ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 20, 2021-10-05 09:00

וליד טאהא: בוקר טוב לכולם.

וליד טאהא: אנחנו מתחילים דיון בנושא רישוי עסקים, פרק י"ג, מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-20229, התשפ"א-2021.

וליד טאהא: הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

וליד טאהא: אני כמובן מברך את סגן השר אביר קארה שמכבד אותנו בנוכחותו.

וליד טאהא: אני אתן לך לדבר אחרי שמעין ספיבק תפתח.

וליד טאהא: זה דיון ראשון מבין כנראה שלושה דיונים שנקיים למרות שיכול להיות שלא נצטרך שלושה דיונים.

תומר רוזנר: הלוואי.

מעין ספיבק: אני מאגף התקציבים ואני אציג בקווים כלליים את הרפורמה ברישוי עסקים בתקווה לתת את הרקע וגם את עיקרי הרפורמה וכמובן שזה רק בסיס לכל שאלות שיהיו לפורום הזה.

מעין ספיבק: קצת רקע אל רישוי עסקים בישראל.

מעין ספיבק: בישראל פועלים כ-550 אלף עסקים, מתוכם כ-190 אלף עסקים טעוני רישוי כאשר בכל שנה נפתחים, לפי הערכות שלנו, 10,000 עסקים מדי שנה.

מעין ספיבק: כלומר, כל שנה 10,000 עסקים נדרשים לקבל רישיון עסק.

מעין ספיבק: המטרות של חוק רישוי עסקים שלפיהן ניתנים התנאים לרישוי עסקים מוגדרות כאבטחת שלום הציבור והמרחב הציבורי, כמו גם שמירה על בריאות הציבור, שלום הציבור, איכות נאותה של הסביבה ועוד.

מעין ספיבק: מדובר במטרות מאוד כלליות שמתוכן גוזרים את התנאים שכל עסק בקצה נדרש לעמוד בהם וכל עסק כמובן, אם הוא לא עומד בהם, הוא עשוי לעמוד לדין.

מעין ספיבק: תנאי הרישיון מוגדרים על ידי שבעה רגולטורים שהם בריאות, ביטחון פנים, הגנת הסביבה, חקלאות, עבודה, כבאות וכל רשות מקומית גם היא נותנת אישור.

מעין ספיבק: יש רישיונות עם תנאים מרגולטור אחד ויש רישיונות עם תנאים משישה רגולטורים שונים.

מעין ספיבק: מה המשמעות של זה?

מעין ספיבק: אם אני עסק שיש לי דרישות משישה רגולטורים, יושבים חמישה משרדים ממשלתיים נותני אישור וחמישה משרדים ממשלתיים כותבים את התנאים.

וליד טאהא: מה זה יושבים?

וליד טאהא: כל אחד לחוד או ביחד?

מעין ספיבק: כיום כל אחד יושב לחוד וכותב את התנאים.

וליד טאהא: ואז הוא לא יודע מה כתב האחר.

מעין ספיבק: נכון מאוד.

מעין ספיבק: בסוף יש מפרט אחד שמי שמפרסם אותו הוא משרד הפנים והמפרט הזה מגיע אל העסק בקצה.

מעין ספיבק: אם תרצו, יש לנו כאן דוגמאות.

שרון רופא אופיר: כמה זמן זה לוקח?

מעין ספיבק: תהליך פרסום מפרט?

מעין ספיבק: זה תלוי במפרט.

מעין ספיבק: יש כאן גם נותני אישור מהמשרדים השונים שיכולים לענות על זה אבל זה עיכול לקחת חודשים רבים, לכתוב מפרט.

מעין ספיבק: בעצם מפרט, אנחנו היכנס לזה בהמשך, הוא תנאי.

וליד טאהא: המשרדים מחויבים לתאריך כלשהו או יכולים לנהוג כפי שמתחשק להם?

מעין ספיבק: הוועדה חייבה את המשרדים לפרסם מפרטים לפי תאריכים מסוימים.

מעין ספיבק: הייתה עמידה באופן חלקי בדרישות של הוועדה.

מעין ספיבק: אני אומר שיש לנו בעצם שני דברים.

מעין ספיבק: האחד, האם בסוף פורסמו פרטים, והשני, מה תוכן המפרטים ועד כמה מורכב עבור העסקים לעמוד בתנאים, עד כמה מורכב להם להבין מה התנאים שנדרשים מהם.

וליד טאהא: אלה מאות עמודים?

מעין ספיבק: זה יכול להגיע לעשרות רבות וגם מאות של עמודים.

מעין ספיבק: אנחנו נעביר לכם מפרט אחד לדוגמא שהוא לא מפרט מורכב להבנה, מפרט של מספרות, כדי שתקבלו קצת את התחושה.

סמי אבו שחאדה: 1,000 סוגי עסקים.

מעין ספיבק: כאן יש כמה דוגמאות.

מעין ספיבק: מדובר על מסעדות, בתי קפה, מכבסות, תחנות דלק, מספרות שנדרשות לעמוד בזה.

וליד טאהא: מספרה צריכה גם את האישור של המשטרה?

מעין ספיבק: לא.

שרון רופא אופיר: אפשר יהיה לקחת עסק אחד?

וליד טאהא: סליחה שרון.

וליד טאהא: מספרה, איך היא יודעת איזה גורמים צריכים לאשר לה?

שרון רופא אופיר: שתיתן לנו דוגמה לעסק.

שרון רופא אופיר: אני שולמן, אני רוצה לפתוח מספרה, מה אני עושה?

שרון רופא אופיר: איך זה עובד?

מעין ספיבק: בדיוק כרגע מחלקים לכם מפרטים שאתם תוכלו לראות כשבעצם במפרט כל התנאים של רישיון העסק מפורטים.

וליד טאהא: כל זה כדי לפתוח מספרה?

מעין ספיבק: כל זה כדי לפתוח מספרה.

וליד טאהא: נראה לי שלא רבים ירצו לפתוח.

מעין ספיבק: אני אומר בהגינות.

מעין ספיבק: יש דרישות.

מעין ספיבק: בסוף עסק נותן שירות לציבור וצריך לראות שהוא שומר על הציבור כשהוא נותן את זה.

מעין ספיבק: לכן, אם יש דברים ששומרים על הבריאות שלו, הגיוני שהם יהיו מפורטים וגם במצבים מסוימים זה יגיע לפירוט רב.

מעין ספיבק: השאלה היא האם כל הפירוט נדרש והדבר השני, האם אנחנו יודעים וחשבנו על העסק בקצה כששאלנו את עצמנו איך אנחנו מגיעים לתכלית של חוק רישוי עסקים.

שרון רופא אופיר: כמה זמן זה נמשך?

שרון רופא אופיר: עד כמה את מתישה את העסק?

שרון רופא אופיר: מה את עושה לו?

מעין ספיבק: נכון.

שרון רופא אופיר: אני לא מדברת על כל שאר הדברים שמתמודדים אתם.

מעין ספיבק: נכון.

מעין ספיבק: אני אומר שאם בסוף אנחנו באים אל העסק ואנחנו דורשים ממנו, על מנת לשמור על היגיינה, רוחב מסוים של כיורים ומרחק בין הכיורים, יכול להיות שיש עסקים שזה ממש מגביל אותם ושאם היינו אומרים להם שהם צריכים לשמור על היגיינה בדרכים נוספות, הם היו מצליחים להגיע אליהם תוך כדי לקיחת פחות מטרז', תשלומים פחות גבוהים על שכירויות, על ארנונה, בכלל אולי מציאות מיקומים אחרים.

וליד טאהא: מי כותב את המפרטים?

מעין ספיבק: בכל משרד יש אנשים, אנשי מקצוע, שזה התפקיד שלהם.

מעין ספיבק: הפרוטוקולים שהם כותבים את הדרישות ובעצם מעבירים את הדרישות האלה לאחר העברה להערות ציבור.

מעין ספיבק: הם מעבירים אותם למשרד הפנים ומשרד הפנים מאגד אותם ומפרסם אותם.

וליד טאהא: אבל מישהו בודק אם הם הגזימו או לא, התייעצו עם מישהו או שכתבו מה שבא להם ושלחו למשרד הפנים?

מעין ספיבק: כיום אין פרוצדורה.

אביר קארה: גם לא כל כך כותבים.

אביר קארה: עושים העתק הדבק.

מאיר יצחק הלוי: יש פרוצדורה.

מאיר יצחק הלוי: קודם כל, לחלק מהעסקים יש.

וליד טאהא: אני לא יודע מי מדבר.

מעין ספיבק: אם יש כאן דיוק, אז אחר כך עמיר ממשרד הבריאות ידייק אותי.

מעין ספיבק: אני אומרת שכיום לצורך העניין, אם יש אפשרות לבחינה כלכלית, נניח רצינו להגיע לתכלית מסוימת האם בחרנו את הדרך ההגיונית ביותר עבור העסק, אין היום בתהליך נקודה שבה כל אחד מנותני האישור מחויב לעשות את הבדיקה הזאת.

מעין ספיבק: עמיר, אני צודקת בהקשר הזה, נכון?

וליד טאהא: תמשיכי.

מעין ספיבק: אני אומרת שנותני האישור היום, קודם כל, כמו שאמרנו, יש דרישות סותרות כיוון שכל אחד מנותני האישור כותב את הדרישות בפני עצמו.

מעין ספיבק: כאשר אנחנו מסתכלים על העלויות - - -

מאיר יצחק הלוי: זה לא נכון.

וליד טאהא: תן לה להמשיך.

וליד טאהא: בוא קודם נדע מי אתה.

מאיר יצחק הלוי: אני עמיר יצחקי ממשרד הבריאות.

וליד טאהא: משרד הבריאות הוא אחד מאלה שנותנים את האישורים?

מאיר יצחק הלוי: כן.

וליד טאהא: חכה.

וליד טאהא: בוא נקשיב לכל הדברים ואחר כך ניתן הערות.

וליד טאהא: תרשום את ההערות שלך.

מעין ספיבק: יש עלויות עודפות.

מעין ספיבק: אנחנו מזהים שיש הרבה עלויות עודפות.

מעין ספיבק: כמו שתיארתי את מצב הכיור שאנחנו רואים שיש מה לבחון, דרכים נוספות להגיע לאותן התכליות, יש מרחב לפרשנות.

מעין ספיבק: ברגע שהמפרט הוא כל כך רחב, השאלה מה בתוך זה אוכפים ולא אוכפים, זה מרחב לפרשנות שאנחנו גם רואים שזה קורה בשטח שבעצם פקחים מחליטים מה מתוך מפרטים הן אוכפים ומה לא, וגם בסוף אני אומרת שיש חוסר הבנה של אתגרי העסקים אל מול הדרישות אנחנו כממשלה דורשים מהם.

מעין ספיבק: זאת רק דוגמה אחת.

מעין ספיבק: כאשר יש לנו אכסניה בתל אביב שרצתה גם להיות מלון, גם לתת שירותים של מסעדה, שגם תהיה לה מכונה בה אפשר לקנות בירה – לא פאב אלא מכונה אפשר לקנות בירה – עכשיו זה מחייב אותם לרישיון של בר.

מעין ספיבק: יש להם שתי מכונות כביסה, הם מחויבים לרישיון של מכבסה.

מעין ספיבק: כל אחת מהפעולות האלה דרשה מהם רישיון נפרד.

מעין ספיבק: על מנת לקבל רישיון עסק, אותה אכסניה, לקח לה ארבע שנים לקבל את רישיון העסק והיא הוציאה על הוצאות משפטיות ויועצים מיליון שקלים.

מעין ספיבק: עדיין היא לא קיבלה את כל רישיון העסק והיא נאלצה לסגור חלק מהשירותים שהיא רצתה לתת.

מעין ספיבק: דוגמה נוספת ואני באמת נותנת רק שתי דוגמאות.

מעין ספיבק: אנחנו נפגשנו עם עשרות בעלי עסקים בסיורים, עם נציגים שלהם כדי למפות את הבעיה וביקשנו מהם גם לבוא והם יציגו את הדברים יותר טוב מאתנו.

מעין ספיבק: בכל זאת, רק כדי לסבר את האוזן, שתי דוגמאות וזו דוגמה אחת.

מעין ספיבק: הדוגמה השנייה.

מעין ספיבק: בא סופרמרקט ורצה להקל על הצרכנים שלו שכאשר הם נכנסים והם יודעים שהם בסוף רוצים להגיע לאטליז, הם יוכלו בכניסה - כמו שהיום בסופר פארם אפשר להוציא מספר ואחר כך ללכת לבית המרקחת – להזמין בכניסה עוף, ארבעה קילו ומפורק, אבל ברגע שאתה מזמין את זה בכניסה, בעצם אתה מחייב את המקום לארוז לך וברגע שהמקום אורז לך, כבר השתנתה הגדרה שלו כעסק ועכשיו הוא צריך לשנות את הכיורים שלו, לשנות את כל מה שהוא נדרש לו.

סימון דוידסון: וזה נושא של משרד הבריאות.

סימון דוידסון: כל מה את מציינת עכשיו.

סימון דוידסון: אתה צריך להיות פרופסור עם תואר עשירי כדי להבין את התקנות של משרד הבריאות.

מאיר יצחק הלוי: מעין, את מציגה משהו שהוא לא נכון.

מעין ספיבק: אני אגיד שאני מוכנה לתת את הדוגמה אחר כך שלא בפני הציבור כי אני לא אכניס את שם בעל העסק לשולחן כי גם בעלי העסקים חוששים מהתעמרות, אבל הם תיארו לנו מצב שהם ויתרו על השינוי הזה כי סך העלויות של הרגולציה הנוספת שהייתה נדרשת היא 50 אלף שקלים לסניף והם פשוט ויתרו על השינוי הזה.

מעין ספיבק: זה גם אומר שאנחנו כצרכנים נפגעים בשירות שאנחנו עשויים לקבל בעקבות התנאים שנדרשים ברישיון.

מעין ספיבק: בסופו של דבר אנחנו רואים שתהליך רישיון העסק מייצר גם נטל עודף על המגזר העסקי בצורת משך הזמן.

מעין ספיבק: אנחנו יודעים שהיום נדרשים עשרה חודשים בממוצע לקבל רישיון עסק.

וליד טאהא: יש עסקים שזה הולך יותר מהר.

מעין ספיבק: בממוצע.

מעין ספיבק: יש עסקים שמעט זמן ויש עסקים שהרבה זמן אב בסופו של דבר זה הממוצע.

מעין ספיבק: לעסקים יש חוסר ודאות ויציבות.

מעין ספיבק: הם לא מבינים מה רוצים מהם.

מעין ספיבק: הם גם לא יודעים וכשאתה לא יודע כמה זמן ייקח לך, אתה כן שוכר את המקום, אתה לא שוכר את המקום, אתה מוותר ועובר הלאה, ובסופו של דבר אנחנו גם יודעים שהרגולציה היא לא אפקטיבית מבחינת זה שבסוף - מהמיפוי שלנו - 30 אחוזים מהעסקים בישראל פועלים ללא רישיון עסק.

סימון דוידסון: המצב מאוד השתפר בשנים האחרונות.

עמיחי פישר: בעניין הזה, בית משפט במפורש - אני לא זוכר את פסק הדין – נזף במדינה.

וליד טאהא: תציג את עצמך.

עמיחי פישר: אני עמיחי פישר, ראש אגף מדיניות רגולציה, משרד ראש הממשלה.

עמיחי פישר: בית המשפט נזק במדינה באיזשהו הליך מול עסק על כך שאי אפשר לקבל רישיון במדינה, אז מה אתם רוצים.

קריאה: זה החתול והכלב.

מעין ספיבק: ביחס לכל הדברים האלה, אנחנו בעצם מציעים את הרפורמה שאנחנו מדברים עליה עכשיו שזה הקמת הוועדה להסדרת רישוי עסקים.

סמי אבו שחאדה: רפורמה זה תמיד מצוין.

סמי אבו שחאדה: אבל המספר החשוב לנו כאן הוא כמה אזרחים נרתעים מלפתוח עסק בגלל מה שמדובר כאן.

סמי אבו שחאדה: אני לא מכיר את התופעה של אנשים שנרתעים.

וליד טאהא: מישהו בדק כמה אנשים כאלה?

מעין ספיבק: קשה מאוד לדעת.

וליד טאהא: יכול להיות שסגן השר ידבר על זה.

אביר קארה: 47 אחוזים מהעסקים במדינת ישראל בכלל לא מגיעים לכדי פתיחה.

אביר קארה: הם לא פותחים את העסק.

וליד טאהא: עוד מעט אתה תדבר על זה.

מעין ספיבק: השקף האחרון.

מעין ספיבק: זה השקף שהוא עיקרי הרפורמה.

מעין ספיבק: בסופו של דבר אנחנו מציעים שינויים שלתפיסתנו באים ועושים שכל בכל התהליך.

מעין ספיבק: אנחנו אומרים בואו נקים ועדה להסדרת רישוי עסקים.

מעין ספיבק: קודם כל, כל הממשלה תשב במקום אחד, תהיה ועדה שמלווה את כל התהליכים, נותני האישור ישבו ויבנו את הדרישות שלהם גם בהסתמך ויידרשו גם לשיקולים כלכליים.

וליד טאהא: הוועדה תעבוד מול הגורמים השונים ואז המבקש לא יעבוד מול כולם?

מעין ספיבק: הוועדה תהיה מורכבת מהגורמים השונים כאשר יהיה בוועדה את משרד ראש הממשלה כרשות הרגולציה או משרד ראש הממשלה, יהיו בה נציגים שיש להם שאלות כלכליות ויהיו בה את הנציגים של כל אחד מהמשרדים שהם יהיו אלה שקודם כל כותבים את המפרטים.

וליד טאהא: הוועדה תשב כל שבוע או כל פעם מזמנים אותה מחדש?

