברגע שיש רצון לעשות את הדבר הזה, לשבת אחרי שהוועדה הצביעה - - -

אופיר כץ: אז היא יודעת שיש רוב, שיש קואליציה ואופוזיציה, והם רוב, וזה מה שהם רוצים.

ינון אזולאי: אז יאללה, בואו נלך הביתה וזהו, נסגור את הבאסטה.

אופיר כץ: אז למה עושים את הדיונים האלה בכלל?

אופיר כץ: בואו לא נדבר, לא נעשה שום דבר, הם רוב וזהו, והכול מיותר.

ניר אורבך: חברים.

ינון אזולאי: היועצת המשפטית, במחילה מכבודך, זאת הרמיסה של הדמוקרטיה, להגיד: אנחנו יודעים שיש שם רוב, ונגמר הסיפור.

אופיר כץ: זה מעקר את הכול.

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, חבר הכנסת אופיר כץ.

ינון אזולאי: ואם פתאום יקום שם עוד חבר כנסת, יקרה כמו שקרה במליאה, מה תעשו?

ינון אזולאי: ויצביע משהו אחר, אז תגישו רוויזיה?

ינון אזולאי: כבר לא יהיה אפשר להגיש רוויזיה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: אז מה?

ינון אזולאי: כלומר, אתם אומרים מראש - -

ארבל אסטרחן: יכול להיות שברור שאפשר היה לקיים פה דיון - - -

ינון אזולאי: - - אנחנו לא סופרים את המיעוט שבכם.

ינון אזולאי: זה לצחוק עלינו.

ינון אזולאי: גברתי היועצת המשפטית, הנימוק זה לבוא ולצחוק עלינו.

אופיר כץ: אני באמת מופתע מהטענה הזאת שלך.

אופיר כץ: לפי מה שאת אומרת אין לנו למה לבוא לפה בכלל.

אופיר כץ: אז למה אנחנו באים לפה?

ארבל אסטרחן: זה ממש לא מה שאמרתי.

אופיר כץ: זה מה שאת אומרת, הם רוב, את יודעת שזה מה שהם רוצים, אז למה אנחנו באים לפה בכלל?

ארבל אסטרחן: יש החלטה של ועדת הכספים.

ארבל אסטרחן: אנחנו לא נמצאים במצב של אי-ודאות, אנחנו יודעים כמה הסתייגויות הוגשו.

ארבל אסטרחן: הרי כל העניין פה הוא הצבעה על ההסתייגויות, זאת בעצם מהות ההחלטה.

ארבל אסטרחן: מספר ההסתייגויות שהוגשו ידוע.

ארבל אסטרחן: בכל שלב חברי הכנסת יכולים למשוך את ההסתייגויות, ואז אולי אין משמעות להחלטה.

אופיר כץ: מה זה אולי?

אופיר כץ: זה אולי הדיון.

ינון אזולאי: לכן אני אומר שככה את - - - האפשרות שלנו - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, חבר הכנסת כץ, סליחה, סליחה, הבנו, אתם לא תשתכנעו.

ניר אורבך: היא נתנה את הטיעון שלה, אנחנו עוברים עכשיו הלאה.

ינון אזולאי: שיהיה נימוק הגיוני שלא מבזה אותנו כחברי כנסת ושלא צוחק עלינו בעיניים.

בועז טופורובסקי: השתכנעת?

ניר אורבך: אני גם השתכנעתי.

ניר אורבך: חבר הכנסת ינון אזולאי.

ינון אזולאי: אנחנו מכבדים ואני מכבד את הייעוץ המשפטי ומכבד את גב' ארבל, היא יודעת את זה, מכבד אותה מאוד, אבל זה שהיא צוחקת עליי בעיניים היא פוגעת בי, זה לא מכובד.

ארבל אסטרחן: לא, חלילה.

ניר אורבך: אני לא חושב שהיא צוחקת עליך בעיניים, נו, חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: זה לא מכובד.

ינון אזולאי: זה לזלזל.

ינון אזולאי: להחזיר לי תשובה כזאת זה לזלזל בי.

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, אני מכבד ומעריך אותך.

אופיר כץ: להגיד שיודעים מה הקואליציה רוצה זה להעליב את האופוזיציה.

ינון אזולאי: לא מכובד.

ניר אורבך: תודה.

אופיר כץ: לא צריך אופוזיציה בכלל.

ינון אזולאי: לא ציפיתי ממך לתשובה כזאת, את אדם שאני מכבד.

ניר אורבך: סליחה, חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת אזולאי, אתם תקבלו רשות דיבור.

ניר אורבך: אני רוצה כרגע להקריא את הצעת ההחלטה.

ניר אורבך: אני אומר מראש, אני מבקש, כל מי שמקבל רשות דיבור לתת לו לדבר ולא לקטוע.

ניר אורבך: אם תקטעו אז אני גם אגביל בזמן, ואני אקצר.

ניר אורבך: הרקע, ביום כ"ו בחשוון - - -

ינון אזולאי: ניר, באנו מוועדה קרבית, תהיה נעים איתנו, אל תעשה לנו ככה, לא נעים, נו, באמת.

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, נו.

ניר אורבך: אני רק אומר, אני לא נותן תנאים.

ניר אורבך: אני אומר את זה.

ינון אזולאי: אה, בסדר.

ניר אורבך: "רקע: ביום כ"ו בחשון התשפ"ב (1 בנובמבר 2021) קבעה ועדת הכנסת סדרי דיון מיוחדים לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת (להלן – ההחלטה המקורית) בקריאה השנייה והשלישית בהצעות החוק הבאות: 1.

ניר אורבך: הצעת חוק מסגרות תקציב המדינה (הוראות מיוחדות לשנים 2021 ו-2022) (תיקוני חקיקה והוראת שעה), התשפ"ב–2021 (מ/1443).

ניר אורבך: 2.

ניר אורבך: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"ב–2021 (מ/1443).

ניר אורבך: 3.

ניר אורבך: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2021, התשפ"ב–2021 (מ/1441).

ניר אורבך: 4.

ניר אורבך: הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"ב–2021 (מ/1443).

ניר אורבך: 5.

ניר אורבך: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022, התשפ"ב–2021 (מ/1442).

ניר אורבך: לאחר שהסתיים הדיון המשולב במליאה ואושרו בקריאה השלישית 4 ההצעות הראשונות הנ"ל, ובמהלך ההצבעות על הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022, הוחזר לוועדת הכספים סעיף 60 להצעת החוק, בהתאם לסעיף 91 לתקנון הכנסת.

ניר אורבך: ועדת הכספים הכינה מחדש את סעיף 60 לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, וצורפו הסתייגויות חדשות.

ניר אורבך: לפיכך קבעה ועדת הכנסת, בהתאם לסעיף 98 לתקנון הכנסת, את סדרי הדיון הבאים בקריאה השנייה והשלישית בהצעת חוק התקציב" - - -

שלמה קרעי: למה לא כתוב כאן

שלמה קרעי: כמה הסתייגויות - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אני מבקש ממך מעכשיו, תיתן לדבר, ואתה תקבל.

שלמה קרעי: מה זה מעכשיו?

שלמה קרעי: עד עכשיו לא דיברתי מילה, סליחה, עם כל הכבוד.

ניר אורבך: אז מעכשיו אני מבקש ממך לאפשר לדבר.

ניר אורבך: אתה תקבל את הזמן שלך.

ניר אורבך: תן לי עכשיו בבקשה לסיים, ואל תפריע.

ניר אורבך: תודה.

ניר אורבך: "בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2022, הבאים להוסיף על ההחלטה הקודמת.

ניר אורבך: יודגש כי כל החלטה שנקבעה בהחלטה הקודמת, לרבות לעניין הצבעה על הסתייגויות לסעיפים המילוליים בחוק התקציב והצבעות שמיות, עומדת בעינה אלא אם כן נקבע במפורש אחרת בהחלטה זו: 1.

ניר אורבך: תתקיים הצבעה על לא יותר מעשר הסתייגויות לסעיף 60, כפי שתבחר האופוזיציה.

ניר אורבך: 2.

ניר אורבך: לעניין בקשה להצבעה שמית לפי סעיף 36(ב) לתקנון, מצד חברי סיעות האופוזיציה (צד א') או לבקשת חברי סיעות הקואליציה / הממשלה (צד ב'), ואם הוגשה הבקשה בידי חברים מסיעות שונות – לפי השתייכות רוב החברים: בנוסף לעשר ההצבעות האמורות בסעיף 1, תתווסף אפשרות לכל צד לבקש הצבעה שמית אחת מעבר למכסה שנקבעה בהחלטה המקורית.

ניר אורבך: כפי שצוין בהחלטה המקורית, יושב ראש הישיבה רשאי לאפשר הצבעות שמיות נוספות, במספר זהה לשני הצדדים.

ניר אורבך: " עד כאן הצעת ההחלטה.

ניר אורבך: עכשיו נעבור לדיון.

ניר אורבך: הדובר הראשון – חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת יריב לוין; ואחריו – חבר הכנסת אופיר כץ.

ניר אורבך: ומי שלא נרשם ורוצה, בבקשה אצל נועה.

מאיר פרוש: אני מודה לך מאוד.

מאיר פרוש: אני רוצה להתייחס למקרה שעליו חבר הכנסת אזולאי דיבר קודם.

מאיר פרוש: אני אביא איזושהי דוגמה.

מאיר פרוש: בשטח מסוים שחלה עליו תוכנית מתאר מסוימת, האם מותר לבצע חפירות במגרש שבעתיד אמורים לבנות עליו בניין?

מאיר פרוש: אם אין תוכנית מאושרת לפי תוכנית בניין ערים, אז הוועדה המקומית לא נותנת אישור לחפור באותו מגרש.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי עוד לא יודעים מה מותר, כמה קומות הבניין הזה יהיה, כמה חניה הוא יצטרך.

מאיר פרוש: אם לא נוגעים בקרקע הרי באותו מפלס של הכביש, אז אין שום בעיה, אז הרי לא קורה שום דבר.

מאיר פרוש: אבל אם מישהו רוצה לחפור, ועדת המשנה לא נותנת היתר לחפור אם לא יודעים מה התב"ע מאפשרת.

מאיר פרוש: עכשיו יש לנו פה מצב שבאיזשהו מקום אפשר לומר שיש דיון שוב במליאה.

מאיר פרוש: הדיון במליאה אומר משהו.

מאיר פרוש: הוא לא אומר שמתכנסים שם ושותים קפה מאחורי המליאה, ולפעמים נותנים גם ירקות ועוגות וסנדוויצ'ים.

מאיר פרוש: יש מליאה, הכוונה שיש דיון במליאה.

מאיר פרוש: זאת הכוונה.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים עכשיו שיש דיון.

מאיר פרוש: כשיש דיון זה כמו שיש תוכנית מתאר מאושרת.

מאיר פרוש: ובתוכנית מתאר מאושרת מותר לי לחפור.

מאיר פרוש: כמה מותר לחפור?

מאיר פרוש: אם נתת לבניין הזה ארבע קומות, אז לפחות אני צריך להיערך כי מותר לחפור בשביל ארבע קומות.

מאיר פרוש: אני לא יכול לחפור כאילו יש 20, כי אין לי.

מאיר פרוש: יש מליאה פתוחה, זאת אומרת שיש אפשרות לנאום, לדבר.

מאיר פרוש: אתה לא יכול לפתוח מליאה ואתה לא נותן לדבר.

מאיר פרוש: לכן אני מבקש, אי-אפשר להיצמד, יועץ משפטי אמר שאפשר ולא ייתנו לך לדבר.

מאיר פרוש: צריך נימוקים.

מאיר פרוש: תביאו לי דוגמה איך מתנהלים במקום אחר.

מאיר פרוש: אפשר לפתוח את בית המשפט ולקיים דיון עם השופטים אבל אסור לך לדבר, אתה תבוא תופיע, אמממ.

מאיר פרוש: פותחים מליאה בשביל לדבר.

מאיר פרוש: בשביל זה עשויה המליאה.

שלמה קרעי: לא רק זה, גם לא נימקו את ההסתייגות.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת פרוש.

ניר אורבך: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אני חושב שכותרת ההחלטה הזו היא שגויה מן היסוד.

יריב לוין: אני חושב שאפשר פשוט לקרוא לזה "החלטה בדבר הסרת המטרד שנקרא דיונים בכנסת, בפרט כאשר מדובר באופוזיציה".

יריב לוין: תראו, סעיף 98 נועד לקבוע סדרי דיון מיוחדים.

יריב לוין: ומדובר בסדרי דיון מיוחדים, לא מציאות שבה הכלל הוא שעושים סעיף 98 על כל דבר, ולפעמים מדי פעם נותנים קצת לדבר או לקיים דיונים והצבעות בדרכים רגילות.

יריב לוין: סעיף 98, וזה לא סוד, נועד לתקציב באופן מיוחד מסיבות מוצדקות שיש להן שני היבטים.

יריב לוין: אחד, העובדה שתקציב אם לא מאושר במועד יכול להביא לפיזור הכנסת, ולכן צריך לוודא שאי-אפשר יהיה בגלל צעדים טכניים להביא לפיזור הכנסת, למרות שיש רוב להעברת התקציב; ושתיים, מכיוון שבגלל הגודל, ההיקף והאופי של הדיונים בתקציב יש כאן אפשרויות להגיש הסתייגויות, וכפועל יוצא לקבל גם זמן דיבור, וכו', שבאמת יאריכו את הדיונים ללא קץ ויסתמו את הכנסת לחלוטין.

יריב לוין: זה ההיגיון, ושוב, תתקן אותי ארבל אם אני טועה, שביסוד סעיף 98, בטח ככל שמדובר בתקציב.

יריב לוין: עכשיו באתם לכאן ואמרתם בישיבה הקודמת שהסכמה בסדרי הדין האלה, רבותיי, יש לנו כורח, יש תקציב של 2021, אם לא יאושר עד ה-14 בחודש הכנסת תתפזר.

יריב לוין: אנחנו צריכים לקחת טווחי ביטחון מסוימים, שהיו אומנם מוגזמים לחלוטין, ולכן אנחנו מאלצים אתכם להתכנס לאיזושהי מסגרת שאתם כמובן קבעתם באופן חד-צדדי.

יריב לוין: נדמה לי שהיום כל הנימוקים האלה כבר לא קיימים.

יריב לוין: אנחנו נמצאים עכשיו במצב אחר לגמרי, שבו אתם החלטתם שהדיונים האלה חייבים להסתיים עד מחר בבוקר.

יריב לוין: למה?

יריב לוין: סתם ככה.

יריב לוין: כי נוח לכם, כי זה מתאים לכם, כי משום מה נדמה לכם שאם זה יסתיים ביום ראשון העולם ייחרב.

יריב לוין: כאשר הלכה למעשה תקציב 2021 כבר עבר, עד שתקציב 2022 יביא לפיזור הכנסת ישנם חודשים רבים.

יריב לוין: אנחנו כבר נמצאים בישורת האחרונה של הדיונים ושל ההצבעות.

יריב לוין: ואנחנו נמצאים במצב שאנחנו אפילו לא ביום חול, אלא כבר מגיעים ליום שישי, עם כל המשמעות שלו לכולם, גם לציבור היהודי וגם לציבור המוסלמי.

יריב לוין: אין שום הצדקה ושום סיבה בעולם לומר שמוכרחים לסיים את העניין הזה עכשיו.

יריב לוין: ואין שום בעיה אם הדיונים האלה יסתיימו ביום ראשון.

יריב לוין: אתם יודעים מה, אפילו ביום שני.

יריב לוין: מה יקרה?

יריב לוין: לא כל שכן, כאשר קבעתם כבר בהחלטה הקודמת את האפשרות באופן חריג לקיים את הדיונים גם ביום ראשון.

יריב לוין: דבר שגם כן כבר אין לו הצדקה בכלל.

יריב לוין: לטובת העניין, ולכן, אני סבור, ארבל, שמלכתחילה צריך היה לומר שאין בכלל מקום להפעלת סעיף 98 בנסיבות האלה, בפרט כאשר מספר ההסתייגויות שהוגשו על ידי האופוזיציה הוא מספר מידתי וסביר לגמרי, שעומד להבנתי על ממוצע של הסתייגות אחת לכל חבר כנסת מהאופוזיציה.

יריב לוין: זאת אומרת שגם מספר ההסתייגויות הוא מצומצם מאוד, גם ההיקף הכולל של הדיבור האפשרי, וכו', או של ההצבעות.

יריב לוין: אפילו אם תעשינה כולן כהצבעות שמיות, הוא לא מגיע לאיזשהו פרק זמן שיכול לסכן אפילו את תחילת שבוע העבודה הרגיל של הכנסת ביום שני בשעה ארבע אחר הצוהריים.

יריב לוין: ולכן, אין לזה שום הצדקה מכל סוג שהוא, חוץ מאשר גחמה שרוצים לסיים את הדבר הזה הלילה, ובדרך לדרוס את כל סדרי הדיון ואת כל הזכויות של האופוזיציה.

יריב לוין: אני אגיד גם יותר מזה.

יריב לוין: תראו, המליאה קיבלה החלטה שהיא החלטה חריגה, היא לקחה סעיף או פרק מסוים בתקציב והחליטה להחזיר אותו לדיון בוועדה.

יריב לוין: בהתחלה היא קיבלה החלטה שהיא בכלל דוחה אותו ולא רוצה אותו, אחר כך קיבלה החלטה שהיא רוצה להחזיר אותו לדיון נוסף בוועדה.

יריב לוין: עכשיו המצב הוא כזה, בוועדה לא ניתן לנמק הסתייגויות בגלל שמדובר בחלק המספרי ולא בחלק המילולי, במליאה לא ניתן לנמק הסתייגויות מכיוון שמדובר בסעיף שהוחזר לוועדה וחוזר ממנה חזרה למליאה.

יריב לוין: אז בעניין כל כך – בכל זאת, החלטה דרמטית בסעיף אחד מכלל סעיפי התקציב של 2021 ו-2022.

ארבל אסטרחן: שכולם הוצבעו.

יריב לוין: שכולם כבר הוצבעו והסתיימו.

יריב לוין: ורוצים בכל זאת לקיים עוד איזשהו שיקול דעת, אז הדרך היחידה לקיים את שיקול הדעת הזה זה לפחות בכך שתהיינה הצבעות על ההסתייגויות באופן מסודר, לאו דווקא באישון לילה, ולאו דווקא כשחייבים להספיק מהר לפני שאנחנו מגיעים ליום שישי בשעות בלתי סבירות.

יריב לוין: ומשכך הדבר, הרי ברור שכאשר אתם מקבלים החלטה כזאת, הפגיעה היא לא רק פגיעה טכנית ביכולת לקיים הצבעות, אלא בהיעדר היכולת גם להביא הנמקות, הפגיעה היא באמת פגיעה מהותית.

יריב לוין: ואני אומר, ארבל, עוד פעם, אני פונה בעיקר אלייך, שיורדת לשורש העניין והיכולת של האופוזיציה באמת להביא לידי ביטוי את ההחלטה הזאת של המליאה, להחזיר את הנושא הזה לדיון אמיתי ומסודר.

יריב לוין: עכשיו תשימו לב יותר מזה, נניח שאתם אומרים: בסדר, אבל בכל זאת, אנחנו לא רוצים המון הצבעות, אנחנו רוצים קצת לצמצם.

יריב לוין: אתם קובעים פה החלטה דרקונית עם צמצום של עשר הסתייגויות בלבד.

יריב לוין: זאת אומרת שכל חמישה עד שישה חברי אופוזיציה יצטרכו להתכנס לאיזו הסתייגות אחת מוסכמת עליהם, ולאפשר הצבעה שמית אחת בודדת על כל הפרק הזה שכבר הובא באופן מיוחד.

יריב לוין: אני חושב שכל הדבר הזה, חוץ מאשר פשוט שימוש לרעה, כוחני ודורסני בסמכות שנתונה בכלל למטרות אחרות, אין דרך אחרת לקרוא לדבר הזה.

יריב לוין: ואני חושב שהייעוץ המשפטי, ארבל, חייב להתערב בעניין הזה, וחייב לעצור את הנושא הזה, וחייב לוודא שהדבר הזה לא יקרה.

יריב לוין: אני אגיד יותר מזה.

יריב לוין: אני אפילו מוכן על מנת שלא מישהו יחשוב שאנחנו מחפשים לעשות איזשהו מחטף ולנצל מצב שביום ראשון, לא יודע, אולי יהיה לכם קושי לגייס אנשים, למרות שנערכתם הרי לעניין הזה מראש, אני מודיע שאני מוכן לקזז כל אחד שיהיה חסר לקואליציה ביום ראשון במליאה, ככל שיש צורך בעניין הזה, ובלבד שהדבר הזה יעבור ליום ראשון.

יריב לוין: בזה אני מסיים.

יריב לוין: כשנכנסתי לכאן הסתכלתי על השלט בכניסה, היה כתוב שם "ועדת הכנסת", אני הולך ומקבל את הרושם, אולי ברוח העיסוק שיש עכשיו בעמותת הסיוע ה-48, שהוועדה הזו הפכה לוועדת 98, לא מפצלים אף סעיף מחוק ההסדרים, לא דנים.

יריב לוין: כל היום רק דנים בסעיף 98 ובכל מיני החלטות מן הסוג הזה.

יריב לוין: מספיק כבר.

יריב לוין: מספיק, יש גבול.

יריב לוין: לא יקרה כלום.

יריב לוין: נפסיק להחזיק את כולם, כולל עובדי הבניין ואת כל המערכות פה באמצע הלילה, נקבע, נאפשר דיון, נאפשר הצבעות מסודרות על ההסתייגות הבודדת שניתנה לכל חבר כנסת, נעשה את זה ביום ראשון בצורה מסודרת, נסיים את העניין באופן מכובד.

