ועדת הבריאות, כנסת 24, פרוטוקול מספר 10, 2021-10-12 15:10

עידית סילמן: אני פותחת את הדיון.

עידית סילמן: על סדר היום, הצגת תכנית העבודה של משרד הבריאות בתחום בריאות הנפש.

עידית סילמן: נמצאים איתנו ההסתדרות הרפואית בשיתוף אותם לוחמי נפש מטופלים ומתמודדים שנמצאים איתנו כאן בוועדה היום והביאו את הסיפורים האישיים שלהם.

עידית סילמן: ההסתדרות הרפואית בחרה להביא את זה לקדמת הבמה ועל כך באמת גאוות כולנו.

עידית סילמן: היה כאן מפגש מאוד מרגש.

עידית סילמן: אנחנו כבר נתחיל.

עידית סילמן: יפתח בכמה מילים ד"ר צבי פישל, הוא יברך אתכם ואנחנו מתקדמים אליכם.

עידית סילמן: תודה.

צבי פישל: צהריים טובים ותודה רבה.

צבי פישל: אני רואה שאתם נמצאים, אתה בעיקר כבוד השר, נמצא בעמדה די בעייתית כשאתה לוקח על עצמך איזו שהיא תכנית או איזו שהיא כוונה, אז מצפים ממך לעוד יותר.

צבי פישל: ואני חושב שמהר מאד מה שהשגת, התאפסנו ועכשיו אנחנו בשלב הבא כבר ומחכים לשלב הבא.

צבי פישל: אז כל הדברים שאנחנו אומרים הם בתוך הקונטקסט הזה.

צבי פישל: ברפואה יש כל מיני כוכבים, כל מיני מקצועות שהם כוכבים.

צבי פישל: אם אנחנו נחשוב איפה משקיעים, אז תחשבו, יש חדר לידה, יש ניתוחים כאלה, יש ניתוחים אחרים ויש מקומות אחרים.

צבי פישל: כשאנחנו מדברים על החזון שלנו כמערכת בריאות הנפש, כמערכת הפסיכיאטריה הישראלית, אני חושב שהחזון שלנו הוא להפוך את בריאות הנפש לכוכב כזה.

צבי פישל: כוכב כזה שכולם ירצו אותו.

צבי פישל: כוכב כזה שהמחלקות יריבו על איזה חולים לקחת.

צבי פישל: המרפאות יחכו לחולה ולא החולה יחכה למרפאה.

צבי פישל: בבתים המאזנים יהיו מקומות לכל מי שרוצה ולא יצטרכו לבחור.

צבי פישל: כשחולה שעומד להשתחרר ממחלקה וצריך ללכת לתחלואה כפולה לא יצטרך לחכות במחלקה חצי שנה כי אין מקום בתחלוא ה כפולה.

צבי פישל: מצד שני, הכוכבים האלה צריכים להיות גם בין אנשי המקצוע.

צבי פישל: מערכת הפסיכיאטריה צריכה להיות אטרקטיבית מספיק כדי שאנשים ירצו לבוא.

צבי פישל: לא יכול להיות שאולי שלושה בתי חולים במדינת ישראל בוררים את המתמחים שלהם ויכולים להגיד לאנשים 'אנחנו לא מוכנים לקבל אותך כי אנחנו לא חושבים שזה מתאים לך'.

צבי פישל: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו 1/3, 2/3 מבתי החולים יוכלו לברור.

צבי פישל: לא לקבל באופן אוטומטי מישהו, כמו שפעם אחד ממנהלי בתי החולים הוותיקים אמר לי 'יש MD ודופק, אני מקבל להתמחות'.

צבי פישל: זה לא המצב שאנחנו רוצים להגיע אליו, ואנחנו רוצים לשנות את זה.

צבי פישל: זה דורש המון.

צבי פישל: זה דורש כסף אבל לא רק כסף.

צבי פישל: אני חושב שמה שנעשה כאן, בכנסת, ובמשרד הבריאות מסמן ומאיר באור חיובי הרבה יותר את בריאות הנפש.

צבי פישל: אני חושב שהעשייה ביחד, למרות שיש כאן קצת דיבורים שהולכים על לא ביחד, אבל העשייה ביחד היא העשייה שתוביל לזה שיבואו הרופאים הטובים, הפסיכולוגים הטובים, העובדים הסוציאליים הטובים, עובדי הסיעוד הטובים וכולם יבואו למקצוע שלנו ונוכל לתת טיפול נכון, מקצועי ומהיר לכל האנשים שאנחנו רוצים לעזור להם.

צבי פישל: אז אני באמת מודה על כל מה שעשיתם, אבל זורק את הכפפה לאתגרים הבאים.

עידית סילמן: תודה רבה ד"ר צבי פישל.

עידית סילמן: אז כבוד השר, ביחד עם חברתי חברת הכנסת קטי שטרית שהובילה את הדיון מקודם ועכשיו והשקנו ביחד את השדולה למניעת אובדנות, אני מתכבדת לכבד אותך להציג את התכנית המערכתית לבריאות הנפש בתוך ועדת הבריאות.

עידית סילמן: בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה עידית יו"ר ועדת הבריאות.

ניצן הורוביץ: תודה גם לך קטי שטרית על השדולה למניעת אובדנות, זה מאוד חשוב.

ניצן הורוביץ: דברים שכמעט אף פעם לא היו מדברים עליהם.

ניצן הורוביץ: יש פה שינוי גדול.

ניצן הורוביץ: תראו, החלטנו לעשות בגדול מהפכה בתחום בריאות הנפש, זה מה שהיה תמיד החצר האחורית של מערכת הבריאות, תמיד היה בתחתית שרשרת המזון, הופך ועובר לקדמת הבמה.

ניצן הורוביץ: וזה משקף גם החלטה שלי וגם הבנה רחבה במשרד ובציבור שהדברים האלה כבר לא צריכים להתבייש לדבר עליהם, ולא צריך להסתיר אותם ואין בזה שום בושה ושום בעיה.

ניצן הורוביץ: אלה מחלות, אלה בעיות שהמון אנשים סובלים מהן ובגלל הסטיגמה שהיא גם אחר כך מתבטאת בתקציבים, אז הטיפול לא טוב.

ניצן הורוביץ: רק שנבין במה מדובר, במערכת בריאות הנפש בישראל יש כ-18,000 מאושפזים בשנה בבתי חולים ו-300,000 מטופלים בקהילה בשנה, כשהנתון הוא שאחד מכל שלושה אנשים יסבול במהלך חייו ממצוקה נפשית.

ניצן הורוביץ: וגם בקורונה ראינו בשנה וחצי של הקורונה קפיצה בפניות למוסדות לבריאות הנפש, בעליה בתופעות של דיכאונות, הפרעות אכילה, אובדנות בקרב בני נוער, ילדים, ממש קפיצה גדולה.

ניצן הורוביץ: מה שעוד מעמיס על המערכת, שגם כך הייתה מתוחה עד הקצה.

ניצן הורוביץ: אז כפי שאמרתי לא עוד החצר האחורית של מערכת הבריאות, מה שנקרא רחוק מהעין רחוק מהלב, המלחמה בסטיגמה החברתית, זאת לא בושה, אפשר לבקש עזרה ואנחנו אומרים את זה בכל המגזרים ובכל הגילאים.

ניצן הורוביץ: מדהים עד כמה עדיין מחסום הבושה עוצר אנשים מלהגיע לטיפול, ומתמודדי נפש זכאים לתנאי טיפול הולם, אני אומר, החולים ובני המשפחה שלהם לא צריכים להיענש גם על זה שהם מתמודדי נפש.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת מספיק המחלה, לא צריך גם שיהיו במקום לא נאות ובתנאים לא טובים.

ניצן הורוביץ: ומה, מענישים אותם שהם חולים?

ניצן הורוביץ: צריך לטפל בהם.

ניצן הורוביץ: וזו חובה מוסרית ממדרגה ראשונה.

ניצן הורוביץ: מה שמדינת ישראל נותנת לבריאות הנפש בשנה, אלה התקציבים.

ניצן הורוביץ: למשרד הבריאות 2.1 מיליארד שקל, תיכף אגיע לתוספתי שעכשיו הולך לקרות עם התקציב החדש, שזה כולל שיקום נכי נפש, אוטיסטים, התמכרויות, גם בזה הולך להיות שינוי, פסיכיאטריה משפטית ועוד.

ניצן הורוביץ: וכמובן בתי החולים שזה 300 מיליון שקל, בתי חולים ממשלתיים ומערך הקופות שזה 2.5 מיליארד שקל, שזה התקציב שמוערך לבריאות הנפש מתוך סל הבריאות.

ניצן הורוביץ: מה שקרה בתקציב הזה בעקבות הדרישות שלנו יש תוספת גדולה לבריאות הנפש שאמור לעבור בכנסת תוך כמה שבועות, והוא מתחלק באמת בסכומים יפים.

ניצן הורוביץ: קודם כל 400 מיליון שקל לתשתיות בהיקף רב שנתי, תשתיות שיפוץ ובינוי בתי חולים לבריאות הנפש בפריסה לכמה שנים.

ניצן הורוביץ: יש מקומות שפשוט, באמת אני אומר את זה, זה לא ראוי.

ניצן הורוביץ: לא ראוי.

ניצן הורוביץ: לא צריך להיות מומחה או רופא או מהנדס בשביל לראות שאי אפשר, אדם לא יכול לגור במקום כזה.

ניצן הורוביץ: אנשים צפופים בחדר, לפעמים ראיתי ארבעה בחדר, חדר קטן, ועוד מזרון על רצפה בין מיטות.

ניצן הורוביץ: אי אפשר לנשום ככה.

ניצן הורוביץ: אז יש לנו 400 מיליון שקל בפריסה, יש לנו 120 מיליון שקל להגדלת הסובסידיות לבתי חולים לבריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: יש לנו עכשיו כמה וכמה פתרונות חדשים, זה קהילה משקמת ובתים מאזנים, שאלה מוסדות ביניים בין קהילה לבית חולים, ולמה מוסדות ביניים?

ניצן הורוביץ: כי עד עכשיו זה לא כל כך היה.