מעין ספיבק: הוועדה תהיה ועדה שמתכנסת, שזו העבודה שלה.

שרון רופא אופיר: את יכולה להסביר איך זה יעבוד?

מעין ספיבק: כן.

שרון רופא אופיר: תחזרי שוב לדוגמה של מכון יופי עליו דיברת קודם.

וליד טאהא: מספרה.

וליד טאהא: דיברת על מספרה.

מעין ספיבק: ניקח דוגמה יותר מורכבת.

מעין ספיבק: דוגמה של בית אוכל.

מעין ספיבק: מסעדה.

מעין ספיבק: היום בתוך זה יש הרבה דרישות.

מעין ספיבק: נגיד אנחנו מזהים שיש כאן דרישות עודפות.

מעין ספיבק: הוועדה תבקש מנותני האישור לבחון את הדרישות שהם מבקשים מעסקים ואז יבוא משרד בריאות, נציגי משרד הבריאות, ויגיש מפרט שהם מציעים לוועדה.

וליד טאהא: הוועדה תדרוש מנותן האישור לעיין שוב במפרט שלו?

מעין ספיבק: נכון.

שרון רופא אופיר: אני עכשיו באה ורוצה לפתוח מכון יופי.

שרון רופא אופיר: תארי לי את כל הדרך שאני אצטרך לעבור בזכות הרפורמה.

מעין ספיבק: בזכות הרפורמה הזאת את תראי מפרט שהוא יותר ידידותי, את יותר מבינה אותו, הדרישות בו הן דרישות שמאפשרות לך להפעיל שיקול דעת על מנת להגיע לאותה מטרה ובתקווה יעלה לך עשרות אלפי שקלים פחות מהמצב הנוכחי.

שרון רופא אופיר: כיום זה 10 חודשים בממוצע?

מעין ספיבק: הרפורמה הזאת תאפשר יישום של רפורמת הרישוי העצמי שהיום לא מיושמת וזה אומר שככל שאת עסק, לדוגמה בית קפה או מסעדה, תוך 45 ימים אוטומטית את תוכלי לפתוח.

מעין ספיבק: כלומר, את תצהירי שאת עומדת בתנאים ואז, ברגע שאת עומדת בהם, את פותחת, את פותחת באותו רגע ונותני האישור, חובת הבדיקה עוברת להיות עליהם ואז הם יבואו אליך ויבדקו.

מעין ספיבק: כל עוד הם לא בדקו או בדקו ומצאו שאת עומדת בכל, לך יש רישיון עסק.

סימון דוידסון: מי יושב בוועדה הזאת?

מעין ספיבק: משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, נציגים משרד המשפטים, נציגים של כל נותן אישור.

סימון דוידסון: שזה כיבוי.

מעין ספיבק: כל אחד מהם, כשהוא רלוונטי.

מעין ספיבק: כשזה רלוונטי למשרד הבריאות – משרד הבריאות.

סימון דוידסון: מה עם הרשות המקומית?

סימון דוידסון: האם היא יושבת בוועדה?

מעין ספיבק: כרגע לפי ההצעה שלנו היא לא יושבת.

סימון דוידסון: למה?

סימון דוידסון: הרי בסוף אנחנו כבעלי עסקים עובדים מול הרשות המקומית.

מעין ספיבק: כרגע הוועדה היא ועדה ממשלתית בלבד.

מעין ספיבק: אין בה נציגי ציבור.

מעין ספיבק: זה ההרכב.

וליד טאהא: חברי הכנסת, אנחנו רוצים לתת למעין לסיים כדי לשמוע עוד פרטים ועוד הסברים מסגן השר ואחר כך פותחים את הנושא לדיון.

מעין ספיבק: ברגע שהמפרטים נראים כמו שהם נראים היום, לא ניתן ליישם את רפורמת הרישוי העצמי שפירטתי.

מעין ספיבק: ברגע שאנחנו נפעיל את הוועדה, זאת המטרה.

מעין ספיבק: יהיה אפשר להפעיל את רפורמת הרישוי העצמי.

מעין ספיבק: אנחנו ניקח את המפרטים האלה, אנחנו נבחן אותם, נעמיד אותם בשיקולים כלכליים, נשאל עליהם את השאלות ובסופו של דבר גם נייצר פה תהליך שגם יש בו דיגיטציה והנגשה לעסקים, שהם יכולים להבין יותר טוב מה רוצים מהם.

מעין ספיבק: הוועדה תתכנס כל הזמן, יהיו בה נציגים שרואים את כל התמונה ולא כל פעם אנשים שלא קשורים.

סימון דוידסון: אבל אם הרשות המקומית לא נמצאת שם, לא רואים את כל התמונה.

מעין ספיבק: רשמתי את ההערה.

וליד טאהא: נדבר על זה בהמשך.

מעין ספיבק: בסוף אנחנו אומרים שנוכל לבחון את המפרטים האלה ולהגיד שקילת שיקולים כלכליים חייב להיות חלק מאיך שאנחנו מגדירים.

שרון רופא אופיר: יהיו הכבדות יד.

וליד טאהא: אבל אם זה לא חלק, את לא היית כאן.

שרון רופא אופיר: מישהו שפותח קונדיטוריה ורוצה לאפות במקום הקונדיטוריה שלו, הוא כבר לא קונדיטוריה יותר.

וליד טאהא: נגיע לזה.

וליד טאהא: מעין, סיימת?

וליד טאהא: מעין היא מאגף התקציבים והיא לא באה להגן על בעלי העסקים כי בין היתר היא רוצה גם לעשות טוב למשק, לכלכלה, ועל כן היא רוצה לעשות את השינויים.

וליד טאהא: היא לא בעמדה שמתווכחים אתה.

וליד טאהא: היא בעמדה שבאה לעשות יותר קל.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אנחנו נשמע את סגן השר אביר קארה, סגן שר במשרד ראש הממשלה לענייני רגולציה.

אביר קארה: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

אביר קארה: בוקר טוב לחברי הכנסת.

אביר קארה: אני מאוד מאוד שמח להיות כאן.

אביר קארה: זה כבר יום שני של דיונים שנפתחו.

אביר קארה: אתמול שוחחנו על רשות הרגולציה ויש את הרפורמה ביבוא שעכשיו מתנהלת במקביל.

אביר קארה: עכשיו אנחנו מדברים לדעתי אולי על אחד הגורמים או אחד הדברים החשובים ביותר לבעלי עסקים במדינת ישראל וזה רישוי עסקים.

אביר קארה: 150 אלף עסקים במדינת ישראל נדרשים כל שנה להליך כזה או אחר של רישוי.

אביר קארה: מדובר במיליארדי שקלים.

וליד טאהא: מה זאת אומרת?

וליד טאהא: מחדשים כל שנה?

אביר קארה: לא.

אביר קארה: כל כמה שנים יש חידוש.

קריאה: פעם זה היה כל שנה.

קריאה: זה גם תלוי איזה עסק.

וליד טאהא: לכמה זמן ניתן האישור?

וליד טאהא: האישור קבוע או לתקופה מסוימת?

אביר קארה: זה משתנה.

אביר קארה: גם בשנים האחרונות מתחו את הדבר הזה טיפה אבל ההתעסקות מול נושא הרישוי במהלך השנה הוא של 150 אלף בעלי עסקים.

אביר קארה: מדובר במיליוני ימי עבודה שבעל עסק מבזבז בהרבה מאוד מקרים על זמן או על דברים מאוד מאוד מיותרים.

אביר קארה: תכף אני אתן כאן כמה דוגמאות נבחרות.

אביר קארה: כל יום אני צריך לתת דוגמאות.

אביר קארה: אתמול נתתי דוגמה מסוימת על כך שבעלי עסקים מסוימים לא יכולים להשתמש בפרסום של קרמיט הצפרדע והיום אני אתן דוגמאות ושנות אחרות.

אביר קארה: הרפורמה שמוצגת כאן היום – סליחה מעין והחברים שלי גם מאיגוד רישוי עסקים שנמצאים כאן - היא לא רפורמה.

אביר קארה: למה היא לא רפורמה?

אביר קארה: כי בשנת 2018 עברה רפורמה והרפורמה ברישוי עסקים, היה רעיון מקסים, ולמה?

קרן ברק: דרך אגב הרפורמה עברה בשנת 2018 בוועדת הפנים.

אביר קארה: עד שנת 2018 ובכלל עד היום, עד רגע זה – שאל כאן לדעתי חבר הכנס דוידסון כמה אנשים נדרשים לעניין הזה – יש 225 בעלי עסקים שנקראים פריט רישוי.

אביר קארה: מה זה פריט רישוי?

אביר קארה: מסעדה היא פריט רישוי.

אביר קארה: מספרה היא פריט רישוי.

אביר קארה: בעל גלידריה, בעל מוסך הוא פריט רישוי.

אביר קארה: כל פריט רישוי כזה מלווה במפרט.

אביר קארה: אגב, מפרטים שלדעתי עד שנת 2010 או 2011 אפילו לא חשבו שצריך להתחיל לכתוב אותם והם לא סיימו את הכתיבה שלהם עד היום.

וליד טאהא: בעל עסק ידע את זה?

קריאה: כן.

וליד טאהא: התשובה היא כן?

קריאה: כן.

אביר קארה: אני אתן לך דוגמה.

אביר קארה: יש היום קונדיטוריות בישראל – אגב, מאפיות אין ותכף אני אספר לכם למה – שנדרש מהן להתקין בור שפכים שעושה הפרדה בין שמנים כאשר בכלל אין להם שומנים באותה קונדיטוריה, שולח אותם לנותן האישור.

אביר קארה: נמצא כאן איגוד רישוי עסקים ואם אני טועה הם יתקנו אותי.

וליד טאהא: מתייחסים אליהם כמו אל מוסכים.

אביר קארה: הם הפכו להיות איגוד קידום עסקים כי הם קלטו שכל הדרישות שדורשים מבעלי עסקים הן לא הגיוניות.

אביר קארה: יושבים כאן היום מי שאמור לאכוף את הדרישות על עסקים באיגוד רישוי עסקים בשלטון המקומי, יושב כאן גם נפתלי קאייקוב ויושבת גם איילת וסרמן שהם בעצמם עשו עבודה מטורפת כדי לחשוב איך מקלים על בעלי עסקים כיוון שהדרישות הן לא הגיוניות.

אביר קארה: הדרישות הן סותרות ואי אפשר לאכוף את זה.

אביר קארה: נוצר כאן איזשהו שיתוף פעולה בין אדם שאמור לפקח עלי כי הם הבינו.

וליד טאהא: יש לי שאלה.

וליד טאהא: מפרט שכתב אדם באיזשהו משרד, למה זה הופך לחוק?

אביר קארה: רגע.

אביר קארה: אני רוצה לומר עוד משהו.

וליד טאהא: אדם כתב ולמה זה הופך לחוק?

סמי אבו שחאדה: למה אי אפשר לבטל את זה?

סמי אבו שחאדה: אם יש דרישות לא הגיוניות כאלה, למה ממשיכים עם זה ולמה לא מבטלים?

אביר קארה: ברשותכם, אני אסיים.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: חשבתי שגם תענה.

אביר קארה: אני רוצה לומר שבגדול בעלי עסקים, קונדיטור כזה שפותח את המקום עם בור שמנים או עם בור שפכים שהוא בכלל לא צריך, נותנים לו את האישור ואומרים לו שאחרי שתסיים אנחנו נגיד לך אם זה בסדר או לא.

אביר קארה: הוא הולך להתקין איזשהו בור שפכים שעולה לו 10,000, 15,000, 20,000 שקלים ואחרי שהוא יסיים יגידו לו אם זה בסדר או לא.

אביר קארה: זה קורה כי אין מפרטים שכתובים באיזשהו מקום, אין שום דבר שהוא בהיר, אין אף אדם בישראל שרוצה לפתוח מוסך, שיכול להיכנס לאינטרנט, לאתר פשוט, ולבדוק מה צריך.

אביר קארה: שלחו ב-2018 ברפורמה, תקשיבו טוב, את כל נותני השירותים, נתנו להם תקופה מסוימת, לכל הרגולטורים, לכתוב מפרטים.

אביר קארה: אתם לא תאמינו מה קרה אחרי כמה חודשים.

אביר קארה: כל בעל עסק במדינת ישראל, חשכו עיניו כי הוא ראה את המפרטים שהגישו אותם משרדים.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: משרד הפנים.

אביר קארה: היה צריך להביא רב עם פירוש רש"י לקרוא את הדבר הזה.

אביר קארה: שימו לב, כאן עשיתי לכם הנחה ותראו מה צריך בית קפה בישראל להבין או לקרוא כדי לפתוח את המקום שלו.

אביר קארה: הוא צריך כאן להביא אתו ביחד פרופסור ודוקטור כדי להבין איך הדבר הזה נראה.

אביר קארה: אני רוצה לתת לכם דוגמה עוד יותר טובה.

סמי אבו שחאדה: אדוני סגן השר, לשים את כל הדיון בקונטקסט.

סמי אבו שחאדה: אני לא מאלה שבדרך כלל מגנים על המדינה אבל אנחנו כאן מדברים הרבה על בעלי העסקים.

סמי אבו שחאדה: יש הגיון למה הם נדרשים לרישוי.

קרן ברק: הוא לא אמר בלי רישוי.

וליד טאהא: הוא מבקש לעשות את זה בצורה סבירה.

סמי אבו שחאדה: גם אני.

סמי אבו שחאדה: אני לא נגד הרפורמה.

סמי אבו שחאדה: מציגים כאן את האבסורד אבל בעל בית קפה, אם הוא יעשה את מה שבא לו לפי מה משתלם לו כלכלית, זה גם יכול לפגוע באזרחים.

וליד טאהא: זה נושא אחר לגמרי.

אביר קארה: ברשותכם, ארבע דקות ואני אסיים לדבר.

אביר קארה: היום עוברת לא רפורמה.

אביר קארה: זאת לא רפורמה ואני גם אסביר לכם למה.

אביר קארה: הרפורמה כבר עברה ב-2018 והמפרטים שהגיעו שם היו מזעזעים.

אביר קארה: כאן יש משהו אחר ותכף אני אספר לכם מה.

אביר קארה: בכל אופן, אני נותן לכם עוד דוגמה אחת שמראה איך עובדת השיטה בישראל.

אביר קארה: כולכם מכירים את מערכות ההתראה לרכב שרצתה להתקין השרה מירי רכב בכל אחד מהרכבים בישראל.

אביר קארה: אגב, אין ויכוח.

אביר קארה: יש אנשים שיאמרו שהדבר הזה חשוב מאוד.

אביר קארה: נניח שזה חשוב מאוד וזה יפתור את הבעיה, בהנחה שזה יפתור את הבעיה ורוצה השרה להתקין תקנות, היא מקבלת החלטה שממחר בבוקר או מעוד חצי שנה, לא חשוב, כל רכב בישראל יצטרך להתקין מערכת שכחה לילדים ברכב.

אביר קארה: אותה מערכת שכחה לילדים ברכב, יש רק מדינה אחת בעולם שבחרה להתקין אותה – איטליה.

אביר קארה: המדינה היחידה בעולם שבחרה להתקין את המערכת לשכחת ילדים ברכב.

אביר קארה: בישראל קבעו לאותה מערכת, אחרי שכבר החליטו שזה מה שרוצים לעשות, קבעו לה תקן ייחודי ישראלי.

אביר קארה: התקן הישראלי הייחודי - זאת אותה שיטה ברישוי עסקים ולכן אני מביא את זה כדוגמה – כולל בתוכו 18 עמודים.

אביר קארה: בעולם יש היום מערכות לשכחת ילדים ב-10 דולר אבל התקן הישראלי הזה מבקש מערכת שאין למצוא בשום מקום אחר עולם.

יצחק פינדרוס: סגן השר, אני אחדש לך.

יצחק פינדרוס: בוועדה נקבע שכל תקן של כל מדינה מקובל ולא צריך תקן ישראלי.

אביר קארה: אני בדיוק מספר מה קרה בסוף.

אביר קארה: בגדול מה שדרשו במערכת שכחת ילדים לרכב זה תקן ישראלי שנכתב בפברואר 2018.

אביר קארה: אם אני טועה, תקן אותי אבל יש כאן 18 או 20 עמודים.

אביר קארה: בקיצור, לא היינו מצליחים להביא את זה לארץ.

אביר קארה: החברים שלנו באגף רגולציה במשרד ראש הממשלה הלכו לבדוק את התקן שדורשים באיטליה.

וליד טאהא: אפשר להזמין אותו באופן פרטי ואז לא צריך את כל הסיפור הזה.

אביר קארה: התקן האיטלקי, עמוד אחד.

יצחק פינדרוס: לא ביקשנו תקן איטלקי.

יצחק פינדרוס: אני הייתי בוועדה.

יצחק פינדרוס: ביקשנו כל תקן שמקובל בכל מדינה.

אביר קארה: נכון.

אביר קארה: בסוף זה מה שעבר.

אביר קארה: זאת הייתה הדרישה של מי שניסה להתקין וזה בדיוק מה שאני מנסה לספר.

אביר קארה: בכל מקרה, אתם צריכים להבין למה אני אומר שלא מדובר ברפורמה.

אביר קארה: אנחנו הולכים להקים צוות מקצועי.

אביר קארה: הצוות המקצועי הזה כבר התחיל את העבודה שלו.

אביר קארה: הוא לא הולך לעשות רפורמה אלא הוא הולך לעשות עבודה סיזיפית.

אביר קארה: הוא הולך לקחת את כל הדרישות הסותרות, את כל הבעיות, את כל הדרישות המיותרות, לעבור סעיף סעיף וכמו כדור חוטים שהסתבך, לפרום חוט חוט כדי להגיע ולהביא למצב שכל ישראלי שרוצה לפתוח מספרה יודע לפתוח אתר אינטרנט, לקרוא שניים וחצי עמודים ולדעת מה הדרישות שרוצים ממנו, וזה גם יהיה בעברית.