יריב לוין: לא יקרה שום דבר, האמינו לי.

יריב לוין: תודה.

ניר אורבך: חבר הכנסת יריב לוין, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אז כמי שישב, אני וחבריי בדיון בוועדת הכספים, דווקא דיון מעמיק, כמה שעות ישבנו על אותו סעיף שירד.

אופיר כץ: ועכשיו כשאנחנו רוצים להגיש את ההסתייגויות שלנו, אתה יודע, כל פעם נראה שהקואליציה כמה שהיא רומסת אותנו, שאתם לא יכולים להגיע ליותר נמוך מזה, וכל פעם אתם מפתיעים מחדש.

אופיר כץ: כמה שאתם בעצם רוצים להעלים את האופוזיציה מהבית הזה.

אופיר כץ: זה בדיוק מה שאתם עושים.

אופיר כץ: ואני עוד יותר מופתע שבמקום שיהיה פה ייעוץ משפטי שידע לשמור גם על הכלים שלנו, על היכולות שלנו לתפקד כאופוזיציה, אז זה נראה כאילו יש פה ייעוץ משפטי בוועדה שהוא ייעוץ משפטי רק לקואליציה, מתעלם בכלל מהאופוזיציה.

אופיר כץ: הדבר המוזר והלא הגיוני, ואני חושב שאפילו הזוי, ויותר מזה, גם מסוכן, ארבל, מה שאמרת, שאנחנו יודעים שיש פה רוב, יודעים לאן זה הולך, אז למה אנחנו פה בכלל?

אופיר כץ: למה אנחנו במליאה?

אופיר כץ: למה אנחנו מדברים עכשיו?

אופיר כץ: למה אנחנו נמצאים פה בוועדה?

אופיר כץ: אם אנחנו יודעים שיש רוב, הרי הם ינצחו כמעט בכל הצבעה, אלא אם כן תהיה איזושהי תקלה, אז למה כל ההליך הפרלמנטרי הזה, אופוזיציה קואליציה?

אופיר כץ: לא נבוא לפה, לפי מה שאת אומרת, כי את אומרת:

אופיר כץ: אנחנו יודעים לאן - - - בגלל שיש להם רוב, אז מה אנחנו עושים פה בעצם?

אופיר כץ: זה פשוט לבטל אותנו לגמרי כשאת אומרת דבר כזה.

אופיר כץ: ועל מה?

אופיר כץ: לחכות חצי שעה לרוויזיה, שנוכל לעשות כמו שצריך?

אופיר כץ: כי אנחנו רוצים להיות גם בוועדת הכספים ורוצים להשתתף גם בדיון פה.

אופיר כץ: גם את זה אתם לוקחים מאיתנו?

אופיר כץ: בשביל החצי שעה המסכנה הזאת אתם רומסים אותנו עוד יותר?

אופיר כץ: על חצי שעה?

אופיר כץ: זה היה הביג דיל?

אופיר כץ: עד כדי כך הלחץ שלכם שאתם מכופפים פה את כולנו?

אופיר כץ: מה היה קורה אם הייתם מחכים את החצי שעה הזאת שנגיש את הרוויזיה ונסיים את ההליך כמו שצריך כשאנחנו באים לפה?

אופיר כץ: כשאנחנו יודעים כבר מה התוצאה שהייתה בוועדת הכספים, אם הרוויזיה התקבלה או לא התקבלה.

אופיר כץ: מהר מהר בלי לדעת מה קורה שם אנחנו מגיעים לפה כבר ולהתקדם?

אופיר כץ: בגלל שיש רוב אז זה אמור להיות ככה.

ינון אזולאי: שנייה, ולדימיר, תגיד לאלכס שאנחנו מושכים את הרוויזיה כי אין לזה ערך, אז חבל שידון על זה, אנחנו פה.

אופיר כץ: זה בדיוק העניין, זה מה שאתם עושים, מונעים מאיתנו לעשות את התפקיד שלנו.

אופיר כץ: וגם אם אנחנו באופוזיציה גם לנו יש זכויות.

אופיר כץ: והייעוץ המשפטי פה צריך להסתכל גם על הזכויות שלנו, גם על הדברים שאנחנו רוצים להביע, גם על איך שאנחנו רוצים לתפקד, גם אנחנו נבחרי ציבור.

אופיר כץ: יש ציבור ששלח אותנו לפה, ואנחנו צריכים לייצג אותו.

אופיר כץ: ומה שאתם עושים כל פעם מחדש, אתם מונעים את זה מאיתנו.

אופיר כץ: והסידור הזה שהגעתם לעשר, יריב אמר את זה, חמישה-שישה חברי כנסת על הסתייגות אחת?

אופיר כץ: עד כמה אתם רוצים להגיע רחוק בזה שאתם רומסים את האופוזיציה?

אופיר כץ: תפסיקו עם זה.

אופיר כץ: יום אחד גם אתם תהיו באופוזיציה, ואתם לא תרצו שיתנהגו אליכם ככה.

אופיר כץ: תודה.

ניר אורבך: חבר הכנסת כץ, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת ינון אזולאי, בבקשה; אחריו – חברת הכנסת אורית סטרוק; וחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

ניר אורבך: תודה.

ניר אורבך: הודעתי לאלכס קושניר, גם בטלפון, שאנחנו מושכים את הרוויזיה.

ניר אורבך: הוא רוצה, שידון על שלו.

ניר אורבך: אין לנו עניין ברוויזיה כזאת תוך כדי רמיסה ודריסה שלנו.

ניר אורבך: גברתי היועצת המשפטית, באמת אמרתי מקודם שזה פוגע, אבל אני שוקל עוד פעם.

ניר אורבך: ובסוף החלטתי לא להיפגע, כי אני באמת חושב שבאת ממקום שאת מאמינה בו, שאת מאמינה במה שאת אומרת, וזה בסדר.

ניר אורבך: אני רק לא יכול לקבל את זה.

ניר אורבך: אמר את זה אופיר, וכל אחד אומר את זה בשפה שלו, זה פשוט לפגוע בנו, לצחוק עלינו, להגיד לנו: תשמעו, אתם לא שווים כלום, אתם מיעוט ואפשר לדרוס אתכם.

ניר אורבך: זה מה שאנחנו מרגישים.

ניר אורבך: אני לא אומר שאת גורמת לנו לזה, אני רק אומר מה התוצאה של ההחלטה שבעינינו היא לא הגיונית כלל.

ניר אורבך: ולכן אני אומר, זה בסדר, זה התפקיד שלך כיועצת משפטית, מכבדים אותו בצורה הכי מכובדת שיש, רק את הרגשות אנחנו חייבים להגיד.

שלמה קרעי: אלו לא רגשות, אלו עובדות.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מדברים על רמיסה, אמר יריב לוין את זה, אבל אני אגיד לך מה זה רמיסה שחור על גבי לבן, מה הכותרת של פה?

ינון אזולאי: "החלטה מספר 2".

ינון אזולאי: למה לא תרשום "הצעה לדיון"?

ינון אזולאי: כבר החלטתם, כבר אתם מצביעים על ההחלטה?

ארבל אסטרחן: מה רשום למעלה?

ארבל אסטרחן: בגדול ומודגש - - -

ניר אורבך: לא, חבר הכנסת אזולאי, זה כתוב למעלה.

ינון אזולאי: בוא, אבל "החלטה מספר 2", אל תחליט, חכה להחלטה, ואחר כך תגיד החלטתי.

ארבל אסטרחן: כתוב למעלה.

אורית סטרוק: מה כתוב למעלה?

ינון אזולאי: מה אני בא להגיד לך?

ינון אזולאי: הניואנסים הקטנים האלה, בסופו של דבר עוד לא החלטנו.

מיכל מרים וולדיגר: מה כתוב למעלה?

אורית סטרוק: מה, מה כתוב למעלה?

ארבל אסטרחן: "טיוטה לדיון בוועדת הכנסת".

ינון אזולאי: ראיתי את מה שכתוב למעלה.

ינון אזולאי: "החלטת ועדת הכנסת", בואו.

מיכל מרים וולדיגר: טיוטה.

ניר אורבך: "טיוטה לדיון בוועדת הכנסת".

ינון אזולאי: למעלה כתוב, והחלטה.

ינון אזולאי: אז אל תרשום לי החלטה.

ינון אזולאי: קודם כול אם אתה רוצה לכבד אותנו, אז אל תרשום "החלטה".

ארבל אסטרחן: ככה אנחנו עושים תמיד בוועדת הכנסת.

ניר אורבך: אין בעיה, חבר הכנסת אזולאי, זה הנוהג שמקדמת דנא.

ינון אזולאי: באתם לשנות.

ניר אורבך: לא, חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: מה זה לא?

ניר אורבך: נשנה במקומות אחרים.

ינון אזולאי: ניר, מה זה לא?

ינון אזולאי: אתם באתם לשנות, אדוני היושב-ראש, אני איתך, אני זורם איתך.

ינון אזולאי: אתם באתם לשנות אז תשנו.

ינון אזולאי: אבל לא חשוב.

ינון אזולאי: אני אומר, אתם רוצים לרמוס, אין בעיה, אתם מגיעים למצב שמה עשינו?

ינון אזולאי: עשינו סך הכול הסתייגות אחת לכל חבר כנסת.

ינון אזולאי: הסתייגות אחת.

ינון אזולאי: חבר כנסת לא יכול להביע את הדעה שלו?

ינון אזולאי: לא הגשנו 300 הסתייגויות לכל אחד.

ינון אזולאי: אחת, הסתייגות אחת לכל חבר כנסת.

ינון אזולאי: אתם יודעים מה פרוש?

ינון אזולאי: שחבר כנסת אומר: תשמע, אתה יודע מה, גם אם הייתה לי התלבטות, אני רוצה בשביל העיקרון האישי שלי שיש לי משהו הסתייגות, איזו זכות פרלמנטרית אני רוצה.

ינון אזולאי: מה אתם אומרים לנו?

ינון אזולאי: גם את זה אתם לא שווים.

ינון אזולאי: אנחנו נרמוס אתכם, נדרוס אתכם, ולא סופרים אתכם, אין מה לעשות.

ינון אזולאי: זאת רמיסה, זאת דריסה.

ינון אזולאי: אתם עוברים מחוק לחוק, מפעילים 98 על מה שאתם לא צריכים להפעיל 98.

ינון אזולאי: נפל.

ינון אזולאי: חבר'ה, לקחתם את חוק התקציב והעברתם אותו, שאפו, אנחנו הפסדנו, זה בסדר.

ינון אזולאי: תלמדו להפסיד בכבוד.

ינון אזולאי: אל תברחו מהפסד.

ינון אזולאי: תלמדו להפסיד בכבוד, אל תהיו אנשים קטנים.

ינון אזולאי: אמרתם שבאתם לשנות, אז אתם משנים הכול לרעה, אתם לא משנים שום דבר לטובה.

ינון אזולאי: תהיו אנשים אמיתיים עם עצמכם, תהיו אנשים שמראים גם דוגמה כלפי חוץ, אל תהיו אנשים קטנים.

ינון אזולאי: אתם אנשים קטנים שלא יודעים להפסיד, אתם קואליציה שרומסת ודורסת.

בועז טופורובסקי: אנחנו לא יודעים להפסיד?

ינון אזולאי: בועז, אחי לא שמעו אותך כל הלילה, איפה נעלמת?

בועז טופורובסקי: אתם מחרימים את הכנסת.

ינון אזולאי: מה קרה?

ינון אזולאי: בוקר טוב, בועז, איפה היית כל הלילה?

בועז טופורובסקי: אתם אלה ששלוש שנים לא היה לכם תקציב.

ינון אזולאי: בועז, איפה נעלמת בלילה?

ינון אזולאי: מה קרה?

ניר אורבך: בועז, סליחה, חבר הכנסת אזולאי.

ינון אזולאי: איפה נעלמת בלילה?

ינון אזולאי: פתאום התעוררת.

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, רגע אחד.

ינון אזולאי: כן, בבקשה, אדוני היושב-ראש.

ניר אורבך: ביקשתי שזה לא יהפוך לוויכוח אישי.

בועז טופורובסקי: צודק, צודק.

בועז טופורובסקי: זה משתחרר לי.

ניר אורבך: וביקשתי לא להפריע.

ניר אורבך: תמשיך, בבקשה.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד לכם, אתם מתנהגים בקטנות, וזה סוג של אנשים קטנים.

ינון אזולאי: תן לו מכה קצת יותר חזקה עם הרגל, את זה לא רואים.

ניר אורבך: זאת הייתה חיבה.

ינון אזולאי: אני רק אומר לך שעם היד זה לא נעים כזה.

בועז טופורובסקי: שולח ידיים.

ינון אזולאי: כשאני רוצה להגיד לאופיר אני עושה לו ככה ואף אחד לא רואה, אבל זה בסדר.

ינון אזולאי: זה עוד סוג של זלזול.

ניר אורבך: ביקשתי שיפסיק.

ינון אזולאי: ניר, אני מכבד אותך, הכול בסדר.

ניר אורבך: מה קרה לך? ינון, רציני עכשיו, מה קרה לך? נו, באמת.

ניר אורבך: ביקשתי ממנו שלא יפריע לך.

ינון אזולאי: אני אגיד לך מה קרה לי.

ינון אזולאי: זה לא אישי עליך, שתבין.

ניר אורבך: בסדר.

ניר אורבך: ועכשיו ביקשתי שהוא לא יפריע לך.

ינון אזולאי: זה לא אישי וזה אפילו, איך הוא אומר, פרסונלי, זה אפילו לא פרסונלי.

מיכל מרים וולדיגר: כי לא הבנו אישי, אז תרגמת לנו.

מיכל מרים וולדיגר: תודה על התרגום.

ינון אזולאי: שמעתי את ליברמן במליאה אומר שזה לא פרסונלי ולא אישי, אז אני מנסה ללכת בקו של שר האוצר.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע למה, כל פעם שאני טובע איזה מונח פה בכנסת כולם אחרי זה חוזרים אחריי.

קריאה: זה של ליברמן.

נעמה לזימי: זה רק מראה שהשעה קשה לכולם.

ינון אזולאי: תשמע, אתה יכול לשאול את ועדת הכספים, את אלכס, ושאר הוועדות, התנהגנו איתם, אתה יודע מה, בכזאת הגינות.

ינון אזולאי: קח את כל ההסתייגויות שלנו, יכולנו להגיד אלפים, לא הגשנו אלפים, מלבד חוק התקציב.

ינון אזולאי: כשהגענו ללילה האחרון, ואני אומר את זה בריש גלי, כשבאו ורצו לרמוס אותנו, ואנחנו כאופוזיציה לא קיבלנו שום דבר, ופגעו בילדים שלנו, השתמשנו עם זה ככלי להוציא כספים למען החלשים.

ינון אזולאי: עם זה השתמשנו בהסתייגויות שלנו.

ינון אזולאי: כן, עם זה.

ינון אזולאי: ואם היום הייתי יכול להשתמש ולהוציא עוד כספים הייתי מוציא כספים ועוד מיליונים, עשרות מיליונים, מאות מיליונים ומיליארדים, אם הייתי יכול לעשות עם זה.

ינון אזולאי: אני לא יכול לעשות עם זה היום, לצערי.

ינון אזולאי: אבל מה, את כל מה שעשינו תמיד ב-20 הסתייגויות, 30, 50, 100, מקסימום שיכולנו להגיש אלפים.

ינון אזולאי: ואתה יודע מה, כולם מכירים אותי, כשאני רוצה להגיש הסתייגות אני יודע להגיש עשרות אלפי הסתייגויות.

ינון אזולאי: אבל לקחתם את זה למקום לא נכון, לקחתם את זה והשתמשתם בזה לרעתנו, וזה יחזור אליכם.

ינון אזולאי: כדאי שתחשבו עוד פעם, אולי בכל זאת להיות אנשים כנים והגונים כלפי הציבור, לא כלפינו.

ינון אזולאי: כלפינו כבר התייאשנו מזמן, לפחות כשהציבור מסתכל עליכם.

ינון אזולאי: באתם לשנות, אולי תעשו שינוי אחד לטובה, ואל תישארו אנשים קטנים.

ינון אזולאי: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת אזולאי.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול לאן אתם ממהרים?

אורית סטרוק: לאן אתם ממהרים, ניר?

אורית סטרוק: אני יכולה להבין לאן מיהרתם, גם זה היה קצת במהירות מוגזמת, מופרזת, אני יכולה להבין לאן מיהרתם עם חוק התקציב של 2021.

מיכל מרים וולדיגר: הם יגידו לך ששלוש שנים אין תקציב.

אורית סטרוק: אבל עבר תקציב, זהו, הממשלה ניצלה, ניצלה, ניצלה.

אורית סטרוק: אז לאן אתם ממהרים?

נעמה לזימי: מה זה הממשלה ניצלה, אורית?

נעמה לזימי: שהמדינה תתנהל בלי תקציב?

אורית סטרוק: ניצלה, ניצלה, היא לא תיפול.

ניר אורבך: חברת הכנסת לזימי, לא, לא, לא, אני מבקש לא להפריע.

איתמר בן גביר: דפקו את כל השכבות המוחלשות שאת מייצגת.

איתמר בן גביר: דפקתם אותם.

ניר אורבך: ביקשנו לא להפריע.

ניר אורבך: חבר הכנסת בן גביר, אני מבקש שוב לא להפריע.

ניר אורבך: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

מאיר פרוש: קבלו אותם בתשואות, באו חברים חדשים.

אורית סטרוק: העברתם את חוק התקציב של 2021, לא הייתה לכם אף טעות, עידית עשתה ככה וככה, אלקין עשה ככה וככה, פורר הסתובב, חמד עמאר הסתובב, כולם הסתובבו, העברתם את זה.

אורית סטרוק: אף אחד לא טעה, היה לכם נס גדול, כל הנורבגים גם כן לא טעו.

אורית סטרוק: העברתם את זה – ניר, אני ממש רוצה שתקשיב לי כי השאלה שלי היא אליך.

אורית סטרוק: אני מבקשת שתקשיב לי, כי באמת אני רוצה להבין אותך.

ניר אורבך: את צודקת, עוד רגע אחד.

אורית סטרוק: עידית עמדה ועשתה ככה וככה וככה, אלקין עשה - - -

ניר אורבך: עוד רגע אחד.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת אזולאי, נו, זה לא לעניין.

מיכאל מלכיאלי: אה, שומעים?

מיכאל מלכיאלי: סליחה, אורית, יש פה אנשים מדהימים.

ניר אורבך: אני לא צוחק, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: בסדר, סליחה, מתנצלים.

מיכאל מלכיאלי: עצם זה שאתה דואג לאורית אני כבר מתנצל.

ניר אורבך: תמיד.

אורית סטרוק: ניר תמיד דואג לי, שתדע.

אורית סטרוק: אז היה לכם נס גדול, אף אחד מכל הנורבגים לא התבלבל, כולם הצביעו נכון.

אורית סטרוק: מיכל שיר גם כן טרחה וצעקה לכולם, וכל אחד זה, והעברתם את זה, יופי, גמרנו.

אורית סטרוק: הממשלה ניצלה מקריסה.

אורית סטרוק: ניצלה בעור שיניה, ניצלה.

אורית סטרוק: למרות כל הידיעות על מנסור, למרות כל הידיעות על עמותה 48, למרות הכול כולכם איכשהו הצלחתם לסתום את העיניים, את האוזניים ואת האף, ולהצביע, ולהעביר את התקציבים של 2021.

אורית סטרוק: זהו, גמרנו.

אורית סטרוק: עכשיו לאן אתם ממהרים?

אורית סטרוק: לאן?

אורית סטרוק: איזו הצדקה יש לחיפזון הזה שמשאיר – תסתכל מסביב, תראה מה הולך, כולם טרוטי עיניים.

אורית סטרוק: למה?

אורית סטרוק: למה?

אורית סטרוק: יש לכם מלא זמן בשביל התקציב הבא.

אורית סטרוק: במקרה הסעיף שנפל הוא סעיף שרק מהישיבה היחסית קצרה בוועדת כספים אפשר היה לראות עד כמה הסעיף הזה דורש תיקון אמיתי.

אורית סטרוק: לו יצויר שהייתה פה הקשבה רצינית צריך היה לתקן אותו מהיסוד.

אורית סטרוק: שמענו דברים קשים מאוד ביחס לסעיף הזה בוועדת הכספים.

אורית סטרוק: היה צריך, אתה יודע, ניר, אתה אדם - - -

שלמה קרעי: תגיד להם, היית יושב-ראש ועדת הכנסת, לא?

שלמה קרעי: בושה וחרפה הדיון.

ניר אורבך: שומעים אותך ואתה מפריע.

אורית סטרוק: אתה אדם מאמין, ואתה יודע שדברים לא קורים בעולם סתם.

אורית סטרוק: אם קרה דבר כזה, אין מקרה, יש רק מהשם.

אורית סטרוק: אם קרה דבר כזה שסעיף מסוים נפל צריכים לבדוק אותו מחדש, צריכים לבחון אותו מחדש.

אורית סטרוק: וגם אם אתם מתעקשים לא לבחון כלום מחדש, מאיפה החיפזון הזה?

אורית סטרוק: עכשיו אני יכולה לראות כמה אפשרויות לחיפזון.

אורית סטרוק: חברים, אם ניר לא שומר על זכות הדיבור לי, אני אתעקש.

אורית סטרוק: אתם יכולים לתת לי לדבר ושיהיה שקט?

ניר אורבך: את צודקת, תגידי להם את, אולי זה יעזור, אלו חברים שלך מהאופוזיציה.