ניצן הורוביץ: זה היה או בבית או בבית חולים ויש הרבה מצבים שזה לא בית ולא בית חולים וצריך מוסד ביניים ויש היום המון חולים כרוניים שהם בבתי חולים, נמצאים עשרות שנים.

ניצן הורוביץ: אני ראיתי בבאר יעקב נדמה לי חולה שנמצא 30 שנה בבית חולים.

ניצן הורוביץ: בית חולים זה לא בית, זה לא בית מגורים, הוא לא צריך לגור שם.

ניצן הורוביץ: הוא צריך להיות מטופל ולצאת אבל היות ואין לאן להוציא אותו הוא נשאר בבית החולים עשרות בשנים.

ניצן הורוביץ: המקומות האלה של הקהילה המשקמת, הבתים המאזנים אלה בדיוק המוסדות שאפשר להוציא מבית החולים במסגרת הקהילה ובאופן אחר לגמרי.

ניצן הורוביץ: גם יש קיצור תורים שזה דבר שצריך להגיד, יש פה 50 מיליון שקל בתקציב הזה תוספת, מבחן תמיכה לקיצור תורים בקהילה כי היום תור לטיפול פסיכותרפי בקהילה גם יכול להיות שמונה חודשים, אדם רוצה לראות מישהו, שמונה חודשים, אני לא יודע, הוא כבר יפגע בעצמו ויגיע לבית חולים.

ניצן הורוביץ: אלה תורים שהם לא הגיוניים.

ניצן הורוביץ: אנחנו עושים פה מבחן תמיכה לקופות כדי שהם יקצרו תורים.

ניצן הורוביץ: זה החזון האסטרטגי שלנו במשרד הבריאות בכל המכלול הזה של בריאות הנפש שנותנת את ההיבט הכולל, ההוליסטי.

ניצן הורוביץ: ויש פה כמה שלבים.

ניצן הורוביץ: שלב ראשון זה חיזוק הקהילה, שזה דבר שהוא בחסר קשה במדינת ישראל בתחום בריאות הנפש, שזה אומר הרחבת שירותים מרפאתיים, פיתוח קהילה מיטיבה, קהילה משקמת כמו שאמרתי, טיפולי יום, בתים מאזנים וביקורי בית אינטנסיביים, שזה אומר גם שהקופה או הגורם המטפל לוקח יוזמה ובאופן יזום הולך ולא רק מחכה שיפנו אליו ויבואו אליו במצבים קשים.

ניצן הורוביץ: השלב השני זה אקוטיזציה והתמחות של בתי חולים, רה-אורגניזציה והתמקצעות, הפרדת פסיכיאטריה משפטית או במלים פשוטות מי שבית משפט שולח לא יכול להיות וזה לא הגיוני שיהיה עם מטופלים רגילים באותה מחלקה.

ניצן הורוביץ: זה ממש בלתי נסבל הדבר הזה, ומי שמכיר, יודע, אני עדין במילותיי אבל זו מציאות בלתי נסבלת וצריך להפריד את זה.

ניצן הורוביץ: מי ששולחים מבית משפט או ממעצר או על רקע עברייני משטרתי צריך להיות בהפרדה מהמטופלים הרגילים.

ניצן הורוביץ: השלב השלישי שזה העתקה והטמעת בתי חולים פסיכיאטרים לתוך בתי חולים כלליים, מה שאנחנו קוראים 'סינוף'.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת גם כדי לעשות שילוב כזה בין בריאות הנפש לרפואה הכללית, גם כדי לתמוך במוסדות הפסיכיאטרים, להזרים יותר משאבים, לעשות את זה בצורה יותר טובה, אנחנו עושים סינוף, למשל חיבור כזה של בתי חולים לבריאות הנפש לבתי חולים כלליים.

ניצן הורוביץ: למשל התכנית, למשל מעלה כרמל, טירת כרמל, לסנף אותו לרמב"ם, או מה שעושים באסף הרופא שמיר עם הסינוף של באר יעקב ונס ציונה, או אברבנאל עם איכילוב ודברים מהסוג הזה.

ניצן הורוביץ: לא יותר חצר אחורית.

ניצן הורוביץ: זה לא ארץ נפרדת וזה לא בצד האפל של הירח, זה חלק לגמרי ממערכת הבריאות, לכל דבר ועניין.

ניצן הורוביץ: טיפול מרפאתי בקהילה, כמו שאמרתי, תורי המתנה ארוכים מאוד, מה שאומר שבזמן שאתה ממתין לטיפול בקהילה אתה יכול להידרדר, לעתים זה מגיע לאשפוז, יש לזה השלכה על מאות אלפי מטופלים בשנה.

ניצן הורוביץ: ומה שאנחנו עושים פה, כמו שאמרתי, יש לנו מבחן תמיכה חדש להרחבת השירות, זאת אומרת זה יהיה תוספת של מטפלים ומפגשים טיפוליים, כשהמשרד עוקב כמובן במבחן התמיכה על התורים ובהתאם לזה גם נשקול מודלים אחרים, אבל את התורים חייבים לקצר וזה דבר שקורה.

ניצן הורוביץ: אנחנו מדברים פה על מה שנקרא רצף טיפולי ולא מפקירים את החולה באמצע הדרך, כשיש כאן שרשרת שלמה.

ניצן הורוביץ: אשפוז פסיכיאטרי, טיפול אינטנסיבי, טיפול קהילתי אסרטיבי, טיפולי יום וטיפול מרפאתי.

ניצן הורוביץ: בכל אחד כזה כפי שאתם רואים יש עולם ומלואו, כך למשל בנושא של טיפול אינטנסיבי יש את הנושא של אשפוז בית שזה לא רלוונטי לחלק מהאנשים אז יש בתים מאזנים, יש קהילה משקמת, יש מה שנקרא טיפול אסרטיבי, זאת אומרת צוותים שמגיעים לבית המטופל, מד"א נפשי שכזה.

ניצן הורוביץ: וטיפולי יום פלוס טיפולים ייעודיים זאת אומרת טיפולים למשל בטראומה מינית, בתחלואה כפולה שזה גם מחלת נפש וגם סמים, פסיכו גריאטרי, בעיה שהולכת ומחריפה, קיצור תורים ועוד ועוד.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה מאוד חשוב, הרחבת רצף השירותים למטופלים המורכבים.

ניצן הורוביץ: כאן אנחנו רוצים לפתח את זה.

ניצן הורוביץ: אגב, נמצאת כאן טל, אם תרצי להעיר.

עידית סילמן: תיכף נגיע אליך ואת תבואי ותדברי טל.

ניצן הורוביץ: הנה כאן למשל יש תמונות שאתם יכולים להתרשם מבתים מאזנים וזה דבר שאנחנו, היום יש 12, וזה מעט ביותר.

ניצן הורוביץ: אנחנו הולכים לעשות הרבה יותר.

ניצן הורוביץ: אנחנו מחכים לאישור פורמלי של התקציב אבל כבר טל במחלקה שלה עובדת על הוצאת מכרזים כדי להקים את זה בפועל וזה צריך לקרות מהר.

ניצן הורוביץ: וכאן אתם יכולים לראות איך זה נראה, זה לחלוטין לא בית חולים, זה לא מרפאה, זה בית.

ניצן הורוביץ: כי צריך גם לתת הרגשה של בית.

ניצן הורוביץ: החולה בסוף הוא בן אדם ולאווירה של בית יש חשיבות עצומה לאיך שזה נראה, איך שזה מרגיש, ותחשבו על עצמכם באיזה מקום ובאיזה סוג של מתקן אתם הייתם רוצים לגור.

ניצן הורוביץ: התמונה מלמטה זה ממקום ברחובות של עמותת אנוש, באמת עבודה יוצאת מן הכלל.

עידית סילמן: מנכ"לית אנוש יושבת כאן, תודה רבה.

עידית סילמן: גם מנכ"ל ער"ן נמצא.

ניצן הורוביץ: כל הכבוד.

אברהם פרידלר: התמונה למעלה זה מסוטריה.

עידית סילמן: התמונה למעלה זה מסוטריה, ואבריימי מסוטריה נמצא כאן גם.

עידית סילמן: וגם פסח.

ניצן הורוביץ: טל, שימו להם קרדיט בתמונה .

ניצן הורוביץ: זה בכל זאת, שידעו.

עידית סילמן: כתוב.

ניצן הורוביץ: אוקיי.

ניצן הורוביץ: כאן אנחנו מדברים על הטיפול האינטנסיבי כמו שאמרתי, מאשפוז לקהילה.

ניצן הורוביץ: התכנית היא בגדול להוציא בין 300-400 חולים כרוניים מבתי החולים בשלב הראשון, ולהעביר אותם למסגרות מהסוג הזה.

ניצן הורוביץ: זה לא רק עניין שיפנה מיטות ויוריד לחץ בבתי חולים, זה גם מענה יותר נכון לבנאדם.

ניצן הורוביץ: בן-אדם לא צריך לגור כל החיים שלו בבית חולים.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא לא, זה לא יכול להמשך יותר הדבר הזה, וזה קרה עד עכשיו כי לא רצו לזרוק אנשים לרחוב, אבל צרך לתת לזה מענה.

ניצן הורוביץ: כאן למשל אתם רואים תמונה של קהילה משקמת כזאת שזה באוריינטציה שיקומית וזה מוציא מאושפזים ממושכים מבתי החולים, וככה הכוח אדם בבתי החולים יטפל במקרים, במטופלים האקוטיים ובמה שצריך באמת בצורה יותר טובה כי גם שם יש עומסים קשים.

ניצן הורוביץ: יש כל מיני צורות כאלה של קהילות, יש קהילה אקולוגית, יש דברים יפים עכשיו שעושים, באמת דבר יפה, ואני חושב שזה מקסים.

ניצן הורוביץ: באמת.

ניצן הורוביץ: עכשיו נצא, יש תקציב, אז אנחנו נעשה את זה בקנה מידה יותר גדול, ואני חושב שזה ייתן מענה יפה להרבה מאוד אנשים.

ניצן הורוביץ: פה זה לגבי האשפוז, הסגמנט הזה של בתי החולים, ושוב אמרתי, הדגש שלנו הוא יותר על מחוץ לבתי החולים.