אביר קארה: לא צריך פירוש רש"י ולא צריך רב מיוחד.

סמי אבו שחאדה: לא רק בעברית.

סמי אבו שחאדה: גם בערבית.

אביר קארה: כמובן.

אביר קארה: גם בערבית.

אביר קארה: זאת המטרה.

אביר קארה: אגב, דווקא במגזר הערבי אני חושב שאחוז מקבלי הרישוי הוא נמוך יותר בגלל שרוב המבנים לא מאושרים.

אביר קארה: אני חושב שיש כאן אינטרס משותף.

אוסאמה סעדי: מה תעשה עם הדרישה של ...?

אביר קארה: הפתרון צריך להיות פשוט.

אוסאמה סעדי: אתה תבטל את זה?

וליד טאהא: הוא אומר את זה.

וליד טאהא: הוא אומר שצריך למצוא דרך כי שם יש בעיית תכנון.

וליד טאהא: יש עליה דיון ספציפי.

וליד טאהא: אני מזמין אותך אוסאמה להגיע לדיון.

וליד טאהא: דיון חשוב.

אביר קארה: אנחנו רוצים להפריד בין דרישות רישוי עסק לבין דרישות של תכנון בנייה.

אביר קארה: יש לזה גם המלצות מצד איגוד רישוי עסקים.

אביר קארה: אין שום סיבה בעולם, יש מבנים שקיימים כבר מאה שנים ואולי אין להם טפס 4 או קיימים ברמה מסוימת ולא הולכים להיהרס בקרוב.

וליד טאהא: אף אחד לא רוצה להרוס.

אביר קארה: זה חלק מרחוב ראשי בעיר מסוימת ולכן זה יישאר עסק כנראה עוד הרבה מאוד שנים.

אביר קארה: הוא כבר עסק עשרים שנה, ואנחנו רוצים להביא אותו לכדי רישוי.

אביר קארה: אנחנו לא רוצים להפוך אנשים לעבריינים בגלל שאנחנו כשלנו שנים אחורה בכל הנושא של תכנון ובנייה.

אביר קארה: בכל מקרה, אני אסיים בנושא הזה.

אביר קארה: הוועדה, אם נציגי הרגולטורים, יצטרכו לעבור סעיף סעיף, לבדוק מה מקובל בעולם, באיזה דברים אנחנו יכולים להקל ומה אנחנו יכולים לעשות.

אביר קארה: אני מניח שיהיו כאן

אביר קארה: עוד הרבה מאוד דיונים ונעלה עוד דוגמאות אבל בגדול אני מבקש מכל חברי הוועדה להצביע בעד החוק הזה.

אביר קארה: חוקים שעוסקים בבירוקרטיה ורגולציה.

אביר קארה: תשתדלו לעשות את זה.

אוסאמה סעדי: תיארת לנו מה המצב, כמה המצב גרוע ובאמת המצב גרוע.

אוסאמה סעדי: יש המון בירוקרטיה, אבל מה הפתרון?

וליד טאהא: התשובה היא לא אצלך.

וליד טאהא: תודה רבה לסגן השר אביר קארה.

וליד טאהא: אנחנו באמת נרצה שמישהו יציג את - אביר לא רצה לכנות זאת רפורמה – את התוכנית.

אביר קארה: זאת לא רפורמה.

אביר קארה: זאת קבוצת אנשים שבאה לעבוד קשה ולתרום.

קרן ברק: אבל מה עמדת הממשלה?

וליד טאהא: עכשיו נשמע אותה.

וליד טאהא: נקיים דיון מסודר.

וליד טאהא: מעין, את מתחילה לענות כאן לאנשים?

וליד טאהא: אנחנו נשמע עכשיו את תומר רוזנר, היועץ המשפטי של ועדת הפנים.

וליד טאהא: הוא יציג את התוכנית/רפורמה.

וליד טאהא: בבקשה.

אוסאמה סעדי: היועץ המשפטי?

אוסאמה סעדי: איפה המשרד הממשלתי שיציג?

וליד טאהא: בהמשך.

וליד טאהא: דנים בזה בוועדת הפנים ולכן היועץ המשפטי של ועדת הפנים יתייחס.

אוסאמה סעדי: אין לי בעיה עם תומר.

אוסאמה סעדי: תומר מציג הכי טוב.

אוסאמה סעדי: אבל המשרד הממשלתי צריך להציג.

וליד טאהא: זה דיון אחד מתוך כמה דיונים.

וליד טאהא: כולם ידברו וכולם יציגו.

וליד טאהא: יש לנו זמן לזה.

יצחק פינדרוס: סגן השר שכנע אותנו שלא צריך רישוי עסקים.

יצחק פינדרוס: אנחנו מסכימים.

יצחק פינדרוס: זהו.

יצחק פינדרוס: זאת ההחלטה.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: הוא אמר שצריך לעשות את זה אבל בצורה הגיונית.

וליד טאהא: אחרי תומר, חברי הכנסת ידברו.

וליד טאהא: אני מבין שכל אחד מרים יד אבל בינתיים לא נותנים לתומר לדבר וזה לא בסדר.

תומר רוזנר: בוקר טוב.

תומר רוזנר: בעקבות השאלות של חברי הכנסת אני אנסה לתת תמונה מלאה של הדברים בנושא של רישוי עסקים.

תומר רוזנר: כפי שאמרה נציגת האוצר יש כ-190 אלף עסקים בישראל שמחולקים לכ-200 פריטי רישוי שונים ולכל פרט רישוי, יש לפי הסיכונים שיוצר העסק לציבור, את נותני האישור שלו.

תומר רוזנר: אני חייב לומר שנותני האישור אמורים להגן על האינטרס הציבורי.

תומר רוזנר: הם לא אויבי הציבור ואני מניח שהם גם לא אויבי העסקים.

תומר רוזנר: הפרופורמנס, הביצוע שלהם קצת לוקה, אבל צריך לזכור שהם לא באים ממקום רע.

תומר רוזנר: כלומר, הם לא באים ממקום של לעשות רע ולהתעמר בעסקים אבל התוצאות קצת פחות טובות.

תומר רוזנר: בסוף העשור הראשון של המאה הזאת קוימה ועדה שנקראה ועדת הבר שמצאה את הבעיה המרכזית בנושא של רישוי עסקים שבעצם הכול מתנהל בצורה פרטנית וברמה של בלגן.

תומר רוזנר: כלומר, כל עסק שרוצה לפתוח עושה טיול בין מספר נותני אישור.

תומר רוזנר: הוא צריך ללכת לכל אחד מנותני האישור ולקבל ממנו תנאים.

תומר רוזנר: מה שהיה קורה לפני כן - לצערנו קורה בחלק מהמקרים גם היום – הוא הולך למשרד המחוזי של משרד הבריאות, למשרד המחוזי של המשרד להגנת הסביבה, למשרד המחוזי של כבאות ומקבל מהם תנאים.

תומר רוזנר: כל עסק היה מקבל את התנאים שלו והיו גם מקרים שאותו עסק במחוז מסוים, מאותו נותן אישור במחוז הצפון היה מקבל תנאי אחד ובמחוז הדרום היה מקבל תנאי אחר.

תומר רוזנר: אם זאת רשת, זה היה מאוד מקשה עליה לקיים את כל הדברים.

תומר רוזנר: ועדת הבר קבעה, והכנסת אימצה ברפורמה כבר בשנת 2011, יצירת מפרטים אחידים.

תומר רוזנר: החזון שהוצג בוועדת הפנים בשנת 2011-2010 היה בדיוק מה שאמר סגן השר קארה עכשיו.

תומר רוזנר: כל אדם שרוצה לפתוח עסק, מספרה, יפתח את אתר האינטרנט, יקבל מסמך פשוט ובהיר של שניים-שלושה עמודים שבו הוא יודע מה הוא צריך לעשות.

תומר רוזנר: הוא לא צריך לדבר עם אף אחד.

תומר רוזנר: הוא מבין מה כתוב במסמך, הוא יודע מה הוא צריך לעשות, לפעמים הוא צריך לקחת יועץ מקצועי אם הוא צריך לעשות משהו מאוד מאוד מורכב אבל בדרך כלל הוא יכול להסתדר בעצמו, לבצע את מה שהוא צריך לבצע ולפתוח את העסק.

תומר רוזנר: ועדת הבר קבעה שיהיו מפרטים אחידים והכנסת אימצה את העניין הזה, בשנת 2011.

תומר רוזנר: למרבה הצער משרדי הממשלה לא קיימו את מצוות המחוקק.

תומר רוזנר: לא כולם.

קרן ברק: בעיקר משרד הפנים.

תומר רוזנר: לא.

תומר רוזנר: משרד הפנים דווקא קיים.

יצחק פינדרוס: הבעיה היא עם משרד הבריאות.

תומר רוזנר: אנחנו לא נותנים עכשיו ציונים.

תומר רוזנר: אני רק אומר את המספרים.

תומר רוזנר: בשנת 2018, כאשר הגיעה הרפורמה השנייה שהיא הרפורמה החשובה יותר, עד שנת 2018 נכתבו מפרטים ספורים ביותר.

תומר רוזנר: נדמה לי 16 מתוך 220 שצריכים להיות.

תומר רוזנר: עברו המון שנים והמפרטים לא נכתבו ובעצם לא הייתה התקדמות.

תומר רוזנר: אז הממשלה בחד עם הכנסת העבירו את הרפורמה החשובה שהזכיר אותה סגן השר קארה בשנת 2018, שהיא באמת הרפורמה שהייתה אמורה לפתור את הבעיות בצורה הרבה יותר מקיפה.

תומר רוזנר: לשאלת חבר הכנסת סעדי, נעשה ניסיון.

תומר רוזנר: הוועדה רצתה לנתק לחלוטין את נושא התכנון והבנייה מנושא רישוי עסקים.

תומר רוזנר: הממשלה לא הסכימה בשעתו לדבר הזה.

תומר רוזנר: יחד עם זאת נעשה ניתוק חלקי של נושא תכנון ובנייה.

תומר רוזנר: בעבר מספיק הייתה לך איזושהי עבירת בניה קלה, נגיד עכשיו שכרת איזה מקום והתברר ששם פתחו איזה חלון לא חוקי – לא יכולת לפתוח שם עסק.

תומר רוזנר: זה לא עתה עשית, עשו לפניך, אבל אתה לא יכול לפתוח שם עסק.

תומר רוזנר: אין לך רישיון.

תומר רוזנר: מה שהוועדה עשתה והכנסת בשעתו אימצה היה ניתוק מסוים די גדול בין דיני תכנון ובנייה לנושא של רישוי עסקים.

תומר רוזנר: לטעמי לא מספיק.

תומר רוזנר: אנחנו חשבנו שהניתוק היה צריך להיות יותר משמעותי אבל הממשלה בשעתו לא הסכימה.

תומר רוזנר: זה נושא של תכנון ובנייה.

תומר רוזנר: הדבר החשוב יותר שנעשה שם זאת קביעת מסלולי רישוי מקוצרים שבהם בחלק גדול מהעסקים יהיה אפשר לפתוח את העסק מיד.

תומר רוזנר: זאת אומרת, אתה לא צריך לקבל אישור מאף אחד.

תומר רוזנר: אתה פותח את העסק, אתה מגיש תצהיר לרשות המקומית שאתה עומד בכל התנאים שאתה צריך לעמוד בהם ואתה יכול לפתוח את העסק.

תומר רוזנר: מסלול שני הוא טיפה יותר מחמיר, בעסקים יותר מסוכנים, שבהם אתה מגיש את התצהיר, לרשויות יש תקופה מסוימת מוגבלת מאוד בזמן של נדמה לי 49 ימים, כשבעה שבועות, לבוא ולבדוק אם אתה באמת עומד בתנאים ובתום שבעת השבועות האלה אתה יכול לפתוח את העסק.

תומר רוזנר: נותרו כמובן העסקים היותר מורכבים, המפעלים המסוכנים, תחנות כוח, דברים גדולים שהם נשארו במסלול הרגיל אבל עליהם אנחנו לא מדברים כי הם לא נכנסים למשטר המפרטים שאנחנו מדברים עליהם.

תומר רוזנר: לגבי עסקים שיש להם מסלולי רישוי, אחד המפתחות המרכזיים לכך שהם יוכלו לעשות את זה, כפי שנאמר, זה שיהיה מפרט ברור, פשוט ויעיל שיוכלו לדעת בצורה ברורה וודאית מה הם צריכים לעשות ומתי.

תומר רוזנר: כפי שאמרתי, התמונה שהייתה בפני הוועדה בשנת 2018 הייתה שאין מפרטים למרבית העסקים ומפרטים שיש, הם ספורים לחלוטין.

תומר רוזנר: לכן הוועדה - ביוזמת הוועדה, הממשלה לא כל כך אהבה את היוזמה הזאת של הוועדה - קבעה לוח זמנים קשיח למשרדי הממשלה להשלים את המפרטים במובן הזה שנקבע שלגבי עסקים מסוימים צריך להשלים את המפרטים תוך שנה או תוך שנתיים.

תומר רוזנר: בקיצור, ניתן לוח זמנים מאוד קשיח למשרדים.

וליד טאהא: המפרטים לעשות את העמודים, זה בגלל הוועדה?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: זה גם לא קרה.

תומר רוזנר: מכיוון שהוועדה בשעתו התרשמה שהתהליך תקוע ולא קורה כלום, ואם לא ייעשה כלום, אנחנו נמשיך עוד עשר שנים, כי זה היה שמונה שנים אחרי שהיו כבר צריכים לכתוב את המפרטים – הוועדה אמרה תכתבו את המפרטים, יש לכם תקופה מוגדלת, תכתבו את המפרטים.

תומר רוזנר: גם זה לא כל כך עזר.

קרן ברק: נכון.

קרן ברק: זה היה צריך להיעשות כאן.

תומר רוזנר: את לא מצפה שהוועדה תכתוב מפרטים.

תומר רוזנר: גם התהליך הזה לא הושלם.

תומר רוזנר: הוועדה התבקשה לפני כשנה להאריך את המועדים האלה והיא עשתה זאת בלית ברירה אבל התוצאה, כפי שציינה נציגת האוצר, אני לא מתיימר לדבר על כל המפרטים אבל חלק מהמפרטים שנכתבו, נכתבו בצורה לא טובה.

תומר רוזנר: נכתבו בצורה כזאת שיש בהם המון דרישות.

קרן ברק: דרך אגב, מי כותב את המפרטים?

תומר רוזנר: כותבים את המפרטים אנשי המקצוע במשרדי הממשלה.

קרן ברק: איזה משרדים?

תומר רוזנר: ששת המשרדים בהם מדובר.

וליד טאהא: המשרדים הרלוונטיים לנושא.

וליד טאהא: את זה שאלתי וענו קודם.

קרן ברק: מי אחראי לפרסם אז זה?

קרן ברק: איזה משרד?

תומר רוזנר: אני אסביר את התהליך.

תומר רוזנר: המשרדים בהם מדובר הם משרדי הבריאות, הגנת הסביבה, העבודה, חקלאות, כבאות והרשות המקומית.

תומר רוזנר: התהליך שנקבע בזמנו היה שכל משרד כותב את המפרט המקצועי שלו, יש ועדה בין-משרדית מייעצת שאמורה לעשות את הסנכרון ואת הטיוב של הדברים האלה ומשרד הפנים, שהוא זה שמרכז את התהליך, שהוא לא אחד מנותני האישור אלא הוא רק המשרד שאחראי לנושא של רישוי עסקים, היה אמור לעשות את התכלול הזה, לבצע את הבדיקה שאין סתירות.

קרן ברק: זאת אומרת אם משרד הפנים מחליט לא לעשות את זה, זה לא קורה.

תומר רוזנר: וזה באמת לא קרה.

קרן ברק: בדיוק.

קרן ברק: אז תקרא לילד בשמו.

קריאה: אדוני היועץ המשפטי, מי בודק אותם?

קריאה: את אלה שכותבים את המפרטים.

קריאה: מי נותן להם אתה אישור שזה בסדר?

תומר רוזנר: משרד הפנים היה אמור לעשות את זה.

קרן ברק: ברגע שהוא החליט שהוא לא עושה את זה, זה לא קרה.

קרן ברק: זה לא משנה מה השאר היו עושים.

קרן ברק: זה לא רלוונטי.

מעין ספיבק: משרד הפנים מקבל את המפרטים מנותני האישור.

אביר קארה: כל הוויכוח כאן זה מה שמתאר את הבעיה.

אביר קארה: זאת הבעיה.

אביר קארה: אף אחד לא סידר את הנושא הזה מעולם ולכן עכשיו עושים את ההסדרה.

קרן ברק: אני לא מצליחה להבין.

קרן ברק: המשרד שלכם, משרד ראש הממשלה, נכנס בנעליו של משרד הפנים עכשיו?

קריאה: בעניין הזה.

תומר רוזנר: למעשה מה שנוצר זה שהמפרטים שנכתבו, ואם אינני טועה נכתבו 70 מתוך.

קריאה: מתוך ה-185.

קריאה: 230.

קריאה: 220.

תומר רוזנר: לא, לא לכולם צריך.

תומר רוזנר: נכתבו די הרבה מפרטים בתקופה הזאת.

תומר רוזנר: השוט שהוועדה קבעה עבד אבל עבד לא טוב במובן הזה שהמפרטים שנכתבו כנראה, לפחות חלקם, לא עברתי על כולם אלא על שניים, שלושה, ארבעה, ואני התרשמתי, ואני מניח שגם נציגי הממשלה, שהמפרטים פחות טובים.

תומר רוזנר: הם די מסורבלים.

תומר רוזנר: הם קשים להבנה.