מיכל מרים וולדיגר: אלו נראים לי העוזרים.

ניר אורבך: אני מבקש, עוד רגע.

ניר אורבך: חבר הכנסת אזולאי, אפרופו שינויים, אני ברצינות אומר עכשיו, פה בוועדה הזאת לפחות אנחנו מנסים שכשמישהו מדבר אז לא מדברים.

ניר אורבך: זה מפריע.

ניר אורבך: סליחה שאני לא - - -

מיכאל מלכיאלי: בכל ועדת הכנסת בקואליציה הנוכחית - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, באמת בלי בדיחות כי חברת האופוזיציה מדברת.

ינון אזולאי: אם בשעה כזאת לא תעשה בדיחות כולם יירדמו פה.

ניר אורבך: בשביל זה חבר הכנסת ביטן הגיע, ותכף מן סתם יהיו פה גם קצת.

מיכאל מלכיאלי: כמו שבנט הרדים את ההוא.

מיכל מרים וולדיגר: ביידן, ביידן.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: עכשיו אני יכולה לראות כמה סיבות לחיפזון וללחץ הזה.

אורית סטרוק: סיבה מספר אחת, אני אקרא לה במילה הפשוטה, לא מוצאת מילה יותר מתאימה, אגו.

אורית סטרוק: אגו.

אורית סטרוק: אמר נפתלי בנט: אנחנו ננצח.

אורית סטרוק: איך הוא אמר?

ינון אזולאי: 780-אפס.

אורית סטרוק: 780-אפס, אז הוא חייב להראות שהוא ניצח.

אורית סטרוק: אני אומנם לא מבינה את מי הוא מנצח.

אורית סטרוק: כלומר, בעיניים שלי הוא מנצח את האנשים שהיו אמורים להיות השותפים שלו, את המחנה הלאומי שבשמו הוא הלך לבחירות.

אורית סטרוק: ואני לא מבינה עם מי הוא מנצח.

אורית סטרוק: בעיניים שלי לפחות הוא מנצח יחד עם האויבים של עם ישראל.

אורית סטרוק: אבל בסדר, הוא רוצה ביחד עם מנסור עבאס לנצח את יריב לוין ואת אורית סטרוק ואת מיכל וולדיגר ואת שלמה קרעי, ואת מי שכחתי?

אורית סטרוק: את מיקי זוהר.

אורית סטרוק: הוא רוצה לנצח את המחנה הלאומי.

אורית סטרוק: מאה אחוז, וזאת אולי הסיבה שלא תיפול שיערה מהאגו של נפתלי בנט.

אורית סטרוק: זאת אפשרות אחת.

שלמה קרעי: אין לו שיערות.

אורית סטרוק: אני לא חושבת, עם כל הכבוד, שהאגו של נפתלי בנט מצדיק פגיעה כזו קשה בתהליכים הדמוקרטיים של הכנסת.

אורית סטרוק: אפשרות שנייה שאני יכולה לראות לחיפזון זה שאתם חוששים מה יקרה בזמן שיעבור.

אורית סטרוק: יכול להיות שבכל יום שעובר יתגלו עוד ועוד נתונים מזעזעים על המעורבות של מנסור עבאס בטרור - -

עופר כסיף: נו, די כבר עם השטויות האלה.

אורית סטרוק: - - ולאט לאט תתפורר לכם לקואליציה.

אורית סטרוק: יכול להיות שמזה אתם מפחדים, שכל יום שעובר פתאום אנשים בתוך הקואליציה ירגישו לא נוח.

אורית סטרוק: אולי אתה בעצמך תרגיש לא נוח, ניר.

אורית סטרוק: אבל אתה יודע מה, גם זו סיבה פוליטית שלא יכולה להצדיק פגיעה כל כך אנושה בהליך הדמוקרטי בכנסת.

אורית סטרוק: אתם לוקחים סעיף שהוא באמת סעיף מיוחד למקרי חירום, ואתם משתמשים בו במשהו שאין בו שום חירום.

אורית סטרוק: אולי מהחירום של החשש שהקואליציה טיפה תתחיל לרעוד, מבפנים אני מתכוונת, לא בגלל שהתקציב ייפול ופרוצדורלית תלכו לבחירות, אלא בגלל שהסדקים בתוככם מתחילים להתרחב.

אורית סטרוק: עם כל הכבוד, זאת לא סיבה להשתמש ב-98.

אורית סטרוק: והסיבה השלישית שאני יכולה להעלות בדעתי למה אתם רוצים להשתמש בסעיף הזה, שהוא באמת מיוחד והוא לא למקרים כאלה, זה פשוט כי אתם יכולים.

אורית סטרוק: פשוט כי אתם יכולים.

אורית סטרוק: כמו שמעלים את מחירי הטיטולים כי פשוט אתם יכולים, וכן הלאה.

אורית סטרוק: אני באמת חושבת, ניר, באמת, אתה הגעת לתפקיד כל כך רם, יושב-ראש ועדת הכנסת, יש לך הרבה יכולות ביד, הרבה מעבר לחבר כנסת רגיל, למה אתה מסכים לבזות את עצמך בהליך הזה?

אורית סטרוק: סיימתי.

ניר אורבך: תודה על הדברים, חברת הכנסת סטרוק.

ניר אורבך: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

עופר כסיף: מי אחריה?

ניר אורבך: חבר הכנסת איתמר בן גביר; ואחר כך – חבר הכנסת שלמה קרעי.

אביר קארה: וגם יש לוחות זמנים?

אביר קארה: אפשר לאכול?

אביר קארה: משהו?

ניר אורבך: חבר הכנסת קארה, לא.

ניר אורבך: אתה יכול לצאת לאכול ולחזור, הכול יהיה בסדר, אנחנו נהיה פה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

מיכל מרים וולדיגר: אז קודם כול, לילה טוב לכולם.

ינון אזולאי: תגיד לי, אביר, למה לא נותנים לך בשום ועדה לדבר?

ינון אזולאי: גם שם לא נתנו לך.

אביר קארה: ראית מה זה.

ינון אזולאי: מה זה?

ינון אזולאי: סותמים לך את הפה, אחי, למה?

אביר קארה: רק לכם בקואליציה נותנים להגיד את כל הדברים שאתם רוצים.

ינון אזולאי: אין, אני אומר לך, רק לנו.

ינון אזולאי: כי אנחנו לא נותנים שיסתמו לנו את הפה, זה ההבדל.

אביר קארה: אבל מה שראיתי שהכי יפה אצלכם, שאתם אומרים שלא נותנים לכם לדבר.

ינון אזולאי: אל תהיה פראייר, תדבר, כל הכבוד, דבר עוד.

ניר אורבך: חבר הכנסת קארה, תקשיב רגע אחד, פה מדברים רק לפי הזמן שמגיע.

אביר קארה: קיבלתי.

מיכאל מלכיאלי: אה, קבוצה של מטומטמים פה.

ניר אורבך: רגע, אתה רוצה לדבר, אני אתן לך את הכבוד, רק - - -

מיכאל מלכיאלי: אביר, זה קבוצה של מטומטמים, תאמין לי.

ניר אורבך: שנייה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: בוא נצא החוצה.

מיכאל מלכיאלי: לא לעניין, מה.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת קארה, אתה רוצה רשות דיבור אז אפשר להירשם פה.

ניר אורבך: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: די, להפסיק לצחוק, לכבד את ועדת הכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: אני מקווה שאני לא נכנסת בתוך חבורת המטומטמים שדיברת עליהם, אני לא יודעת.

אביר קארה: הוא לא אמר למי התכוונתי.

מיכל מרים וולדיגר: אמרת שפה כולם חבורת מטומטמים.

מיכאל מלכיאלי: זאת שיחה אישית ביני לבינו.

אורית סטרוק: זאת רק המפלגה שלהם, היא מפלגה של מטומטמים, את לא במפלגה.

מיכל מרים וולדיגר: לא, מלכיאלי התכוון לכולם.

מיכאל מלכיאלי: לא קיבלו אותך.

אביר קארה: לא היה כתוב שם המפלגה.

אביר קארה: אני לא רוצה חס ושלום להעליב פה מפלגות אחרות.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, אורית, שאלת מקודם לאן הם ממהרים.

מיכל מרים וולדיגר: קראתי באחת הקבוצות, באחד הציוצים, שראש הממשלה שלנו כבר הזמין את כל חברי הקואליציה להרמת כוסית.

אורית סטרוק: אה, נכון, שכחתי.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני חושבת שזאת הסיבה, כי באמת אין שום סיבה אחרת.

נעמה לזימי: לא הוזמנתי עדיין.

יבגני סובה: לא קיבלנו שום דבר כזה.

יבגני סובה: לא קיבלנו שום דבר.

מיכל מרים וולדיגר: זה מה שקראתי, אני לא יודעת.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני מספרת לכם שכנראה זה מחכה לכם.

דוד ביטן: לא הזמינו נורבגים.

ינון אזולאי: פשוט לא הזמינו נורבגים, זה העניין.

ניר אורבך: חברת הכנסת לזימי, חבר הכנסת ינון אזולאי.

ניר אורבך: תיכנסי לקבוצות ווטסאפ מיוחדת ואני אראה לך כמה פייק יש שם, כנראה שגם זה אחד מהדברים.

מיכל מרים וולדיגר: אני שמחה לשמוע שזה פייק ניוז.

ינון אזולאי: אגב, נכנסתי לקבוצת פייק נורבגיה, הכול פייק שם.

מיכל מרים וולדיגר: אז התמיהה של אורית רק גדלה מזה, כי אני באמת לא מבינה.

ניר אורבך: גדלה, ודאי, ודאי.

מיכל מרים וולדיגר: אני מצטרפת לכל מה שאמר גם יריב חברי מקודם, לאן ממהרים.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, עברנו תקציב, הכול עבר, הכול נחמד, יופי.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שכעורכת דין כבר 30 שנה, אני יודעת שיש דבר כזה שנקרא שימוש לרעה בזכויות.

מיכל מרים וולדיגר: יש סעיף 98 - - -

אופיר כץ: בסמכות.

אופיר כץ: סמכות מביאה אחריות, לא זכות.

שלמה קרעי: בסמכות.

דוד ביטן: שימוש לרעה בסמכות.

מיכל מרים וולדיגר: סמכות, תקראו לזה סמכות.

מיכל מרים וולדיגר: גם בסמכות יש שימוש לרעה.

מיכל מרים וולדיגר: ואני חושבת שצריך לעשות בזה שימוש בתום לב.

מיכל מרים וולדיגר: בחודש האחרון אני שומעת את ה-98 מעבר ל-98.

דוד ביטן: אין דבר כזה.

מיכל מרים וולדיגר: כל פעם אני שומעת 98, 98, שזה סעיף שאמור להיות באמת למקרים מיוחדים.

דוד ביטן: אי-אפשר להשתמש בסמכות לרעה בתום לב, זה סותר.

מיכל מרים וולדיגר: לא, אמרתי שצריך להשתמש בסמכות בתום לב, ולא לעשות בזה שימוש לרעה.

מיכל מרים וולדיגר: נכון.

מיכל מרים וולדיגר: הבאנו במקרה הספציפי היום, כמו שאמרו לפניי, כל חבר כנסת מהאופוזיציה, 59, הביאו הסתייגות אחת, ולא מאות, ולא עשרות.

מיכל מרים וולדיגר: הסתייגות אחת.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רואה איפה יש בכלל מקום ל-98.

מיכל מרים וולדיגר: אין פה לעשות איחוד, כל אחד בא עם ההסתייגות שלו, אין פה צורך, זה לא נכון, זה לא מכביד, אין שום סיבה.

מיכל מרים וולדיגר: ואם אני מסתכלת נכון על התמונה אני חושבת שאולי באמת, כמו שאמרו פה לפניי, הישיבה פה היא סוג של עלה תאנה, זה להראות כאילו שומעים אותנו, ולהראות כאילו יש פה איזה הליך דמוקרטי ששומעים את כולם, ובאמת יש איזה מקום להצבעה.

מיכל מרים וולדיגר: אני יכולה לשער שאם כולנו פה עכשיו נהמר, כולנו נגיע לאותה תוצאה שהטיוטה הזאת בדיוק תהיה אותו דבר כמו ההחלטה.

מיכל מרים וולדיגר: שום דבר פה לא ישתנה.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, אנחנו סתם יושבים ומקשקשים את עצמנו לדעת, אבל הדברים כבר נכתבו מראש ונחתמו, וכולנו זה רק עלה תאנה.

ניר אורבך: רק מהשם.

ניר אורבך: מה שיקרה זה רק מהשם.

מיכל מרים וולדיגר: כן, אבל יש לו שליחים, אתה יודע.

מיכל מרים וולדיגר: הקדוש ברוך מוצא שליחי מצווה.

ניר אורבך: אין מקריות בעולם כלל.

מיכל מרים וולדיגר: ולעומת זאת, גם שליחים שעושים דברים פחות טובים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן מבחינתי זה באמת סוג של עלה תאנה הישיבה שלנו פה, וחבל שכך.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה, חברת הכנסת וולדיגר.

ניר אורבך: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: קודם כול אני מצטער שאני אקצר, אבל הגעתי עכשיו, הזעיקו אותי אחרי שהרביצו לילדים כאן בהפגנה בכניסה לירושלים.

איתמר בן גביר: באמת כשהגעתי ראיתי מחזות מאוד מאוד קשים, שוטרים שמרביצים באלות.

מאיר פרוש: אתה נראה מאוד כועס.

איתמר בן גביר: אני גם עם גז מדמיע שהשפריצו שם, שוטרים פיזרו גז מדמיע.

איתמר בן גביר: ובעיניי הכי נורא זה לראות שוטר שמרביץ לילדה בת 14, שמרביץ לילד בן 15, בלי שום סיבה.

איתמר בן גביר: אני חושב שזה דבר שצריך להדיר שינה מעינינו.

ינון אזולאי: גם עם סיבה הוא לא יכול להרביץ לילד, עם כל הכבוד.

איתמר בן גביר: נכון מאוד.

איתמר בן גביר: וזה צריך להדיר שינה מעינינו.

איתמר בן גביר: הדבר הזה, התופעה הזאת של אלימות משטרתית, אגב, מכל הכיוונים, צריך לדעת ששוטר אלים הוא שוטר אלים.

איתמר בן גביר: בעיניי זה מחריד.

איתמר בן גביר: אני אגיד בקצרה.

איתמר בן גביר: אני אקרא אולי דברים שנאמרו על ידי עורכת הדין היועצת המשפטית המכובדת ארבל במעמד אחר בקשר לממשלה אחרת, אבל למעשה אותם דברים, דנו בסעיף 98.

מיכאל מלכיאלי: תן לנו.

איתמר בן גביר: אומרת ארבל שבסעיף הזה צריך לדון רק במקרים מיוחדים, רק במקרים קיצוניים.

מאיר פרוש: זה ליל ראש חודש, זה מיוחד.

מיכאל מלכיאלי: וכסלו זה קיצוני.

דוד ביטן: יש ממשלה חדשה, זה מקרה חריג.

איתמר בן גביר: ברור שזה צריך להיות קיצוני, ברור שזה צריך להיות במקרה חריג.

איתמר בן גביר: את אמרת, ארבל, במקרה שהממשלה כאן הייתה ממשלה אחרת.

אביר קארה: מה זה?

אביר קארה: שלוש וחצי שנים בלי תקציב זה קיצוני.

איתמר בן גביר: זה לא צריך להיות דבר שבשגרה.

מיכאל מלכיאלי: ראש ממשלה בלי מנדטים זה נקרא מקרה קיצוני.

מיכאל מלכיאלי: אביר, ראש ממשלה שלא עובר את אחוז החסימה זה נקרא מקרה קיצוני.

אביר קארה: אני לא מצליח להבין אתכם, באמת, אתם מתקרבנים עם כל כך הרבה מנדטים.

אביר קארה: איך הציבור שלכם לא רואה אתכם, כל היום כמו קורבנות וכאלה.

מיכל מרים וולדיגר: אתה צודק, רק אתה.

קריאות: - - -

ניר אורבך: אני מבקש.

מיכאל מלכיאלי: תגיד לי, אני נראה לך קורבן?

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת קארה, סליחה, סליחה.

אופיר כץ: אביר, לפחות יש לנו ציבור.

קריאות: - - -

אופיר כץ: הציבור יכול להגיד אם זה בסדר או לא בסדר.

אביר קארה: כל מצביע - - - יכול להשקיע בבורסה עשרה שקלים ולהרוויח 900 ולהתאכזב.

מיכל מרים וולדיגר: תביא ארבעה כאלה, איפה יש לכם מצביעים?

מיכאל מלכיאלי: אנשים כבר לא יודעים מה זה בורסה, אין להם מה לאכול.

אורית סטרוק: מישהו יכול לעדכן את חבר הכנסת קארה שיש תקציב?

אורית סטרוק: יש תקציב, חבר הכנסת קארה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קארה אביר, תקשיב טוב, עכשיו ברצינות תקשיב לי, סליחה, אורית, אף פעם - - -

מיכאל מלכיאלי: עולם המושגים שלכם שונה משלנו.

מיכאל מלכיאלי: בורסה.

ניר אורבך: ברצינות עכשיו, זה מטריף אותי, אף פעם לא קראתי לסדר פה לאף אחד, זה יהיה מוזר אם אתה הראשון שאני אקרא לו בישיבה הראשונה שלך פה בוועדה.

ניר אורבך: אני מבקש.

אביר קארה: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אין לך עבודה במשרד ראש הממשלה, אביר?

מכלוף מיקי זוהר: ניר, אתה לא תאמין, אבל קריאה לסדר לחבר הכנסת קארה זה חריג.

ניר אורבך: הבנו את ההערה המחכימה, אני מבקש.

ניר אורבך: די, תנו לאיתמר.

ניר אורבך: מיקי זוהר.

ינון אזולאי: די, תנו לאיתמר, אתם המפלגה היחידה ימינה שנמצאים פה שליש מפלגה בשביל כזה דיון.

ינון אזולאי: איזה כוח הבאתם לפה, שליש מפלגה.

קריאות: - - -

אופיר כץ: אני רוצה לשמוע את בן גביר אומר את המילה "קיצוניות".

מיכאל מלכיאלי: יש לי חיבה מיוחדת לחבר הכנסת קארה, הייתי חייב להוסיף לך.

ניר אורבך: אני יודע.

ניר אורבך: יפה.

ניר אורבך: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.

איתמר בן גביר: ניר, אני מרגיש שמנצלים כאן את העדינות שלי ואת זה שאני באמת נחבא אל הכלים, שכך כולם מתפרצים לדברים שלי.

איתמר בן גביר: מה, סגן השר קארה, זה לא מנומס, אני לא רגיל לדבר כזה.

קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: איתמר, אתה ידוע, אגב, כאדם עדין מאוד.

ניר אורבך: חבר הכנסת מיקי זוהר, אני מבקש.

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן.

איתמר בן גביר: אני כזה עדין.

נעמה לזימי: זה כבר כבד על כולנו.

מיכל מרים וולדיגר: איתמר, זה בגלל הגז מדמיע.

מכלוף מיקי זוהר: פוגעים בציפור נפשו של חבר הכנסת איתמר.

מכלוף מיקי זוהר: אל תיפגעו בציפור נפשו של איתמר בן גברי, אני מבקש.

ניר אורבך: לא, לא, חבר הכנסת זוהר, אני מבקש.

איתמר בן גביר: באמת, ניר, אתה צריך לשמור במיוחד על חברי כנסת כמוני שמדברים בקול חלש יותר ובעדינות יותר.

איתמר בן גביר: אני לא מבין.

ניר אורבך: חבר הכנסת בן גביר, אתה צודק.

מכלוף מיקי זוהר: אל תיגעו בציפור נפשו של איתמר בן גביר.

ניר אורבך: אז אני מבקש מכולם לא לנצל - - -

דוד ביטן: לבן גביר היה גז מדמיע - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן.

ניר אורבך: אני מבקש מכולם - - -

איתמר בן גביר: אני לא מבין מה הולך כאן, חבר הכנסת הכי עדין ואתה נותן להם להפריע לי, תשמור עליי.

ניר אורבך: רגע, חבר הכנסת בן גברי, אני מבקש מכולם, באמת עכשיו, לא לנצל את עדינות ואת רוך ליבו של חבר הכסת בן גביר.

דוד ביטן: הוא חולה עכשיו.

מיכל מרים וולדיגר: בן גביר, שאני אבוא לשבת לידך?

ניר אורבך: במיוחד גם שהוא הצהיר מראש, והוא הולך לעמוד בהצהרה הזאת, שהוא מקצר.

ניר אורבך: בוא ניתן לו לסיים את דבריו, בבקשה.

איתמר בן גביר: גב' ארבל, כאשר יש הסתייגויות, כל מסתייג יכול לדבר חמש דקות, זה הכלל.

איתמר בן גביר: זה הכלל, וצריך לאפשר את ההסתייגויות.

איתמר בן גביר: ולא יכול להיות מצב שישתמשו בסעיף 98 על כל דבר ודבר.

איתמר בן גביר: זה ציטוט שלך, ארבל.

איתמר בן גביר: עכשיו אני שואל שאלה אחת, מה יום מיומיים?

ארבל אסטרחן: שזה חוק התקציב, זה ההבדל.

איתמר בן גביר: את מדברת על תקציב.

ארבל אסטרחן: אמרתי את זה על חוק התקציב.

איתמר בן גביר: תשמעי טוב, המומחיות שלי זה שהצלחתי בהרבה מאוד תיקים.

ינון אזולאי: רגע, רק שלא ינצלו את העדינות שלך גם.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להעביר תקציב עד ה-14 בחודש.