ניצן הורוביץ: בעיני בית החולים צריך להיות המוצא האחרון שאתה מגיע לשם רק באמת כשאין מוצא אחר, כי אם אפשר למנוע בקהילה, אם אפשר למנוע באיזה מוסד ביניים אז עדיף לא להגיע לבית חולים.

ניצן הורוביץ: אבל בכל זאת, אתם יכולים לראות את המצב כיום, את המיטות בבריאות הנפש לפי מחלקות, פסיכיאטריה פעילה, פסיכיאטריה פעילה ממושכת, ילדים, פסיכיאטריה משפטית שכאמור לצערי זה מעורבב בתוך המוסדות בצורה לא תקינה לחלוטין, ופה יש סיווג מחודש של מערך האשפוז.

ניצן הורוביץ: מחלקות מתמחות שהן יתמחו בהפרעות אכילה, טראומה מינית, אוטיזם, מטופלים אלימים.

ניצן הורוביץ: יש צרכים שונים ויש גם הכשרה שונה לדברים האלה גם מצד הצוות.

ניצן הורוביץ: מחלקות אקוטיות, טיפול יותר מותאם אישית ומחלקות קלות שהן סוג של מחלקות מעבריות.

ניצן הורוביץ: אולי את רוצה להגיד על זה מילה, בנושא של מחלקות קלות.

עידית סילמן: כשאתם תסיימו אנחנו נבקש את ההתייחסות של טל.

ניצן הורוביץ: אני רוצה רק לגבי החזון, זה השקף האחרון שיש במצגת הזאת.

ניצן הורוביץ: קודם כל יש עניין של תשתית, מה שנקרא, בלי קמח אין תורה, ואנחנו צריכים לשפץ ולבנות מוסדות לבריאות הנפש.

ניצן הורוביץ: יש מוסדות שבאמת צריך, זה לא עובר, די, נגמר הסיפור הזה, וצריך שזה ייראה הרבה יותר טוב.

ניצן הורוביץ: תבינו, חלק מהבעיה למשוך כוח אדם כמטפלים למקומות האלה זה גם בגלל הסטיגמה ובגלל שאנשים לא רוצים לעבוד בתנאים כאלה, אפשר להבין את זה.

ניצן הורוביץ: אז לשיפוץ כאן, לבינוי, יש חשיבות רבה מאוד.

ניצן הורוביץ: גם מזור עומד לעבור וכל מיני דברים כאלה, אבל זו תכנית רב-ארצית, אני ישבתי עם האחראי על הבינוי אצלנו, יש תכנית יפה מאוד, וכוח אדם והתאמה תרבותית לאוכלוסיות ייעודיות, ובבריאות הנפש אני חושב שזה קריטי.

ניצן הורוביץ: ערבים, חרדים, להט"בים, יש מגזרים שמצריכים מענים מיוחדים, מצריכים כוח אדם, מצריכים שפה לפעמים, ואת זה אנחנו רוצים להדגיש כדי שבאמת הטיפול יהיה יותר טוב גם למטפל וגם למטופל.

ניצן הורוביץ: זהו.

ניצן הורוביץ: כל הדברים האלה גורמים לטל ולמחלקה שלה לעבוד עכשיו קשה כדי לנצל את התקציב שקיבלנו ולהוציא את כל התכניות לפועל.

ניצן הורוביץ: צריכים לצאת מכרזים, השנה הזאת כבר נגמרת עוד מעט, לשנה הבאה כדי שיהיה ניצול מלא.

ניצן הורוביץ: אני גם רוצה להודות לקהילה הפסיכיאטרית, לצבי ידידי שבאמת עוזר לנו הרבה מאוד שהוא גם יו"ר המועצה הלאומית לפסיכיאטריה, הטרי, הנכנס בעצם.

ניצן הורוביץ: ולכל מנהלי בתי החולים ולעובדים שעושים עבודה באמת, עבודת קודש.

ניצן הורוביץ: ואני אגיד, יש גם מקרים לא טובים שקורים, כמו המקרה שקרה לאחרונה, ואסור להסתיר את זה, אבל אני חושב שהפתרון בסוף צריך להיות פתרון מערכתי תשתיתי.

ניצן הורוביץ: ברגע שהמקומות האלה יהיו מקומות יותר טובים, יותר ממומנים, יותר רגועים, אז גם פחות דברים רעים יקרו כי מצפיפות ומלחץ וממתח ואלימות דברים טובים לא יוצאים.

ניצן הורוביץ: וזה חלק מהעניין.

ניצן הורוביץ: אז תודה לכל מי שעוזר, המון תודה לכן חברות הכנסת שאתן עובדות איתנו ומעלות את הנושא הזה, יש לזה חשיבות בלתי רגילה כשאומרים את המילים האלה, כל המילים האלה 'משוגע' 'פסיכי' 'לא נורמלי', אנשים שומעים את זה ואז נרתעים מלבוא שלא ידביקו להם את הכינויים האלה, וצריך להפסיק עם זה.

ניצן הורוביץ: כי באמת זה אצל כל אחד, זה באמת דבר שלכל אחד יש, לכל אחד במשפחה ואין בזה בושה, וצריך לתת את הטפול כמו בכל מחלה אחרת.

ניצן הורוביץ: והגיע הזמן.

ניצן הורוביץ: אז תודה רבה, אני מברך על היום הזה ותודה לכולם.

עידית סילמן: תודה רבה השר.

עידית סילמן: תודה רבה על שיתוף הפעולה, אני יכולה לומר באופן אישי על החברות ועל תשומת הלב, על זה שבחרת לפתוח את עבודתך כשר בעולם בריאות הנפש כשאתה שם אותו למול עיניך.

עידית סילמן: כן אני יכולה להגיד שלי כיו"ר קואליציה גם חוץ מזה שאני יו"ר ועדת הבריאות יש אחריות מאוד גדולה ושליחות גדולה בהעברת התקציב הזה שמביא את התקציב התוספתי החשוב שהענקת לעולם בריאות הנפש ולעשייה.

עידית סילמן: פרופ' נחמן אש, מנכ"ל משרד הבריאות.

עידית סילמן: שותף, רופא, חבר.

עידית סילמן: בבקשה.

נחמן אש: אני בקצרה אומר כמה משפטים.

נחמן אש: מה שהציג פה השר זה לא רק עניין של תוספת תקציב שנכנסת עכשיו למערכת בריאות הנפש אלא יש פה תפיסה שטל גיבשה ומובילה שהיא מאוד מאוד נכונה בראייה של חיזוק המענים בקהילה והבאת חלק, שאני מקווה שהנתח הזה ילך ויגדל, של מטופלים מבתי החולים למענים טובים יותר ומתאימים יותר בקהילה, ועל ידי כך גם לשפר את מה שנעשה בבתי החולים, את התנאים ובעיקר בעיני לתת לאדם שנמצא בבתי החולים האלה כבוד גדול יותר ולספק לו את מה שאדם צריך באמת במצוקה המאוד מאוד קשה.

נחמן אש: ואת זה אנחנו מחויבים להוציא לפועל בתכנית הזאת, אמר השר, עכשיו יש את מבחן העשייה, צריך לראות שכל זה קורה.

נחמן אש: אני אומר במפורש שגם כשכל זה יקרה בשנה הבאה וזה יקרה, יש לנו עוד הרבה לעשות לאחר מכן, וזו לא תכנית של שנה אחת, יהיה חייב להיות לזה המשך בשנים הבאות כדי שנגיע למה שאנחנו רוצים בתחום הזה.

עידית סילמן: תודה רבה.

עידית סילמן: בהחלט אג'נדה.

עידית סילמן: נמצאת כאן חברה טובה, טל ברגמן, שבאמת אני יכולה לומר באופן אישי, גם כשהייתי מחוץ לכנסת כחברת כנסת לשעבר ופניתי אליך, אז את נתת לי את כל תשומת הלב ופתחת לי את משרדך ונתת לי לעבוד איתך ביחד על התחום הנהדר הזה, כיו"ר שדולה משותפת, אז עם ח"כ קטי שטרית בשנתיים האחרונות.

עידית סילמן: טל ברגמן בבקשה.

טל ברגמן: תודה לכולם.

טל ברגמן: קודם כל תודה על הדיון הזה ועל היום הזה, זה מאוד מאוד מרגש אז תודה לשתיכן.

טל ברגמן: אני אגיד את זה באמת ברמה האישית, אז קודם כל תודה לשר הבריאות שלי ולמנכ"ל שהם גם על ההובלה והחזון, אני חושבת שבאמת החלום של כל פקיד ומשרת ציבור, שיתנו לו כזו רוח גבית ויאפשרו לו ולאנשיו ולכל האנשים הטובים שנמצאים כאן את התקווה הזאת להועיל ולקדם מערכת שאיפה שהוא כולם תמיד רוצים לקדם אותה וזה לא הולך.

טל ברגמן: זאת אומרת בחוויה שלי יש הרבה אנשים מאוד טובים, תמיד יש נכונות ורצון אבל התקציב התוספתי הזה, הגם שאתם יודעים, יש פערים מאוד גדולים במערכת הזו, הוא הישג של ממש.

טל ברגמן: זה לא משהו שקרה לפחות בשנים שאני נמצאת במשרד הבריאות ואני מאוד מברכת על זה.

טל ברגמן: התחום של בריאות הנפש הוא תחום מאוד רגיש.

טל ברגמן: הוא תחום מאוד נפיץ.

טל ברגמן: כמעט תמיד יש מישהו שהדברים לא מסתדרים לו טוב, תמיד יש מישהו שהוא לא מרוצה.

טל ברגמן: זה טבע הדברים בתחום של בריאות הנפש ובמקומות האלה אנחנו במשרד הבריאות מאוד משתדלים לאזן.

טל ברגמן: והדבר העיקרי שאנחנו משתדלים לעשות במשך כל השנים האחרונות זה להקשיב, פשוט להקשיב.