תומר רוזנר: זה במקרים מסוימים ואני לא אומר על כולם.

תומר רוזנר: המצב הזה שנוצר לא מאפשר לרפורמה שנקבעה ב-2018 להיכנס לתוקף במובן הזה.

תומר רוזנר: היא נכנסה לתוקף באופן פורמלי אבל העסקים לא יכולים עדיין לפעול במסלולים המהירים שנקבעו, קרי, במסלול של הגשת תצהיר ופתיחה או מסלול של הגשת תצהיר והמתנה לבדיקה.

תומר רוזנר: כל המסלולים המהירים האלה לא יכולים להתחיל לעבוד.

תומר רוזנר: המפרט הוא המפתח המרכזי של העניין הזה והצעת הממשלה היא לטפל במפתח הזה כדי שהרפורמה של 2018 תוכל לצאת לדרך בצורה רגילה.

תומר רוזנר: מה מציעה הממשלה.

תומר רוזנר: כפי שנאמר, היא מציעה להקים ועדה מרכזית אחת להסדרה שמובלת על ידי הרשות להסדרה במשרד ראש הממשלה, שהיא בעצם מרכזת את הוועדה הזאת.

תומר רוזנר: הוועדה הזאת מורכבת מנציגים שונים.

תומר רוזנר: אנחנו לא ניכנס לזה כרגע כי אני מדבר רק על העקרונות.

תומר רוזנר: תוקם ועדה להסדרה שכל המפרטים יעברו דרכה.

תומר רוזנר: היוזמה להכנת המפרטים עדיין תישאר בידי אותם גופים מקצועיים שהם נותני האישור.

תומר רוזנר: הם יגישו טיוטה ראשונה של מפרט לוועדה.

תומר רוזנר: הוועדה תקיים על כל מפרט כזה דיונים ובדיקה מעמיקה של השיקולים שעמדו ביסודו ובסופו של דבר היא מגישה את זה לשר להסדרה.

תומר רוזנר: זה חשוב.

תומר רוזנר: הסמכות לאשר את המפרטים בסופו של דבר עוברת מהשר הרלוונטי, נגיד שר הבריאות או השר להגנת הסביבה, עוברת הסמכות לאשר את המפרטים לשר לענייני הסדרה.

תומר רוזנר: זאת אומרת, הוועדה מבצעת את העבודה המקצועית, הוועדה להסדרה, ומעבירה את המפרטים לאישור השר להסדרה.

תומר רוזנר: יש גם מנגנון הצעת החוק למקרה שבו יש חילוקי דעות בין השר המקצועי לבין השר להסדרה.

תומר רוזנר: אם השר המקצועי חושב שמה שהשר להסדרה רוצה לקבוע לא כל כך טוב, הוא יכול להביא את זה להכרעת הממשלה.

תומר רוזנר: בכל מקרה יש מנגנון מרכזי אחד.

יצחק פינדרוס: זה כל כך מסובך.

יצחק פינדרוס: בכשרות עשיתם את זה בקלות בממשלה.

יצחק פינדרוס: שלושה מהנדסים נותנים לגוף פרטי, לכל תאגיד שרוצה והוא ייתן את רישוי העסקים.

יצחק פינדרוס: קחו את הרעיון שלכם בכשרות ותעתיקו אותו לכאן, ותאמין לי, אתם מסודרים.

יצחק פינדרוס: תאגיד פרטי ייתן אישור רישוי עסקים ונגמר הסיפור.

יצחק פינדרוס: יש שם שלושה מהנדסים לשעבר ושניים לעתיד ואנחנו מסודרים.

יצחק פינדרוס: את כל מה שעשיתם בכשרות, תעשו כאן.

וליד טאהא: מה זה אומר?

וליד טאהא: עשו את הכשרות יותר קלה?

קרן ברק: הרבה יותר קלה.

יצחק פינדרוס: את הכשרות ביטלו.

יצחק פינדרוס: אז תבטלו גם את זה.

יצחק פינדרוס: זה יותר חשוב.

אביר קארה: לא נכון.

אביר קארה: לא ביטלו.

וליד טאהא: בואו נאפשר לתומר לסיים את דבריו.

תומר רוזנר: אני לקראת סיום.

תומר רוזנר: לב ההצעה היא העברת הסמכות המקצועית מהשר המקצועי לשר ההסדרה שבעצם ישלים את נושא הכנת המפרטים.

תומר רוזנר: אם המהלך הזה יצליח, הממשלה לצערנו לא הציעה בהצעת החוק לוח זמנים לעבודת הוועדה הזאת.

תומר רוזנר: אנחנו נציע לחברי הכנסת להטיל על ועדת ההסדרה לוחות זמנים מאוד מאוד מוגדרים לטיפול במפרטים כי הרצון הוא באמת לתת בשורה לעסקים ושהרפורמה שמדשדשת כבר יותר מעשור, תצא לדרך.

תומר רוזנר: לכן נציע לוועדה כן לחייב את ועדת ההסדרה הזאת לפעול בלוח זמנים מוגדר וברור.

תומר רוזנר: ההצעה כוללת פרטים נוספים בעניין של איך הוועדה הזאת עובדת.

תומר רוזנר: הדבר המרכזי החשוב שהוא בעצם התוויית שיקול הדעת של הוועדה, איזה שיקולים היא צריכה לשקול כשהיא בוחנת את המפרטים, בין היתר שיקולים כלכליים, שיקולים של גודל העסק, שיקולים של מבחני תוצאה ולא מבחני אמצעי.

תומר רוזנר: כשנגיע לפרטים, אתם תראו את הפרטים.

תומר רוזנר: אם השלמת הרפורמה הזאת תצליח – לשאלת של חברת הכנסת שרון רופא אופיר – החזון הוא שמי שירצה לפתוח מספרה, יפתח את דף האינטרנט, יסתכל מה הוא צריך לעשות, ימצא את המקום שבו הוא רוצה לעשות.

תומר רוזנר: למיטב זיכרוני במקרה של מספרה הוא יחתום על תצהיר שהוא עומד בכל התנאים, יגיש אותו לרשות המקומית, ובתוך 21 ימים יוכל לפתוח את העסק.

שרון רופא אופיר: זה מה שנקרא רישוי עצמי?

תומר רוזנר: זה הרישוי העצמי.

תומר רוזנר: כן.

תומר רוזנר: הוא יוכל לפתוח את העסק, לא יחכה לשום דבר, הוא יגיש תצהיר ותוך 21 ימים יוכל לפתוח את העסק ולתת שירות של תספורות לאנשים.

וליד טאהא: תודה רבה תומר, היועץ המשפטי של הוועדה.

וליד טאהא: כמובן יש לי כאן הרבה מאוד בקשות דיבור מהרבה מאוד גורמים ומשרדים שכולם רוצים להשתתף ולדבר אבל נתחיל עם חברי הכנסת.

וליד טאהא: חבר הכנסת שהגיע ראשון לדיון הוא מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: תודה אדוני היושב ראש.

מוסי רז: ראשית, אני רוצה להעיר למצגת של משרד האוצר שבעיניי הייתה מצגת נכונה וטובה.

מוסי רז: הנה, אתה רואה עמיחי, כשזאת מצגת רלוונטית, אני אומר.

וליד טאהא: זאת מעין.

וליד טאהא: האוצר.

עמיחי פישר: אתה היית אתמול.

וליד טאהא: הוא חושב שאתה באותו צד של האוצר.

עמיחי פישר: אתמול דיברנו עודף רגולציה והוא כעס.

מוסי רז: לא.

מוסי רז: אתמול הייתה מצגת מבישה, מתעתעת, עם פרטים לא נכונים.

שרון רופא אופיר: פנינו לטוב היום.

וליד טאהא: זה היה בוועדת החוקה.

מוסי רז: כן.

וליד טאהא: זה לא אצלנו.

וליד טאהא: שלא יבינו לא נכון.

וליד טאהא: אצלנו לא היינו מעלים את המצגת.

אביר קארה: הוא התחיל היום חיובי.

אביר קארה: בואו ניתן לו להמשיך.

מוסי רז: כך או אחרת, אני תומך ברעיונות של הרפורמה הזאת.

מוסי רז: ברור שלא יכול להיות ולא צריך להיות שעסק יזדקק לעשרה חודשים, זמן ממוצע כי יש כאלה עם יותר זמן ויש כאלה עם פחות זמן, על מנת להקים את העסק.

מוסי רז: צריך לזכור במהלך הדיון כאן - כי נשמעו כמה הערות שאני חושב שיותר טוב שלא היו נשמעות – זה לא שמשרדי ממשלה רוצים להתעמר בעסקים.

מוסי רז: יש דרישות מוצדקות בתחומים של בטיחות, בריאות, סביבה ואחרות שלפעמים הופכים אותן ללא מוצדקות ולפעמים הופכים אותן לפחות הגיוניות ולפחות ברורות ואת הדבר הזה כל הרפורמה הזאת צריכה לתקן.

מוסי רז: יש לי גם הערות לסעיפים ואני אדבר בהמשך אבל יש כמה דברים מרכזיים עליהם אני רוצה להעיר.

מוסי רז: אני הייתי שמח אם החקיקה הזאת תתוקן כך שבאותה ועדה לא יובאו בחשבון רק האינטרסים והשיקולים הכלכליים.

מוסי רז: צריכים להית שם גם שיקולים אחרים.

אביר קארה: זה לא כתוב בחוק?

מוסי רז: לא.

אביר קארה: כתוב.

מוסי רז: כתוב בחוק.

מוסי רז: אני מדבר עכשיו על הנציגות.

מוסי רז: ברפורמה זה לא כתוב בחוק.

מוסי רז: אני מאמין שזה יתוקן.

מוסי רז: אני מדבר על הנציגות.

מוסי רז: אני הייתי רוצה לראות שם גם את נציג ארגוני הסביבה, כמו שיש בהרבה חוקים במדינת ישראל.

מוסי רז: נציג משרד הבריאות, רופא בריאות הציבור, לא יודע, ההסתדרות הרפאית.

מוסי רז: נכון שבכל נושא שמתייחס לאותו משרד אמור להיות קיים, אבל כנציג קבוע בעל זכות הצבעה, לא יכול להיות שאלה יהיו רק נציגים מהתחום הכלכלי.

מוסי רז: אני חושב שצריך לקצוב זמנים, צריך להיות ברור מה לוחות הזמנים.

מוסי רז: החוק מפרט, אבל אני חושב לא מספיק, את תהליכי העבודה של הוועדה.

מוסי רז: אני חושב שזה צריך להיות הרבה יותר מוסדר, הרבה יותר ברור כדי שנבין כאן איך עושים את זה.

מוסי רז: היום אני מדבר בקיצור אבל כשנגיע לסעיפים, יהיה לי מה להעיר.

וליד טאהא: אני מרגיש שהיום אתה אופטימי.

מוסי רז: אני רוצה היום לזרום עם אביר ואת הוויכוחים נשאיר למקומות אחרים.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אני אתן את זכות הדיבור לחבר הכנסת סימון דוידסון.

סימון דוידסון: בוקר טוב, תודה רבה אדוני היושב ראש.

סימון דוידסון: לדאבוני או לשמחתי אני הקמתי עסקים בגלגול הקודם שלי בחיי ואני מבין את הכאב של בעלי העסקים.

סימון דוידסון: אני אתחיל מפרק של אדיר מילר, מי שראה את העונה השנייה או השלישית, אני לא זוכר.

סימון דוידסון: היה שם נושא שהבת של הסוכן שלו רצתה לפתוח עסק והוא אמר לה שתחפש את העסק היחידי שלא צריך רישיון כי הרגולציה קשה והיא לא תעמיד בזה.

סימון דוידסון: הוא אמר לה שהעסק היחידי זה פעוטון, משפחתון.

סימון דוידסון: דווקא לילדים הקטנים שלנו, שם אין רישוי עסקים.

קריאה: מאז צריך רישיון.

סימון דוידסון: כן.

סימון דוידסון: דברים קצת השתנו.

סימון דוידסון: אני מקווה שהפרק הזה השפיע על ממשלת ישראל.

סימון דוידסון: הנושא של אחוזי קבלת רישיון עסקים בשנים האחרונות השתפר משמעותית.

סימון דוידסון: אני זוכר שלפני 20-15 שנים זה היה פחות מ-50 אחוזים, אישור של קבלת רישיון עסק.

סימון דוידסון: הוא השתפר בגלל שיש יותר הבנה של הרשות המקומית בעיקר ויותר חמלה כלפי בעלי העסקים כי בסוף בעל עסק, איך הוא עושה רישיון עסק?

סימון דוידסון: הוא מגיע למחלקה לרישוי עסקים בעירייה או במועצה, שם מקבל אותו אדם שרוצה לעזור לו או לא רוצה לעזור לו כי יש לו את הכוח הפקידותי, ואם יש מקום שכן רוצה לעזור, אז יש יותר אחוזים של רישוי עסקים ויש מקום שלא רוצה לעזור ואז יש פחות, ואז הוא מתחיל את המלחמה הגדולה עם כיבוי, עם המשטרה, עם משרד הבריאות, עם נגישות, עם הנדסה וזה לא נגמר.

סימון דוידסון: ובסוף בסוף בשנים האחרונות כשאתה קורא כבעל עסק את המפרט – דיברנו כאן על מפרטים – את המפרט של המשטרה מאוד קל להבין.

סימון דוידסון: אפילו את המפרט של כיבוי קל להבין למרות שהם קשים והדרישות גדולות אבל אפשר להבין מה הם רוצים.

סימון דוידסון: משרד הבריאות, אתה צריך להיות פרופסור להנדסה כימית אם אתה רוצה להעביר או לי את הפרק הראשון ולא להגיע לפרק השני כי המפרט הוא נוראי, הוא לא נתפס, אני לא בטוח שהם מבינים את זה.

סימון דוידסון: הנושא של משרד הבריאות הוא מאוד מאוד קשה בנושא של המפרט עצמו וכשאתה רוצה לחדש רישיון, וזה כל שלוש שנים או כל חמש שנים, תלוי איזה עסק, אתה מוציא עשרות אלפי שקלים על חידוש הרישיון הזה.

וליד טאהא: למי זה הולך?

סימון דוידסון: כיבוי אש למשל באים ועושים לך בדיקה של עשר דקות במתחם, עשר דקות סיבוב, 2,500 שקלים.

סימון דוידסון: על מה?

סימון דוידסון: על סיבוב שעשו אצלך 2,500 שקלים?

סימון דוידסון: המשטרה באה, למה היא לא דורשת כסף?

וליד טאהא: אבל מה השתנה מלפני שנתיים?

וליד טאהא: למה הם צריכים לבוא עוד פעם כדי לעשות את הסיבוב הזה?

סימון דוידסון: אתה צריך אישור של מהנדס חשמל שזה אלפי שקלים ואישור של גלאים ומטפים.

וליד טאהא: אבל אין שם דברים שמספיק להם אישור חד פעמי?

וליד טאהא: למה צריך לחזור על זה כל שנתיים?

סימון דוידסון: בנושא של כיבוי אתה צריך כל שנה בעסקים מסוימים להגיש את האישור של גלאים מטפים.

סימון דוידסון: זה בסדר.

סימון דוידסון: זה עולה הרבה כסף אבל אני מבין את זה כי אלה חיי אדם.

סימון דוידסון: אין לי בעיה עם זה.

סימון דוידסון: זה בסדר.

סימון דוידסון: כל הדרישות של כיבוי אש, בסוף אלה חיי אדם.

סימון דוידסון: הרי מתי מוסיפים לתקנות?

סימון דוידסון: כשקורה משהו.

סימון דוידסון: אני לא נכנס לזה אבל הבעיה הגדולה, כשאתה רואה כל כך הרבה מאכערים – אני קורא להם מאכערים – בשוק הזה, של אלפי מאכערים, אתה לא מאמין כמה, שמטפלים כדי לעזור לך לקבל רישוי עסק, אתה מבין שיש כאן בעיה.

וליד טאהא: אלה שקוראים להם0 יועצים?

סימון דוידסון: כאילו יועצים.

סימון דוידסון: יש מאות עורכי דין שהביזנס שלהם הוא לעזור לך ברישוי עסק, שחלקם היו חברי מועצה לשעבר או אנשים מהסוג הזה שמבינים את העולם הזה.

וליד טאהא: אבל למה אתה בא אליהם בטענות?

סימון דוידסון: אני לא בא בטענות.

וליד טאהא: הם הבעיה?

סימון דוידסון: לא.

סימון דוידסון: לא.

סימון דוידסון: אני בא בטענות לכך - ואני מקווה שזה ייפתר כאן – שבעלי העסקים היום במדינת ישראל לא מבינים מה רוצים מהם.

סימון דוידסון: כשהם נתקלים בבעיות, אין מי בא לקראתם ועוזר להם בזה.

סימון דוידסון: בסוף המדינה, הגלגלים שלה, המנוף הכלכלי של מדינת ישראל, אלה אותם בעלי עסקים, הקטנים והבינוניים, שנתקלים בחומות של ברזל ולא מצליחים לשנות את זה.

סימון דוידסון: אני גאה שהוועדה הזאת וממשלת ישראל רוצה לעשות שינוי והוועדה הזאת תאשר אותו בעזרת השם.

סימון דוידסון: הדבר האחרון.

סימון דוידסון: יש את הנושא של הוועדה.

סימון דוידסון: דיברתם על כך שתהיה ועדה.

סימון דוידסון: איך בוועדה כזאת לא נמצא הגוף החשוב ביותר שזאת הרשות המקומית?

סימון דוידסון: בסוף למי בעלי העסקים באים?

סימון דוידסון: למי הם פונים?

סימון דוידסון: מי עוזר להם או לא עוזר להם?

סימון דוידסון: הם מבינים את הנושא הזה יותר מכולם.