איתמר בן גביר: את יודעת מה עשיתי?

איתמר בן גביר: פשוט לקחתי את כל התקדימים של השמאלנים והבאתי אותם לימין.

נעמה לזימי: ואפשר גם להעביר תקציב - - -

איתמר בן גביר: כשרציתי לעשות מצעד גאווה באום אל-פחם אתם יודעים מה עשיתי?

איתמר בן גביר: הלכתי והגשתי קודם כל עתירה נגד מצעד הגאווה בירושלים.

איתמר בן גביר: ידעתי בדיוק מה יהיה, ידעתי שהשופטים יגידו לי: מה, בן גביר, מותר להם, וגם אם מתרגזים אז מה?

איתמר בן גביר: פגיעה ברגשות.

איתמר בן גביר: אבל עדיין חופש ביטוי, ציפור נפשה של הדמוקרטיה, טה-טה-טם טה-טה-טם.

איתמר בן גביר: חיכיתי לפסק דין הזה, פשוט אמרתי: רבותיי, אני רוצה עכשיו באום אל-פחם.

דוד ביטן: מה, הייתה לך סבלנות?

איתמר בן גביר: והיו חייבים לתת לי.

דוד ביטן: רגע, וקיבלת פסק דין?

איתמר בן גביר: וקיבלתי פסק דין והלכתי באום אל-פחם.

דוד ביטן: ועשית באום אל-פחם?

איתמר בן גביר: והלכתי באום אל-פחם, ודאי, למה לא?

נעמה לזימי: האיש פירומן בהווייתו.

איתמר בן גביר: זאת עיר ואם בישראל.

דוד ביטן: אתה הלכת בעצמך?

איתמר בן גביר: אני, כן, עם דגלי ישראל.

נעמה לזימי: לא היו דגלי גאווה במצעד הגאווה שלך?

מיכל מרים וולדיגר: כן, זה דגלי ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: זאת הגאווה שלו.

איתמר בן גביר: דגלי ישראל.

איתמר בן גביר: להניף דגלי ישראל - - -

ניר אורבך: נעמה, חברת הכנסת לזימי.

קריאות: - - -

איתמר בן גביר: לזימי, את בעבודה, את לא במשותפת.

מיכאל מלכיאלי: לא בזיכרון יעקב, באום אל-פחם.

איתמר בן גביר: את נגד דגלי ישראל?

נעמה לזימי: אני לא נגד דגלי ישראל, אבל מצעד הגאווה - - -

שלמה קרעי: היא בעד ששת ארגוני הטרור שגנץ קרא להם ארגוני טרור.

מיכל מרים וולדיגר: דגלי גאווה בישראל, מה הסיפור.

איתמר בן גביר: אני בהלם עכשיו, מפלגת העבודה נגד דגל ישראל?

איתמר בן גביר: מה הולך כאן?

נעמה לזימי: אה, גם דגלי גאווה.

שלמה קרעי: זה כבר לא עבודה, זאת עבודה בעיניים.

נעמה לזימי: אתה יכול להבין את זה איך שאתה רוצה, אבל אמרתי דברים מאוד ברורים.

אוסאמה סעדי: כשאתה בא להסית באום אל-פחם אז אין לך מקום.

נעמה לזימי: איתי אין את הפינג-פונג הזה.

קריאות: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת סעדי, די, די.

אוסאמה סעדי: - - - שקיבלו אותך עם נעליים באום אל-פחם - - -

איתמר בן גביר: אין לך מה לחפש בישראל אתה.

איתמר בן גביר: אתה אין לך מה לחפש במדינת ישראל, לך לסוריה.

איתמר בן גביר: לך לסוריה, לך לאיראן.

אוסאמה סעדי: זאת הרמה שלך, נעליים בפנים שלך.

נעמה לזימי: אגב, אצלי במשרד יש גם דגל ישראל וגם דגל גאווה.

קריאות: - - -

ניר אורבך: חברת הכנסת לזימי, נו.

ניר אורבך: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, יהיה לך זמן לדבר, אני מבקש לא עכשיו.

ניר אורבך: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אוסאמה, לא אמרת, השתתפת במצעד?

איתמר בן גביר: אגב, אני מודאג.

איתמר בן גביר: התחלתי עם זה שאני מודאג לדמותה של החברה, עכשיו כשחברת מפלגת העבודה אומרת: דגל ישראל באום אל-פחם?

איתמר בן גביר: מה, דגל ישראל, לזימי?

איתמר בן גביר: מה קרה?

נעמה לזימי: אמרתי לך דגל גאווה, אבל אתה לא מקשיב.

ניר אורבך: חברת הכנסת לזימי, אני מבקש לא להתייחס.

ניר אורבך: תרצי רשות דיבור ניתן לך.

איתמר בן גביר: עכשיו אני רוצה להגיד משהו, ארבל, אני לא חושב שאתם עושים את זה בכוונת מכוון, אבל אני כן אומר שאתם צריכים לשים לתשומת לבכם את הדבר הבא, כי באמת יכול להיות שהגלגל בעזרת השם יסתובב ותהיה כאן ממשלה אחרת.

איתמר בן גביר: אני יודע שיהיו חברים בליכוד שיגידו: לא, אבל בכל זאת, צריך איזשהו - - -

דוד ביטן: אל תתקוף את הליכוד אתה.

איתמר בן גביר: לא תוקף את הליכוד, להפך.

איתמר בן גביר: אני אומר לכם, אתם תהיו פראיירים.

מכלוף מיקי זוהר: לא נהיה.

איתמר בן גביר: תהיו פראיירים אם לא יהיה מצב שאת כל ההחלטות כאן ואת כל מה שקורה כאן פשוט לייבא, לא צריך יותר מדיי.

איתמר בן גביר: ונראה את הדברים של הייעוץ המשפטי, שלצערי, בהרבה מאוד דברים אני לא מבין איך נותן גב.

איתמר בן גביר: איך אתם נותנים גב לדבר הזה?

איתמר בן גביר: מה קרה?

איתמר בן גביר: בגלל שאתם רוצים לסיים?

דוד ביטן: אבל הם כבר מזמן לא בימין.

איתמר בן גביר: רוצים לסיים ביום שישי מוקדם?

איתמר בן גביר: מה הולך כאן?

איתמר בן גביר: הרי בסופו של דבר המטרה של הפרלמנט זה לדבר.

איתמר בן גביר: אני חושב, אגב, שכל העם מחכה למוצא פינו, ולדברים שלנו.

נעמה לזימי: אני לא חושבת.

איתמר בן גביר: ולא יכול להיות מצב שבו יהיה צמצום של דיונים וצמצום של הסתייגויות, למה?

איתמר בן גביר: כי רוצים לגמור מהר מטעמי יחסי ציבור.

איתמר בן גביר: אמרו כבר לפניי, מה היה קורה?

איתמר בן גביר: מה היה קורה אם זה היה נסגר ביום ראשון או ביום שני או ביום שלישי?

איתמר בן גביר: מה היה?

איתמר בן גביר: העולם היה מתהפך?

איתמר בן גביר: חוץ מדבר אחד, אולי התמונה בעיתון.

איתמר בן גביר: אז את התמונה בעיתון קלקלנו, כי מה לעשות, עכשיו יום שישי, העיתונים כבר נסגרים בשעה כזאת, לא תהיה לכם שסיימתם את כל התקציב.

דוד ביטן: הם צילמו את זה מראש.

איתמר בן גביר: צילמו, כן, את 2021.

איתמר בן גביר: אבל, ניר, אני אומר לך, ואתה עכשיו יושב על כיסא ממלכתי, ועל כיסא שהוא כיסא שצריך לעבור וגם לעצור לפעמים את הקואליציה ולהגיד: עד כאן.

איתמר בן גביר: אני מבין את האינטרסים של הקואליציה, אבל צריך לאזן את זה עם החופש שלנו לומר את הדברים.

איתמר בן גביר: החופש שלנו לדבר.

איתמר בן גביר: תיקחו מאיתנו את החופש לדבר, ואז מה הפלא שהציבור מסתובב מתוסכל.

איתמר בן גביר: אני שואל אותך באמת, לא יהיה יותר נכון שייתנו קצת יותר זמן?

איתמר בן גביר: קצת יותר לתת לנו לדבר?

ניר אורבך: אני לא נכנס עכשיו לדיון, אני רק אענה לך, כי ממילא אחרי זה גם חבר כנסת קרעי מן הסתם יהיו לו דברים אחרים לומר.

ניר אורבך: בדיון עצמו עד עכשיו היו שלוש הצבעות, פה אנחנו נותנים עשר הצבעות על החוק הזה.

שלמה קרעי: תודה רבה באמת.

ניר אורבך: זה לא דיון חדש עכשיו.

שלמה קרעי: באמת תודה רבה.

אורית סטרוק: וואו, עשר הצבעות, ניר.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, רשות הדיבור היא שלך עוד מעט.

ינון אזולאי: אבל אתה די בסדר אלינו בשעה כזאת.

ניר אורבך: מותר לך, חברת הכנסת סטרוק, לא לאהוב את מה שאני אומר, גם אני לא תמיד אוהב את מה שאת אומרת, זה בסדר.

אורית סטרוק: לא, זה לא קשור ללאהוב.

ניר אורבך: זה בסדר, תתפלאו, אני יושב פה על כיסא, ומותר לי לחשוב גם אחרת מהאופוזיציה.

איתמר בן גביר: נכון, אבל בסוף התפקיד שלך לאזן.

ניר אורבך: כבר עשיתי ספר על מה שאמרתם לי כולכם על התפקיד, ואני גם רוצה להגיד שליד סעיף 98 - - -

מיכאל מלכיאלי: מה, אתם מפלגה של כותבי ספרים.

ניר אורבך: נכון.

ניר אורבך: ליד סעיף 98 - - -

מיכאל מלכיאלי: בוא הנה, סופרים ומשוררים.

ניר אורבך: אהבתי.

נעמה לזימי: מלכיאלי, מה אמרת?

מיכל מרים וולדיגר: אני פה שיהיה לך תרוץ מה הספר הקודם.

אביר קארה: כותבי ספרים.

אביר קארה: אני סיימתי עכשיו חוברת.

ניר אורבך: בינתיים, אומנם, חבר הכנסת קרעי לא מקבל את התקנון, וגם חלק מכם לא מקבלים את התוצאות של הבחירות, אבל עם המפלגה הזאת זה שיש ממשלה – חבר הכנסת מלכיאלי, אתה שומע?

מיכאל מלכיאלי: כן, כל מילה בקשב רב.

מכלוף מיקי זוהר: אבל שתדע לך, ניר, שהתקנון של הכנסת יותר עבה מהספר של נפתלי בנט.

ניר אורבך: עשית על זה כבר סיבוב עם הספר.

ניר אורבך: אגב, סיבוב לא רע.

מכלוף מיקי זוהר: עשיתי, עשיתי, 9,000 לייקים.

עופר כסיף: גם העלילה - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, אדוני, ולך, ארבל היועצת המשפטית - - -

ניר אורבך: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד לפני שאתם תוקפים את היועצת המשפטית, עוד רגע אחד.

קריאות: - - - לא תוקפים, למה תוקפים?

ניר אורבך: אתם תוקפים.

ניר אורבך: אתם תוקפים.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: אל תצנזר אותי, אל תצנזר אותי, חשוב לי להגיד מה שאני רוצה.

ניר אורבך: - - - מה לעשות?

ניר אורבך: מה לעשות?

ינון אזולאי: אל תכניס אותנו למקום הזה.

קריאות: - - -

ינון אזולאי: אנחנו יכולים לתקוף אחד את השני, אבל לא את היועצת המשפטית.

אופיר כץ: מה, אסור לשאול שאלות?

יבגני סובה: אתה לא מנהל את העניין.

איתמר בן גביר: חשוב לי להבהיר, כי אמרת משהו כאן, ניר.

איתמר בן גביר: אני רוצה להגיד משהו בעקבות מה שאמרת, אם הדברים האלה - - -

ניר אורבך: לא, לא, לא.

איתמר בן גביר: זה חשוב לי.

איתמר בן גביר: אבל אני רוצה להבין, כי אמרת "תוקפים".

ניר אורבך: לא.

ניר אורבך: הבנתי אותך.

ניר אורבך: אני עכשיו ממשיך בעוד כמה משפטים, ותתאזר בסבלנות.

קריאה: לא, לא תוקפים.

ניר אורבך: התייעצנו גם עם הייעוץ המשפטי של הוועדה וגם עם הייעוץ המשפטי של הכנסת וזו חזית אחת.

שלמה קרעי: איפה היא באמת?

שלמה קרעי: איפה הייעוץ המשפטי של הכנסת?

שלמה קרעי: זאת שקיבלה את ההחלטה לא נמצאת כאן להגן עליה?

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אתה מתחיל את הדברים שלך, בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, עצם האישור שהייעוץ המשפטי נותן לכם בכלל לקיים את הדיון המביש הזה זו תעודת עניות לייעוץ המשפטי.

ניר אורבך: סליחה שאני קוטע אותך, פשוט נזכרתי מה רציתי להגיד לגבי סעיף 98 לפני הבדיחה של חבר הכנסת מלכיאלי.

שלמה קרעי: נו, מה יהיה?

ניר אורבך: תאפשר לי, ברשותך.

שלמה קרעי: זה יעלה לך.

ינון אזולאי: איזה בדיחה?

ינון אזולאי: הוא דיבר ברצינות.

ניר אורבך: בחוץ ליד סעיף 98, חבר הכנסת יריב לוין, גם למדתי פה שכל הדברים פה הם "בושה" ו"מעולם לא נעשה", "וממש זה לא ככה".

קריאות: - - -

שלמה קרעי: באמת, לא נשארו קווים אדומים שלא חציתם.

מיכל מרים וולדיגר: גם מהצד שלכם זה כך.

מיכאל מלכיאלי: יש עוד דבר שלמדתם, כשאתם נתקעים אתם אומרים "איפה הייתם 12 שנה?"

מיכל מרים וולדיגר: או ביבי.

מיכל מרים וולדיגר: הוא שכח את המילה "ביבי".

קריאות: - - -

ינון אזולאי: ניר, להגיד לך משהו, זאת באמת בושה מה שאמרת, ומעולם היושב-ראש לא אמר דבר כזה.

ניר אורבך: אם מישהו אחר היה אומר את זה הייתי נעלב, אבל בגלל שזה ינון אז זה בסדר.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, עצם האישור שניתן לכם לקיים את הדיון הזה, שהייעוץ המשפטי נתן לכם, זו תעודת עניות לייעוץ המשפטי של הכנסת.

שלמה קרעי: איפה שגית?

שלמה קרעי: איפה היועצת המשפטית של הכנסת שהיא זאת שאישרה את הדיון ואת ההחלטה לקיים פה סעיף 98 דורסני כל כך?

שלמה קרעי: למה היא לא נמצאת כאן להגן על ההחלטה?

שלמה קרעי: למה היא שלחה את ארבל להגן על ההחלטה הזו?

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אם בעבר היו אומרים: הייעוץ המשפטי הוא האיזונים והבלמים של הדמוקרטיה, יש להם עמוד שדרה, והם יודעים להגן על האמת ועל הצדק, היום אנחנו מבינים שזה הכול מפוזיציה, שתלוי מי נמצא בקואליציה ומי באופוזיציה.

שלמה קרעי: כשאנחנו היינו בקואליציה הם הגנו עליכם באופוזיציה שלא נוכל לעשות שום דבר, חסמו אותנו בגופם.

דוד ביטן: לא עליהם, הם היו גם בקואליציה.

ניר אורבך: מה פתאום, הם לא היו.

דוד ביטן: מי, ימינה?

דוד ביטן: היו.

שלמה קרעי: לא, הם לא בקואליציה, הם כבר עברו לצד השני.

ניר אורבך: מעולם, מעולם לא היה.

דוד ביטן: אתה לא היית, אבל הם היו.

אורית סטרוק: הוא סופר אותם בשמאל.

שלמה קרעי: אני כבר סופר אותם בשמאל.

ינון אזולאי: הייתה תקופה שהבוס שלך סחט ביטחון, ופעם אחת סחט חינוך ומשפטים, ואז הייתם.

שלמה קרעי: היום אנחנו מבינים שהייעוץ המשפטי משרת רק את היפים והאמיצים.

שלמה קרעי: כשהיפים והאמיצים היו באופוזיציה חסמו אותנו בגופם.

דוד ביטן: אני גם יפה וגם אמיץ, מה אתה רוצה.

אורית סטרוק: מי גם יפה וגם אמיץ?

אורית סטרוק: לא שמעתי.

מיכל מרים וולדיגר: לא שמעתי.

ינון אזולאי: שמע, אתה לא אוהב לפרגן לעצמך, זה משהו.

דוד ביטן: בכלל לא.

דוד ביטן: הייתי יפה כשהייתי צעיר, לא עכשיו.

ינון אזולאי: עכשיו אתה רק אמיץ?

דוד ביטן: חבל שלא נכנסתי לכנסת אז.

שלמה קרעי: וכשאנחנו באופוזיציה, אדוני, אז הם מפנים לכם את הדרך לרמוס אותנו עוד יותר, ולכבוש אותנו תחת הגלגלים הדורסניים שלכם.

שלמה קרעי: וזה לא התחיל עכשיו, זה כבר תהליך שקורה כאן בכנסת, זה קרה רק לפני שבוע בוועדה של יוליה מלינובסקי וכשהגשתי 2,200 הסתייגויות בשם הליכוד בשם האופוזיציה.

שלמה קרעי: יוליה ראתה אותי במסדרון ורצה לוועדה, אמרה: אין פה ליכוד, אין הסתייגויות, בתוך חצי דקה, והיועץ המשפטי של הוועדה גיבה אותה בהחלטה הזאת שהיא הסירה את כל ההסתייגויות.

שלמה קרעי: דיברתי עם הייעוץ המשפטי של הכנסת, הם הורו לה להחזיר את ההסתייגויות בחזרה, ואז הלכה יוליה ליושב-ראש הכנסת הממלכתי מאוד, והוא אמר לה: אני מאשר לך למחוק לו את ההסתייגויות.

שלמה קרעי: וכשהוא אמר את הדבר הזה הייעוץ המשפטי יישר קו איתו ואישר.

שלמה קרעי: ובאמת ההסתייגויות האלה לא הופיעו בספר ההסתייגויות, בספר התקציב שהצבענו עליו ביומיים האחרונים.

שלמה קרעי: אז זה לא התחיל עכשיו.

שלמה קרעי: ואני רוצה לדבר עכשיו לגופו של עניין.

שלמה קרעי: יש כאן, והסביר חברי חבר הכנסת לוין, בדיוק את הדברים שכולנו מבינים, וארבל הנהנה בראש.

שלמה קרעי: יש כאן שתי סיבות להפעיל סעיף 98: סיבה אחת, בגלל לוח הזמנים הדוחק, הסיבה הזאת כבר לא קיימת; וסיבה שנייה, זה בגלל ריבוי ההסתייגויות, ובעצם חוסר פרופורציה של שעות או שבועות או חודשים שנותנים על אלפי או עשרות אלפי הסתייגויות.

שלמה קרעי: כאן, אדוני היושב-ראש, אני אישית וידאתי שלא יהיה חבר כנסת שיגיש יותר מהסתייגות אחת.

שלמה קרעי: אמרתי להם: תמצאו מה התוכנית שאתם רוצים לתקן בסעיף הזה, סעיף שבאמת מפלה, שהוא באמת לא נותן פתרונות להרבה אוכלוסיות חלשות, ותגידו מה התוכנית שאתם רוצים בעיר שלכם, ביישוב שלכם, תנו הסתייגות אחת.

שלמה קרעי: וזה מה שקיבלתם.

שלמה קרעי: כל חברי הכנסת הסירו את כל ההסתייגויות שלהם מהמערכת, הגישו כל אחד הסתייגות אחת בלבד.

שלמה קרעי: 60 הסתייגויות בסך הכול.

שלמה קרעי: ועל זה, 60 הסתייגות, כמה זמן זה?

שלמה קרעי: נניח ואנחנו נתעלל בכם, ונשתמש בכלים הפרלמנטריים שיש בידינו, עוד מה שהשארתם לנו, ונעשה הצבעות שמיות על הכול, וננאם חמש דקות כל חבר כנסת, כמה שעות זה ייקח בסך הכול?

שלמה קרעי: 15 שעות?

שלמה קרעי: על 15 שעות של נאום, שאתם גם לא רוצים לתת לדבר, ואני תכף אדבר גם על זה, וגם הסתייגויות שמיות.

שלמה קרעי: כמה זמן לוקחת הסתייגות שמית?

שלמה קרעי: עשר דקות, 11 דקות?

שלמה קרעי: אז ייקח לכם עשר שעות.

שלמה קרעי: בשביל עשר שעות אתם מפעילים סעיף 98?

בועז טופורובסקי: 30 שעות.

שלמה קרעי: עשר שעות.

בועז טופורובסקי: מה שתיארת זה 30 שעות.

דוד ביטן: אבל זה ללא קשר אחד לשני.

דוד ביטן: החזרתם את זה לדיון.

שלמה קרעי: 60 הסתייגויות כפול - - -

בועז טופורובסקי: 20 דקות.

שלמה קרעי: עשר דקות.

בועז טופורובסקי: 20 דקות, זה 1,200 דקות.

שלמה קרעי: איך הגעת ל-20?

אופיר כץ: עשר דקות זה שמית.

שלמה קרעי: אולי עשר דקות הצבעה שמית.

אביר קארה: ארבעה חודשים הוא לא הפסיק לדבר, מה תכננת להגיד, קרעי?

שלמה קרעי: אתה לא יודע חשבון, בועז.