טל ברגמן: אנחנו מקשיבים להצעות נפלאות, לאנשים נפלאים, לארגונים, למשרדי ממשלה, לא הכל אנחנו יכולים לבצע, לא כל חלום אנחנו יכולים להגשים, אבל בזכות אנשים נפלאים ונהדרים שמרביתם נמצאים פה בחדר, מודלים נפלאים של פסיכיאטריה של ילדים ונוער והעזרה של פרופ' זלצמן וצבי פישל ואברמי היקר שיש לנו קילומטרז' עצום ומחקר משותף על הבתים המאזנים ופסח שעוד הרבה לפני שהייתי במשרד ישבנו בשוק מחנה יהודה ופינטזנו על בתים שאפשר יהיה לאזן בהם אנשים במקום בתי חולים, ועמותת אנוש הנפלאה.

טל ברגמן: ובאמת, אני לא רוצה לשכוח אף אחד אבל אני באמת חושבת שהחוכמה זה להקשיב, ולהבין שלא כל החכמה נמצאת במשרד הבריאות ובמקום אחד ולאנשים יש הרבה מה להציע והרבה דרך ללכת, וזאת התחלה ואנחנו נתחיל ואנחנו נעשה כמובן את המשימות האלה ונמשיך, אני מקווה בעזרתו של השר והמנכ"ל להוביל גם בשנים הקרובות ולקבל עוד תקציבים ולהוביל עוד את המערכת הזאת ולעשות היסטוריה.

טל ברגמן: תודה.

עידית סילמן: תודה רבה טל.

עידית סילמן: אנחנו נעשה סבב קצר של האנשים שבכל אופן באו וכיבדו אותנו כאן, חברי וחברות כנסת ועוד כמה שניתן לפי הזמנים.

עידית סילמן: אני רק אומר שבאמת מבחינתי מטרת הרפורמה הזאת בבריאות הנפש מעבר לזה שהיא מגדילה תקציבים ונגישות, ורואים את התוספת התקציבית, אז יש כאן עשייה גדולה באג'נדה של צמצום הסטיגמה והתוכנית היא חשובה ומשמעותית ואני רואה כפרויקט אישי שלי לטפל בפער האדיר שקיים בכוח האדם במערכת הבריאות.

עידית סילמן: זה מכבר השר והמנכ"ל, חווינו את זה גם אצל המתמחים, הרבה פערים שלא טופלו שנים וצריך לשים את זה על השולחן, שגרמו לפער גדול אצל כוח האדם במערכת הבריאות.

עידית סילמן: מקצועות הבריאות, רופאים, כוחות העזר צריך להגיד כל השרשרת ומקצועות הרפואה.

ניצן הורוביץ: אגב, אני רוצה להעיר, אנחנו עכשיו בדיון על הקיצוב, על ההתמחויות והתורנויות, יש לנו למשל בפסיכיאטריה תקנים פנויים שאנחנו לא מצליחים לאייש.

עידית סילמן: נכון.

עידית סילמן: בדיוק רציתי לומר.

עידית סילמן: חלק מהפער אני אומרת, הוא פיקטיבי.

עידית סילמן: כי יש לנו חוסר תקנון במערכת מחד ורופאים מצוינים וחסרי עבודה מאידך.

עידית סילמן: אבל חלק מהפער הוא גם אמיתי כי יש מחסור אקוטי באותם מקצועות שונים, בהם גם פסיכיאטריה.

עידית סילמן: אני לקחתי נתונים של דו"ח מבקר המדינה שמדבר על פער אדיר של 280 רופאים פסיכיאטרים שחסרים בתוך המערכת ולמספר הזה יש השלכה אדירה כי אנחנו אומרים היום שבאמת האינטק למטופלים הוא בין חצי שנה לשנה.

עידית סילמן: מילא לראות אבחון ראשוני, אלא גם לטיפול, שזה מה שאתה השר, בא, ורוצה לטפל בו.

עידית סילמן: ויש פה 80 משרות של פסיכיאטרים שצריך לומר שלא מאוישות.

עידית סילמן: 100 משרות חסרות בבתי החולים הפסיכיאטריים והכלליים, 100 פסיכיאטרים נוספים חסרים בקהילה בקופות החולים ו-400 משרות בתחום של הפסיכותרפיה.

עידית סילמן: לפי דו"ח של כוח אדם במקצועות הבריאות ישנם בישראל 925 פסיכיאטרים, בנתוני המתמחים אנחנו רואים גם עליה מדי שנה של אנשים שבוחרים בפסיכיאטריה.

עידית סילמן: אז על מה מבחינתנו אני אומרת ושואלת יושב הפער?

עידית סילמן: האם מדובר או בתיקנון או באמת בחוסר ברופאים.

עידית סילמן: ואני אומרת שלא יבואו ויגידו רק חוסר בתקציב, כי זה לא יושב שם.

עידית סילמן: תקציב ותקנים זה עולמות נפרדים והתפקיד שלנו בוועדה הוא לתת מענה דחוף, ואני אומרת דחוף, לבעיה הזאת.

עידית סילמן: אני מבינה שכל שנה עוד ועוד אחיות עוברות הכשרה בתחום הזה של הפסיכיאטריה וזה הולך ועולה ויש מעל 1,200 אחיות ואני שואלת, אז איפה הן נעלמות לנו בתוך המערכת.

עידית סילמן: איפה יושב באמת הפער.

עידית סילמן: וכיום איפה שהוא המערכת הפרטית ממש מצילה את המערכת הציבורית כי אנשים בוחרים ללכת פרטי ואז הם לא מהווים נטל על אותה מערכת ציבורית.

ניצן הורוביץ: אנשים שיש להם כסף יכולים ללכת לפרטי.

ניצן הורוביץ: לא כולם יכולים.

עידית סילמן: כן.

עידית סילמן: נכון.

עידית סילמן: ויש כאלה שיש להם כסף, ואז זה מוריד עומס קריטי מהמערכת.

עידית סילמן: והתפקיד שלנו, והשר גם אמר את זה ואני אומרת את זה שוב, זה לחזק את המערכת הציבורית אבל גם מבלי להרוס את הפרטית שמגבה אותה.

עידית סילמן: כי אנחנו יודעים שבין 25%-35% מהאוכלוסייה יזדקקו במהלך החיים שלהם לסיוע בתחום בריאות הנפש.

עידית סילמן: יושבים כאן רופאים ורופאות, יושבת כאן רופאה, ד"ר ורד בר, שהביאה את הסיפור המטלטל והמרגש שלה ואני דמעתי כאן לפני כשעה.

עידית סילמן: אנחנו מדברים על ילדי העוטף, אנחנו מדברים על חיילים שמתמודדים עם פוסט טראומה, אנחנו מדברים על נפגעי טרור.

עידית סילמן: ח"כ אופיר סופר שמתעסק בפוסט טראומה כבר המון זמן והוביל שדולה וועדת משנה בתחום הזה.

עידית סילמן: מכורי סמים, ילדים עם הפרעות אכילה, נפגעי כתות, קורונה.

עידית סילמן: אני מתכוונת בתור יו"ר הוועדה הזו לטפל בנחישות רבה כדי להזין עוד ועוד מקצועות רפואיים ופרה-רפואיים נדרשים בכוח אדם מיומן ומתוקנן ואיכותי.

עידית סילמן: ברור לי שיהיו לנו המון מלחמות סביב הנושא הזה.

עידית סילמן: אני בטוחה אבל שיחד בעבודה נכונה אנחנו נצליח לפתור את המחלוקות ואת מוקדי הכוח ולטפל בכוח האדם במערכת הבריאות, ואני יכולה לומר השר, שהנושא של המתמחים היה הדוגמה שלא טופלה שנים בתוך המערכת ולראשונה, ואפשר לדון בהאם אפשר להרחיב יותר או פחות, אבל לראשונה בכנסת הזו זה בא לידי ביטוי ומטופל ועל כך גאוותנו.

עידית סילמן: ואני אעשה כל שבידי כדי להעביר את תקציב המדינה ולהוסיף את התקציב, אבל לא רק להוסיף תקציב, גם לברר היכן הפערים ואיפה כוח האדם המיוחד, המיומן שכל כך חשוב לנו, מסתתר בתוך המערכת.

עידית סילמן: חברת הכנסת קטי שטרית בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה לך יו"ר הוועדה.

קטי קטרין שטרית: תודה רבה לך השר, אין לי צל של ספק שאתה באמת ובתמים מתייחס לנושא הזה בכובד ראש.

קטי קטרין שטרית: אני סיפרתי לפני כן, אנחנו כאן מ-9:30, וסיפרתי לפני כן איך אני בכלל הגעתי לנושא הזה.

קטי קטרין שטרית: אני הגעתי לנושא הזה בעקבות פניה של חברה מהמפלגה שלך, יעל גרמן, שהייתה בזמנו שרת הבריאות ואחר כך ניהלה את השדולה ושאלה אותי אם אני מעוניינת להצטרף, יחד עם ח"כ יעקב מרגי, וגם ח"כ עידית סילמן וגם אנוכי הצצנו ונפגענו.

קטי קטרין שטרית: פשוט זה עולם אדיר שנחשפנו אליו עם הרבה מאוד בעיות ואתה הצגת חלק מהנתונים.

קטי קטרין שטרית: אני פשוט רוצה להוסיף למה שאתה אומר, המספרים הם הזויים, הם בכמות אדירה.

קטי קטרין שטרית: מדברים על מתים בשנה מהתאבדויות, בין 600-700, ביקשתי וקיבלתי דו"ח מהממ"מ שנתן מספרים שפשוט מדירים שינה מעיני, ו-6,000 ניסיונות.

קטי קטרין שטרית: אותם 6,000 זה לא משהו שהוא חולף.

קטי קטרין שטרית: זה לא 'שברתי את הרגל, גיבסו אותי, כעבור מספר חודשים אני חוזרת לעצמי' וכולי.

קטי קטרין שטרית: לא, יש פה המון צלקות.

קטי קטרין שטרית: לפני כשעה היו פה משפחות שסיפרו על מה שקורה למשפחה במעגלים, שזה לא רק עניין של אותו מטופל או מטופלת, זה עניין של האחים האחיות והילדים, איך הם ממשיכים, ואין אף אחד שמטפל.

קטי קטרין שטרית: הם נשארים יתומים מכל הכיוונים, גם בצד המטאפורי וגם בצד המעשי.

קטי קטרין שטרית: ואין לנו פתרונות.