קרן ברק: אתה מתכוון לשלטון מקומי.

סימון דוידסון: שלטון מקומי.

קריאה: לא כל רשות מקומית.

סימון דוידסון: השלטון המקומי.

סימון דוידסון: הגוף שנותן את האישור, שהוא בעל הידע, לא יהיה שם.

סימון דוידסון: אני מחזק את הוועדה ואותך אדוני היושב ראש.

סימון דוידסון: בוא נעשה שינוי למען בעלי העסקים.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת דוידסון.

וליד טאהא: אנחנו נשמע עכשיו את חברת הכנסת קרן ברק שכנראה אחר כך רוצה לעזוב אותנו.

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אני נשארת כאן.

וליד טאהא: אז נאפשר לחברת הכנסת שרון רופא אופיר.

קרן ברק: אין לי בעיה.

שרון רופא אופיר: תודה אדוני היושב ראש.

שרון רופא אופיר: היועץ המשפטי, הנציגים שהגיעו לכאן.

שרון רופא אופיר: אנחנו מעלים היום נושא שהוא נושא מאוד מאוד חשוב.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שכל הנושא של עסקים קטנים ובינוניים ובכלל עצמאים במדינת ישראל, הוא נושא שסוף סוף נמצא על המפה בשנה וחצי-שנתיים האחרונות.

שרון רופא אופיר: אתם מדברים על 190 אלף בעלי עסקים שפונים בבקשה לרישיון עסק.

שרון רופא אופיר: אם נפתח עכשיו את הקבוצה אני שולמן, נגלה שיש שם בערך רבע מיליון בני אדם.

שרון רופא אופיר: אני רוצה לדבר על אותו שולמן שמבקש לבוא ולהקים עסק במדינת ישראל וזה יכול להיות עסק לאפיית בייגלה כמו השולמן הראשון שהתחיל ועל שמו הקבוצה וזאת יכולה להיות אישה שמבקשת לפתוח מכון לציפורניים.

שרון רופא אופיר: זה יכול להיות מישהו שרוצה לעשות פטיסרי כי זה חלום חייו, לעשות עוגות ועוגיות.

שרון רופא אופיר: אז רגע אחרי שהוא חולם את החלום הגדול שלו, הוא רוצה להפוך את החזון למציאות, הוא מגלה שומו שמיים, שכדי להתמודד עם זה במדינת ישראל, עד שלא יוציאו לך כל שערה מהראש, כנראה שלא תפתח את העסק ואני בטוחה שיש רבים שאינם שורדים.

שרון רופא אופיר: אנחנו לא יכולים לכמת את זה בכמויות אבל אני מוכנה להמר לפחות על 30 אחוזים ואני אומר את האמת, שאם אני הייתי צריכה לפתוח עסק, אני לא בטוחה שהייתי שורדת את זה.

שרון רופא אופיר: לא בטוחה שהייתי עומדת עם כל הכבדת היד הזאת.

שרון רופא אופיר: הכבדת היד על עצמאים במדינת ישראל, היא לא רק בפתיחת רישיון עסק.

שרון רופא אופיר: אנחנו מכירים את זה ויש בעיות רבות שיצטרכו להיות מונחות על השולחן ואני בטוחה שהממשלה הזאת תתייחס אליהן ותגיע לפתחן, אם לא בתקציב 2022-2021, אז בתקציב 2024-2023 ופנינו כבר לשם.

תומר רוזנר: חשוב לי לומר.

תומר רוזנר: כאשר הממשלה רוצה להביא הצעות חוק, שתביא אותן במסלול הרגיל.

תומר רוזנר: לא חייבים לחכות לחוק ההסדרים.

תומר רוזנר: אפשר להביא הצעות חוק גם לא במסגרת הצעות התקציב.

יצחק פינדרוס: מחר יש הצעת חוק של אורי מקלב לגבי דמי אבטלה לעצמאים.

שרון רופא אופיר: אני אשמח שתתנו לי לסיים את דבריי.

שרון רופא אופיר: תודה תומר.

שרון רופא אופיר: אני מודה לך על העצה.

שרון רופא אופיר: אני חושבת שכולנו מביאים הצעות חוק פרטיות ועושים את שלנו ואת עבודתנו.

שרון רופא אופיר: כרגע פנינו לאישור התקציב והתקציב יעבור ואנחנו נמשיך הלאה ונעשה את העבודה הפרלמנטרית לשמה התכנסנו ובין היתר בשביל אותם בעלי עסקים שכרגע נמצאים בפני שוקת שבורה.

שרון רופא אופיר: אני רוצה לשאול שאלה.

שרון רופא אופיר: חסר לי כאן הדיוק ואולי לפני שתביאו לנו את זה להצבעה, תתכנסו ותדייקו את זה יותר.

שרון רופא אופיר: אחד, אני מצטרפת למה שאמר חברי בנוגע למרכז השלטון המקומי.

שרון רופא אופיר: כמי שהייתה סגנית ראש מועצה, זה נושא מאוד מאוד חשוב וחשוב שיהיה נציג של השלטון המקומי.

שרון רופא אופיר: שתיים, אני רוצה שתסבירו לנו בשפת העם, בצורה מאוד מאוד פשוטה, מה בעצם יהיה שונה ברפורמה הזאת ממה שאושר בשנת 2020.

שרון רופא אופיר: אני רוצה לדעת שאנחנו כאן כוועדה, אנחנו אומרים לא פעם ולא פעמיים, אנחנו לא חותמות גומי.

שרון רופא אופיר: אנחנו באמת רוצים להביא מהפכה לבעלי עסקים קטנים ובינוניים במדינת ישראל כי אם פנינו לאישור תקציב, הם אחד ממנועי הצמיחה של המשק הישראלי.

שרון רופא אופיר: תסבירו לנו בשפה פשוטה איך זה יעבוד.

שרון רופא אופיר: איך זה ילך יותר מהר.

שרון רופא אופיר: תקבעו מועדים שקבועים בחוק, תוך כמה זמן אותו בן אדם יקבל רישיון עסק.

שרון רופא אופיר: היום את אומרת בממוצע 10 חודשים.

שרון רופא אופיר: אני רוצה לדעת באופן ריאלי, אני אצטרך לשמוע אתכם, שזה יקרה תוך כמה חודשים.

שרון רופא אופיר: תנו לאנשים האלה תשובה.

שרון רופא אופיר: בואו באמת נביא שחר של יום חדש עבור בעלי העסקים קטנים ובינוניים.

שרון רופא אופיר: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה חברת הכנסת שרון רופא אופיר.

וליד טאהא: חברת הכנסת קרן ברק, בבקשה.

קרן ברק: בוקר טוב.

קרן ברק: אני מתעסקת בנושא הזה, אני חושבת שהתחלתי לעסוק בו עוד לפני שנבחרתי לכנסת וברגע שנבחרתי לכנסת, אני גם יושבת ראש השדולה לעסקים קטנים ובינוניים.

קרן ברק: זה היה אחד מנושאי הדגל שלי.

קרן ברק: נמצאים כאן נפתלי קאייקוב שהוא יושב ראש איגוד רישוי העסקים בעיריות ועירית וסרמן שהיא שמגיעה מרישוי עסקים בתל אביב.

קרן ברק: אני נמצאת אתם בקשר הדוק ואין ספק שהם אלה שעומדים בחזית ונלחמים.

קרן ברק: באופן טבעי היית מצפה שמנהל רישוי עסקים בעירייה, בתפיסת עולם הארכאית, חשבתי שזה יהיה הפוך.

קרן ברק: אבל בגלל שהם בעצם חיו את היום יום כאשר כל יום היו מקבלים אין ספור פניות לעסקים בעיריות שלהם והיה להם חשוב לתת שירות לבעלי העסקים, הם הבינו שמשהו דפוק בשיטה וצריך לפשט את זה ולהתעסק בדברים אתם באמת עוזרים לבעלי העסקים ולא איך מקשים עליהם.

קרן ברק: לכן הקריאה הגיעה מהם למרות שלא ציפית שזה יהיה כך.

קרן ברק: לכן זה מאוד מאוד אוטנטי המקום הזה בו מי שמתעסק בזה בעיריות ומוביל את זה ולכן גם קם איגוד שבאמת מכיל את כל הערים בארץ ומדובר בערים בפריפריה, ערים קטנות, ערים גדולות.

קרן ברק: נפתלי מנתניה ואיילת מתל אביב, אבל יש בתוך האיגוד ערים הרבה יותר קטנות ברחבי הארץ.

קרן ברק: אני רוצה לדייק את מה שתומר אמר.

קרן ברק: מהיום הראשון הייתה כאן כוונה טובה.

קרן ברק: אמרו בואו נפשט אבל בפרקטיקה של החיים, הדרך שניסו לפשט בה לא הובילה לכלום.

קרן ברק: מדוע?

קרן ברק: כי לא סגרו כאן בתוך הוועדה הזאת של כולם, אתה ראית שכול כאן מדברים באותה שפה, פינדרוס, וכולם אומרים תודה רבה, אנחנו חותמים על זה והולכים.

קרן ברק: אבל ההליך שקרה כאן בא לפשט ובסוף יצא מקשה כי אמרו שאנחנו כן רוצים רפורמה.

קרן ברק: בשנת 2018, לדעתי זה היה או דודי אמסלם או יואב קיש או שאחד החליף את השני, אנחנו כליכוד רצינו מאוד לפשט.

קרן ברק: אמרנו שאנחנו עושים כאן רפורמה מאוד מאוד משמעותית אבל בפועל הפכת את זה שבסוף זה תלוי פקידים.

קרן ברק: אם הוועדה תתכנס, תתכנס.

קרן ברק: תדון, תדון.

קרן ברק: אני לא מאמינה ברצון רע של פקידים אבל פקידים שיושבים כאן ומדברים על כך שזה לא טוב ובסוף אתה קובע להם כאן כחברי כנסת שזה יהיה כך ומחליט שזה כן יהיה פשוט, בסוף אתה מעביר את הכוח אליהם.

קרן ברק: הם רצו להקשות בוועדה, לא קיבלת את דעת, ואז החזרת את הכוח לכתובת הפקידות בחזרה אליהם ואז הם מקשים.

קרן ברק: לכן הם לא מתכנסים וכל מפרט לוקח 200 שנים ו כל האירוע לשמו התכנסנו שהוא פישוט, אתה מחזיר את זה לאותם גופים שלא רצו פישוט.

קרן ברק: אנחנו צריכים להפוך את זה למשהו שהוא אחר לחלוטין.

קרן ברק: אי אפשר להגיד מפשטים ולהחזיר בדיוק לאותם גופים לטפל בזה ולהוציא את התוצר.

קרן ברק: זה חייב להיגמר כאן.

קרן ברק: אני רוצה לתתך לכם דוגמה.

קרן ברק: עשינו את זה בתקופת הקורונה.

קרן ברק: היה בדיוק את אותו סיפור עם ההלוואות בערבות מדינה.

קרן ברק: עד הקורונה בעלי העסקים הקטנים לא השתמשו בהלוואות בערבות מדינה, שני אחוזים השתמשו, למה?

קרן ברק: כי כל אחד היה צריך לקחת ספר, לא הבין מה כתוב שם, אמר אלוהים ישמור ואני מעדיף לא להשתמש בערבות מדינה למרות שזה כלי כלכלי מעולה לעסקים קטנים.

קרן ברק: בא החשב רוני חזקיהו ואמר אני משנה את הכול, הופך את זה לעמוד אחד.

קרן ברק: מספר לעמוד אחד.

קרן ברק: זה מה שהיה והפלא ופלא, גם אנחנו כוועדת כספים הזרמנו תקציבים לקרנות הלאה, פתאום זה הפך להיות אחד הכלים שהצילו הרבה מאוד עסקים.

וליד טאהא: את טוענת שהוועדה אתה הולכים להקל, היא למעשה תסבך את העניינים?

קרן ברק: לא.

קרן ברק: אני אומרת שמה שחשוב זה שאנחנו נגיד מי הוועדה ולוחות זמנים.

קרן ברק: הוועדה אז הייתה, כמו שאמרתי, במשרד הפנים.

קרן ברק: אני מראש חשבתי שצריך להוציא אותה ממשרד הפנים.

קרן ברק: בעיניי זו בשורה שאוטומטית אתם אומרים שזה יוצא ממשרד הפנים.

קרן ברק: משרד האוצר אף פעם לא היה הגוף המקשה.

וליד טאהא: את מציעה להעביר אותה למשרד האוצר?

קרן ברק: אני אישית חשבתי אז.

קרן ברק: אין לי בעיה שזה יעבור לכאן.

קרן ברק: אני חשבתי שזה הכי טוב.

וליד טאהא: למשרד ראש הממשלה.

קרן ברק: אין לי בעיה.

קרן ברק: צריך משהו שמקל.

קרן ברק: גוף שרוצה שזה יקרה.

קרן ברק: משרד האוצר רוצה שזה יקרה.

קרן ברק: אני לא מכירה את הגוף הזה במשרד ראש הממשלה אבל אתה חייב להעביר את זה.

וליד טאהא: הוא הוקם במיוחד בשביל זה.

קרן ברק: יהיה מישהו שרוצה להקל ולא להקשות.

קרן ברק: כמובן אני מצטרפת למה שסימון אמר, שחייב להיות נציג של מרכז השלטון המקומי.

קרן ברק: בכל האירוע הזה חייב שיהיה בפנים נציג השלטון המקומי.

קרן ברק: מבחינתי אחד מהאיגוד של רישוי עסקים שמבחינתי זה השלטון המקומי, שיהיה בתוך הוועדה הזאת.

וליד טאהא: עכשיו נשמע אותם.

קרן ברק: מכאן חייבת לצאת הפעם בשורה עם תאריכים, עוד חודש לראות, עוד חודשיים, את כל הדברים האלה.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: אנחנו היום אופטימיים.

וליד טאהא: ניתן לחבר הכנסת יצחק פינדרוס לומר את הדברים שהוא רוצה לומר ואחר כך נפתח את הדיון לאורחים.

יצחק פינדרוס: בוקר טוב אדוני היושב ראש, אני אכן מסכים עם0 כל חבריי.

יצחק פינדרוס: המצב הוא אבסורדי והוא מטורף.

יצחק פינדרוס: כבוגר עיריית ירושלים עשר שנים, אני יכול לומר לך שהתוצאה היא שהרבה מאוד מהעסקים פועלים ללא רישוי עסקים ולפעמים זה אורך יותר מעשרה חודשים.

יצחק פינדרוס: הייתי לפני כן בעירייה קטנה שלא הייתה כפוף לחוק הישראלי כך שלא היה לנו רישוי עסקים והכול פרח והכול היה באחריות העירייה והכול היה בסדר.

יצחק פינדרוס: בירושלים הגעתי לחוק הישראלי והסתבכתי.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר מהו בעצם לדעתי הכשל בסיפור הזה.

יצחק פינדרוס: הרי בסוף יש כאן כשל שכולם מודעים אליו ולמה הכשל הזה הגיע.

יצחק פינדרוס: בסוף האחריות על רישוי העסקים היא על הרשות המקומית אבל הרשות המקומית, אין לה בסוף סמכות לתת את הרישיון אני אתן דוגמה קטנה מאוד.

יצחק פינדרוס: דיברו כאן על כיבוי אש, בריאות ומשטרה.

יצחק פינדרוס: כיבוי אש, שזה עוד היה באחריות הרשויות המקומיות – מי שזוכר, עד לפני האסון בכרמל, כיבוי אש היה ברשות המקומית – גם לא היה פקטור בעייתי בעניין כי בתוך הרשות המקומית מי שהיה אחראי הוא היה בעל העניין לפתח את העיר שלו, לפתח את העסק שלו, והוא בסופו של דבר נתן את הפתרון.

יצחק פינדרוס: הרים טלפון לאחראי על כיבוי אש ואמר לו, תקשיב, לא יכול להיות שישבו אצלך שני פקידים ולוקח להם שבועיים להגיע לעסק כי אני ברישוי עסקים, נוצר לי צוואר בקבוק של אנשים שמחכים לאישור כיבוי אש.

יצחק פינדרוס: לכן אם רוצים לגעת בנקודה של הבעיה – עזבי ועדות, אפשר תמיד להקים ועדות – הנקודה היא שהיא תיתן סמכות לרשות המקומית בנושא הבריאות.

יצחק פינדרוס: לכן כשאמרתי קודם על הכשרות, לא רק התכוונתי כבדיחה.

יצחק פינדרוס: הרי מה קורה היום בכשרות?

יצחק פינדרוס: בסוף הרב המקומי שנמצא במועצה הדתית, יש לו סמכות.

יצחק פינדרוס: יש לו את הסמכות להחליט לקבל את ההחלטות לגבי הנהלים ואז זה כן או לא.

יצחק פינדרוס: זה מתבצע או לא מתבצע.

יצחק פינדרוס: יש לו את האחריות והסמכות.

יצחק פינדרוס: ברגע שהוא צריך להגיע ללשכת הבריאות המחוזית, לא נעים לי להגיד לך אבל יש לי קצת ניסיון, אתה מיד יודע מי הפקיד האחראי באותו אזור ואתה יודע מה הן הדרישות שלו.

יצחק פינדרוס: אתה מקבל טלפון מהצפון ואומר, ההוא בצפון, הוא סבבה, עוברים אותו בקלות והדרישות שלו קלות.

יצחק פינדרוס: ההוא במרכז, הוא ככה ככה.

יצחק פינדרוס: בירושלים, זה בסדר.

יצחק פינדרוס: בדרום זה ככה.

יצחק פינדרוס: אם הרשות המקומית, לא חושב שרשויות מקומיות שיתייעצו עם מומחי בריאות לעניין הזה, זה סוף העולם.

יצחק פינדרוס: בסוף הם הגוף שנותן.