ינון אזולאי: למה, בועז, אתה רוצה להיכנס למשא ומתן של 15 שעות?

ינון אזולאי: בוא תיכנס למשא ומתן של 15 שעות.

ינון אזולאי: אז על תעשה לנו את זה.

שלמה קרעי: 60 הסתייגויות כפול עשר דקות זה 600 דקות.

דוד ביטן: אתם החזרתם לוועדת שרים, לא אנחנו.

שלמה קרעי: זה הכול, עשר שעות.

שלמה קרעי: ונגיד שתיתנו לנו לדבר עוד חמש דקות כפול 60, עוד 300.

שלמה קרעי: עוד חמש שעות.

שלמה קרעי: 15 שעות.

שלמה קרעי: על מה מדובר כאן?

שלמה קרעי: מה קורה איתכם?

שלמה קרעי: ארבל, אמרתי את זה גם לשגית, לא ייתכן שבפרלמנט כאן חברי כנסת עושים עבודה פרלמנטרית, מגישים את הסתייגויות - - -

דוד ביטן: פורר, מה אתה עושה פה?

דוד ביטן: אין פה פיקוח, לא צריך פיקוח.

עודד פורר: רציתי לראות אם אתה פה, דוד.

עודד פורר: ברגע שראיתי שאתה פה - - -

שלמה קרעי: עודד, אתה מפריע לי.

מיכאל מלכיאלי: עודד, הכול מתנהל בסדר?

ניר אורבך: אבל מה אתם רוצים מהשר?

ניר אורבך: יש פה מלא פנים חדשות.

מיכאל מלכיאלי: לא, שר האוצר מפקח על עבודת הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אם לא הוא, אלי אבידר מגיע.

מיכאל מלכיאלי: אלי אבידר מסיים משהו ומגיע.

דוד ביטן: אין פה הצבעה, אין פה כלום, מה אתה רוצה.

קריאות: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תמשיך בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: מסכן, אין לו מה לעשות - - -

שלמה קרעי: ארבל, לא מדובר בהסתייגויות מספריות, מדובר בהוספת תוכנית חדשה.

שלמה קרעי: כל חבר כנסת ביקש להפנות תקציב לעיר שלו, לתשתיות חינוך, למתקנים ייחודיים בבתי ספר, כל תוכנית מדברת על תוכנית חדשה, זה לא שינוי מספר.

שלמה קרעי: ואחרי העבודה הזאת שעושים לא לתת אפשרות להסביר למה.

שלמה קרעי: במליאה אפילו לא מקריאים את ההסתייגות.

שלמה קרעי: לא מקריאים, לא רק לא מנמקים.

שלמה קרעי: כאן לא מנמקים בוועדה, במליאה אתם לא נותנים לנמק חמש דקות הסתייגות, ואפילו לא מקריאים אותה.

שלמה קרעי: אתם עושים צחוק מהציבור.

שלמה קרעי: אנשים רואים ערוץ 99, העיקר זה משודר, על מה מדובר?

שלמה קרעי: באמת עברתם כל גבול.

שלמה קרעי: אני אומר לכם, אני יודע שזה לא יעזור, אנחנו מדברים פה וזה כמו לדבר ללמפה, לא יעזור שום דבר, אתם תעשו, ותדרסו, כמו שעשיתם לאורך כל הדרך.

שלמה קרעי: אנחנו כאן כדי לזעוק את העניין הזה וכדי לומר לכם: הפנקס פתוח והיד כותבת.

ניר אורבך: רושמת.

אחמד טיבי: רושמת.

שלמה קרעי: כותבת.

ניר אורבך: תודה רבה לך, חבר הכנסת קרעי.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה היד שלו עושה?

ניר אורבך: אגב, אתה רגיל לדבר ללמפה, היית, כמה?

ניר אורבך: ארבע שעות במליאה לבד, זה לא חדש.

אורית סטרוק: נזכרתי.

אורית סטרוק: יכול להיות שיש סיבה רביעית, אדוני היושב-ראש, אולי נגמרו הצ'ופרים של עידית חברת הכנסת, והם רוצים לעשות שימוש ב-98.

ניר אורבך: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה; ואחר כך – חבר הכנסת מיקי זוהר.

אוסאמה סעדי: כן, אדוני היושב-ראש, בוקר טוב, אנחנו כבר מתחילים את יום שישי, וזה יום חופשה שבועית שלנו.

אוסאמה סעדי: אני לא זוכר מאז שאני בכנסת שעבדנו ביום שישי.

אחמד טיבי: גם אני לא, ואני קצת יותר ותיק.

דוד ביטן: גם אנחנו לא זוכרים.

מיכאל מלכיאלי: תסבירו לחבר הכנסת - - - שזה קיצוני.

אוסאמה סעדי: אני לא ותיק כמו חברי אחמד טיבי - - -

יריב לוין: לא העלינו על דעתנו מעולם לעשות דבר כזה.

שלמה קרעי: אוסאמה, שנייה, רק נקודה אחת.

ניר אורבך: לא, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: פרק ג' משנת טז במסכת אבות: "הוא היה אומר, הכול נתון בעירבון.

שלמה קרעי: ..

שלמה קרעי: החנות פתוחה, והחנווני מקיף, והפנקס פתוח, והיד כותבת; וכל הרוצה ללוות בא ולווה.

שלמה קרעי: " תודה.

בועז טופורובסקי: חאלס, כבר דיברת.

אביר קארה: כל הכבוד.

ניר אורבך: יפה.

מיכאל מלכיאלי: חזק וברוך.

אביר קארה: כל הכבוד, חזק וברוך.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, אדוני היושב-ראש, באמת אין מקרה כזה, אין תקדים של עבודת הכנסת ביום שישי.

אוסאמה סעדי: ואנחנו מוחים בתוקף על העניין הזה שאנחנו נכנסים ליום שישי, ואנחנו צריכים לעבוד ביום שישי כתקדים.

אוסאמה סעדי: אין לנו בעיה, אנחנו כבר עובדים 24 שעות, 48 שעות, בלילות לא ישנו, אנחנו לא מתלוננים, באנו לעבוד.

אוסאמה סעדי: אבל יום שישי?

אוסאמה סעדי: כמו שבשבת אצלכם – הרי אף אחד לא אומר שבשבת תעבדו.

אחמד טיבי: מדלגים על שבת לראשון אוטומטית.

אוסאמה סעדי: אוטומטית.

אוסאמה סעדי: למה לא מדלגים על יום שישי?

מיכל מרים וולדיגר: נכון, צודק.

אוסאמה סעדי: למה?

יריב לוין: נכון מאוד.

אוסאמה סעדי: אני לא מבין.

אחמד טיבי: ואתם ממשלה יהודית ערבית.

דוד ביטן: זה היה טוב.

מיכאל מלכיאלי: איך מנסור נותן להם?

אוסאמה סעדי: איפה?

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול את חברי מנסור עבאס ביום שישי.

אוסאמה סעדי: זאת הנקודה הראשונה.

אוסאמה סעדי: נקודה שנייה, כל העניין הזה של - - -

יריב לוין: אוסאמה, ברשותך, אני חושב שכדאי שהייעוץ המשפטי יתייחס גם לעניין הזה.

אוסאמה סעדי: לא צריך, שמועצת השורא תתייחס.

יריב לוין: האם היו תקדימים לדבר הזה, ואיזה משמעות יש לעניין הזה, שאתה בעצם אומר לחברי הכנסת שתפילות יום השישי שלהם מתקיימות בשעה שאנחנו כנראה עוד נהיה במליאה?

יריב לוין: איך זה יכול להיות?

יריב לוין: לאיזה שפל אנחנו מגיעים?

אורית סטרוק: יריב, יכול להיות שיש היתר ממועצת השורא.

אורית סטרוק: אם יש היתר מועצת השורא אז הכול בסדר.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: חבר'ה, בואו נשמע את אוסאמה.

ניר אורבך: קדימה, חברים.

אוסאמה סעדי: נקודה שנייה, ואל תעזרו לי.

אוסאמה סעדי: ארבל, מהרגע שהסעיף הזה נפל, ועכשיו חזר לוועדת הכספים, ואתם ביקשתם להחזיר את זה לוועדת הכספים, היה דיון.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לכם שככה צריך להתנהל דיון על כל סעיף, כי ראינו ומצאנו דברים שברגע שאתה נכנס לסעיף מסוים, ואתה מתעמק בנושא הזה, יש הרבה אספקטים והרבה נושאים בעניין הזה של הסעיף הזה.

אוסאמה סעדי: העובדה, העניין הזה של בינוי הכיתות למשל בחברה הערבית, וזה שיש לנו מחסור של יותר מ-5,000-4,000 כיתות, ואנחנו מדברים על זה שנים, ושמענו בוועדת הכספים נציג של משרד האוצר שאומר שמאז - - -

דוד ביטן: אז למה מנסור עבאס לא מביא לך 100 מיליון מה-53 מיליארד?

אוסאמה סעדי: תכף, אני אתייחס לזה, ביטן.

אוסאמה סעדי: מאז 2018 אומרים שיש מחסור של 18,000 כיתות בכל המדינה, מתוכם יש לנו בערך 30% מחסור.

אוסאמה סעדי: היום ב-2021 עדיין יש מחסור של 18,000 כיתות.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת שלא מדביקים את הפער, כי כל הזמן עם הגידול הטבעי צריך עוד כיתות ועוד כיתות.

אוסאמה סעדי: שאלנו על התקציב הזה של החברה הערבית, 10 מיליארד שקל לחינוך.

דוד ביטן: נו?

דוד ביטן: לא יכול להביא לך 100 מיליון?

אוסאמה סעדי: מתוכם 25%.

אוסאמה סעדי: כתוב: ב-25% ועוד תוספת תקציבית של משרד האוצר של 1,000 כיתות בתוכנית החומש.

אוסאמה סעדי: שאלתי אותו שאלה פשוטה: איפה זה מעוגן בתקציב?

אוסאמה סעדי: הוא ענה באופן הגלוי ביותר - -

דוד ביטן: זה לא מעוגן.

אוסאמה סעדי: - - זה לא מעוגן.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

אוסאמה סעדי: זה לא מעוגן.

דוד ביטן: אז מה עושים עם הכסף?

ינון אזולאי: כלאם פאדי.

מיכאל מלכיאלי: מה אתה מתכוון לומר?

מיכאל מלכיאלי: שעבדו עליהם?

מיכאל מלכיאלי: אז שיקרו עליהם?

מיכאל מלכיאלי: הם לא תמימים.

דוד ביטן: מה הוא עושה עם הכסף, מנסור עבאס?

ניר אורבך: לא, זה אומר שהתחלתם להאמין לשקרים של עצמכם, ומתברר שזה לא ככה.

אוסאמה סעדי: אין תקציב.

אוסאמה סעדי: זה כללי.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, בנט לא משקר, זה אחד.

ניר אורבך: כל מיני מספרים שנזרקים באוויר, מתברר שהם קיימים.

ניר אורבך: זה מה שמתברר.

מיכאל מלכיאלי: שתיים, הם לא תמימים.

דוד ביטן: לא, ברצינות, מה הוא עושה עם הכסף?

דוד ביטן: מה?

מיכאל מלכיאלי: אני לא מבין את אוסאמה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני מדבר עכשיו על הרשימה המשותפת, ראיתם גם שבמהלך ההצבעות שהיו הגשנו אומנם אלפי הסתייגויות, אבל באנו ובחרנו לא יותר מ-15 הסתייגות שהצבענו עליהן.

אוסאמה סעדי: נכון, קרעי?

אחמד טיבי: מהותיות.

אוסאמה סעדי: נתנו להם 15 הסתייגויות מהותיות של הרשימה המשותפת, על זה אנחנו רוצים להצביע.

אוסאמה סעדי: ובהרבה הצבעות הצבענו עם הממשלה, לא עם הליכוד.

דוד ביטן: זאת הבעיה.

אוסאמה סעדי: זה שאומרים שאנחנו כל הזמן מתאמים עם הליכוד ומתאמים עם הציונות הדתית, לא.

אוסאמה סעדי: אנחנו מצביעים עניינית.

דוד ביטן: אם היית מצביע עם הליכוד לא היו נותנים לך את הכסף הזה.

אוסאמה סעדי: וכאשר באו דברים ועניינים והסתייגויות שאנחנו נגדן הצבענו איתכם.

מאיר פרוש: או.

אוסאמה סעדי: לא הצבענו עם הליכוד, ותבדקו.

מיכאל מלכיאלי: על זה היה דווה ליבנו.

שלמה קרעי: ראינו, ראינו.

אוסאמה סעדי: הגשנו שש הסתייגויות, אדוני סגן השר, שש הסתייגויות.

אוסאמה סעדי: הגשנו הסתייגויות על כיתות בכפרים הלא מוכרים, הגשנו הסתייגויות על כיתות בערים המעורבות, הגשנו הסתייגות על מבנים של בתי ספר, שהם עומדים לקרוס.

דוד ביטן: מה זה בכפרים הבלתי מוכרים?

שלמה קרעי: כל אחד הגיש הסתייגות אחת.

דוד ביטן: לא, מה זה בכפרים הלא מוכרים?

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, עוד מעט תורך, נו.

שלמה קרעי: הם שמים בית ספר.

אוסאמה סעדי: שיש סכנת קריסה.

אוסאמה סעדי: ואמרנו שאנחנו רוצים תוספת ועיגון תקציבי של הסעיפים האלה.

אוסאמה סעדי: ארבל, למה לא זכותנו לעלות על הדוכן ולהסביר ולנמק את זה לציבור שלנו?

אוסאמה סעדי: אתם מונעים מאיתנו בוועדת הכספים.

מאיר פרוש: אמת.

מאיר פרוש: אנחנו נצביע איתכם, מה הבעיה.

דוד ביטן: אם הייתם תומכים לא הייתם מקבלים את הכסף.

אוסאמה סעדי: בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, לא שמעו אותנו.

אוסאמה סעדי: הגשנו את ההסתייגויות, באנו ב-11:05, כבר הצבעות, לא נימקנו את זה.

אוסאמה סעדי: במליאה לא ננמק את זה.

אוסאמה סעדי: מתי ננמק את זה?

שלמה קרעי: אפילו לא מקריאים את זה.

אוסאמה סעדי: איך האנשים האלה ידעו?

אוסאמה סעדי: גם, כמו שאמר קרעי, הסתייגות מספר ככה וככה, אנשים שרואים את ערוץ 99 לא רואים על מה אנחנו מצביעים.

מיכאל מלכיאלי: לא יודעים על מה הם מצביעים.

מיכאל מלכיאלי: לכן הייתה טעות של אמילי.

שלמה קרעי: אז את באה ואומרת לי: תעשה הצבעה שמית?

שלמה קרעי: תודה רבה.

שלמה קרעי: זה לא 98, עם כל הכבוד.

שלמה קרעי: זה לא 98.

שלמה קרעי: 98 במקרים החריגים והקיצוניים.

מאיר פרוש: אני מציע לדון על זה בהנהלת הקואליציה.

אוסאמה סעדי: אם עלה הסעיף הזה, שבשבילנו חשוב מאוד העניין של חינוך, ואמרתי, זה מזל משמיים שדווקא מואטי עשתה טעות בסעיף הזה.

שלמה קרעי: היא לא עשתה טעות, היא עשתה בשכל.

אוסאמה סעדי: לא בסעיף אחר, דווקא בסעיף הזה.

אוסאמה סעדי: זה מאלוהים כנראה.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו מבקשים, תנו לנו את ההזדמנות לטעון את הטענות האלה, ולהסביר למה ומה, איזה הסתייגויות אנחנו רוצים.

אוסאמה סעדי: אנחנו בעד חינוך, כמובן שאנחנו בעד.

אוסאמה סעדי: ואנחנו אומרים שכל כסף, ואני אומר את זה לחברים בצד הזה, זה זכות שלנו שנקבל את זה.

אוסאמה סעדי: זה זכות.

אוסאמה סעדי: אף אחד לא עושה לנו טובה.

אוסאמה סעדי: ותפסיקו להסית נגד הציבור הערבי, ונגד העמותות האלה.

אוסאמה סעדי: אתם כל הזמן, כל הזמן בנאומים שלכם, בהסתייגויות, העמותות ועמותות.

אוסאמה סעדי: העמותות האלה עושות עבודת קודש.

מיכל מרים וולדיגר: חולקים עליך.

אוסאמה סעדי: וכל שקל, ואת זה כתבו, והסבירו את זה, כל שקל שהולך ליתומים, לרצועת עזה, זה מאושר, גם בתקופת נתניהו.

אוסאמה סעדי: על מה אתם מדברים?

אוסאמה סעדי: תפסיקו עם זה כבר.

דוד ביטן: למה אתה מסתכל רק עליי?

דוד ביטן: לא הבנתי.

ניר אורבך: כי הוא אמר בתקופת נתניהו.

מיכאל מלכיאלי: אוסאמה, תשאיר את זה בפן המקצועי, עזוב.

אוסאמה סעדי: בפן המקצועי, ארבל, אנחנו כרשימה המשותפת יצרנו שש הסתייגויות, זה מוגזם?

דוד ביטן: לא, לא מוגזם.

אוסאמה סעדי: לא הגשנו אלפי הסתייגויות.

בועז טופורובסקי: הלאה.

אוסאמה סעדי: כל אחד מאיתנו הגיש הסתייגות על נושא מסוים מהותי.

מיכאל מלכיאלי: אוסאמה, תסביר לה ככה, אם ארבעה מנדטים קיבלו 50 מיליארד, אני רוצה שש הסתייגויות.

מיכאל מלכיאלי: גם את זה לא נותנים לי.

ניר אורבך: לא, חבר הכנסת מלכיאלי.

ניר אורבך: חבר הכנסת סעדי, סיימת?

ינון אזולאי: אנחנו כולה תשעה הגשנו.

אוסאמה סעדי: אני מסכם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים, ננמק את ההסתייגויות האלה, ונצביע על ההסתייגויות האלה כרשימה משותפת.

יריב לוין: ולא ביום שישי.

אוסאמה סעדי: רק לא ביום שישי.

ניר אורבך: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.

ניר אורבך: חבר הכנסת מיקי זוהר; אחר כך – חבר הכנסת עופר כסיף; ואחר כך – חבר הכנסת דוד ביטן.

ניר אורבך: בבקשה.

ינון אזולאי: מה עם אחמד טיבי, מתי?

אחמד טיבי: נרשמתי.

דוד ביטן: מותר לי גם לספר בדיחה כשאני מדבר?

מיכאל מלכיאלי: בטח, מהזמן שלך מה שאתה רוצה.

מיכאל מלכיאלי: הבדיחות זה מעל לזמן.

אוסאמה סעדי: ביטן, לא על הבדואים הפעם.

ינון אזולאי: לא עם הבדואי והכורדי.

דוד ביטן: צוחקים על המרוקאים, אסור לצחוק על הבדואים?

דוד ביטן: מה זה?

אוסאמה סעדי: על מרוקאים, בסדר.

שלמה קרעי: הבדיחה הייתה על הכורדי, לא על הבדואי.

דוד ביטן: עוד פעם אני אספר על כורדים.

דוד ביטן: אין בעיה.

מיכאל מלכיאלי: אגב, כורדי בגלל הזדהות עם מנכ"לית של מפלגת ימינה.

אוסאמה סעדי: אבל על הכורדי היא כבר לקחה לך.

קריאות: - - -

יבגני סובה: איך אתה מספיק להיות מעודכן בהכול, מלכיאלי?

יבגני סובה: זה פשוט לא יאומן.

יבגני סובה: אפילו בזה אתה מעודכן.

אביר קארה: עוד יש לו מכשיר כשר.

ניר אורבך: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: יש שיחה בין חברי הקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: זה הגיבושון, הינה הגיבושון.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות שאתה תצחק על המנכ"לית.

מיכאל מלכיאלי: שני שרים פה.

דוד ביטן: רגע, חבר'ה, באו מפקחים?

דוד ביטן: שניהם מפקחים ביחד?

דוד ביטן: מה קרה פה?

דוד ביטן: פורר, מה הולך פה?

דוד ביטן: גם אתה וגם חמד?

שלמה קרעי: הינה, הפטרול הגיע.

אביר קארה: חבר'ה, אני מבקש לקבל את חמד בעמידה.

קריאות: - - -

ינון אזולאי: איפה אלי אבידר?

ינון אזולאי: היושב-ראש, יש פה סיירת של שר האוצר ו-50% ממפלגת ראש הממשלה.

מאיר פרוש: חמד מזדהה עם מרב מיכאלי, יש שחורה ויש שחור.

מאיר פרוש: יש מרב מיכאלי שחורה, עכשיו בא שחור.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך שזה לא פייר לשים את חמד מפקח, אתה יודע למה?

דוד ביטן: כי יש לו דאן 8, כולם מפחדים.

דוד ביטן: לא, באמת.

אביר קארה: חבר'ה, זה שחמד הגיע זה לא רמז, כן?

מיכאל מלכיאלי: לעובדי הכנסת.

חמד עמאר: אתה רואה, הכנסתי לך עכשיו את כולם, תן לכל אחד שתי דקות.

ניר אורבך: כבוד השרים, אני רק רוצה להגיד לכם, אני לא יודע מה העניין של הסיבוב פה, אבל זה מעכב, רק שתדעו.

ניר אורבך: תחליטו אתם מה אתם רוצים.

בועז טופורובסקי: הם מפריעים לנו בדיון, יאללה, יאללה.

מיכאל מלכיאלי: זה חשוב, זה מוסיף נפח לוועדה.

מיכאל מלכיאלי: השרים איתנו, מסתובבים, אי-אפשר לזלזל בזה.