קטי קטרין שטרית: אין לנו פשוט פתרונות להם.

קטי קטרין שטרית: אני מסתכלת על הדוגמה האישית, אמרתי לפני כן בדיון הקודם של מנהלי בתי החולים הרגילים לגבי הקאפ, אבל פה בעניין של בריאות הנפש יש לי אחיינית שהיא רופאה פסיכיאטרית, ולה יש בערך ככה: רבע משרה פה, רבע משרה פה, רבע משרה פה, רבע משרה פה.

קטי קטרין שטרית: אני תמיד שואלת אותה, 'את מבזבזת את הזמן שלך רק בלהגיע ממקום למקום' אבל שם היה צורך ולצורך העניין היא עברה לעבוד שם.

קטי קטרין שטרית: ולך אני אומרת אדוני השר, צריך להחריג את נושא הפסיכיאטריה משאר הנושאים ולתת אולי מענקים, לעודד את אותם רופאים לבוא לעולם הזה.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא דיברנו על הפסיכולוגים שזה פן נוסף שלא הצלחנו לדבר עליו, אבל אני מאמינה שבהמשך הדיונים בשדולה אנחנו כן נעלה את זה כי גם שם יש מצוקה נוראית.

קטי קטרין שטרית: אני יכולה להגיד שהפרויקט שנעשה בעקבות הקורונה ששלושת הטיפולים הראשונים שאדם שמגיע לקופת חולים מקבל זה היה כל כך מבורך כי התגלו הרבה מאוד אנשים שזקוקים באמת ובתמים.

קטי קטרין שטרית: ויכול להיות שבצעד המניעתי הזה אנחנו מביאים אותם למצב שהם לא מגיעים לאישפוז, כי אשפוז עולה הרבה מאוד כסף למערכת ואם אנחנו נצליח לתת להם פתרונות לפני כן, והיו מספר אנשים כאן שמגיעים עם פתרונות יצירתיים כמו הבתים המאזנים והטפול בתרפיה וכל מיני דברים כאלה, זה מבורך.

קטי קטרין שטרית: הרפואה תמיד הייתה קונבנציונלית אבל כשהגיעה הרפואה המשלימה לקח כל כך הרבה שנים להבין שגם הרפואה המשלימה יכולה להשלים את הקונבנציונלית.

קטי קטרין שטרית: היא לא באה במקום, אבל היא יכולה להשלים, ואולי לגרום לכך שיימנעו טיפולים הרבה הרבה יותר מקצועיים.

קטי קטרין שטרית: אני חשופה להרבה מאד ארגונים.

קטי קטרין שטרית: רק בשבוע האחרון פתרתי, לא פתרתי, זה לא אני, זה הארגונים פתרו שתי בעיות שהיו אקוטיות של שני אנשים שעמדו להתאבד ונעזרתי לצורך העניין בארגון המבורך הזה, ער"ן, ושיחות הטלפון שהיו לי עם דוד ועם שאר אנשי הצוות, הם פשוט הצילו.

קטי קטרין שטרית: הם פשוט הצילו.

קטי קטרין שטרית: וכשאני מסתכלת גם תקציבית מה קורה לדוגמה עם ער"ן, זו הדוגמה הכי הכי מזעזעת שב-2019 הם קיבלו במבחן התמיכה 4.5 מיליון שקלים, ב-2020 הם קיבלו 4.3 מיליון שקלים ועכשיו שים לב מה קורה, ב -2021 הם מקבלים 2 מיליון, שזה אבסורד, כי מה שקורה זה שיש דבר שנכנס אלינו לחיים וזה הקורונה, והקורונה הזו גרמה לכך שאם אני מסתכלת על הנתונים של ער"ן, אני מסתכלת על עליה כל כך גדולה.

קטי קטרין שטרית: ישנה עליה של 40% כמדומני.

קריאה: 50%.

קטי קטרין שטרית: 50%.

קטי קטרין שטרית: זה עוד יותר גרוע.

קטי קטרין שטרית: כל רגע שאנחנו יושבים פה זה עולה.

קטי קטרין שטרית: ואני קוראת באמת לכל סיעות הבית, לכל חברי הכנסת בנושא בריאות נפש ומניעת אובדנות אין ימין ושמאל, אין קואליציה ואופוזיציה, אין דתיים וחילוניים, אין ערבים ויהודים.

אורית סטרוק: אבל לא ראינו את זה כש- - -את החוק של מיכל במליאה.

אורית סטרוק: לא ראינו את זה.

קטי קטרין שטרית: שניה.

קטי קטרין שטרית: אין ערבים ויהודים, וזה נושא שהוא מחובתנו.

עידית סילמן: ח"כ אורית סטרוק, אנחנו לא מפריעים כאן.

עידית סילמן: בסדר?

אורית סטרוק: היא רק אמרה - - - חוק חשוב.

עידית סילמן: אם את רוצה להפריע אז לא כאן.

עידית סילמן: לא להפריע כאן.

עידית סילמן: תודה.

קטי קטרין שטרית: וזה נושא מאוד חשוב לשתף פעולה ביחד ובאמת להצעיד את ענף בריאות הנפש למקום ראוי לו לטובת המשפחות ולטובת המטופלים.

קטי קטרין שטרית: יש שתי הצעות חוק שאני הגשתי ואני מאוד מקווה שגם, כרגע אני מתבשרת מעידית שגם היא תצטרף לחוקים האלה.

קטי קטרין שטרית: האחד זה הרשות הלאומית למניעת אובדנות.

קטי קטרין שטרית: חברים יקרים, היה מחקר אדיר שמשרד התחבורה אימץ ואני מציעה למשרד הבריאות לאמץ, כשעלו מספר תאונות הדרכים במדינת ישראל הקימו את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מפני שזה היה מצוי בכל מיני משרדים.

קטי קטרין שטרית: נושא בריאות הנפש מצוי בהמון משרדים.

קטי קטרין שטרית: אני לא יודעת עד כמה אתה יודע מה קורה במשרד החינוך או במשרד הביטחון, אבל אם תקום רשות שתהיה תחת משרד הבריאות ותתכלל בתוכה את כל הנושאים האלה, אנחנו חוסכים כוח אדם, חוסכים בירוקרטיה, וזה פותר את הבעיה של התורים, זה פותר המון המון בעיות.

קטי קטרין שטרית: לכן זה המקום, גם זה וגם רשם האובדנות שזה גם חוק מאוד מאוד חשוב שנוכל לדעת בכלל איפה זה יהיה בפעם הבאה, מה יקרה בפעם הבאה.

קטי קטרין שטרית: זה מונע את כל הדברים האלה.

קטי קטרין שטרית: אז קודם כל אני מאוד שמחה ואני מברכת על ההשתתפות שלך ואני יודעת שזה קרוב לליבך ואני מאמינה שאתה כן תפעל בנושא הזה, ואני מציעה לך, תהיה קצת יותר קשוח מול האוצר ותקבל הרבה יותר כסף.

קטי קטרין שטרית: זו ההזדמנות.

עידית סילמן: השר, היא אומרת את זה כי אנחנו במשך בוקר שלם דנו כאן בדיוני הקאפ, ההתחשבנות בין בתי החולים לקופות החולים, ובהחלט יש גם את הקאפ בפסיכיאטריה שאנחנו כמובן מנסים להביא גם בו עכשיו איזו שהיא בשורה.

עידית סילמן: אני רוצה באמת להודות גם לשלמה רוטשילד ממעייני הישועה שהיה איתנו כל היום בזום, על התחום של הפרעות האכילה, ונמצאת כאן גם ציפי מאותו בית חולים, שלא הספקנו לתת לכולם לדבר, בטח לא בזמן הקצוב שהיה לנו, שעושים עבודה אדירה בהפרעות אכילה וזה גם נמצא לנגד העיניים שלנו ולא אמרנו את הנקודה הזאת, ותודה לכם על זה.

עידית סילמן: אנחנו ניתן עכשיו לעוד חברי וחברות כנסת וגם לפרופ' גיל זלצמן שרצה לומר כמה מילים.

עידית סילמן: בבקשה.

גיל זלצמן: אני דווקא רציתי שד"ר אש ידבר.

עידית סילמן: נכון.

עידית סילמן: סליחה.

עידית סילמן: הוא ביקש במקומו לתת לד"ר אש שהוא מתמחה צעיר, כמה מילים מהלב.

עידית סילמן: ד"ר אש גם נמצא בתוך לוח השנה.

עידית סילמן: ורד בר שיושבת כאן גם נמצאת בתוך הלוח, צבי פישל ועוד רבים וטובים, כולל המתמודדים.

עידית סילמן: בבקשה.

ד"ר אש: קודם כל אני מודה לכם מאוד על הפרויקט הנפלא הזה.

ד"ר אש: אני מתמחה בפסיכיאטריה בתקופה שלהיות מתמחה זה דבר לא פשוט, ואנחנו נדבר היום על הסטיגמה שבעיני היא חשובה מאוד.

ד"ר אש: אני רוצה להודות גם לפרופ' זלצמן וגם לצבי פישל שבאמת נתנו לי, למתמחה, להיות בלוח הזה ובעצם להראות כמה העבודה שלנו כמתמחים היא חשובה ומחזיקה את בית החולים.

ד"ר אש: אתמול דיברתי עם טלי בונה שהיא הייתה השותפה שלי לפרויקט הזה והצטלמה, היא לא יכלה להגיע היום.

ד"ר אש: דיברנו בעצם על חשיבות המשפחה, כמה המטופלים שלנו זקוקים למשפחה.

ד"ר אש: מי כמוני יודע את זה, סבתי התמודדה עם סכיזופרניה, אני נולדתי לסיטואציה שבה לסבתא יש דמות שמלווה אותה וגם היא עונה במבטא הונגרי וצריכים לשים לב אליה, וככה להתייחס אליה גם.

ד"ר אש: לימים הלכתי ללמוד רפואה, הלכתי דווקא ללמוד רפואה וגם אני אולי קצת מסטיגמה בחרתי דווקא בתחום כירורגי בבית חולים נוצץ במרכז הארץ, הרבה גאווה למשפחה.