יצחק פינדרוס: ולכן ככל שתקים ועדה ותיתן את זה לממשלה, ולא משנה מה תוציא בסוף, תחליט שזה לא משרד הבריאות אלא משרד ראש הממשלה או משרד האוצר – אתה תסתבך.

יצחק פינדרוס: בסוף אתה צריך שהרשות המקומית שהיא זאת שנותנת את הרישיון יהיו לה את כל הכלים והסמכויות לבדוק.

יצחק פינדרוס: לא לשלוח לעוד תחנה.

יצחק פינדרוס: לא שתי תחנות.

יצחק פינדרוס: תחנה אחת.

יצחק פינדרוס: הרשות המקומית היא התחנה והיא צריכה לקבל סמכות.

יצחק פינדרוס: שתיקח מומחה בריאות, שתגיד שצריך וטרינר שנותן אישור, שתגיד שצריך רופא שנותן אישור, מה שהיא רוצה אבל הרשות המקומית קובעת את הדברים.

יצחק פינדרוס: אפשר לקבוע גם שזה יהיה סטנדרט אחיד אבל בסוף צריך אדם שיש לו גם את האחריות וגם את הסמכות לתת את האישור.

יצחק פינדרוס: הזכרתי את הדוגמה של כיבוי אש.

וליד טאהא: אנחנו עוד מעט נשמע את השלטון המקומי.

וליד טאהא: לפני שנשמע את עמיחי ממשרד ראש הממשלה, נשמע את מר נפתלי קאייקוב, יושב ראש איגוד מנהלי רישוי עסקים.

נפתלי קאייקוב: שלום כבוד היושב ראש.

נפתלי קאייקוב: בהחלט זה יום מאוד מאוד חשוב לבוא ולהתניע את הוועדה הזאת שאמורה לסייע, לטייב ולייצר כאן פלטפורמה חשובה ואיכותית בתחום רישוי עסקים.

נפתלי קאייקוב: אנחנו שואלים את עצמנו מי הלקוח ברישוי עסקים.

נפתלי קאייקוב: הלקוח הוא קודם כל הציבור.

נפתלי קאייקוב: יש ציבור שנכנס בתוך שערים של בית העסק, אותו לא מעניין אם האוכל מקולקל או לא מקולקל, אתה צריך לדאוג שהאוכל יהיה תקין וטוב וזה לא מעניין אותי אם יש רישיון או אין רישיון.

נפתלי קאייקוב: כבוד היושב ראש, אנחנו עובדים עם 15 נותני אישור.

נפתלי קאייקוב: תבין באיזו זירה השלטון המקומי נמצא ובמה הוא מקיף את עצמו.

נפתלי קאייקוב: משרד הבריאות, משרד החקלאות וכן הלאה שגם הן בעצמם גופים רזים, גופים שחלקם בלי תקנים.

נפתלי קאייקוב: למרות שהוועדה הקודמת הבטיחה לתת תקנים ליישום הרפורמה גם להגנת הסביבה וגם לבריאות, הם לא זכו לראות את התקנים האלה וחשוב לומר את הדברים האלה כי אני הייתי עד לזה.

נפתלי קאייקוב: אני שם כרגע כאן נקודה.

נפתלי קאייקוב: מה שחשוב לנו, אנחנו בכלל חלמנו על רישיונות לכל החיים, לצמיתות.

נפתלי קאייקוב: עשינו מחקר ובדקנו מה קורה בעולם.

נפתלי קאייקוב: הרישיונות לכל החיים.

וליד טאהא: זה מה שאמרתי תוך כדי.

וליד טאהא: למה צריך כל שנתיים לעבור את העינוי הזה?

נפתלי קאייקוב: העינוי המתמשך של העסקים שעוברים, שמתחלפים אנשים, עוברים תקנים והם מגוללים את עצמם לדעת באי קבלת רישיון בגלל שינויים בכל מיני תקנים – זה מביא את העסקים הקטנים, ואנחנו היינו בקורונה וראינו מה קורה על תו סגול.

נפתלי קאייקוב: תו סגול, רצו לקחת אלפי שקלים עד שהקמנו אפליקציה.

נפתלי קאייקוב: תבין, בקורונה גם רצו כסף על העסקים שזה בחינם.

נפתלי קאייקוב: מי נמצא בזירה?

נפתלי קאייקוב: השלטון המקומי.

נפתלי קאייקוב: אנחנו.

נפתלי קאייקוב: לכן חשוב לנו להיות חלק מהוועדה הזאת כדי להשפיע על האיזונים והבלמים.

נפתלי קאייקוב: אני אומר לך כבוד היושב ראש, תיקון 34 שנעשה היה תיקון מאוד מאוד חשוב, גם משרד הפנים, משרד ראש הממשלה, משטרה, כבאות, היו שותפים אדירים לבוא ולעשות מפרטים אחידים.

נפתלי קאייקוב: גם המשטרה וגם הכבאות.

וליד טאהא: ב-2018?

נפתלי קאייקוב: נכון.

נפתלי קאייקוב: תיקון 34 מדבר גם על זירוז בלוחות זמנים לקבלת רישיונות, מדבר על תצהירים.

נפתלי קאייקוב: עשינו שם מהפכה מאוד מאוד גדולה.

נפתלי קאייקוב: אמרו לך כאן כרגע ש-30 אחוזים מהעסקים במדינת ישראל - - -

וליד טאהא: זה היה כל כך מסובך, עד כדי שגם אחרי התיקון עדיין.

נפתלי קאייקוב: נכון.

נפתלי קאייקוב: אני חשבתי שבכלל צריך למחוק את חוק רישוי עסקים ולכתוב אותו מחדש, תיקון על תיקון על תיקון לתיקון.

נפתלי קאייקוב: כנראה הג'ינס כבר קרוע וצריך לקנות חדש.

וליד טאהא: היום מוכרים ג'ינס קרוע.

נפתלי קאייקוב: הכי יקרים הם המשומשים.

נפתלי קאייקוב: אני רוצה לומר לך כבוד היושב ראש זה שאנחנו קבענו זירה.

נפתלי קאייקוב: הקמנו את One stop shop.

נפתלי קאייקוב: אמרנו שבמקום שישגעו את בעל העסק כולם, הוא יבוא לזירה בשלטון המקומי וזה נקבע בחוק, בתקינה.

נפתלי קאייקוב: יש כאן זירה כזאת.

נפתלי קאייקוב: מה הבעיה?

נפתלי קאייקוב: משרדי הממשלה מחויבים להגיע אבל אין סנקציות אם הם לא מגיעים.

נפתלי קאייקוב: זאת אומרת, אם הם לא הגיעו, אין סנקציות.

נפתלי קאייקוב: אז למעשה הנפקות של מרכז השירות המשותף הזה, בגלל שאין נפקות, אין קנסות על זה, אז אנחנו נמצאים במצב שחלק ממשרדי הממשלה לא מגיעים למרכז השירות המשותף וזה דבר שצריך לתקן אותו.

נפתלי קאייקוב: בניתם מוצר, צריך שאנשים יגיעו למוצר הזה.

נפתלי קאייקוב: אני חושב שמשרד ראש הממשלה, זו זירה מאוד טובה שבה מטפלים בוועדת הסדרה והוא מסתכל ורואה מלמעלה את הכול.

וליד טאהא: מה זה אומר על הרישוי כאשר הוא לא מגיעים?

וליד טאהא: זאת אומרת, הבן אדם נתקע?

נפתלי קאייקוב: בדיוק.

נפתלי קאייקוב: אני אומר.

נפתלי קאייקוב: כשהייתי קטן ראיתי סרט שנקרא המבוך.

נפתלי קאייקוב: שאלו ילדה כן או לא, אמרה לא, ראיתי שעה וחצי סרט.

נפתלי קאייקוב: אותו דבר ברישוי עסקים.

נפתלי קאייקוב: אם אתה לא שואל את השאלות בצורה נכונה, אתה יכול להסתבך במצב לא פשוט.

נפתלי קאייקוב: אנחנו לדוגמה לקחנו את עורכי התוכניות.

נפתלי קאייקוב: עשינו להם מבחן על תיקון 34.

נפתלי קאייקוב: מתוך עשרות ומאות, רק בודדים עברו את המבחן.

נפתלי קאייקוב: הווה אומר שאותו אדריכל שנותן שירות לעסק, הוא בעצמו מכשיר את בעל העסק.

וליד טאהא: זה אומר שגם אני יכולתי לקיים שם.

נפתלי קאייקוב: נכון.

נפתלי קאייקוב: כי הוא לא מכיר את החוק.

נפתלי קאייקוב: אי הכרת החוק יוצרת בעיה שיוצרת עוד בעיה.

נפתלי קאייקוב: אמרו לך ש-30 אחוזים מהעסקים במדינת ישראל, אין להם רישיון.

נפתלי קאייקוב: זה נכון אבל התמהיל הוא לא נכון.

נפתלי קאייקוב: רוב העסקים נמצאים, 15 או 20 אחוזים, בערים הגדולות.

נפתלי קאייקוב: במרחב הכפרי.

נפתלי קאייקוב: במרחב הערבי המצב הוא דרמטית בעייתי.

נפתלי קאייקוב: 50 ו-60 אחוזים.

נפתלי קאייקוב: יש רשויות שגם 70 אחוזים, אין להן רישיון.

נפתלי קאייקוב: אין להם תב"ע, אין להם תמ"א.

נפתלי קאייקוב: איך הם יקבלו רישיון?

נפתלי קאייקוב: תקשיב כבוד היושב ראש מה חשוב לי.

נפתלי קאייקוב: למה רוצים רישיון?

נפתלי קאייקוב: כדי לשמור על התנאים.

נפתלי קאייקוב: לא יזהם סביבה, אין לו תב"ע, ואתה יודע, בישובים הערביים, אתה מכיר אותם, למעלה יש בית ולמטה יש את העסק.

וליד טאהא: אם אין לו תב"ע, מותר לו לזהם.

נפתלי קאייקוב: הוא מזהם את הקרקע, הוא פוגע בסביבה או במרחב הכפרי והכול בסדר.

נפתלי קאייקוב: למה לא לצאת מהקופסה ולנתק את חוק התכנון והבנייה מחוק רישוי עסקים?

וליד טאהא: אולי גם צריך לנתק את חיבור החשמל מהקטע של תכנון ובנייה?

וליד טאהא: יש מיליון דברים שהקטע של התכנון גורם עוול בחברה הערבית.

נפתלי קאייקוב: אי אפשר לאכוף חוק אחד באמצעות חוק אחר.

נפתלי קאייקוב: זה דרמטי.

נפתלי קאייקוב: הודות לוועדה הזאת וגם ליועץ המשפטי שלה הצלחנו לנתק חלקית.

יצחק פינדרוס: אני 20 שנים חגגתי.

יצחק פינדרוס: לא היה טופס 4, היה כיף לנהל את העיר.

נפתלי קאייקוב: הממשלה לא הסכימה לניתוק מלא.

נפתלי קאייקוב: כבוד היושב ראש, מה שחשוב לי, אנחנו מאוד תומכים, השלטון המקומי תומך בהקמת הוועדה הזאת.

נפתלי קאייקוב: חשוב לנו שתהיה נציגות לשלטון המקומי כי הזירה של העסקים נמצאת בשלטון המקומי.

נפתלי קאייקוב: הם פונים אלינו, הם בוכים אצלנו, אנחנו אוכפים, אנחנו מטפלים בהם.

נפתלי קאייקוב: חשוב שהשלטון המקומי יהיה חלק מהוועדה הזאת.

נפתלי קאייקוב: יש לזה חשיבות מכרעת ואנחנו חושבים כבוד היושב ראש שאם יהיה זמן גם לתקן את חוק רישוי עסקים כך שהרישיונות יהיו לכל החיים.

נפתלי קאייקוב: לא צריך לשגע את בעלי העסקים יותר מדי.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: נשמע עכשיו את עמיחי פישר, ראש אגף מדיניות רגולציה במשרד ראש הממשלה.

עמיחי פישר: תודה.

עמיחי פישר: אנחנו אגף שקיים שש שנים.

עמיחי פישר: עת הקמנו אותו אלינו עם רישוי עסקים ושאלו מה קורה עם רישוי עסקים.

עמיחי פישר: לרפורמה הזאת אכן יש זקן ארוך.

עמיחי פישר: אני אנסה לענות לשאלות של חברי הכנסת ששאלו איך יעבוד התהליך ולהיות מאוד קונקרטי.

וליד טאהא: ותתייחס גם לדברי נפתלי.

עמיחי פישר: כן.

עמיחי פישר: ב-2018 הרפורמה שעשינו נגעה לתהליך קבלת הרישיון.

עמיחי פישר: לבירוקרטיה.

עמיחי פישר: איך מגישים.

עמיחי פישר: רפורמה שהובלנו ביחד כל הממשלה, רפורמה מדהימה.

עמיחי פישר: לא קרה אתה כלום.

עמיחי פישר: שאלו כאן את נפתלי ואיילת כמה אנשים מגישים בהליך של רישוי עצמי, כי זה כבר בפועל – בודדים.

עמיחי פישר: ממש בודדים.

וליד טאהא: למה?

עמיחי פישר: כי יש את המפרט.

עמיחי פישר: בסוף בעל העסק ברישוי עצמי צריך לחתום על מפרט ולהצהיר שהוא עומד במפרט הזה.

עמיחי פישר: אם זה היה מפרט ברור של ארבעה, חמישה, שישה עמודים – אפשר להצהיר, אבל כשיש לך מפרטים שהם ספרים ובתוכם יש הפניות למקומות אחרים ודברים שבסוף אי אפשר להצהיר עליהם, לא עושים את זה.

עמיחי פישר: לגבי השאלה של איך עובדים המפרטים.

עמיחי פישר: נכון להיום המפרטים עובדים בצורה שבה כל משרד כותב את חלקו, שולח למשרד הפנים ומשר הפנים אוסף את כולם ומפרסם.

עמיחי פישר: אין לו בחוק, ותומר, תקן אותי אם אני טועה, לפחות בחוק, אין לו תפקיד שאמור פורמלית לעשות בקרה על המפרטים, לבדוק מה כתוב בהם, להשוות.

עמיחי פישר: אין לו את התפקיד הזה בחוק.

תומר רוזנר: יש תפקיד אבל מצומצם.

עמיחי פישר: מאוד מצומצם, אם נתכנס להסכמה.

עמיחי פישר: בעצם זה מייצר מערכת מאוד מבוזרת בלי שום הליך של בקרה.

עמיחי פישר: אז נוצרים המפרטים כמו שהם נוצרים.

עמיחי פישר: את זה אנחנו רוצים לפתור כאן.

עמיחי פישר: במקום שזה יהיה תהליך כל כך מפוזר, שיהיה תהליך שבו יש מערכת מרכזית שמשרד ראש הממשלה עומד בראשה, לא סתם אנחנו הסכמנו ורצינו לעמוד בזה כי זה לא רק שאלה אוצרית אלא זאת שאלה באמת, כמו שנפתלי אמר, של 360 מעלות של כל הכיוונים כולל גם הסיכונים.

עמיחי פישר: לנו יש גם תמריץ שזה יקרה.

עמיחי פישר: אנחנו כבר שנים דוחפים.

עמיחי פישר: הוכחנו שחשוב לנו לקדם את התחום.

עמיחי פישר: אז הכול קורה במקום אחד שבו מביאים המשרדים את הטיוטות שלהם, נוצר דיון מרכזי על הצורה של המפרטים, מה יש במפרטים, מתקבלת החלטה ויש מפרט, במקום מערכת מאוד מבוזרת.

עמיחי פישר: אני אפילו די בטוח שברגע שיש מערכת מרכזית, יהיה מפרט טוב שאפשר להצהיר עליו וזה בעצם יהיה כפתור ההפעלה של הרפורמה ב-2018.

יצחק פינדרוס: לא יצטרכו בסוף אישור של משרד הבריאות.

עמיחי פישר: רגע.

עמיחי פישר: אני עונה.

עמיחי פישר: ברפורמה של 2018 שני שלישים מהעסקים הם בהליך של רישוי עצמי.

עמיחי פישר: הם מצהירים ובסוף פותחים.

עמיחי פישר: עושים עליהם בקרה בדיעבד, אולי מהר

וליד טאהא: החוק שאנחנו הולכים להעביר, פותר את הבעיה?

עמיחי פישר: כן.

עמיחי פישר: חד משמעית אני אומר כן.

עמיחי פישר: ברגע שיש לך מפרט ברור.

וליד טאהא: תסביר איך.

עמיחי פישר: ברגע שיש לך מערכת שמייצרת במקום משהו כל כך מפוזר מקום מרכזי שמייצר מפרט ברור.

וליד טאהא: הוועדה הזאת, מי יביא לה את המפרטים?

עמיחי פישר: המשרד מביא את המפרטים אבל יש ביקורת.

עמיחי פישר: הסמכות אצל הוועדה.

יצחק פינדרוס: הם הביאו אבל המפרט מורכב.

עמיחי פישר: הם הביאו, הוועדה יכולה לשנות.

קרן ברק: נגיד, סתם, משרד הבריאות והכבאות לא רוצים.

עמיחי פישר: הוועדה תיזום.

קרן ברק: רגע.

קרן ברק: משרד הפנים מתנגד ולא רוצים לשתף פעולה ולא מעבירים כלום.

קרן ברק: מה קורה?

עמיחי פישר: הוועדה יוזמת.

קרן ברק: מה היא יוזמת?

וליד טאהא: ב-2018 עבר כאן שינוי שהיה אמור להביא דברים טובים.

וליד טאהא: בגלל המפרטים שום דבר לא השתנה.

וליד טאהא: איך הוועדה תשנה את זה?

וליד טאהא: יתקיימו מפרטים?

וליד טאהא: לא יתקיימו מפרטים?

וליד טאהא: האם יהיה עמוד אחד או יהיו שלושים עמודים?