מיכאל מלכיאלי: מתי ראינו שרים מסתובבים?

מיכאל מלכיאלי: יש לנו את זה פה.

ניר אורבך: תחליטו אתם מה אתם רוצים.

אביר קארה: חמד רק בא לבקש לנמק.

שלמה קרעי: הם לא שרים, הם בתפקיד פטרול.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך, חמד במקרה הגיע לאופוזיציה, ישר הצבעתי עם הקואליציה.

דוד ביטן: עזוב, מסוכן.

מכלוף מיקי זוהר: זהו, אחרי שחמד עמאר עזב אני יכול לדבר?

ניר אורבך: חבר הכנסת דוד ביטן, בוא נראה אותך יושב בשורה של חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, ואז תגיד על חבר הכנסת חמד עמאר.

דוד ביטן: אם שניהם ביחד אני פורש.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו כשחמד עמאר עזב אני מרגיש יותר רגוע לדבר חופשי.

ינון אזולאי: משוחרר.

מכלוף מיקי זוהר: לא מרגיש עצור, מה שנקרא.

אביר קארה: אבל צופים, שתדע.

מכלוף מיקי זוהר: אין בעיה.

מכלוף מיקי זוהר: מסתכלים, אתה אומר.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה דברים באמת חשובים.

מכלוף מיקי זוהר: בימים שעברו היו הימים האלו, ואני זוכר אותם כי הייתי כאן, בשעות הקטנות של הלילה בפיליבסטרים, אלה היו באמת הימים והשעות היפות של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: זאת הייתה באמת דמוקרטיה - - -

דוד ביטן: כנראה באמת שינית כיוון, אה?

מכלוף מיקי זוהר: מתבגרים, דוד.

מכלוף מיקי זוהר: נכנסתי לכנסת בגיל 35, אתה יודע את זה?

נעמה לזימי: או, כמוני.

דוד ביטן: ולקח לך שבע שנים לשנות כיוון?

דוד ביטן: זה הרבה זמן.

מכלוף מיקי זוהר: שבע שנים זה המון זמן.

מכלוף מיקי זוהר: ואלו באמת היו ימים יפים של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: זאת הייתה באמת דמוקרטיה במיטבה.

מכלוף מיקי זוהר: היו פה ויכוחים ומאבקים ודיונים.

ינון אזולאי: אבל זה געגועים.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הכול היה בסוף בהגינות.

מכלוף מיקי זוהר: וגם כשהיינו מביאים את סעיף 98 לעיתים מאוד מאוד נדירות, אפילו האופוזיציה הייתה מבינה, ומה שנקרא מקבלת, כי היא הייתה יודעת שזה משהו שאפילו מרגיע אולי טיפה את הרצון שלהם לממש את העבודה האופוזיציונית שלהם, כי גם הם הבינו שזה כבר נהיהtoo much.

מכלוף מיקי זוהר: ובאירוע הזה אנחנו באירוע שונה, וזה לאט לאט הופך, לצערי הרב, לימים העצובים של הכנסת ושל הדמוקרטיה הישראלית, וזה מה שאני לפחות מסתכל.

מכלוף מיקי זוהר: כי הרי התקציב יכול לעבור במלואו גם בתחילת השבוע הבא.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא היה כזה אסון אם ביום ראשון היינו ממשיכים וגומרים את ההצבעה הספציפית הזו או ממשיכים את ההצבעה הספציפית הזו.

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו מבינים שהדורסנות הזו מגיעה מסיבה מסוימת, ותכף אגיד גם מה היא.

דוד ביטן: אבל אני רוצה להגיד לך, באמת, שאחת הטענות של הקואליציה זה על ההחלטות שלך, ואתה אומר שזאת הייתה תקופה יפה?

קריאה: זה על חשבון הזמן שלו אתה נותן לו.

מכלוף מיקי זוהר: אתה מדבר שטויות עכשיו, זה לא נכון, אבל זה קורה לך לפעמים.

דוד ביטן: הם טוענים.

דוד ביטן: אתה קורא לזה תקופה יפה, אה.

ניר אורבך: חבר הכנסת זוהר, בבקשה להתקדם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה טועה.

מכלוף מיקי זוהר: אף פעם לא עשיתי את מה שהם עושים.

אופיר כץ: גם אם הוא היה רוצה לא היו נותנים לו לעשות, עכשיו זה מותר.

מכלוף מיקי זוהר: נכון, היו לי הגבלות מהייעוץ המשפטי.

ניר אורבך: חבר הכנסת זוהר, נו.

ניר אורבך: תנו לחבר הכנסת זוהר להתקדם, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר באמת לייעוץ המשפטי, למה אתם נותנים לזה יד?

מיכאל מלכיאלי: למה?

מכלוף מיקי זוהר: באמת למה?

מיכאל מלכיאלי: או, הינה הגיעה אמילי.

אורית סטרוק: או, אמילי.

שלמה קרעי: אמילי, הכול בזכותך, כל הכבוד.

מאיר פרוש: הביאה פרחים.

ינון אזולאי: מי נתן לך את הפרחים?

ינון אזולאי: האופוזיציה נתנה לך את הפרחים?

אמילי חיה מואטי: ביטן וטיבי ביחד.

דוד ביטן: אמילי באה לראות את פרי עמלה.

ינון אזולאי: תקשיבי, אחלה פירות.

מכלוף מיקי זוהר: ממש תודה, אמילי.

ניר אורבך: חברת הכנסת מואטי אמילי.

אורית סטרוק: בואי, שבי איתנו.

אורית סטרוק: אה, היא מחלקת גם פרחים, אתם יודעים.

אמילי חיה מואטי: אני רואה שכולם נורא מרוצים.

מיכאל מלכיאלי: המנהג לתת פרחים ליושב-ראש.

מאיר פרוש: אלו פרחים לתקופה ארוכה, זה מבטיח לנו חגיגות כאלה כל הזמן.

יבגני סובה: אמילי, הדיון על האשמה כבר הסתיים, אנחנו עברנו כבר את הדיון הזה.

מיכאל מלכיאלי: היינו בתוך דיון מקצועי, פרחים, בכבוד.

אופיר כץ: אתה שוב רומז שאתה רוצה את הפרחים.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה לשבת על כיסא גבוה.

יבגני סובה: בואי, שבי פה, רחוק מהם.

קריאות: - - -

יבגני סובה: לא, כי יש כאלה שקלקלו אותה, אז בוא, לא נקלקל לפני הצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאתה צריך לקחת בחשבון שהדורסנות הזו לא מקובלת על הציבור, הציבור מבחין בה.

מכלוף מיקי זוהר: ואני אומר לך בצורה ברורה, הציבור לא אוהב אותה, וזה לא משרת אתכם במאומה, כי הרי מה אתם מוכיחים פה בעצם?

מכלוף מיקי זוהר: שאתם מוכנים לשבור את כל הכללים?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל מה ובשביל מי?

מכלוף מיקי זוהר: ועכשיו אני אספר את התיאוריה שלי, בשביל מה ובשביל מי.

מכלוף מיקי זוהר: למה אתם שוברים את כל הכללים?

מכלוף מיקי זוהר: למה אתם מתנהגים בדורסנות הזאת?

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שכל זה נועד בשביל כמה מילות חנופה לזאב אלקין שיגיעו מיאיר לפיד.

מכלוף מיקי זוהר: התחושה שלי היא שזאב אלקין זקוק למילות עידוד וחנופה מיאיר לפיד.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת, כל פעם שהוא עושה את הפעולה הדורסנית הזאת, הלוחמנית הזו יאיר לפיד כמובן מייד מוחא לו כפיים ואומר לו: יישר כוח, כל הכבוד, זאב.

מכלוף מיקי זוהר: ולדעתי הוא זקוק למילות החנופה האלה.

מכלוף מיקי זוהר: למה?

מכלוף מיקי זוהר: שואלים את עצמנו למה.

מכלוף מיקי זוהר: אז היום ראיתי את זאב אלקין מתראיין בערוץ 12, הוא התראיין לפניי, והוא התפאר בכך שהוא לא ראה יום אחד באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרו לו, איך זה יכול להיות?

מכלוף מיקי זוהר: הוא אומר: הייתי בקדימה, ואז כמובן אחר כך הוא עבר לליכוד, מהליכוד לתקווה חדשה.

אופיר כץ: עזוב, אל תתחיל עכשיו, כי לא נגמור עם זה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא לא ראה יום אחד באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: והוא התפאר בזה, הוא אמר אני לא הייתי באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע, בשם האופורטוניזם הזה שהוא דילג ממפלגה למפלגה, במקום לנסות להצניע את זה הוא הבליט את זה ואמר: כן, אני כל הזמן הייתי בקואליציות, בשלטון.

מכלוף מיקי זוהר: ואני חושש, ויש לי גם יסוד סביר להניח את זה, שייתכן שהתחנה הבאה שלו היא יש עתיד, והוא צריך לרצות את היושב-ראש.

אופיר כץ: בועז, בועז, תתעורר, כולם באים על המקום שלך, בועז, אתה עובד קשה ועושים לך - - -

מכלוף מיקי זוהר: בועז, אתה צריך להיות מוטרד.

בועז טופורובסקי: מפלגת שלטון, הגיוני.

דוד ביטן: יש לי הפתעה בשבילך, ההחלטה היא שאלקין יישאר במקום וכולם יצטרפו אליו.

מכלוף מיקי זוהר: ואני שואל את עצמי, בגלל הגחמות של אלקין הדמוקרטיה הישראלית והכנסת צריכות לשלם את המחיר?

מכלוף מיקי זוהר: יש פה דברים יותר חשובים מאיפה אלקין יהיה בבחירות הבאות, אם הוא יהיה עם יש עתיד או במקום אחר.

מאיר פרוש: הוא לא יהיה.

מכלוף מיקי זוהר: יש פה גם את הכנסת, ואת המדינה, ואת הדמוקרטיה, ואת האפשרות - - -

מאיר פרוש: לא יהיו בחירות.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אבל אמרתי לך, אם הוא יהיה ביש עתיד יש לו עוד סיכוי להיות.

מאיר פרוש: לא יהיו בחירות.

מכלוף מיקי זוהר: יש עתיד כנראה עוברים את אחוז החסימה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני אומר שהקו הזה שאתם נוקטים בו לא משרת אתכם.

מכלוף מיקי זוהר: הוא משרת אנשים מסוימים, הוא לא משרת את הדמוקרטיה הישראלית, הוא לא משרת את הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: כי הכנסת היא הרי מקום עגול, היום אתם משתמשים בזה נגדנו, מחר אנחנו נשתמש בזה נגדכם.

מכלוף מיקי זוהר: הרי אנחנו לא נהיה כל החיים באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי ברור לכם שבבחירות הבאות בעזרת השם נחזור לקואליציה, וכשנחזור לקואליציה, מה חשבתם?

מכלוף מיקי זוהר: שנשכח את מה שעשיתם?

מכלוף מיקי זוהר: שנגיד לא קרה כלום?

ינון אזולאי: אתה מוכן להתחייב על זה?

מכלוף מיקי זוהר: חד-משמעית.

מכלוף מיקי זוהר: הינה, Read my lips.

ינון אזולאי: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: הדברים שנעשו בכנסת הזאת, לצערי הרב, אני אומר, ייעשו גם בכנסות הבאות, ונראה אז כמובן את הגיבוי המשפטי.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף צריכים להבין, כי אם לא שמים את הגבול, ותפקיד הייעוץ המשפטי לעשות את זה, מה שהוא לא עושה, אין גבול.

מכלוף מיקי זוהר: וכשאין גבול אין דמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: וכן, זה נרשם על שמכם בייעוץ המשפטי, וזה נרשם על שמכם בקואליציה הנוכחית.

מכלוף מיקי זוהר: אני מאוד מאוד מקווה שאתה, יושב-ראש הוועדה, תקבל החלטה אמיצה, ותלך לעשות שיח עם יושב-ראש סיעת הליכוד חבר הכנסת יריב לוין, ותגיע איתו להסכמה, ותימנע מההצבעה הזו על הסעיף הזה.

מכלוף מיקי זוהר: ואתה יכול להגיע איתו להסכמה.

מכלוף מיקי זוהר: זה סך הכול להגיד: תודה רבה, חברים, אני עושה הפסקה לכמה דקות, לבקש מיושב-ראש סיעת הליכוד יריב לוין לשבת איתו לעשר דקות, ולנסות להגיע איתו להסכמה.

מכלוף מיקי זוהר: ובכך תמנע נזק גדול שבסוף אחר כך יחזור כמו בומרנג.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע, יכול להיות שאתם תהיו אפילו בקואליציה העתידית.

דוד ביטן: בומרנג כבר יהיה בכל מקרה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל עדיין יהיו רבים מהקואליציה הנוכחית שהיו באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני מציע ברצינות רבה, קח את יריב לוין, שב איתו, תנסה להגיע איתו להסכמות.

מכלוף מיקי זוהר: ואם תצליח לעשות את זה פתרנו פה בעיה גדולה לכנסת גם בעתיד, לא רק בהווה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

ינון אזולאי: מי בעד?

ינון אזולאי: תוציא את זה להצבעה, מיקי.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת זוהר.

ניר אורבך: חבר הכנסת עופר כסיף; ואחר כך – חבר הכנסת דוד ביטן; חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי; ומסיים – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ניר אורבך: בבקשה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אבי מעוז וחבר הכנסת רוטמן, הצטרפתם עכשיו, את האחרים לא הגבלתי, אני אגביל אתכם, ברשותכם, בזמן.

ניר אורבך: אני אתן לכם לדבר, אבל הזמן שלכם יהיה מוגבל.

ניר אורבך: בבקשה, חבר הכנסת עופר כסיף.

עופר כסיף: תודה רבה, אדוני, אני חייב להגיד שאני מוטרד פה משני דברים.

עופר כסיף: דבר אחד, אני מוטרד קצת מכושר הזיכרון של כמה מחברי הכנסת פה, שמזכירים לי קצת את הסיפור מהתנ"ך על בני ישראל שהולכים במדבר ומתבכיינים על סיר הבשר שלא היה.

עופר כסיף: וכאן פתאום יש חברי כנסת שמביעים פה איזושהי נוסטלגיה לימים עברנו שלא היו.

עופר כסיף: ימים עברו של הממשלה הקודמת, במיוחד, שכביכול היה בה שיח דמוקרטי, והייתה אפשרות להתווכח, ואפשרו לאופוזיציה.

עופר כסיף: אז קודם כל בואו נעמיד דברים על דיוקם.

עופר כסיף: לא במקרה ביקשתי בזמנו ביולי שנה שעברה, או יותר נכון ביולי קיבלתי את התשובה, הרי ביקשתי לפני, פניתי לממ"מ לפני כשנה וחצי, באותו זמן פנה גם חבר הכנסת דאז והשר היום מאיר כהן, פנינו לממ"מ וביקשנו לדעת כמה פעמים עשו שימוש בסעיף 98 מאז שהוא התקבל בפעם הראשונה ב-1967.

דוד ביטן: יפה.

עופר כסיף: ומה גילה המחקר של הממ"מ?

אופיר כץ: ניסנקורן הגזים.

עופר כסיף: ש-16 פעמים השתמשו בסעיף 98 שלא לענייני התקציב.

מיכאל מלכיאלי: מי היה יו"ר ועדת הכנסת אז?

ניר אורבך: רגע, שנייה.

עופר כסיף: תן לי לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: ניסנקורן חשב שהוא עדיין בהסתדרות, הוא שכח שהוא בא לכנסת.

דוד ביטן: מה 16 פעמים?

דוד ביטן: על מה אתה מדבר?

דוד ביטן: אתה איבדת את הזיכרון.

עופר כסיף: אל תשכחו מי הוביל את הקואליציה הזאת, בלי להגן על אף אחד אחר.

קריאות: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת זוהר.

ניר אורבך: בבקשה.

עופר כסיף: אז זה מה גילה הממ"מ?

עופר כסיף: שמ-1967 עד 2020 השתמשו בסעיף 98 16 פעמים שלא לענייני תקציב.

עופר כסיף: עשר פעמים עד הכנסת ה-23, ו-6 פעמים בכנסת ה-23.

עופר כסיף: זאת אומרת שבחמישה חודשים השתמשו בסעיף 98 כמעט אותו מספר פעמים שהשתמשו בו במשך למעלה מ-50 שנה.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: דרך אגב, הם רוצים - - -

עופר כסיף: אז בואו, חברים, לפני שמתגעגעים לסיר הבשר דרך משל ומדברים על איזה יופי, אנחנו ניהלנו דיונים דמוקרטיים ולא השתמשנו בסעיף 98 - -

אורית סטרוק: מי ישב בראשות ועדת הכנסת בכנסת העשרים-ושלוש?

אורית סטרוק: איתן גינזבורג?

עופר כסיף: - - אז קודם כול, כן, מי שהשתמש בסעיף 98 באופן אינפלציוני, שרירותי, דורסני הייתה הממשלה הקודמת.

שמחה רוטמן: מי היה יושב-ראש ועדת הכנסת?

אורית סטרוק: איתן גינזבורג.

עופר כסיף: מי שהוביל את הממשלה הזאת - - -

שמחה רוטמן: מי היה יושב-ראש ועדת הכנסת?

עופר כסיף: זה לא רק יושב-ראש ועדת הכנסת.

שמחה רוטמן: זה מי שמוביל את זה.

שמחה רוטמן: אבל כדאי - - -

קריאות: - - -

בועז טופורובסקי: יושב-ראש הכנסת אישר לו.

ניר אורבך: סליחה, ששש.

עופר כסיף: זה לא רק יושב-ראש ועדת הכנסת, אלא זה מאיפה רוח הדברים.

שלמה קרעי: מחבר מפלגתו ניסנקורן.

עופר כסיף: רוח הדברים ירדה כרוח מלמעלה, קרי; מראש הממשלה וחבורתו.

שלמה קרעי: לא, זה הגיע מניסנקורן.

נעמה לזימי: אתם גם הייתם שולטים וגם בלי האחריות.

שלמה קרעי: נראה לך שאיתן גינזבורג היה מקבל פקודות מביבי?

נעמה לזימי: אף פעם אין לכם אחריות לכלום, גם כשאתם - - -

שלמה קרעי: מה, אתם השתגעתם?

שלמה קרעי: הם היו תוקעים לנו מקלות בגלגלים כל הכנסת הזאת.

ניר אורבך: חברת הכנסת לזימי, חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

נעמה לזימי: באמת, לא ראיתי דבר כזה.

נעמה לזימי: פעם אחת תגידו דבר אחד שהיה לכם אחריות עליו?

ניר אורבך: חברת הכנסת לזימי נעמה.

אורית סטרוק: אבל נעמה, לא היית פה, איתן גינזבורג ניהל את ועדת הכנסת.

ניר אורבך: מספיק, נו.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק.

שלמה קרעי: לא היית פה.

שלמה קרעי: אין לה מושג בכלום ורק צועקת וצועקת, יאללה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תודה.

ניר אורבך: תודה רבה.

נעמה לזימי: אני רק צועקת וצועקת - - -

שלמה קרעי: תסתכלו על עצמכם בראי פעם אחת.

ניר אורבך: חבר הכנסת עופר כסיף, תמשיך, בבקשה.

אביר קארה: היא גם הולכת עם כל מיני שלטים כאלה 40, 40, לא הבנתי מה היא רוצה.

נעמה לזימי: מינימום 40 ש"ח לשעה.

דוד ביטן: קרעי, ייאמר לזכותה, היא הנורבגית היחידה שאיימה לא להגיע לתקציב.

שלמה קרעי: ובסוף היא הצביעה כמו טטלה.

דוד ביטן: היא הכריעה את כולם.

דוד ביטן: היחידה.

דוד ביטן: כל השאר נכנסו למחתרת.

ניר אורבך: חבר הכנסת דוד ביטן, נו, תכף יגיע הזמן שלך.

נעמה לזימי: אז אתה רואה, יש - - -

שלמה קרעי: מה שנכון נכון.

אופיר כץ: עופר, מעולם לא היה על 60 הסתייגויות 98.

עופר כסיף: מה שאני אומר זה שהשימוש האינפלציוני הדורסני האנטי-דמוקרטי בסעיף 98 נעשה עכשיו, ותכף אני אגיע למה שנעשה עכשיו.

עופר כסיף: אבל מי שהמציא אותו זו הממשלה הקודמת לגווניה.

עופר כסיף: לפני שעוד פעם דרך משל מדברים על סיר הבשר, אז קודם כל תזכרו שלא היה כזה.

עופר כסיף: זה דבר ראשון, להעמיד דברים על דיוקם.

דוד ביטן: עכשיו בלבלת אותי, אתה יודע?

שמחה רוטמן: אז אתה אומר שהכול מתחיל כשסמוטריץ' באופוזיציה.

שמחה רוטמן: כשסמוטריץ' לא באופוזיציה - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת רוטמן.

אופיר כץ: הוא בלבל אותך בגלל סיר הבשר.

נעמה לזימי: הוא דיבר נגדך כל הזמן.

מיכאל מלכיאלי: אתה איתנו או נגדנו?

אופיר כץ: הוא לא רוצה לנמק את ההסתייגות שלו.

עופר כסיף: דבר שני שמטריד אותי, מעבר למה שאמרתי, כושר הזיכרון הפגום של חלק מחברי האופוזיציה המאוד מסוימת דווקא - -

אורית סטרוק: הוא לא רוצה לתת את העובדות ולבלבל אותו.

עופר כסיף: - - זה עוד דבר, שעוד יותר מעיד על, איך אני אגיד בעדינות?

עופר כסיף: החסכים בדמוקרטיה שקיימים פה מבחינת התרבות הדמוקרטית.