ד"ר אש: אני זוכר שהפעם השנייה בחיי שיצאתי מהארון זה היה כשבאתי לאמא ואמרתי לה 'אני עוזב את הכירורגיה, אני הולך להיות פסיכיאטר, ולא סתם פסיכיאטר אלא פסיכיאטר בבית חולים במחלקה שהיום צבי פישל מנהל, אז כשאני הייתי ילד והייתי מגיע לבקר את סבתי הוא היה אז מתמחה, ובעצם כשפרופ' זלצמן קיבל אותי להתמחות וסיפרתי לו את הסיפור הזה, הבנתי שאני עשיתי איזה שהוא סגירת מעגל מאוד גדולה ובסופו של דבר היום יוצא לי להיות רופא ומטפל בבית חולים שאני זוכר אותו בתור ילד, שמבחינתי זה היה הבית של סבתא באיזה שהוא מקום כמו שאמרת, ויום שישי מגיעים לבקר את סבתא במחלקה הסגורה.

ד"ר אש: אני חושב שבהחלט צריך לגרום לעוד רופאים להגיע לתחום הזה, התחום הזה הוא נפלא ומיוחד.

עידית סילמן: אני מסכימה איתך.

ד"ר אש: ואנחנו חייבים לגרום לאנשים, צריך לתמרץ וצריך לעודד שאנשים באמת יוכלו להגיע לתחום הזה.

קריאה: איך?

עידית סילמן: אנחנו נעשה על זה דיון מיוחד בשמחה.

עידית סילמן: כל הכבוד.

עידית סילמן: נמצא איתנו כבר מהשעה 13:00 מנכ"ל ער"ן דוד קורן ואפילו לא הצליח להוציא מילה כי העומס היה אדיר.

עידית סילמן: בבקשה.

דוד קורן: אז קודם כל עידית סילמן, שוב, אני חושב שקיבלת פה המון ברכות ואת לא לבד, גם קטי וחברות כנסת נוספות וגם חברי כנסת.

דוד קורן: נדמה לי שלשים את הנושא הזה בצורה כל כך דרמטית בחזית זה לא מובן מאליו וברור לנו שניצן הורוביץ שר הבריאות מוביל את זה יחד עם פרופ' נחמן אש ועם טל ברמן שנמצאת פה.

דוד קורן: אתם עושים מהפכה ואנחנו כולנו מורידים את הכובע.

דוד קורן: לכל אחד כאן לוחצת הנעל במקום קצת אחר ואני רוצה לדבר על העזרה הראשונה הנפשית שלוחצת בנעל שלי למרות שיש לי רק נעל אחת, ושוב, השירות שלנו הוא השירות הכי זול שיש, אנחנו נתנו מענה לחצי מיליון איש מתחילת ימי הקורונה, והייתה לנו פגישה מרגשת איתך כבוד השר, לפני עשרה ימים, ואני חייב לומר שמאותה פגישה אני ישן פחות טוב, כי קיבלנו בעצם את הבשורה שאנחנו נקבל תקצוב דרך תמיכה, זה לא כל כך מעניין כאן, של משהו כמו בערך 50% ממה שקיבלנו בשנת 2020 ובתמונת היקפי הפניות שיש לנו היום אני פשוט לא רואה איך אנחנו עומדים בזה.

דוד קורן: אני קורא כאן גם לך, גם לך קטי וגם לעידית, בואו נמצא את הדרך היצירתית לסגור את הפער הזה שהוא באמת באמת קטן, ואני יודע שהלב שלכם נמצא שם.

דוד קורן: אז אני באמת קורא לכם לא להשאיר אותנו, כי אלפי אלפי פונים ובכל יום יש לנו שלושה אנשים שאנחנו פיזית מורידים מהגג.

דוד קורן: ממש כך.

דוד קורן: שאנחנו מונעים מהם להגיע ל-650 - - -

קטי קטרין שטרית: אני יכולה להעיד שאתם הצלתם חייל שהלך לשדה לפני שבוע ימים עם הנשק שלו, כדי לירות, ואתם תפסתם את זה בזמן והצלתם אותו.

דוד קורן: והיו כבר עוד, - - - כבר עוד חיילים מאותו היום.

ניצן הורוביץ: אתם סיפרתם לי, מתקשרים אליכם אנשים שכבר עומדים על המרפסת עם טלפון ככה.

דוד קורן: שלושה ביום.

דוד קורן: ממש שלושה ביום, ואיך אומרים, ולכן אנחנו לא שומעים עליהם למחרת היום כי הם נשארו איתנו.

דוד קורן: אז תודה לכם, אני יודע שהלב שלכם נמצא שם, זה קופה קטנה.

דוד קורן: זה באמת כסף קטן.

עידית סילמן: השר, איש מקצוע אחרון לפני שאנחנו נעבור לעוד התייחסויות, ד"ר צבי פישל יסכם בשם הרבה אנשים טובים, את הדברים.

עידית סילמן: אני רק אומר שד"ר צבי פישל נפגע אתמול באותו מוסד שבו הוא עובד ממטופל באגרוף ומכה מאוד חזקה, ובאמת זה מתוך אהבה לאנשים ואהבה למקצוע - - -

ניצן הורוביץ: המטופל רצה להישאר במחלקה.

עידית סילמן: האמת שזה באמת היה מטופל שהיה אמור לצאת ולדעתי רצה להישאר איתך, צבי.

קטי קטרין שטרית: תיכנס איתו למחלקה ג' ותראה, הם לא קוראים לו אפילו "דוקטור", הם קוראים לו 'צבי, אני אוהב אותך', 'צבי אני אוהב אותך'.

קטי קטרין שטרית: אתה שומע את זה לכל אורך הביקור שהייתי שם וזה מרגש.

קטי קטרין שטרית: זה אמיתי, צבי.

צבי פישל: תודה.

צבי פישל: אני חושב שאני נמצא במקצוע כי אני אוהב את המטופלים.

צבי פישל: אני חושב שכל אנשי המקצוע הטובים הם אנשים שאוהבים את המטופלים שלהם גם במצבים קשים, אני חושב שצריך לשמור עליהם.

צבי פישל: צריך לשמור על הצוות הסיעודי, צריך לשמור על הפרה-רפואיים, צריך לשמור על הרפואיים, אני חושב שאנחנו בפרויקט סלע לא מספיק מתקצבים אותו, לא מספיק נותנים אותו וצריך להיות אנשי ביטחון, כי אם היה איש ביטחון לא הייתי חוטף את האגרוף הזה, אנשים שמסתכלים בפרופיל לא רואים, אבל אם מסתכלים מקדימה רואים שאני קצת א-סימטרי בפנים ולא נולדתי ככה.

צבי פישל: זה בשל מה שאמרת, אבל לא לזה התכוונתי להגיד.

צבי פישל: התכנית היא תכנית נהדרת, אבל אני רוצה להעיר כמה נקודות שאולי חסרות בה ואולי זה קצת פחות פופולארי לדבר על שיעור המיטות ל-10,000 איש.

צבי פישל: עדיין אנחנו נמצאים במדינת ישראל במצב שבו שיעור המיטות שלנו הוא מהנמוכים במערב.

צבי פישל: עדיין אנחנו מדברים על זה שבמדינת ישראל אין עדכון של שיעור המיטות לגודל האוכלוסייה.

צבי פישל: ולכן כל הדברים שאתם מציגים, בתים מאזנים, קהילות משקמות וכולי, לא יצליחו לגרום לזה שכשאני מגיע היום בבוקר למחלקה יש לי 46 חולים על 34 מיטות וזה משגע אותי.

צבי פישל: אחר כך תחשבו איך אני יכול לעבוד עם זה, כשכל הזמן אני עסוק במה לעשות עם המטופלים שלי.

צבי פישל: אתמול בערב כשאני הולך, אין לי איפה לשים את החולים ללון.

צבי פישל: מזל שהקורונה, שד"ר אש כבר סידר אותה, אז אנחנו יכולים לשחרר את החולים הביתה, כי אחרת בתקופת הקורונה כשלא יכלנו לשחרר את החולים הביתה, הם היו ישנים על הרצפה וזה משהו שלא צריך להיות.

צבי פישל: אז זה שיעור אחד שחייבים לדאוג לו.

צבי פישל: דבר שני שצריך לדאוג לו זה שיעור הפסיכיאטרים במדינת ישראל.

צבי פישל: שיעור הפסיכיאטרים במדינת ישראל לפי דו"ח של משרד הבריאות שיצא עכשיו ומדבר על 2020, אנחנו מדברים על עשרה ל-100,000.

צבי פישל: עשרה פסיכיאטרים ל-100,000 זה מצב חירום.

צבי פישל: כשארצות הברית ודנמרק הגיעו ל-14 פסיכיאטרים ל-100,000 הם עשו תוכניות חירום.

צבי פישל: צדקה ח"כ סילמן כשאמרה שיש עליה קלה בשיעור המתמחים שניגשים למקצוע, אבל אנחנו מקצוע זקן.

צבי פישל: אנחנו קשישים.

צבי פישל: אני כמעט בן 60 ויש עוד חברים שמגיעים לגיל הזה ואנחנו עומדים להשתחרר מהמערכת הזאת, והזקנה שלנו מאפילה על הצעירים שבאים ולכן המספרים האלה ילכו ויגדלו וזה מתחתית, זה מתאים לעולם, אני זוכר שפגשתי אנשים מהודו ומתורכיה, להם יש שיעור קטן מזה.

צבי פישל: אם אנחנו מדברים על ארצות הברית, דנמרק ואנגליה אנחנו צריכים להכפיל את המספר שלנו.

צבי פישל: ולכן צריך לתמרץ.

צבי פישל: אין ברירה אלא לתמרץ.

צבי פישל: הדור הצעיר שבא ובוחר מקצועות לאן להתמחות, א.

צבי פישל: צריך לעשות שיהיו יותר רופאים, זה תפקיד שלכם ולא התפקיד שלי, אבל בתוך היותר רופאים כדי שיבואו לפסיכיאטריה הם צריכים לראות את התמריץ מבחינת שעות עבודה, מבחינת ימי חופשה ומבחינת משכורת.

צבי פישל: זה מה שעובד היום.