עמיחי פישר: הוועדה קובעת על איזה מפרטים היא מפרסמת מראש, על איזה מפרטים היא הולכת לעבוד השנה.

עמיחי פישר: היא הולכת לעבוד על מסעדה, על משחטה וכולי.

וליד טאהא: ועד שהיא תעבוד על השאר, אתה אומר שהם יסבלו.

וליד טאהא: אתה מאשר שעד שילכו לעבוד, הם יסבלו.

עמיחי פישר: אנחנו מקווים שבשנתיים הראשונות נגיע למצב שאת המפרטים עם הרבה עסקים נצליח לעבוד עליהם ולשפר אותם.

עמיחי פישר: הוועדה מפרסמת סדר יום.

וליד טאהא: למה לא לעבוד על קיבוץ המפרטים האלה למשהו שיהיה ישים, אפשרי וקריא?

וליד טאהא: אנשים לא יקראו שלושים עמודים.

קרן ברק: נתתי את הדוגמה של הלוואות בערבות מדינה, שתוך שבוע כשיצאה הקורונה, דבר כזה שהיה כזה ארכאי, תוך שבוע הוא הסתדר.

קרן ברק: על זה היושב ראש מדבר אתך.

קרן ברק: איך הופכים את זה למהיר ויעיל.

קרן ברק: אולי צריך להקשיב לפינדרוס, אני לא יודעת.

מיכל עקביה: אני המשנה ליועץ המשפטי במשרד האוצר.

מיכל עקביה: הליבה של הרפורמה כאן הוא שינוי התהליך של בניית המפרטים.

וליד טאהא: אנחנו בעד אבל שואלים איך זה ייעשה בפועל.

יצחק פינדרוס: לא נצא מזה.

וליד טאהא: אני רוצה להקל עליכם.

וליד טאהא: אנחנו בעד.

וליד טאהא: אני שואל איך נעשה את זה בפועל.

מיכל עקביה: תשובה מאוד פשוטה.

מיכל עקביה: נניח ומשרד הבריאות לא נותן את המפרט שלו, לא משתף פעולה, הוועדה היא זו שמגישה מפרט.

מיכל עקביה: יש לה יועצים.

מיכל עקביה: זו הסמכות שהחקיקה נותנת לה.

מיכל עקביה: אנחנו אומרים שהמשרד הוא הראשון שבא ונותן ויכול ואנחנו מכבדים את הניסיון.

וליד טאהא: את מציעה לוועדה להטיל סנקציה על משרד שלא ישלח את המפרט?

מיכל עקביה: אני מדברת על ועדת ההסדרה שבסוף מפתחת מומחיות ברישוי עסקים, שיש לה גם יועצים שעומדים לרשותה, שהם יועצים מומחים, שהיא יכולה בהקשר הזה לבוא ולהגיד לא כתבתם את המפרט, אנחנו נכתוב.

יצחק פינדרוס: אני מתנצל.

יצחק פינדרוס: אני אומר לכם אחרי הרבה שנים בשלטון המקומי, אתם הולכים הפוך.

יצחק פינדרוס: לא נגיע לשום מקום.

יצחק פינדרוס: זה נשמע טוב על הנייר אבל זה לא יעבוד.

וליד טאהא: לא, לא עד כדי כך.

וליד טאהא: יש כוונות טובות אלא שאנחנו רוצים לוודא בגלל ניסיון העבר שהם לא ייתקעו באותו מקום.

יצחק פינדרוס: אני אגיד לך בדיוק מה עשו כאן עכשיו.

יצחק פינדרוס: אתה רוצה שאני אגיד לך?

יצחק פינדרוס: מכיוון שהיה עד עכשיו את משרד הבריאות, כבאות, משטרה, חקלאות והגנת הסביבה, אז הקימו משרד חמישי, משרד להסדרה.

יצחק פינדרוס: בסוף, אם אתה לא תיתן סמכות לראש עיריית תל אביב להביא רופא מחוזי ולתת רישיון בלי לשאול אף אחד, אתה בבעיה.

שרון רופא אופיר: אתה יודע מה יקרה ביחידת לה"ב 433?

יצחק פינדרוס: לא, את טועה.

יצחק פינדרוס: אתם פשוט טועים.

יצחק פינדרוס: אם הוא יכול לתת, אין סיבה לשלם שוחד.

יצחק פינדרוס: תאמיני לי.

שרון רופא אופיר: היינו שמחים גם להוריד מראשי הרשויות את הוועדות לתכנון ובנייה.

מעין ספיבק: גם לגבי השאלה מה קורה בינתיים לעסקים שלא מטפלים להם במפרטים, הוועדה תצטרך לקבוע באיזה מפרטים היא מטפלת קודם על מנת להציג אפקט יותר משמעותי.

מעין ספיבק: רק כדי לסבר את אוזן.

מעין ספיבק: אמנם יש 220 מפרטים אבל בסוף יש לנו שלושה מפרטים שיש בהם א0 אלף עסקים, שזה מסעדות, בתי קפה ומכולות.

מעין ספיבק: אם הוועדה מטפלת בהם, אוטומטית היא מקלה על שליש.

שרון רופא אופיר: צריך לדייק את זה בזמנים.

שרון רופא אופיר: אתם עושים דבר מבורך.

שרון רופא אופיר: תדייקו את זה בזמנים.

מעין ספיבק: אני מבינה שהוועדה מבקשת את זה ואנחנו מכבדים את זה וכמובן יחד עם הממשלה נצטרך להציע.

מעין ספיבק: המשרדים נותני האישור יודעים להרחיב את זה אבל אני אומר שבסוף אנחנו מדברים על מפרטים של בתי אוכל, סוגיות של בריאות, אלה לא דברים שאפשר בקלות לומר זהו.

וליד טאהא: רבותיי, מתנהל דיון טוב, מעניין ומקצועי.

וליד טאהא: אנחנו נעבור לשמוע את המשטרה.

וליד טאהא: יושבים כאן שלושה נציגים של המשטרה, ודווקא בחרתי לשמוע את אייל פורטל, קצין רישוי ארצי.

וליד טאהא: הלכתי דווקא על משהו ארצי כדי לא לדבר כמו פינדרוס על רשות ספציפית.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לדבר על שלטון מקומי, על רישוי ארצי.

וליד טאהא: בוא נשמע אותך בעניין הזה.

וליד טאהא: בבקשה.

אייל פורטל: בוקר טוב.

אייל פורטל: אנחנו בסופו של דבר כמו שאתם מכירים, את כל המפרטים שלנו כתבנו עוד הרבה לפני הרפורמה.

אייל פורטל: גם בשנת 2018 הגענו לכאן כאשר כל המפרטים בחוץ.

אייל פורטל: בשנים האחרונות אנחנו קצת יותר מדייקים אותם, עושים טיוב רגולציה, גם במפרטים עצמם והדבר הזה נמשך בשגרת היום יום שלנו.

אייל פורטל: כמובן שיש לנו איזה שהן השגות לגבי הוועדה עצמה, נציגי הוועדה.

וליד טאהא: הוועדה המוצעת?

אייל פורטל: על הוועדה המוצעת.

אייל פורטל: ודאי.

אייל פורטל: אנחנו אחראים על ביטחון הציבור, אנחנו מדברים על מצב ביטחוני שמשתנה מעת לעת, מצריך שינויים אד-הוק.

אייל פורטל: לא תמיד הוועדה זמינה לדברים האלה.

אייל פורטל: לא תמיד הוועדה מכירה ויודעת.

אייל פורטל: בסופו של דבר את ההשגות שלנו העלינו קודם.

דוד ביטן: על פי תקנון עבודת הממשלה, משרד ממשלתי לא יכול לחלוק על עמדת הממשלה בכנסת.

וליד טאהא: הלכת לומר לו שמשרד ממשלתי לא יכול לחלוק על עמדת הממשלה.

וליד טאהא: - מי אתה?

דוד ביטן: אני עורך דין דוד ימין, מהלשכה המשפטית של אגף מדיניות רגולציה.

דוד ביטן: אלה כללי המשחק של הממשלה.

דוד ביטן: אנחנו מכירים את זה.

וליד טאהא: כן, אבל היית צריך להעיר את ההערה אחרי סיום הדיון.

וליד טאהא: בבקשה, אתה לא קם לאף דובר ואתה לא עושה את זה בצורה הזאת בוועדה.

סימון דוידסון: מה, אנחנו שלטון קומוניסטי?

וליד טאהא: סיימנו את הוויכוח.

וליד טאהא: אדוני אתה לא עושה את זה בוועדה.

וליד טאהא: תודה.

דוד ביטן: זה קל להאשים אותי, אבל אם זה היה ממשיך, הוא היה - - -

וליד טאהא: אבל אתה לא צריך לענות לאף אחד.

וליד טאהא: סיימת.

וליד טאהא: שב בבקשה.

דוד ביטן: זו עבירה משמעתית.

וליד טאהא: אתה ממשיך לדבר.

וליד טאהא: אף אחד לא קם מכיסא ואף אחד לא מעיר הערה לדובר אחר.

וליד טאהא: נותנים לכל דובר לומר את מה שהוא חושב.

אייל פורטל: ההתייחסות שלי הייתה לדברים קטנים.

אייל פורטל: יותר נכון לסוג של אי דיוקים כאלה ואחרים.

אייל פורטל: דיברנו עליהם גם קודם, טרום כינוס הוועדה הזאת ודיברנו גם על התייחסות לדברים מסוימים.

אייל פורטל: מכאן ההערות שלנו.

אייל פורטל: אני מניח שגם אם ששר שלי אישר, זה אושר בממשלה, יש דברים קטנים או ניואנסים שלא כולם מצליחים לרדת לקוצו של יוד.

אייל פורטל: אני איש המקצוע.

אייל פורטל: אני מכיר את החומר אולי קצת יותר טוב מאנשים אחרים.

אייל פורטל: לזה כיוונתי, לדיוקים האלה, לדברים הקטנים האלה כי אנחנו אנשי המקצוע.

אייל פורטל: זה הרעיון.

וליד טאהא: אני בכל זאת אשאל אותך שאלה.

וליד טאהא: אני מבין שיש מצבים משתנים.

אייל פורטל: נכון.

וליד טאהא: זה בסדר אבל נציג מצד המשטרה שיהיה מומחה לנושא הזה, הוא לא ידע להתאים את עצמו במומחיות שלו לתנאים המשתנים?

וליד טאהא: למה צריך לפחד מוועדה שאמורה לקצר דרך?

וליד טאהא: לפחות זו הכוונה שלנו כאן בוועדה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לקצר דרך, לקצץ מהעינויים שהאנשים עוברים כדי להגיע למטרה שלהם.

וליד טאהא: למה מפחדים מראש?

וליד טאהא: אי אפשר להביא אדם שייצג את המשטרה בצורה מקצועית ושהוא יתאים את עצמו גם למשתנים?

וליד טאהא: איפה הבעיה?

אייל פורטל: למעשה המפרטים שלנו הם קצרים והם ברורים והם מובנים.

אייל פורטל: אין בהם הרבה דברים מסובכים, אבל כל מה שקשור לעולם האבטחה, הדבר הזה - - -

וליד טאהא: הם ניתנים בזסמן?

אייל פורטל: ודאי.

וליד טאהא: הם לא מסובכים, אבל ניתנים בזמן או רק כשדופקים לכם בדלת?

אייל פורטל: ממש לא.

וליד טאהא: אני מכיר סיפור אחר שקשור למשטרה.

וליד טאהא: עד שלא דופקים בדלת שלושים פעמים, לא מקבלים את האישור.

אייל פורטל: אני לא מכיר את הסיפור האישי.

וליד טאהא: לא, לא אישי.

וליד טאהא: אני מדבר על סיפור ציבורי.

וליד טאהא: לא אישי.

אייל פורטל: שוב, אני לא מכיר אבל כמי שנמצא בגורם הארצי, אנחנו כתבנו מפרטים.

אייל פורטל: קודם כל, דייקנו את המפרטים.

אייל פורטל: הם כתובים כבר שנים רבות.

אייל פורטל: אנחנו כבר כתבנו את המפרטים הרבה שנים אחורה.

אייל פורטל: כשהגענו לתיקון 34 היו לנו כבר מפרטים כתובים.

אייל פורטל: אנחנו יותר נכון דייקנו, שינינו את מערכי האבטחה במדינה.

אייל פורטל: אני יכול לדבר על הקניונים, אני יכול לדבר על המוסכים ואני יכול לדבר על כל מיני פרטי רישוי שהחלטנו לצאת או לשנות או להקל באופן משמעותי.

אייל פורטל: אני יכול לדבר על קרוב ל-500 מיליון שקלים שטייבנו רגולציה כי אנחנו גם מאמינים שאם אני לא צריך להיות במקום מסוים, אז זה ייתן לי יותר זמן במקום שאני כן צריך להיות בו וזה גם אחד הרעיונות.

אייל פורטל: כמו שאמרתי קודם, המפרטים ברורים, קצרים וכאשר מדובר במערכי אבטחה, מערכי האבטחה זה דבר שהוא מאוד מאוד משתנה בהתאם למציאות הביטחונית שלא תמיד גם חברי הוועדה מכירים ויודעים.

אייל פורטל: אני כגורם ארצי יכול להגיד לך שהמצב הביטחוני במקום איקס הוא שונה מהדרישה שלי במקום ואי.

אייל פורטל: לכן המפרטים שלי נכתבים בהתאם לזה.

וליד טאהא: זאת אומרת, אתה משנה מפרטים.

אייל פורטל: ודאי.

אייל פורטל: מה זאת אומרת משנה?

וליד טאהא: לכל ישוב יש מפרט?

אייל פורטל: לא.

וליד טאהא: לכל אזור?

וליד טאהא: לכל מחוז?

אייל פורטל: לא.

אייל פורטל: אני אסביר.

אייל פורטל: כאשר אנחנו טייבנו היום רגולציה לאבטחת הקניונים במדינה, אנחנו הקלנו את מערכי האבטחה לכל הקניונים במדינה.

אייל פורטל: הקלנו מעט פחות לקניונים בירושלים כי מערך האבטחה שם צריך להיות טיפה יותר משאר המדינה כי נקבע שירושלים מן הסתם, גורם הסיכון הוא גבוה יותר.

אייל פורטל: לא הצבנו אצבע ובדקנו לפי הרוח אם זאת ירושלים או מקום אחר אלא פשוט יש לנו מסד נתונים שבדקנו וראינו שכמות הפיגועים או כמות הסיכון היא הרבה יותר גבוהה בירושלים מאשר בכפר סבא.

אייל פורטל: לכן מערכי הבטחה כשהקלנו, הקלנו יותר בכפר סבא לצורך העניין וכדוגמה ופחות בירושלים.

אייל פורטל: זה בגדול המכלול.

אייל פורטל: זה בגדול הרעיון.

אייל פורטל: כמובן כשיש שינוי מערכתי במערכי אבטחה בתקופות ביטחוניות מסוימות, תקופת הפיגועים לצורך העניין שהייתה מאוד מאוד קשה, פתאום הייתה דרישה להציב מאבטח בכניסה לכל מסעדה.

אייל פורטל: אנשים מכירים את זה.

אייל פורטל: שילמנו עוד איזה שקל או שניים.

אייל פורטל: זה היה אד הוק, זה קרה און ליין.

אייל פורטל: יש כל מיני שינויים כאלה ואחרים שנדרשים בהתאם למצב הביטחוני.

אייל פורטל: אדוני היושב ראש, אתה שואל אותי אם מי שנמצא בוועדה כגורם חיצוני מקצועי ידע לעשות את הדברים כמוני או להביא את הדברים קצת יותר טוב ממני כשאני רואה את כל המערך של כל המכלול – אני סבור שיש עם זה קצת קושי.

וליד טאהא: תודה רבה.

סימון דוידסון: יש כאן נציגות של הגנת הסביבה?

וליד טאהא: תציג את עצמך בבקשה.

עידן כץ: אני אהיה קצר מאוד.

עידן כץ: אני מהייעוץ המשפטי של משטרת ישראל.

עידן כץ: יובהר ויודגש שאנחנו לא חולקים על הצעת החוק הממשלתית.

עידן כץ: היו כאן דברים שעלו גם בדיון ההכנה בפני הייעוץ המשפטי של הוועדה והעברנו את ההבהרות וכך כל הדברים שנאמרו על ידי קצין רישוי ארצי, כמובן על מנת לחדד את הדברים ואת הקשיים המסוימים שגם הדגשנו אותם, גם במצב של הייצוג והרכב הוועדה עצמה אבל אלה כמובן דברים שהובהרו במסגרת דיונים פנימיים.

עידן כץ: אנחנו כמובן לא חולקים על מהות ההסדר עצמו.

עידן כץ: אנחנו נעיר את ההערות הספציפיות במהלך הדיונים.

שרון רופא אופיר: אדוני, אני יכולה לשאול שאלה?

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: בבקשה.

שרון רופא אופיר: מתוך ה-190 אלף בעלי עסקים שמבקשים רישוי עסקים, כמה מביניהם נדרשים לרישוי של משטרה?

שרון רופא אופיר: אני מניחה שלא כולם.

קריאה: 60.

שרון רופא אופיר: לאיזה רישוי נדרשים מרביתם?

שרון רופא אופיר: מבין כל הגורמים שמטפלים, מי הוא הגורם שהכי הרבה נדרש לרישוי עסק?

קריאה: כבאות.

שרון רופא אופיר: למה אין כאן נציג של כבאות?

שרון רופא אופיר: למה דווקא של משטרת ישראל?

מיכל עקביה: אני מבק3שת להבהיר משהו.

מיכל עקביה: נמצאת בפניכם הצעת חוק ממשלתית שהוגשה במסגרת פרק בחוק ההסדרים.