עופר כסיף: מי מלין על שימוש בסעיף 98 והגבלת השיח?

עופר כסיף: מי שהכוח לא בידו.

עופר כסיף: אבל כשהכוח בידו הוא עושה אותו דבר.

עופר כסיף: וכאן אני מגיע לממשלה הנוכחית.

עופר כסיף: ממשלת השינוי מוכיחה פעם אחרי פעם שהיא לא בדיוק משנה, אלא ממשיכה את אותה מסורת קלוקלת של הממשלה הקודמת, ואף זו שלפניה, בכל מיני נושאים.

עופר כסיף: הממשלה הקודמת החמירה את פשעי הכיבוש, הממשלה הנוכחית אפילו עושה את זה יותר גרוע.

אביר קארה: אין דבר כזה כיבוש.

עופר כסיף: ויש עוד מלא דוגמאות אחרות, כנ"ל לגבי הפגיעה במוחלשים.

עופר כסיף: הממשלה הזאת בתקציב הנורא הזה הולכת ופוגעת במוחלשים, הקודמת עשתה גם כן כך, וזאת וקודמתה גם, וכן הלאה וכן הלאה.

עופר כסיף: זה גם דבר שצריך להטריד אותנו.

עופר כסיף: אז אם אתם ממשלת שינוי, במקום להמשיך באותה מסורת קלוקלת של מניעת דיון, שיח וקבלת החלטות באופן דמוקרטי, אם אתם רוצים לעשות שינוי למה אתם ממשיכים בדיוק את מה שעשתה הממשלה הקודמת?

עופר כסיף: ולענייננו בנקודה הזאת של מניעת דיון.

דוד ביטן: כי הם עושים שינוי שלילי.

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, אני מבקש, נו.

עופר כסיף: תפסיקו עם זה.

עופר כסיף: תפסיקו עם המשך המסורת הפגומה של הממשלה הקודמת.

עופר כסיף: עכשיו אני לא אחזור למה שאמרו חברי כנסת קודמים קודם, אין סיבה לחזור על זה.

עופר כסיף: אבל אל תיתנו יד – ואני לא פונה פה לייעוץ המשפטי שעושה את עבודתו נאמנה ברמה המקצועית, אני פונה אל מקבלי החלטות, כי אתם אלה שקובעים בסופו של דבר – על תאמצו את הסעיף הזה, אל תמשיכו את המסורת האנטי-דמוקרטיות של הממשלה הקודמת.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת עופר כסיף.

ניר אורבך: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

ינון אזולאי: בדיחה.

אביר קארה: נכון, הבטחת על כורדים.

דוד ביטן: אני אספר לכם בסוף.

ינון אזולאי: מה, אתה עכשיו מותח אותנו?

שלמה קרעי: ביטן, שנייה, אני רוצה לומר מילה אחת, ברשותך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מעט מן האור דוחה הרבה מן החושך.

ניר אורבך: חבר הכנסת, לא.

ניר אורבך: לא, לא.

שלמה קרעי: אחרי שקיבלו טלפון מנשיא המדינה - -

ניר אורבך: לא, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: - - קריב וטל הודיעו שהם לא באים מחר לעשות פרובוקציות בכותל, אז כולנו הרווחנו כמה שעות שינה.

ניר אורבך: תודה.

שלמה קרעי: אתה יכול להמשיך עכשיו.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: התכוונת ללכת עוד פעם?

שלמה קרעי: ודאי.

שלמה קרעי: מה זה עוד פעם?

שלמה קרעי: זה מה שתכננו.

דוד ביטן: אתה יכול להגיד לי מתי אתה ישן?

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, אתה רוצה להתחיל?

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: עוד לא התחלתי.

שלמה קרעי: יישר כוח לדרעי ולכל - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: כן?

ניר אורבך: בינתיים אני מנהל את הדיון, ברשותך, אז אני מבקש ממך להפסיק עם הערות הביניים, יעילות וטובות ככל שתהיינה, בסדר?

שלמה קרעי: אתה לא שמח על זה?

ניר אורבך: אני מבקש ממך.

ניר אורבך: אני יכול לבקש ממך?

שלמה קרעי: אתה לא שמח על זה?

ניר אורבך: אני יכול לבקש ממך?

שלמה קרעי: אתה לא שמח על זה?

ניר אורבך: אני יכול לבקש ממך?

שלמה קרעי: אין בך שמחה?

ניר אורבך: אתה מבין מה אני מדבר?

שלמה קרעי: אין בך שמחה?

ניר אורבך: אתה מבין מה אני מבקש ממך?

שלמה קרעי: אין בך?

ניר אורבך: אני שואל ברצינות עכשיו.

שלמה קרעי: אני גם שואל ברצינות.

ניר אורבך: אתה מבין מה אני מבקש ממך?

שלמה קרעי: אין בך טיפת שמחה על זה?

ניר אורבך: אתה מבין מה אני מבקש ממך?

שלמה קרעי: אני שואל אותך.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, פעם אחת, אתה מבין מה אני מבקש ממך?

שלמה קרעי: אתה מבין מה אני שואל אותך?

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, בבקשה.

דוד ביטן: זהו, אני יכול לדבר?

שלמה קרעי: בבקשה.

דוד ביטן: תשמע, קודם כול אתם משתמשים יותר מדי בתקנה 98 הזאת, ואתם עושים אותה פלסתר, מה שנקרא.

דוד ביטן: זה יותר מהפעמים שאמרו פה שאתם משתמשים בה, כי כשיש הסכם פשרה על תקנה 98 זה לא נרשם כתקנה 98.

דוד ביטן: אתם לא מבינים שלהשתמש בתקנה הזאת זה דבר מאוד מאוד חריג.

דוד ביטן: כשאני הייתי יושב-ראש ועדת הכנסת וגם יושב-ראש הקואליציה תמיד היו פונים אליי היועצים המשפטיים והיו אומרים לי: אל תשתמש בזה, זה רק לדיוני תקציב.

דוד ביטן: ולכן זה מאוד מאוד חריג.

דוד ביטן: והיינו שומעים להם.

דוד ביטן: בסופו של דבר היינו מגיעים להסכמי פשרה כל הזמן.

דוד ביטן: נכון, יריב?

יריב לוין: נכון מאוד.

יריב לוין: נכון.

דוד ביטן: כל הזמן.

דוד ביטן: אתם לא עושים את זה.

דוד ביטן: אתם תמיד מנסים לדרוס ולהראות לנו שאתם אלה שמחליטים.

דוד ביטן: ואני אומר לכם שזאת הייתה החלטה שלכם.

דוד ביטן: אני לא מסכים איתך, ארבל, מכיוון שהייתה להם האפשרות לא להוריד את זה לוועדת הכספים.

דוד ביטן: הקואליציה ביקשה, הממשלה ביקשה להוריד את זה לוועדת הכספים, אז עכשיו הם הורידו, ועכשיו אתם אומרים: תשמעו, זה לוקח יותר מדי זמן הדבר הזה.

דוד ביטן: זה ייקח יותר מדי זמן במיוחד אחרי שדנו בדיוני התקציב יומיים.

דוד ביטן: אי-אפשר לטעון את הטענה הזאת, זה דבר והיפוכו.

דוד ביטן: יכלו לא להעביר את זה לוועדת הכספים, יכלו להמשיך עוד שתיים-שלוש הצבעות, ולאשר תקציב 2022 בלי הסעיף הזה, ואחר כך להביא בקשה לתיקון חוק התקציב בעוד חודש, בעוד חודשיים, וכו'.

דוד ביטן: זאת אומרת שאתם לא יכולים להשתמש בסמכויות שיש לכם, ואחר כך לטעון שזה לוקח יותר מדי זמן.

דוד ביטן: ואני אומר לכם שבמקרה הזה זה באמת שימוש לרעה בסמכות, מכיוון שמה התוצאה?

דוד ביטן: התוצאה היא פשוטה, אתם רוצים עכשיו, לאור זה שיומיים או שלושה ימים היו דיונים, ומנצלים את העניין הזה כדי להגיד: עכשיו אנחנו רוצים לעשות את זה בשעה.

דוד ביטן: אז לא כך הדבר.

דוד ביטן: אתם צריכים לאפשר עכשיו כאילו מדובר בדיון חדש.

דוד ביטן: את שומעת אותי, ארבל?

דוד ביטן: פה צריך להתייחס לעניין הזה כדיון חדש, לא קשור להחלטות ועדת הכנסת הקודמת, לא קשור לסעיפי החוק שכבר עברו.

דוד ביטן: הרי אי-אפשר להשתמש בסעיפי חוק שכבר עברו ולהגיד: היה פה דיון ארוך.

דוד ביטן: זה כמו שתבואי אליי בעוד חודש ותגידי לי: היו המון סעיפים שהיה בהם דיונים ארוכים, אז עכשיו נגיד שגם באלה נשתמש בזה ונספור את זה יחד עם הדיון הנוכחי.

דוד ביטן: לכן אני אומר, מה לעשות, העברתם את זה לוועדת הכספים, ומאותו רגע שהעברתם מדובר פה בדיון חדש לגמרי, וצריך לראות אותו כחדש לגמרי, ללא קשר למה שהיה עד עכשיו.

דוד ביטן: ולכן אני מבקש מכם באמת הפעם לבוא עם הייעוץ המשפטי הנכון.

דוד ביטן: אני יודע שאת אומרת: אבל הם לא רוצים לקבל את הייעוץ שלי.

דוד ביטן: זה לא הולך כך.

דוד ביטן: אתם צריכים פה לתת ייעוץ, ולהגיד את זה בגלוי, ואחר כך שיתמודדו עם הציבור למה הם דורסים את האופוזיציה, ולמה הם לא נותנים לנו את מה שמגיע לנו.

דוד ביטן: לגבי יום שישי, אני חושב שהם צודקים, הרשימה המשותפת, לא היה כדבר הזה.

דוד ביטן: תמיד יושבי-ראש הכנסת לדורותיהם, תמיד דאגו שביום שישי לא יהיו דיונים.

דוד ביטן: יום שישי זה היום של המוסלמים, יום שבת זה יום של היהודים, יום ראשון נוצרים, אבל אין כמעט נוצרים בכנסת.

אוסאמה סעדי: יש, עאידה.

מיכאל מלכיאלי: עאידה נוצרייה.

דוד ביטן: ולכן אף פעם לא נכנסו לזה.

דוד ביטן: אבל למוסלמים תמיד נכנסנו.

דוד ביטן: אני חושב שזה שיקול מאוד מאוד רציני.

דוד ביטן: הגענו כבר ליום שישי, התחלנו, 12 ומשהו, אז אנחנו כבר בתוך יום שישי.

שמחה רוטמן: כבר כמה שעות טובות בתוך יום שישי.

דוד ביטן: 12 בלילה, למה?

ניר אורבך: חבר הכנסת רוטמן, לא היית פה, אבל הסיכום שלנו, באמת, שכול אחד מדבר ויקבל את רשות הדיבור, אז אין הערות ביניים.

ניר אורבך: תודה.

דוד ביטן: 12 בלילה, למה?

דוד ביטן: לכן אני מבקש שהפעם תלכו לקראת האופוזיציה ותקבלו את ההחלטה בממשלה.

דוד ביטן: ועכשיו אני יכול לספר את הבדיחה?

קריאות: כן, כן, כן - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, יש לי רעיון, הצעה.

ניר אורבך: נסיים תכף את ספר התקציב - - -

קריאות: לא, לא, לא - - -

ניר אורבך: אני זורם עם הקהל.

דוד ביטן: (מספר בדיחה)

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתחיל מאיפה שדוד ביטן הפסיק.

מיכאל מלכיאלי: חברי חבר הכנסת ביטן אומר, כשיש מקרה שני בבסיס צריך להתייחס לזה בצורה אחרת.

אביר קארה: לא, צריך להחמיר.

מיכאל מלכיאלי: בסעיף 98 זאת לא פעם שנייה שאתם משתמשים, אלא זאת פעם אולי עשירית או 15 שאתם משתמשים בו.

מיכאל מלכיאלי: אז בפעם הראשונה מה אמרנו?

מיכאל מלכיאלי: אתם חדשים בתפקיד, אתם מתלהבים מהכוח, יש לכם שלטון ביד, אתם רוצים לרמוס את האופוזיציה, זכותכם.

מיכאל מלכיאלי: אבל זאת לא פעם שנייה שלכם, זאת פעם עשירית שלכם.

מיכאל מלכיאלי: ומה בוער, ריבונו של עולם, שהחוק הזה, ההצבעה הזאת תידחה לשבוע הבא?

מיכאל מלכיאלי: אבל אני רוצה לומר לחבריי באופוזיציה, אני רוצה להקריא להם משפט שאותי מאוד מאוד הרגיע.

מיכאל מלכיאלי: חבר'ה, תקשיבו טוב: "אני רוצה הערב לומר לכלל אזרחי מדינת ישראל, אלה שבעד הממשלה, אלה שנגד הממשלה, ואלו שבוחנים את הממשלה" – אומר נפתלי בנט – "חברים, ממשלת ישראל בראשותי תדאג לכולם".

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת שאומר נפתלי בנט: אין לכם מה לדאוג.

מיכאל מלכיאלי: נכון שבתקציב יש עליית מיסים, שטויות בקטנה, נכון שאני גוזר עליכם גזירות, המעונות, הילדים, הקשישים הפריפריה.

מיכאל מלכיאלי: אומר נפתלי בנט: חבר'ה, אל תפחדו, אני אדאג לכם.

מיכאל מלכיאלי: ואנחנו יודעים שנפתלי בנט גם מקיים בסוף.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני לא מבין בכלל למה כל האופוזיציה כאן נכנסה ללחץ כשיש ראש ממשלה אמיץ.

מיכאל מלכיאלי: אתם יודעים, זה שהציבור לא רואה את זה זאת בעיה של הציבור, אבל הוא בעצמו מקבל החלטה לכתוב היום שהוא ידאג לכלל אזרחי מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מבין בכלל למה אנחנו יושבים כאן ומקטרים.

מיכאל מלכיאלי: הוא הבטיח והוא גם ידאג.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

ניר אורבך: תודה רבה.

קריאות: - - -

ניר אורבך: בלי הערות.

מיכאל מלכיאלי: מה יש להעיר על זה בכלל?

ניר אורבך: אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אוסאמה ייצג את העמדה שלנו היטב בכל מילה.

מאיר פרוש: - - - מצונן אתה.

אחמד טיבי: זה בגלל היומיים האלה.

אחמד טיבי: אני רוצה להתמקד בנקודה של יום שישי.

אחמד טיבי: אני חבר כנסת ותיק, אני לא זוכר שהיה דיון ושהכנסת עבדה והייתה מליאה ביום שישי.

אחמד טיבי: אני תוהה למה תמיד כשחושבים על עבודה ביום שישי ואחר כך חושבים לדלג ליום ראשון אתם לא חושבים על עבודה בשבת, למשל.

אחמד טיבי: אני מבין למה, אבל למה אתם לא עושים את זה לגבי יום שישי?

אחמד טיבי: זה יום המנוחה והיום הקדוש בשבילנו.

מאיר פרוש: שבת זה רק בשביל אבו-כביר.

אחמד טיבי: לכן הפטרנליזם וההתנשאות של מי שחושבים לקיים באופן נורמטיבי דיונים ביום שישי מקוממים.

אחמד טיבי: אגב, יהירות מקוממת אותי יותר מטיפשות ויותר מחוצפה וחוסר דרך ארץ, כי יהירים חושבים שמגיע להם אבל לא מגיע לאחר.

אחמד טיבי: אם מגיע לכם יום מנוחה בשבת, מגיע לנו יום מנוחה ביום שישי כמקובל, כפי שהיה.

אחמד טיבי: ואני זוכר תמיד שכל יושבי-הראש של הכנסת תמיד התחשבו בנקודה הזאת, ולא קיבלו החלטה לקיים מליאה בימי שישי.

מאיר פרוש: יש עתיד של מיקי לוי יכול לעשות זה גם בשבת, אין לו בעיה.

אחמד טיבי: לכן הדרישה הזאת שלנו היא דרישה נחושה.

אחמד טיבי: אם אתם רוצים לא להתחשב בה, בבקשה.

אחמד טיבי: השאלה מאיפה תקבלו הכשר לעבודה בימי שישי - -

שמחה רוטמן: מקריב.

אחמד טיבי: - - בממשלה שהיא ממשלה יהודית ערבית, למשל.

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: עוד מיליארד שקל, ואז מקבלים הכשר.

אחמד טיבי: יש דברים שלא קונים בכסף.

אורית סטרוק: מועצת השורא תחליט שמותר.

אחמד טיבי: חבר'ה, אני מדבר באופן רציני, ואני מקווה שתתייחסו כולכם באופן רציני לדרישה הזאת שלא לקיים מליאה ודיונים בימי שישי.

שמחה רוטמן: מסכים איתך.

בועז טופורובסקי: תודה לחבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: סליחה, לגבי ההסתייגויות אוסאמה אמר.

אחמד טיבי: יש לנו הסתייגויות, הסתייגות אחת לכל ח"כ, שש הסתייגויות מהותיות לגבי חדרי לימוד במערכת החינוך, וזו גם נקודה שצריך לתת עליה את הדעת.

בועז טופורובסקי: תודה, חבר הכנסת טיבי.

בועז טופורובסקי: חבר הכנסת מעוז, אנא, אני מזכיר לך מראש שהיושב-ראש ביקש שנקצר.

אבי מעוז: אני אקצר מאוד כדרכי, עוד לא התחלתי.

אבי מעוז: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חודש טוב.

אבי מעוז: התחלנו היום את ראש חודש כסלו ואנחנו בעיצומו, והתבשרנו בשורה אחת טובה – כמו שציין חבר הכנסת קרעי, שהייתה אמורה להיות על הבוקר פרובוקציה בכותל, כהמשך לפרובוקציות שמתרחשות מדי חודש בחודשו, אז בהתחלה כשקבעתם דיון במליאה עד שמונה בבוקר נשמתי לרווחה, אמרתי: על הכיפאק – לא תהיה הפרובוקציה הזאת.

אבי מעוז: ועכשיו הם נענו לטלפון מהנשיא.

אבי מעוז: אני מצטרף לכל יתר הדברים, את חלקם לא שמעתי, אבל למה ששמעתי.

אבי מעוז: בעצם אישרתם את תקציב המדינה, הממשלה לא נופלת, אין מה למהר.

אבי מעוז: אני פשוט לא מבין את הדיון הזה.

אבי מעוז: מה הבעיה?

אבי מעוז: מה הבעיה לעשות את זה בשבוע הבא?

אבי מעוז: מה הבעיה לעשות את זה בעוד חודש?

אבי מעוז: אתם יכולים לאשר את תקציב 2022 עד סוף מרץ 22, יש עוד הרבה חודשים.

אבי מעוז: אתה יודע מה, עד סוף השנה, כמה זמן נשאר לנו להתדיין?

אבי מעוז: נגיד חצי יום.

אבי מעוז: יש מספיק חצאי ימים.

אבי מעוז: לקבוע את זה גם ביום שישי, גם מה שדיבר חבר הכנסת טיבי, שזה נופל על יום המנוחה של המוסלמים.

אבי מעוז: לקבוע את זה גם ביום שישי, שגם אנחנו לא רגילים, והכנסת לא רגילה לדון בימי שישי.

אבי מעוז: אין שום בעיה לעצור את הדיונים, אישרתם את תוכנית ההסדרים, אישרתם תקציב 2021, ואפשר להתקדם בימים האלה שיש לנו, ימים רגילים, ולהכניס את זה באחד הימים.

אבי מעוז: אני פונה אליכם לשכל הישר.

אבי מעוז: לא צריך לחכות ולדרוס את האופוזיציה.

אבי מעוז: אומנם הבעתם משאלה שאחרי שהתקציב יעבור אז תלכו לקראת האופוזיציה ותיתנו עוד מקום בוועדת הכספים ותצמצמו.

אבי מעוז: אז גם את הדיון בוועדת הכספים כבר עברתם.

אבי מעוז: מה נשאר לכם?

אבי מעוז: רק לדון במליאה על חוק ההסדרים.

אבי מעוז: עכשיו, כמו שנאמר פה, עלולה להיות עוד טעות, אז מה?

אבי מעוז: אז תאריכו את הדיון ביום שישי עד ארבע אחרי צוהריים, כניסת שבת?

אבי מעוז: תעצרו את זה עכשיו, נתפזר, נלך כל אחד לביתו, ותביאו את זה באחד הימים בשבוע הבא או עוד שבועיים, ותגמרו עם זה.

בועז טופורובסקי: תודה, חבר הכנסת מעוז.

בועז טופורובסקי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה, אחרון הדוברים.

שלמה קרעי: לדבר לקיר כל מה שאמרת.

שלמה קרעי: תדבר לכותל, תכתוב פתק.

שמחה רוטמן: הגמרא אומרת שארבעה אין הדעת סובלתן.

שמחה רוטמן: יש ארבע התנהגויות, ארבעה סוגים של אנשים שהדעת לא סובלת אותם.

שמחה רוטמן: "דל גאה, ועשיר מכחש, וזקן מנאף, ופרנס מתגאה על הציבור בחינם".

שמחה רוטמן: אלו ארבעה אולי אבות טיפוס של התנהגויות שאתה מסתכל עליהם ואתה אומר: מה הקטע?

שמחה רוטמן: אני אומר את זה בשפה התלמודית.

שמחה רוטמן: מה הקטע שלכם?

שמחה רוטמן: דל גאה, אין לך במה להשוויץ, מה אתה משוויץ?