צבי פישל: אם אני הלכתי לפסיכיאטריה ואמרתי 'זה המקצוע שאני רוצה' ולא שאלתי אפילו שום דבר, אחר כך שאלו אותי אם מקבלים הדרכות, מקבלים כאלה דברים, היום שואלים מה המשכורת.

צבי פישל: ואם יש מקצועות מצוקה כמו פנימית, הרדמה או דברים כאלה שמקבלים תמרוצים, אז הם יבחרו את המקצועות האלה.

צבי פישל: ואם אנחנו לא נעמוד על זה, אנחנו נישאר במצב עוד יותר גרוע שבו התורים ילכו ויגדלו.

צבי פישל: עם כל הכבוד לפסיכותרפיה שזה חשוב והכל, יש דברים קצת יותר דחופים ומה שיותר דחוף זה רופא שיראה בן אדם עם התקף חרדה שבטוח שהוא הולך למות והוא לא מסוגל לצאת מהבית.

צבי פישל: וחשוב שמישהו יטפל בדיכאוני שעומד להתאבד, חשוב שמישהו יטפל בסכיזופרן שבהתקף פסיכוטי.

ניצן הורוביץ: צריך להגיד, זה לא רק רופאים.

ניצן הורוביץ: זה כל המקצועות, באחים ואחיות המחסור בישראל הוא אפילו יותר גדול מאשר ברופאים.

צבי פישל: זו שרשרת שלמה של מקצועות, אנחנו עובדים בצוותים והצוותים חסרים.

עידית סילמן: נכון.

עידית סילמן: ולכן גם אמרנו שכשבאמת שמים ספוט על המאבק של אותם מתמחים שבאמת פעם ראשונה מטפלים בהם, פה זה לא רק המתמחים, זה אותם סטודנטים שנכנסים ללימודי רפואה, זה אותם שדות קליניים שצריך לפתוח, זה אותן התמחויות שצריך לבחור אליהן.

עידית סילמן: ויש כאן שרשרת גדולה של כל כוח האדם במערכת הבריאות שאני אומרת בלב מלא ובנפש חפצה אנחנו הולכים לעסוק בזה.

עידית סילמן: השר נעשה התייחסות של חברי הכנסת שנמצאים כאן.

עידית סילמן: אני יודעת שאנחנו על זמן מליאה, יש לנו כמה דקות ואנחנו צריכים ללכת.

עידית סילמן: בבקשה ח"כ מיכל וולדיגר שגם הביאה את היום ליום בריאות הנפש ועשתה דיונים גם בוועדות.

עידית סילמן: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: אז קודם כל אני רוצה לברך את השר ואת עידית וקטי, בהחלט להודות גם ליו"ר הכנסת מיקי לוי שנעתר לבקשה שלי שזה יהיה יום מיוחד, שזה כולל דיונים בוועדות השונות והיו באמת דיונים ענייניים וגם במליאה עוד שניה שנגיע, אז בהחלט תודה ותודה לכם גם שנעניתם לעניין הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה רק לומר, קודם כל באמת, כל החברה האזרחית ואנשי המקצוע שבאו ונרתמו, ומה זה באו ונרתמו, זה 24/7, 365 יום בשנה.

מיכל מרים וולדיגר: קטי דיברת קודם על בני משפחה ושליווית וראית, אני לא יכולתי להשתתף בדיון הקודם כי היה לי כנס משלי גם עם בני משפחה וכולי, אבל אני כן אגיד, אני בת משפחה.

מיכל מרים וולדיגר: יש לי קרוב משפחה שלצערי הרב הסטיגמה שזה הנושא שהיה לכם, אתם יודעים, הבעיה בסטיגמה בעיקר היא כלפי המתמודדים עצמם והוא לא מוכן להיחשף.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שאין לו מה להתבייש, אני לא פוגעת בכבודו אם אני אחשוף אותו אבל אני כן פוגעת ברצונו.

מיכל מרים וולדיגר: אז עליי לכבד ולא להגיד את שמו אבל אני בת משפחה.

מיכל מרים וולדיגר: אני בהחלט חושבת שמגיע צל"ש לבני המשפחה.

מיכל מרים וולדיגר: הם עוברים תהליכים נוראיים, מתגלגלים לתהום שאין לה תחתית ורואים רק חושך.

מיכל מרים וולדיגר: בהחלט יש לנו שר שבהחלט גילה עניין, לצערי הרב הוא די לבד, כלומר אני לא רואה תמיכה יותר מדי גדולה כי כן הסתכלתי על התקציב ואני כן אתייחס שניה אליו, בהחלט שר שמכוון מטרה ובהחלט שם את זה על השולחן וזה נהדר.

מיכל מרים וולדיגר: אז בהחלט תודה לשר, אבל בעיני זה לא מספיק.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה כן להתייחס שהשר דיבר פה וראיתי את התכנית והיא נהדרת על פניה, אבל כן דיברנו על להעביר את הטיפול לקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מכירה את בתי החולים, אני עושה המון סיורים בבתי החולים, מכירה אותם גם ברמה אישית, אני ישבתי כמעט שנה וחצי יום-יום בבית החולים עם אותו קרוב משפחה וזה הזוי, כלומר בהחלט המצב הוא מזעזע שלוקחים את האנשים הכי, ואת החולים, אני לא חושבת שמי שמתמודד עם בריאות נפש הוא חלש הוא יכול להיות אנשים פה, דוקטורים והכל, אבל כשנמצאים בבתי החולים הם במצב הכי אקוטי והכי נוראי, ולהכניס אותם לבית חולים בצפיפות הנוראית הזאת, אנשים שצריכים את המקום שלהם יותר מכל חולה אחר בארץ, אם היינו עושים זום-אאוט למחלקת גינקולוגיה או כל מחלקה אחרת והיו רואים מה קורה, העולם היה מזדעזע.

מיכל מרים וולדיגר: אבל פה זה שקט, השמש היא המקום הכי טוב לחשוף דברים, אבל זה מוחבא מהאנשים, הם לא רואים את זה, לא מדברים על זה, המצב הוא קטסטרופה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל כן דיברת כבוד השר על להעביר את מרכז הדגש הטיפול והשיקום בבתי החולים לקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: וזה באמת חשוב, אנחנו רואים את זה בכל העולם וזה בהחלט הכי הכי נכון למתמודדי הנפש כי הם באמת אנשים כמונו, כולנו פה בעצם סוג של מתמודדים, לכולנו יש קשיים.

מיכל מרים וולדיגר: ולצערי הרב, אני רק אומרת את המספרים שהזכרת, דיברת פה על 520 מיליון שקל לבתי החולים מול 100 מיליון לקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: היחס הוא בעיני לא מצביע על באמת מגמה להעביר לקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: אני אגיד יותר מזה, כי את בתי החולים, ושוב, צריך לתקן ולשפץ בלי סוף, אבל מדובר על 18,000 אנשים שמאושפזים בשנה מול 300,000 שזקוקים לטיפול בקהילה.

מיכל מרים וולדיגר: היחס הוא פשוט לא נכון.

מיכל מרים וולדיגר: יש כאן כשל נוראי.

מיכל מרים וולדיגר: הטיפול העיקרי צריך להיות בקהילה וככל שנשקיע יותר בקהילה כך פחות אנשים ילכו לאשפוז.

מיכל מרים וולדיגר: וצריך את האשפוז, לא צריך לבטל את האשפוז, יש מקומות שאני כל כך בעד אשפוז כפוי כי לפעמים אין ברירה ומי שכופה את החירות מהאדם זה המחלה ולא הבן אדם, ולא האשפוז.

מיכל מרים וולדיגר: אבל הרעיון הוא בהחלט להעביר את מרכז הכובד לקהילה, לא רק כסיסמה אלא בצורה אמיתית, להשקיע את מירב הכספים בקהילה בלי לפגוע כהוא זה בשיפוצים ובכל הדברים שצריך לתקן בבתי החולים.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני בהחלט מבקשת מכבוד השר שהלב שלו נמצא שם, כן לשים לב לדבר הזה, ומה שקורה היום בפועל, מכיוון שחסר כל כך הרבה את הרצף הטיפולי-שיקומי, אז אנשים משוחררים מבתי החולים כי הם לא עומדים במה שהפסיקה קבעה כסיכון ובעצם הם נפלטים לרחוב, כי המשפחות לא יכולות לטפל בהם, מענים בקהילה אין להם, והמצב הוא נוראי, מן סוג של דלת מסתובבת.

מיכל מרים וולדיגר: אני בהחלט רואה בשר, הגיעה העת לשנות.

מיכל מרים וולדיגר: זה הזמן וזו שעת רצון ואני בהחלט בהחלט מתכוונת אני, ואני מקווה שגם חברותיי, לפעול ולא לנוח עד שהדבר הזה ישתנה.

מיכל מרים וולדיגר: לא רק לדבר על זה.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לדבר, זה חשוב לדבר, וסטיגמה ומודעות זה דבר מאוד חשוב, אבל בעיקר לעשות.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: תודה וסליחה שאנחנו ממהרים כי פשוט יש לנו מליאה.

עידית סילמן: ח"כ אלינה ברדץ' יאלוב, חברה קבועה מן המניין בוועדת הבריאות, ישבה כאן מהבוקר.

עידית סילמן: בבקשה.

אלינה ברדץ' יאלוב: קודם כל הקשבתי, בסבב הקודם לא רציתי לדבר כי רציתי להקשיב.

אלינה ברדץ' יאלוב: הקשבתי עכשיו, עידית, קטי, עשיתן עבודה מצוינת.

מיכל מרים וולדיגר: אני מצטערת אבל אני צריכה לצאת.

אלינה ברדץ' יאלוב: גם כבוד השר, וגם אני מבינה שזה היה בשיתוף עם משרד האוצר וגם מנכ"ל המשרד, עשיתם עבודה מעולה יחד עם כל הארגונים, אני כבר פעם שניה בדיון על בריאות הנפש, אני שומעת את ער"ן, אני שומעת את הפרופסור, אני רואה שהדברים מתקדמים וזה נורא נורא חשוב.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני חושבת שמחובתנו להעביר את התקציב שהחלק של בריאות הנפש ייכנס שם ויעבור כמו שהוא.