מיכל עקביה: במסגרת הכנת ההצעה הזאת היו דיונים ארוכים ומאוד מאוד מפורטים של כל נציגי הממשלה.

מיכל עקביה: ההצעה שבפניכם מבטאת את הפשרות או את ההסכמות אליהן הגיעה הממשלה כולל כל נציגי הממשלה.

מיכל עקביה: זה נכון לגבי ממשלת ישראל, זה נכון לגבי כבאות, זה נכון לגבי איכות הסביבה.

סימון דוידסון: את אומרת שאנחנו חותמת גומי?

שרון רופא אופיר: לא הבנתי מה את אומרת.

סימון דוידסון: גם אני לא הבנתי.

שרון רופא אופיר: אנחנו לא חותמת גומי.

סימון דוידסון: אנחנו נציגי ציבור שבאים לשמוע את כל הגופים ויכול להיות שאנחנו רוצים לשנות דברים.

שרון רופא אופיר: כדי שאנחנו נאשר את ההצעה, שאנחנו תומכים בה וחושבים שהיא טובה, הרי פנינו לחוק ההסדרים.

סימון דוידסון: המשפט שאמרת, אני לא מקבל אותו.

שרון רופא אופיר: אני לא הבנתי מה אמרת.

מיכל עקביה: אני אסביר.

שרון רופא אופיר: אנחנו רוצים לשמוע את כל הנציגים.

סימון דוידסון: שנלך הביתה?

וליד טאהא: חברת הכנסת שרון, אני כמובן חותם על כל מילה שלך ושל חברי סימון.

וליד טאהא: נסתפק במה שאמרת.

וליד טאהא: חברי הכנסת יעירו ויעלו הצעות לשינוי, אפילו ידחו.

וליד טאהא: זה תפקידם ואת לא תטיפי להם מוסר.

מיכל עקביה: לא הטפתי מוסר.

מיכל עקביה: חלילה.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: נסתפק במה שאמרת.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אני עובר לחוה מונדרוביץ, ראש אגף בכיר, רישוי עסקים, משרד הפנים.

וליד טאהא: תשמעי, הרבה טענו שאתם הבעיה.

וליד טאהא: אתם מרכזים ביד את הכול, הם עושים את זה קשה מאוד, לא מצליחים להביא את כל הגורמים לעשות את העבודה שלהם.

וליד טאהא: למה לא אמרתם קחו את זה מאתנו, אנחנו לא יודעים לעשות את העבודה?

חוה מונדרוביץ: לכן ביקשתי את רשות הדיבור.

חוה מונדרוביץ: חוק רישוי עסקים, מי שאחראי עליו, זאת שרת הפנים.

חוה מונדרוביץ: אני רוצה לסנגר על תיקון 34 ועל קביעת המסלולים המקוצרים שזה כן נכנס לתוקף.

חוה מונדרוביץ: זה אמנם בהדרגה אבל כמי שאחראית על הנושא הזה ברמה הארצית, אני מקבלת הרבה מאוד פניות ממנהלי מחלקות רישוי עסקים ברשויות המקומיות על בקשה חדשה שהגיעה אליהם לעסק שמסווג במסלול מקוצר ואיך פועלים עכשיו ואיך עושים את זה.

וליד טאהא: שזה רישוי עצמי?

חוה מונדרוביץ: כן.

חוה מונדרוביץ: אני רואה שזה קורה.

וליד טאהא: בכמה אחוזים זה קורה?

חוה מונדרוביץ: כרגע בבקשות החדשות זה קורה בהדרגה.

חוה מונדרוביץ: בחידושי רישיונות שזה הזמן עכשיו לחדש רישיונות, סוף השנה האזרחית, זה כבר גורף כי גם לא תלויים בפרסום מפרט אחיד.

חוה מונדרוביץ: חידוש רישיון, בשונה מבקשה חדשה.

וליד טאהא: רישיון עסק הוא כמו רישיון רכב?

וליד טאהא: צריך לחדש אותו כל שנה?

חוה מונדרוביץ: לא.

חוה מונדרוביץ: תלוי.

חוה מונדרוביץ: בין חמש ל-10, ל-15 שנים, זה רוב העסקים.

חוה מונדרוביץ: מיעוט של העסקים זה שלוש שנים.

חוה מונדרוביץ: מי שמחודש עכשיו והוא מסווג למסלול מקוצר, חידוש הרישיון נעשה במסלול מקוצר.

חוה מונדרוביץ: נכון שלוקח זמן להטמיע, אבל זה קורה בשטח.

חוה מונדרוביץ: אני כן מסכימה שככל שהמפרטים יהיו פשוטים ובהירים יותר, יהיה קל יותר לבעלי העסקים ליישם את זה באופן עצמי ולהצהיר שהם עמדו בדרישות.

חוה מונדרוביץ: הם צריכים להצהיר שהם עמדו בדרישות המפרט האחיד וככל שהמפרט האחיד מסובך יותר, יותר קשה להם ליישם ולהצהיר על כך.

חוה מונדרוביץ: על זה אני רוצה להסכים.

חוה מונדרוביץ: לגבי הוועדה להסדרה.

חוה מונדרוביץ: רוב רובן של הסמכויות לוועדה להסדרה שמוצעות בחוק הזה, הן חדשות.

חוה מונדרוביץ: הן לא סמכויות שהיו בעבר במשרד הפנים.

חוה מונדרוביץ: הסמכויות שהיו לנו במשרד הפנים, היו סמכויות של תכלול.

חוה מונדרוביץ: לקבל מהמשרדים את המפרטים שהם כתבו, מהכבאות, מהמשטרה, מהבריאות וכן הלאה.

חוה מונדרוביץ: אנחנו לא יכולנו לכתוב אך זה במקומם, בשונה מהסמכות החדשה שיש למשרד ראש הממשלה.

חוה מונדרוביץ: ברגע שקיבלנו, הסמכות שלנו הייתה לאגד אותם יחד, לפרסם להערות ציבור ל-60 ימים באתר ממישל זמין, לרכז את כל הערות הציבור, להעביר את הערות הציבור למשרד הרלוונטי שהוער להם על אי סבירות כזו או אחרת ולאחר מכן לקבל בסוף את המפרט הסופי, לאחר שהוטמעו ההערות, ככל שהוטמעו, ככל שהמשרד הרלוונטי – שוב, לא היה לנו כאן שיקול דעת מקצועי להיכנס לשיקולים של כל משרד ומשרד, אבל לאחר שהמשרד הרלוונטי החליט לקבל את ההערות ולפרסם את זה סופית עם הודעה ברשומות ובעיתונות, הנה, שימו לב פורסם מפרט אחיד למספרה, למכון יופי, לבית קפה וכן הלאה.

חוה מונדרוביץ: הדבר היחיד שהיה לנו בחוק להתערב בסמכות, ככל שמתקבלת הערה על סתירה בין שני משרדים, יגיעו נותני האישור להסכמה ביניהם ואם הם לא מגיעים, זה יעלה לוועדה הבין משרדית לרישוי עסקים.

חוה מונדרוביץ: אני חייבת לומר שלמרות שכאילו נשמע שכל המפרט הוא מלא סתירות, זה בקטנה ממש.

חוה מונדרוביץ: ממש לעתים רחוקות מאוד עלתה הערה על סתירה משני משרדים כשהם הגיעו להסכמה ביניהם בישיבה ביניהם, חקלאות והגנת הסביבה וכן הלאה.

וליד טאהא: איך את עושה את זה בפועל?

וליד טאהא: איך את מביאה אותם להיפגש ביניהם?

חוה מונדרוביץ: אנחנו כל הזמן נפגשים.

חוה מונדרוביץ: אתמול הייתה פגישה עם כבאות ובריאות ושלשום עם הגנת הסביבה ומשטרה.

חוה מונדרוביץ: כל הזמן נפגשים ואחת לחודש בערך יש ועדה משרדית לרישוי עסקים שדווקא לא תפקידה היה לדון בדרישות של המפרטים האחידים.

וליד טאהא: אתם אוספים כמה בקשות של רישוי ואז מביאים את הגורמים?

חוה מונדרוביץ: לעתים מאוד מאוד רחוקות, אבל ברגע שהייתה סתירה כזו בגידול בעלי חיים, בין זה לזה, פשוט קובעים פגישה בין הגנת הסביבה לחקלאות, מגיעים להסכמה על המרחק שהוא בין זה לבין בית מגורים, למשל כדוגמה.

חוה מונדרוביץ: זה באמת היה לעתים רחוקות.

וליד טאהא: זה לא הלך טוב.

וליד טאהא: העובדה היא שמציעים תוכנית, רפורמה, תקראי לה איך שאת רוצה.

וליד טאהא: זה אומר שלא הלך טוב.

וליד טאהא: למה לא הלך טוב?

יצחק פינדרוס: כי לא היה לה SAY על הדרישות של כבאות.

חוה מונדרוביץ: אני אומרת שהסמכויות החדשות בחוק לוועדה להסדרה, אלה סמכויות שלא היו בעבר במשרד הפנים.

וליד טאהא: ספרי לנו איך זה עבד מבחינת לוח זמנים.

וליד טאהא: ביקשתם לקדם אישור לאיזשהו עסק, את חוזרת לומר להם שדרשת מהם, שלחת להם?

וליד טאהא: איך זה עובד?

חוה מונדרוביץ: כן.

חוה מונדרוביץ: אנחנו הרבה מאוד היינו בקשר עם משרדים שישלחו לנו את המפרטים כדי שנעמוד בזמנים.

וליד טאהא: לא היה להם זמן?

וליד טאהא: לכן לא שולחים?

חוה מונדרוביץ: כרגע כל המפרטים שאמורים היו להתפרסם עד ה-1 בינואר 2020 פורסמו והפעימה הבאה הייתה אמורה להיות ב-1 בינואר 2023.

חוה מונדרוביץ: יש עוד זמן אבל בעיקרון אנחנו חילקנו את זה.

חוה מונדרוביץ: לא חיכינו עד הרגע האחרון אלא חילקנו את זה לרבעונים.

חוה מונדרוביץ: ברבעון מסוים כך וכך מפרטים אמורים היו המשרדים להגיש לנו וברגע שהוגשו לנו, כל פרק מכל אחד מהמשרדים, שמנו את זה יחד להערות ציבור לשישים ימים ולאחר מכן למשרדים היו עוד ארבעה חודשים להטמיע את ההערות ואז פורסם מפרט סופי.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: אני מבין שיש הרבה שרוצים להתייחס, גם ב-זום וגם כאן אבל אין עכשיו אפשרות לאפשר לכולם את זכות הדיבור.

וליד טאהא: אנחנו בכל זאת נשמע את חבר הכנסת יואב קיש.

וליד טאהא: נכנסת, קיבלת זכות דיבור.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני שמח שלחברי כנסת יש פה זכות דיבור.

וליד טאהא: מה אתה אומר?

וליד טאהא: מפתיע?

וליד טאהא: :

יואב קיש: לא.

יואב קיש: ציינת את זה כאיזה משהו.

וליד טאהא: דווקא שמחנו שהגעת וקיבלת את זכות הדיבור.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני מאוד מעריך ואני גם מכבד את חברי הכנסת שוויתרו על זכות ונתנו לי.

סימון דוידסון: לא.

סימון דוידסון: אנחנו כבר דיברנו.

יצחק פינדרוס: בניגוד אליך, אני הייתי צריך לחכות חצי שעה.

יצחק פינדרוס: תראה איזו אפליה.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: אנחנו מפלים את הליכוד לטובה.

יואב קיש: אני ביקשתי זכות דיבור וקיבלתי ואני שמח שגם לא הייתי צריך לחכות.

יואב קיש: לא ניצלתי כל זכות עודפת.

יואב קיש: חשבתי שלא דיברו.

יואב קיש: אמרו שדיברו, ואני שמח על כך ואני מקווה שוועדת הפנים תמשיך לשמור על המסורת שלה בשיח ענייני, מכבד, כמו שהיה עם הרבה יושבי ראש קודמים.

וליד טאהא: כולל יואב קיש.

יואב קיש: אני שמח על הדיון הספציפי הזה כי אני חייב לומר שהייתי מאוד מתוסכל מתוצאות הרפורמה שהעברנו לפני שנים לא רבות.

וליד טאהא: אתה היית אז היושב ראש?

יואב קיש: כן.

וליד טאהא: ב-2018.

יואב קיש: כן.

יואב קיש: עד הפיזור ב-2019, תחילת 2019.

יואב קיש: כל האנשים שיושבים כאן, יש לנו שעות רבות שבילינו ביחד ואני מודה שגם אז החשש הכי גדול שלי היה לראות שזה יקרה.

יואב קיש: זאת אומרת, לפני כן היה ניסיון עם חקיקה שלא צלח, היה את הניסיון שאני הובלתי ב-2019-2018 שאני חושב שייצר תשתית טובה ועשה שינויים.

יואב קיש: אי אפשר להגיד שלא קרה שום דבר אבל להגיד היום שאנחנו נמצאים שנתיים - - -

וליד טאהא: זו בדיוק הייתה השאלה.

וליד טאהא: בכל זאת היה כאן דיון ועברה רפורמה.

וליד טאהא: למה זה לא עבד בשטח?

יואב קיש: אני חושב שזו שאלה טובה.

וליד טאהא: זו בדיוק הייתה השאלה.

יואב קיש: זו שאלת המפתח ואני אגיד לך למה זה לא עבר.

יואב קיש: אלה היו שלוש שנים שבהן, בעצם מתחילת 2019, אולי אפשר להחריג את השנה של ממשלת הליכוד-כחול לבן עת מיקי חיימוביץ הייתה היושבת ראש של הוועדה, אבל אז הייתה גם קורונה והיו הרבה אירועים שהיקשו.

יואב קיש: בעיקרון הכנסת, אפשר לומר, לא תפקדה ואני חושב שזו הייתה הבעיה המרכזית כי ועדת הפנים באופן טבעי הייתה צריכה להיות מאוד מעורבת בתהליך היישום כדי לראות שהדברים יצאו לדרך.

יואב קיש: יש כאן חברים ואנשים שפנו אלי והייתי שותף לתסכול שלהם, שלא מצליחים להזיז.

יואב קיש: ניסיתי להזיז חלק מהדברים במשרד הבריאות בו הייתי ואני חושב שכולם כאן

יואב קיש: מרגישים שזה שוועדת הפנים לא תפקדה בצורה משמעותית בתקופה הזאת, בגלל נסיבות אובייקטיביות, אני לא בא להאשים או לחלק האשמות למישהו כזה או אחר, נוצר מצב שלא היה מי שפיקח על יישום החוק.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: זו האמת הכי פשוטה.

יואב קיש: כשבאים לעשות את זה ולוקחים את כל האירוע של רשות הרגולציה, אני שם את זה בצד.

יואב קיש: אני רוצה לדבר רגע ספציפית רק על הרפורמה הזו.

יואב קיש: אני לא נכנס לכל המורכבויות של רשות הרגולציה.

יואב קיש: לבוא ולומר שאם עכשיו נעשה איזושהי ועדה ומשרד כזה או משרד אחר, אני אומר עוד פעם שהדבר המרכזי שאנחנו צריכים לראות ולראות שקורה זה איך הדבר הזה יוצא לפועל, איך מגבלות כוח אדם במרדים השונים נפתרות, ולא עכשיו מי יותר חזק ומי גובר.

וליד טאהא: מעין, בערך אותן שאלות שנשאלו, איך עושים את זה בפרקטיקה.

יואב קיש: זה הלקח המרכזי.

יואב קיש: אני רואה שהזמן קצר.

יואב קיש: אני מבין שאתה צריך לסיים את הדיון ב-11:00.

וליד טאהא: כן, אז יש דיון אחר.

יואב קיש: ברשותך דקה אחרונה.

יואב קיש: אני כמובן אבוא ואשתתף גם בדיונים האלה.

יואב קיש: אני הייתי בדיון ועדת כספים וועדת בט"פ והגענו לפנים.

יואב קיש: זאת תקופה לחוצה.

יואב קיש: הדבר הזה מחייב פתרון כאשר הדבר המרכזי שאני חושב, בשביל לפתור את האירוע הזה, זה, ראשית, מעורבות אינטנסיבית של ועדת הפנים גם ביישום עכשיו.

יואב קיש: אם אנחנו לא נהיה מעורבים, זה לא יקרה.

יואב קיש: שנית, מירב מעורבות לשלטון המקומי.

יואב קיש: אני אומר לכם שאני מכיר את כל המשרדים ואת כל האנשים ואני אומר שהשלטון המקומי הוא הגורם הכי רלוונטי שידחוף לעניין הזה והכי קרוב והכי מחובר לעסקים עצמם.

יואב קיש: תנו להם להוביל את האירוע הזה כמה שיותר.

יואב קיש: עשיתי את זה ביום המרכז כשמגיעים כל משרדי הממשלה לשם.

יואב קיש: זה כשלעצמו הוכח כהצלחה.

יואב קיש: אני אומר למשרד הפנים שאני מעריך אותם, אני יודע שהם עושים עבודה טובה.

יואב קיש: חוה נותנת את הלב והנשמה.

יואב קיש: לא לכל המשרדים, וגם לא למשרד הפנים, יש את התשומות להניע את כל התהליך הזה.

יואב קיש: תנו לשלטון המקומי להוביל.

יואב קיש: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה חבר הכנסת יואב קיש.

וליד טאהא: אנחנו סיימנו את הדיון היום.

וליד טאהא: מי שלא קיבל את זכות הדיבור, יקבל בדיונים הבאים.

וליד טאהא: יהיו עוד לפחות שני דיונים.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע והשתתף ולכל אלה שחיכו ב-זום ולא קיבלו הזדמנות לדבר.

וליד טאהא: כאמור, יעשו את זה בדיונים הבאים.

וליד טאהא: תודה רבה לכולם.