שמחה רוטמן: פרנס מתגאה על הציבור בחינם, עשיר מתכחש, בוא, יש לך – טוב, עשיר מכחש, יש לנו ראש ממשלה כזה, אבל מה הקטע שלך?

שמחה רוטמן: ואני שואל כאן אותך, אדוני היושב-ראש, איך אתה נותן שיעשו לך את זה?

שמחה רוטמן: איך אתה נותן שיעשו את זה לוועדה?

שמחה רוטמן: איך אתה נותן שיעשו את זה לכנסת?

שמחה רוטמן: מה הקטע שלכם?

שמחה רוטמן: יש כללים שנקבעו בתקנון, ופה במחילה, אני לא חושב שיועצים משפטיים צריכים להגיד לך מה לעשות, אבל חושב שיועצים משפטיים צריכים להגיד אמירה עקבית עם עצמם.

שמחה רוטמן: ושמעתי, ואני יודע שהם יודעים גם להשמיע אותה בעבר.

שמחה רוטמן: יש פה סעיף 98 שנועד למטרה של דיונים חריגים, יש פה סעיף 98 שנועד לדיוני תקציב כשיש דד-ליין.

שמחה רוטמן: אין פה דיון חריג, אין פה דד-ליין, לא מבחינת ההיקף שלו, לא מבחינת הזמן שלו.

שמחה רוטמן: הדבר היחיד שחריג זה שהפסדתם, דל, הפסדתם.

שמחה רוטמן: אל תתגאו על הציבור בחינם.

שמחה רוטמן: רציתם לייצר תמונת ניצחון, רציתם.

שמחה רוטמן: כל היומיים-שלושה האלו אמרתם: יהיו 720-אפס, 680-אפס, סיפרתם לעצמכם סיפורים.

שמחה רוטמן: יצא האוויר מהבלון הזה שניפחתם.

שמחה רוטמן: תפסידו בכבוד, אל תהיו דל גאה, תגידו: נתכנס פה בשבוע הבא.

שמחה רוטמן: תקפלו את האירוע.

שמחה רוטמן: אנחנו עכשיו ביום חמישי בלילה בשעה 01:00 לפנות בוקר, יום שישי כבר בלועזי, יום שישי בעברי כבר ממזמן.

שמחה רוטמן: אין לכם שום הצדקה לפי שום כיוון לקיים את הדיון הזה ברמת הדחיפות הזאת.

שמחה רוטמן: אין שום דבר שבוער כאן מלבד הגאווה הפצועה שלכם, שחבל.

ניר אורבך: רוטמן, אני מבקש שתסיים.

שמחה רוטמן: חבל שבשם הגאווה הפצועה הזאת אתם גוררים גם את הצוות של הכנסת, גם את הצוות של הוועדה, גם מעקמים את התקנון.

שמחה רוטמן: ארבעה אין הדעת סובלתם.

שמחה רוטמן: עשיתם כבר כל כך הרבה דברים שהדעת לא סובלת, הגיע הזמן שתחתכו בזמן את ההפסדים.

ניר אורבך: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

ניר אורבך: לפני שנעבור להצבעה, אני רוצה בבקשה מהיועצת המשפטית ארבל להתייחס בקצרה.

שלמה קרעי: אתה רואה, דבר לקיר, כל מה שאמרת.

ניר אורבך: ואנחנו עוברים להצבעה.

שלמה קרעי: פשוט אתם לא יאומן.

אורית סטרוק: דיברנו, דיברנו, דיברנו, ועובר להצבעה.

ניר אורבך: דיברתם, דיברתם, בואו, שנייה אחת.

ניר אורבך: לפני שאת מדברת, קודם כול ככה, אתם מנתקים את זה כאילו עכשיו נחתתם פה מהירח.

ניר אורבך: ואת צודקת, זה היה רק מהשם מה שקרה, והגעתם לפה עוד פעם, בניתוק כאילו מחוק התקציב הכללי.

דוד ביטן: אז מה הבאת את זה?

דוד ביטן: אתם ביקשתם להחזיר את זה לוועדת הכנסת.

אורית סטרוק: הבאתם לכאן, ופה בכלל לא - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן, אני לא פותח כאן עוד דיון, סליחה.

דוד ביטן: ואללה, ידעתם מה יהיה.

ניר אורבך: אני לא פותח פה עוד דיון, אני רק אומר לכם שאי-אפשר לשחק כאילו זה מנותק, ואי-אפשר לשחק - - -

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו לא משחקים.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו היחידים שלא משחקים.

שלמה קרעי: זה כן מנותק.

שלמה קרעי: אתם מנותקים.

קריאות: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, שמענו אותך מספיק.

קריאות: - - -

ניר אורבך: אי-אפשר לנתק את זה ולהגיד כאילו דיון של עשר שעות, כאילו עד עכשיו לא דנו במליאה על החוק הזה, כולל על הסעיף הזה, כולל שלוש הצבעות על ההסתייגויות.

אורית סטרוק: - - - אבל אין קשר, אין שום קשר, יש פה - - -

ניר אורבך: סליחה, סליחה, כולל שלוש הצבעות רק בסעיף הזה על הסתייגויות.

ניר אורבך: ועכשיו אתם מקבלים פה לפי הצעה שלנו עשר הסתייגויות פלוס, פלוס - - -

שלמה קרעי: אוי אוי אוי, שלוש הצבעות, באמת.

שלמה קרעי: זה חוק תקציב.

דוד ביטן: אבל, אורבך, אתם החלטתם להביא את זה לדיון הזה, לא אנחנו.

ניר אורבך: ארבל, אני מבקש ממך, שתי דקות לסכם, ואנחנו עוברים להצבעה.

ניר אורבך: תודה רבה.

אופיר כץ: מתי הפעילו 98 על 60?

אופיר כץ: אתם השתגעתם.

אופיר כץ: מתי עשו דבר כזה?

ניר אורבך: 98 מעולם לא היה, כן היה, שמענו את החברים כאן, ושמענו את חבר הכנסת כסיף.

קריאות: - - -

בועז טופורובסקי: אתה היית יושב-ראש ועדת הכנסת, זה מה שעשית בלי סעיף 98, הכנסתם את זה לסעיף 98 הקודם.

אופיר כץ: לכל חבר כנסת הסתייגות אחת אז מפעילים 98?

דוד ביטן: אבל אתם החלטתם להביא את זה לדיון, לא אנחנו.

ניר אורבך: סליחה, אני מבקש.

בועז טופורובסקי: עם סדרת ההצבעות.

שלמה קרעי: על עשר שעות אתם עושים 98?

שלמה קרעי: חכו תראו מה יהיה כשאנחנו נחזור.

ניר אורבך: בסדר, שמענו, שמענו, חכו חכו.

שלמה קרעי: שמענו שמענו, הפנקס פתוח והיד כותבת.

ניר אורבך: נחכה, נחכה.

ניר אורבך: היד כותבת, גם את זה שמענו.

שלמה קרעי: בדיוק.

ניר אורבך: קדימה, בבקשה.

ארבל אסטרחן: לגבי דברים שאמרו כאן שזאת החלטה בפני עצמה.

ארבל אסטרחן: לא מדובר כאן בהחלטה בפני עצמה בראייתנו, מדובר פה בעצם בהחלטה נוספת להחלטה גדולה יותר שהתקבלה וצריך גם - - -

דוד ביטן: אבל, ארבל, הם החזירו את זה לדיון, לא אנחנו.

ארבל אסטרחן: וצריך לקרוא את ההחלטה הזאת ביחד עם אותה החלטה.

דוד ביטן: הם יכלו לא להחזיר.

ארבל אסטרחן: כלומר, אם בהחלטה הגדולה נקבע ביחס לשני חוקי התקציב שעל כל סעיף יצביעו על שלוש הסתייגויות, וכאן נותנים על עשר הסתייגויות, אז הדברים האלה עולים בקנה אחד.

שלמה קרעי: ארבל, נו, באמת.

ארבל אסטרחן: וגם כפי שנאמר מקודם, שצריך לראות את התקדימים שהיו בעבר.

ינון אזולאי: אני חייב להודות לכם, באמת.

ארבל אסטרחן: טוב, בסדר.

ינון אזולאי: זה מרגש.

ארבל אסטרחן: את התקדימים שהיו בעבר – צריך לזכור שבכל חוקי התקציב קבעו סדרי דיון מיוחדים.

שלמה קרעי: היה דבר כזה שעל עשר שעות עושים 98?

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: היה דבר כזה?

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, אם אתה תפריע לה אני אבקש ממנה שתפסיק לדבר.

אורית סטרוק: החוק הזה יכול לעבור - - -

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, סליחה, לא הפריעו לך לדבר, נכון?

אורית סטרוק: נכון, אבל - - -

ניר אורבך: אז תיתני לה לדבר, בבקשה.

דוד ביטן: ארבל, אבל את מתעלמת מזה שזאת החלטה של הקואליציה להחזיר את זה.

דוד ביטן: יכלו להגיד לנו - - -

שמחה רוטמן: ארבל, אם זה כלול בהחלטה קודמת אל תשנו את ההחלטה.

שמחה רוטמן: אם הטענה שלכם שזה חל על ההחלטה, אז אל תבואו, אבל אתם מתקנים את ההחלטה כי אתם מבינים שזה לא כלול.

ניר אורבך: הבנו את הטענה שלכם, והטענה של הייעוץ המשפטי - -

יבגני סובה: בועז, יש לנו רוב?

ניר אורבך: - - גם של הכנסת וגם של הוועדה הוא אחר, ואנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

אופיר כץ: לא, רגע, לא קיבלתי תשובה לשאלה שלי.

ניר אורבך: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

אופיר כץ: אבל שאלתי שאלה אחרת.

ניר אורבך: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

קריאות: התייעצות סיעתית.

שלמה קרעי: התייעצות סיעתית.

אופיר כץ: שאלתי שאלה אחרת, ניר.

אופיר כץ: שאלתי על זה שעושים את הדיון פה בזמן שהגשנו רוויזיה בוועדת הכספים.

ניר אורבך: חבר הכנסת כץ, בבקשה, תשאל את הייעוץ המשפטי.

אופיר כץ: שאלתי בפתח דבריי.

ארבל אסטרחן: עניתי על זה בתחילת הדיון.

ארבל אסטרחן: גם בכל מקרה הרוויזיה שם נדחתה.

אופיר כץ: זה לא משנה, את קבעת את הדיון פה, ישבנו פה לפני שהיא נדחתה שם.

ארבל אסטרחן: נכון, אבל אחרי שהייתה כבר החלטה.

ארבל אסטרחן: זה לא שלא הייתה החלטה, ומספר ההסתייגויות היה ידוע.

אופיר כץ: לא נכון.

שלמה קרעי: למה אתה לא נותן ליועצת המשפטית של הכנסת לדבר?

אופיר כץ: את לא יכולה לקבוע דיון כשאת אומרת:

אופיר כץ: אני מנבאת מה יהיה.

שלמה קרעי: היועצת המשפטית של הכנסת יושבת כאן, שתגן על ההחלטה.

קריאות: - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת ינון אזולאי, רגע אחד, חבר הכנסת פרוש, רגע.

ניר אורבך: עורכת הדין שגית אפיק, בבקשה.

אופיר כץ: שגית, רגע, שאלתי, כי את לא היית פה, איך יכול להיות שקובעים דיון פה בזמן שהגשנו רוויזיה בוועדת הכספים ונאמר לי שגם ככה יודעים מה תהיה ההחלטה.

אופיר כץ: שאלתי אז למה אנחנו פה.

שגית אפיק: אתייחס גם לזה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אופיר כץ, תן לה לענות, היא יודעת, היא שמעה.

אופיר כץ: היא לא הייתה פה.

ניר אורבך: אבל היא שמעה.

ארבל אסטרחן: זה לא מה שאמרתי, שגם ככה יודעים מה יוחלט.

ארבל אסטרחן: אמרתי שאם יודעים שרצון הקואליציה – כל הדיון כאן הוא על מנת - - -

אופיר כץ: אז אם זה רצון הקואליציה, אז למה אנחנו פה אם זה רצון הקואליציה?

ינון אזולאי: מה זה ככה יודעים?

ינון אזולאי: זאת בדיוק התשובה שאת אומרת.

ניר אורבך: חבר הכנסת כץ, אנחנו רוצים לסכם, בבקשה.

אורית סטרוק: - - - הפקטור או שהדחיפות היא הפקטור?

שגית אפיק: אני רוצה לענות בקצרה.

שגית אפיק: ראשית, אני חושבת שבנקל אפשר היה לפרש כאן שההחלטה של ועדת הכנסת בהתאם לסעיף 98, ההחלטה המקורית, תחול גם ביחס למשיכה שנעשתה במקרה הזה.

שלמה קרעי: לרמוס עוד יותר.

שגית אפיק: חשבתי שזה לא נכון לעשות את זה כך, ולאפשר לכם אך ורק שלוש הצבעות ביחס להסתייגויות, משתי סיבות.

שגית אפיק: הסיבה האחת, שמדובר בחלק המספרי, ולא ניתן היה להצביע על ההסתייגויות האלה בוועדת הכספים, וחשבתי שצריך לאפשר לכם קצת יותר הצבעות במליאה ביחס למשיכה הזאת, שהיא - - -

שלמה קרעי: זו בדיחה, שגית, את יודעת את זה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, חבר הכנסת קרעי.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: אפילו לא מקריאים את ההסתייגויות האלה במליאה.

בועז טופורובסקי: כך היה כשביטן היה יושב-ראש ועדה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי, תן לה לסכם.

שלמה קרעי: אף אחד לא יודע מה כתבנו.

שגית אפיק: מעולם לא הוקראו הסתייגויות מספריות במליאה.

שלמה קרעי: מעולם לא הייתה הסתייגות שלא הייתה אפשרות לנמק אותה או בוועדה או במליאה.

שלמה קרעי: מעולם גם זה לא היה.

בועז טופורובסקי: עם אורי אריאל זה בדיוק מה שהיה, שכחתם?

בועז טופורובסקי: ביקשתם דיון והיו שלוש הצבעות.

אופיר כץ: אתם נותנים הסתייגות לחמישה חברי כנסת.

שגית אפיק: ההסתייגויות לחלק המספרי מעולם לא הוקראו במליאה.

מיכל מרים וולדיגר: אה, גם היא אומרת "מעולם לא".

שגית אפיק: התקיים עליהן דיון, התקיימה הצבעה.

שלמה קרעי: הייתה פעם הסתייגות שלא נימקו אותה, שגית?

שגית אפיק: לא מתקיימות הצבעות על החלק המספרי בוועדת הכספים.

שלמה קרעי: הייתה פעם הסתייגות שלא נימקו אותה?

שגית אפיק: הדיון בוועדת הכספים, אני חושבת שהיה ממצה, קיבלתם שעתיים תמימות - -

שלמה קרעי: לפני שהגשנו הסתייגויות.

שלמה קרעי: לפני שהגשנו את ההסתייגויות.

שגית אפיק: - - כדי להגיש הסתייגויות במערכת הממוחשבת.

שגית אפיק: אני חושבת שההליך פה היה מאוד הגון כלפיכם.

שלמה קרעי: איזה הגון?

שלמה קרעי: לא נימקנו את ההסתייגויות.

שגית אפיק: מאוד סביר כלפיכם.

שגית אפיק: סעיף 98, התכלית המרכזית שלו, לכתחילה הוא נוצר לדיוני תקציב.

שגית אפיק: אי-אפשר לנתק את הדיון שאנחנו נמצאים בו כרגע ולומר שהוא לא חלק מדיוני מהתקציב ומההצבעה על התקציב.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: זה דיון חדש.

אורית סטרוק: אבל התקציב - - -

שגית אפיק: אני כן חושבת שנעשה פעמים רבות שימוש ב-98 שלא למטרותיו ולתכליותיו, במקרים האלה אנחנו כן מנסים לצמצם את השימוש בו, ואני חושבת שאפשר היה לראות את זה בחודשים האחרונים.

שגית אפיק: זה לא המקרה.

שגית אפיק: במקרה הזה שימוש בסעיף 98 הוא ראוי.

שלמה קרעי: איך ראוי?

שמחה רוטמן: איך תקציב 2022 בנובמבר?

שגית אפיק: ושוב אני אומרת, זה שהשתמשנו בסעיף 98 במקרה הזה, יכולנו להשתמש בהחלטה המקורית, והלכנו גם פה, זו הייתה בעיניי - - -

דוד ביטן: שגית, מה לגבי יום שישי?

שגית אפיק: אני אתייחס.

שגית אפיק: זו הייתה בעיניי פרשנות לקולה.

שגית אפיק: לעניין יום שישי.

שגית אפיק: בהחלטת ועדת הכנסת המקורית בסעיף 98 יש שיקול דעת ליושב-ראש הכנסת להפסיק את הדיונים ביום שישי.

שגית אפיק: אני מבינה שהכוונה הייתה שאם נגלוש לשעות הבוקר-צוהריים ייתכן שהוא יחליט לעשות שימוש בסעיף הזה.

שגית אפיק: אנחנו עוד לא נמצאים שם.

אוסאמה סעדי: מתי היה דיון ביום שישי?

שגית אפיק: כן נכחתי כאן בהרבה דיוני חקיקה על חוק הסדרים שבהם ועדת הכספים המשיכה את דיוניה - -

אוסאמה סעדי: לא מליאה.

שמחה רוטמן: ועדת הכספים או מליאה?

דוד ביטן: כספים, אבל לא מליאה.

שגית אפיק: - - כל חמישי כל הלילה ובשישי בבוקר.

שמחה רוטמן: ועדת הכספים או מליאה?

אוסאמה סעדי: הייתה פעם מליאה?

שגית אפיק: ועדת הכספים.

שמחה רוטמן: אבל אנחנו מדברים עכשיו על מליאה.

שגית אפיק: אני לא מכירה מקרה - - -

אוסאמה סעדי: הייתה פעם ביום שישי מליאה?

שגית אפיק: אני לא מכירה מקרה - - -

מאיר פרוש: לא מכירה, נו, היא לא מכירה.

שגית אפיק: אני עונה.

קריאות: - - -

שגית אפיק: אני מנסה לענות.

שגית אפיק: זה קצת קשה כשכולכם תוקפים ביחד.

שגית אפיק: אני חושבת שכולנו אחרי יום קשה, וגם העוזרים שלי ואני ספגנו האשמות מקיר לקיר במהלך הדיונים.

שלמה קרעי: כי אתם עובדים אצל הקואליציה, שגית.

שגית אפיק: אז אפשר קצת להוריד להבות.

שלמה קרעי: עברתם לעבוד אצל הקואליציה.

אוסאמה סעדי: קרעי.

שגית אפיק: אני לא מכירה ביום שישי.

שגית אפיק: אני כן מכירה דיונים שגלשו מעבר ליום חמישי לשעות הבוקר של יום שישי, בוודאי בוועדת הכספים.

דוד ביטן: ועדת הכספים.

שמחה רוטמן: אבל לא במליאה.

שגית אפיק: אני עצמי נכחתי לא אחת בדיוני ועדה שההצבעות בהם התקיימו במהלך יום שישי.

דוד ביטן: שגית, אפשר לשאול אותך שאלה?

שגית אפיק: כן.

דוד ביטן: מה תהיה ההמלצה שלך ליושב-ראש הכנסת בעניין הזה?

שגית אפיק: לעשות הפסקה.

שגית אפיק: זו תהיה המלצתי.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת ביטן.

ניר אורבך: אנחנו עוברים כרגע להצבעה.

קריאה: התייעצות סיעתית.

ניר אורבך: התייעצות סיעתית.

ניר אורבך: חוזרים ב-01:17.

ניר אורבך: אני מחדש את הישיבה.

ינון אזולאי: ניר, אמרת לי מקודם שאני רק אשאל, והפסקת.

ניר אורבך: ינון, לא.

בועז טופורובסקי: לא, אנחנו בהצבעה.

ניר אורבך: אנחנו מתחילים את ההצבעה.

ינון אזולאי: בקשר להצבעה אני רוצה לשאול אותך.

ניר אורבך: מאחר שיש לנו פה הרבה חברי כנסת אני מאוד שמח, נעשה את ההצבעה שמית כדי שכל מי שחבר ועדה באמת יוכל להצביע.

ניר אורבך: אנחנו מצביעים כרגע בעד או נגד ההחלטה כפי שהונחה.

נעמה לזימי: ניר, אני מחליפה את רם.

ניר אורבך: נעמה, יקריאו את השמות של חברי הוועדה או של ממלאי-המקום.

ניר אורבך: אנחנו בעד או נגד ההחלטה כפי שהוצגה והונחה לפניכם.

ניר אורבך: בבקשה, נועה, תקריאי את השמות.

יריב לוין: באופן מפתיע מצביעים על הנוסח המקורי.

נועה בירן-דדון: (מקריאה את שמות חברי הכנסת) מירב בן ארי – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – בעד יעל רון בן משה – בעד ניר אורבך – בעד עידית סילמן – בעד נעמה לזימי – בעד יצחק פינדרוס – נגד יבגני סובה – בעד אחמד טיבי – נגד שרן מרים השכל – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח

אורית סטרוק: הוא הלך לקבל את אישור מועצת השורא לדיונים ביום שישי.

ינון אזולאי: אם אפשר לקרוא בשמות של אלו שלא נכחו שוב פעם.

ניר אורבך: ההחלטה – שישה חברים בעד, שני חברים נגד.

ניר אורבך: ההחלטה התקבלה.

אופיר כץ: רוויזיה.

ניר אורבך: רוויזיה בשעה 01:48.

בועז טופורובסקי: 25 בספטמבר 2020, אתם הייתם בממשלה הזאת, ישיבת כנסת עד יום שישי בשתיים בצוהריים.

ניר אורבך: הישיבה נעולה.