אלינה ברדץ' יאלוב: שוב, תמיד אפשר לבקש יותר, אני הייתי שמחה אם משרד הבריאות היה מקבל הרבה יותר, גם בעקבות הדיון על ה-CAP והקפיטציה וכל הדברים האלה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מבינה שיש לנו מגבלות כאלה ואחרות, אבל אני רואה שהכיוון הוא מאוד חיובי, כולל עם המתמחים, ברכות על ההחלטה אגב, כבוד השר.

אלינה ברדץ' יאלוב: אני מקווה מאוד שאנחנו נתקדם בכיוון החיובי ולא נעצור איפה שאנחנו.

עידית סילמן: ח"כ אבתיסאם מראענה, חברת כנסת פרלמנטרית חרוצה בטירוף, באמת, כל הכבוד.

עידית סילמן: קדימה.

אבתיסאם מראענה: יקירתי יו"ר הוועדה עידית סילמן, תודה שהחזרת אותי.

אבתיסאם מראענה: אני אוהבת שלוקחים אותי ביד.

אבתיסאם מראענה: אדוני השר, חברות, חברים, אנשי מקצוע, אני ממש מתרגשת מהדיון.

אבתיסאם מראענה: יש לי שאלה אחת לשר ואני אשמח לא לקבל עליה תשובה עכשיו כי אין לנו ממש זמן.

אבתיסאם מראענה: רציתי רק שנשים אותה כנושא לדיון, גם אשמח להיות בקשר איתכם לגביו.

אבתיסאם מראענה: כל מה שקשור בקשר בין מתמודדי נפש ומתמודדות נפש והמשטרה.

אבתיסאם מראענה: כמה המשטרה יודעת, ברגע האמת, שיש מתמודד נפש, מתמודדת נפש, אנחנו ראינו את זה במקרים מאוד מאוד טראגיים, איאד אלחלאק הוא אחד מהם במזרח ירושלים, גם בחיפה לפני כמה חודשים היה ירי, וגם ביפו לפני יומיים גם נתקלתי בסיטואציה מאוד קשה ברחוב, מתמודד נפש עם אמא שלו שלא יודעת מה לעשות, המשטרה מגיעה, אני יורדת לרחוב, מנסה לטפל בסוגייה כל כך מורכבת ואקוטית והבעיה הכי גדולה זה שאני לא יודעת מה לעשות בסיטואציה וגם משטרה לא כל כך יודעת.

אבתיסאם מראענה: אז אני רוצה שנשים את הסוגייה הזאת לדיון, שיתוף פעולה בין משטרה, הכשרה לשוטרות ושוטרים ברגעים כאלה, והם קורים המון.

אבתיסאם מראענה: אני לא מדברת על מקרי קיצון של ירי במתמודדי נפש, אני מדברת על מקרים שהם לא כל כך קיצוניים, אבל פשוט המשטרה לא יודעת, אין לה את הכלים להתמודד עם זה, זו סוגיה שאני חושבת ששווה להתייחס אליה.

צבי פישל: יש פרויקט שכבר רץ, טל יכולה להרחיב על זה.

צבי פישל: זו התחלת הדרך אבל יש הכשרה לרפרנטים של המשטרה בכל תחנה, הכשרה בבריאות הנפש.

טל ברגמן: המשטרה פנתה למשרד הבריאות והם הגיעו והתייעצו איתנו ואנחנו כבר הובלנו הכשרה אחת של נאמנים בתחנות ויהיו עוד שלוש הכשרות כאלה כרגע אצלם על הפרק.

טל ברגמן: הכשרה של כל שוטר שמגויס למשטרה, ועוד כמה וכמה דברים בדרך.

טל ברגמן: זה לא קל, זה ארגונים גדולים, זה לא הדנ"א שלהם, הם לא אנשי בריאות נפש אבל אנחנו במשרד הבריאות נרתמנו ואנחנו עובדים איתם.

אבתיסאם מראענה: תודה טל.

אבתיסאם מראענה: אני אהיה איתכם בקשר.

עידית סרגוסטי: גם הייתה ועדה בבית הנשיא שהמסקנות שלה עדיין לא יושמו.

עידית סילמן: האמת ששווה להיות בקשר עם אבתיסאם היא באמת נרתמת כל כולה למען מטרות.

עידית סילמן: אחרונת הדוברים, ענת סרגוסטי מנכ"לית בזכות וזכות שלנו שבזכותכם יש הרבה דברים טובים ושאתם משתפים איתנו פעולה.

עידית סרגוסטי: תודה רבה.

עידית סרגוסטי: רק שני תיקונים קטנים, זה עידית סרגוסטי ואני גם לא מנכ"לית בזכות, אני עובדת בארגון בזכות.

עידית סרגוסטי: אבל תודה רבה.

עידית סרגוסטי: אני רוצה להמשיך את הדברים של ח"כ וולדיגר.

עידית סרגוסטי: קודם כל ברכות חמות על עצם זה שהנושא עולה לדיון, על הדיון החשוב הזה, על השר שזכינו שיישם את נושא בריאות הנפש גבוה בסולם העדיפויות של המשרד, והחזון שאנחנו חותמים על כל מילה שבו, ועדיין, בהמשך לדברים של מיכל אנחנו מרגישים שיש פער גדול בין החזון לבין המשאבים שמוקצים בעיקר לנושא של הקהילה.

עידית סרגוסטי: עולם בריאות הנפש סובל ממחסור מאוד מאוד גדול במשאבים מהזנחה פושעת לאורך שנים, הקהילה בתוך העולם הזה היא זו שסובלת במיוחד.

עידית סרגוסטי: דיברתם על קיצור תורי ההמתנה, תכנית של מבחני תמיכה לקופות החולים, אנחנו מאוד מקווים שזה יעבוד, מה שנדרש כאן משרד הבריאות הוא רגולטור, משרד הבריאות צריך להכתיב ולקבוע מה זמן המתנה סביר לקבלת טיפול נפשי.

עידית סרגוסטי: לא ייתכן, הרפורמה בבריאות הנפש עברה לפני למעלה מחמש שנים, המטרה העיקרית שלה הייתה לקצר את זמני ההמתנה, אנחנו חמש שנים אחרי הרפורמה, אנשים מחכים שנתיים בתור, זה לא ייתכן הדבר הזה.

עידית סרגוסטי: תקבעו, תיקחו, יש לכם את הסמכות לעשות את זה, תקבעו מה זמן ההמתנה הסביר ותקצו לקופות החולים את המשאבים שנדרשים כדי שבאמת ניתן יהיה לעשות את זה.

עידית סרגוסטי: דובר פה על אותם אנשים שגרים בבתי חולים פסיכיאטרים, ברור לנו ואנחנו שמחים שברור גם להנהגת המשרד שהם לא צריכים לגור שם.

עידית סרגוסטי: יש למעלה מ-1,000 איש כאלה.

עידית סרגוסטי: התכנית כרגע להקמת קהילות משקמות מדברת על הוצאה של כ-200-250 מהם עד כמה שאנחנו יודעים, אנחנו נשמח לדעת מה התכנית להמשך.

עידית סרגוסטי: זה ברור שהתוכנית הזו היא מהלך של כמה שנים אבל נשמח מאוד לדעת איך הדבר הזה אמור להתקדם הלאה.

עידית סרגוסטי: 10 מיליון שקל לבתים מאזנים זה כמובן הרבה הרבה יותר טוב ממה שהיה בעבר.

עידית סילמן: ממה שלא היה.

עידית סרגוסטי: ממה שלא היה בעבר, ועדיין כדי שבאמת ניתן יהיה להעביר את כובד המשקל של הטיפול לקהילה צריך הרבה הרבה מעבר לזה, ואנחנו מזמינים ומקווים שמשרד הבריאות יציג תכנית רב-שנתית.

עידית סרגוסטי: ברור לנו שזה מהלך מורכב, אבל זה הזמן לעשות את זה, אנחנו במצב שהכוכבים הסתדרו במקום הנכון, יש כנסת שמגבה את זה, יש ממשלה שמגבה את זה, יש אנשי מקצוע, דרג מקצועי שמוביל את זה וזה ממש בשורה שנדרשת היום.

עידית סילמן: תודה.

עידית סילמן: אני אסכם ואומר שבאמת בשביל זה גם נבנתה הוועדה הזו ופוצלה מוועדת העבודה והרווחה, כדי להביא בשורה באמת גדולה ולפקח על הדברים.

עידית סילמן: אני כן אומרת שיש כאן דו"ח של הממ"מ על היעדר מידע מלא על יישומה של הרפורמה בבריאות הנפש, נתונים שמתקבלים בצורה לא מלאה מקופות החולים גם וגם אנחנו על הנושא הזה בתחום בריאות הנפש, ואז קשה להבין איפה והיכן כל הפערים נמצאים, וגם בזה אנחנו נטפל.

עידית סילמן: סיכום שלך השר, בבקשה.

ניצן הורוביץ: תודה על היום הזה ועל תשומת הלב.

ניצן הורוביץ: אנחנו, איך אמר מישהו, לא מפחדים מדרך ארוכה, וגם מסע ארוך מתחיל בצעד ראשון.

ניצן הורוביץ: אז אנחנו לא צעד ראשון כי יש פה עולם שלם של בריאות הנפש, אנחנו מנסים לשפר, לשקם, לשדרג, וכן יש עכשיו הזדמנות ואנחנו מנצלים אותה.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שיתנו לנו לעבוד, תבינו, אנחנו נכנסים אחרי תקופה ששלוש שנים הכל היה תקוע, לא היה תקציב, רק מבחירות לבחירות, לא היה עם מי לדבר בכלל, ועוד קורונה שבאה שבכלל גם באמת שחקה מאוד את משרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: אז עכשיו אנחנו יוצאים מזה ונכנסים לדברים, והרבה תודה לפרופ' אש שמוביל את זה במשרד.

ניצן הורוביץ: ואני מקווה שבשנה הבאה, ביום הבא לבריאות הנפש כבר נוכל לראות תוצאות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לכולם.

עידית סילמן: תודה רבה לכולם, תודה רבה פרופ' נחמן אש, תודה רבה לניצן הורוביץ השר, תודה רבה לכם שהייתם איתנו, אנחנו נמשיך לעשות נפשות פה ובחוץ.