ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 28, 2021-10-11 11:16

וליד טאהא: בוקר טוב לכולם.

וליד טאהא: אני מצטער על האיחור הקל, הייתי חייב להיות בוועדת הכנסת אז איחרתי קצת.

וליד טאהא: בוקר טוב לכל חברי הכנסת, כל הנוכחים, כל האורחים, כל המשתתפים גם כאן באולם וגם בזום.

וליד טאהא: אנחנו הולכים לדבר על נושא חשוב ביותר.

וליד טאהא: בכלל לבני אדם וחשוב ביותר עד כדי פיקוח נפש לחברה הערבית.

וליד טאהא: למה אני אומר עד כדי פיקוח נפש?

וליד טאהא: כי על הדבר הזה תלויים עוד שורה ארוכה של נושאים הקשורים לחיי אדם, חיבור חשמל, דרכים, כבישים, מוסדות ציבוריים, וכל מיני דברים אחרים חשובים, והנושא הזה עבור החברה הערבית הוא לא התקדם כפי שהיה אמור להתקדם או כפי שהתקדם בקרב האוכלוסייה היהודית במדינה ועל כן גם הוא מהווה כסוגיה שעושה קושי אפילו בחיי היום יום לאזרח הערבי.

וליד טאהא: כל הפעילות של אגף האכיפה היא אך ורק בגלל שלא היה תכנון.

וליד טאהא: כי אם היה תכנון אולי היו חוסכים את הכסף שמשלמים למאות או לא יודע כמה עובדים של אגף האכיפה שכל הזמן מסתובבים להם לחפש בניה שקוראים לה בלתי חוקית.

וליד טאהא: האמת שהאזרח לא קיבל הזדמנות לעשות בניה חוקית, ומה לעשות, האזרחים הערבים ב-1948 היו 150,000 היום הם 1.7 מיליון.

קריאה: טיהור אתני.

וליד טאהא: והם צריכים תכנון, צריכים בניה, צריכים מרחב חיים, כמו כל חברה בעולם שגודלת ומתרחבת.

וליד טאהא: יש לנו אורחים חשובים מאוד לדיון הזה.

וליד טאהא: אני אשתדל שהוא יהיה דיון ענייני, מקצועי, שהמטרה שלו להאיץ תכנון ולקדם תכנון בחברה הערבית ולא מי שרוצה לחפש אשמים, זה הדבר הקל ביותר דרך אגב לעשות, אפשר בקלות למצוא אשמים ולהפנות אליהם האשמות.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לדעת, לשמוע, להבין מכאן ועד הלאה איך נושא התכנון מתקדם בחברה הערבית ומתי נתחיל לדבר על חברה ערבית מתוכננת, ישובים מתוכננים ולא רק לדבר על תופעות הלוואי שגורמת סוגיית התכנון.

וליד טאהא: יש לנו כמובן חברי כנסת, ראשי רשויות מן הסתם ואנשי מקצוע, ארז קמיניץ, דלית זילבר ממינהל התכנון.

וליד טאהא: אנחנו נתחיל עם מתן מהממ"מ, תציג את הנתונים שאספת עבורנו ואז נעבור לשמוע את מיכל ממינהל התכנון.

וליד טאהא: בבקשה מתן.

מתן שחק: תודה אדוני היו"ר.

מתן שחק: לקראת הדיון היום כתבנו מסמך רקע קצר בנושא בגלל לוח הזמנים הקצר שהיה לנו לעשות את זה.

מתן שחק: הנתונים על תכנון מתארי שאני אציג יהיו כלליים ואני מניח שמינהל התכנון יפרטו אותם.

מתן שחק: רקע קצר לפני כן, נכון לסוף 2019 לפי נתוני הלמ"ס מנתה האוכלוסייה הערבית בישראל כמעט 2 מיליון נפש שהם כ-21% מתושבי המדינה.

מתן שחק: 72% מהם גרו ברשויות מקומיות ערביות, עוד 26% מהם גרו בתשע ערים מעורבות.

קריאה: סליחה, יש את זה במצגת?

קריאה: מאוד קשה ככה להתרכז.

מתן שחק: לא אין לי מצגת.

מתן שחק: לא הכנתי מצגת לדיון.

מתן שחק: אלה נתונים כלליים, אני מניח שיש לכם אותם, אני לא בטוח אם זה הועבר.

מתן שחק: ו-2% גרו בישובים יהודיים.

מתן שחק: משבר הדיון שאיתו מתמודדת המדינה מאז 2008 מקבל ביטוי חריף במיוחד בישובים הערביים בין היתר בשל מחסור ניכר בקרקעות זמינות לבניה וגידול הביקוש לדירות בחברה הערבית.

מתן שחק: כך נוצר מחסור של אלפי יחידות דיור.

וליד טאהא: מתן אתה רץ מהר.

סמי אבו שחאדה: כן, זה מהר וקשה לקלוט.

וליד טאהא: אתה אמרת יש 2 מיליון, זה כולל את ירושלים אני מבין?

מתן שחק: לפי נתוני הלמ"ס, כן.

וליד טאהא: ובערים המעורבות אתה גם כללת את ירושלים אני מבין?

מתן שחק: כן.

מתן שחק: תשע ערים מעורבות שבהן גרים כ-500,000, כ-26% מהתושבים הערביים בישראל.

מתן שחק: לפי הגדרת הלמ"ס, רק כדי לדייק את הנתונים, בקטגוריה ערבים בלמ"ס נכללים גם בדואים דרוזים וצ'רקסים, שזה לא בדיוק ההגדרות המקובלות תמיד, אבל בלמ"ס ככה זה מוגדר.

מתן שחק: שוב, משבר הדיור פוגע בציבור הערבי במיוחד בשל כמה מהמאפיינים של הבניה בישובים הערביים, וכתוצאה מכך נוצר חוסר של אלפי יחידות דיור בשנה.

מתן שחק: הממשלה קיבלה כמה החלטות בין היתר בנושא קידום תכנון ובניה בישובים ערביים בהחלטות 922 ו-959 שכחלק מהן גם הוקצו תקציבים וגם הוגדרו הגדרות כדי לקדם תכניות מתאר בישובים וכדי לחזק את המתכננים, עובדי הרשויות המקומיות.

מתן שחק: הממשלה קבעה גם יעדים לתכנון מפורט של יחידות דיור בישובים ערביים בתכנית האסטרטגית לדיור 2040, לפי היעדים האלה כ-22,000 יחידות דיור צריכות להיות מאושרות בתכניות מפורטות בכל שנה, מבדיקה של המועצה הלאומית לכלכלה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: 22,000?

מתן שחק: זה משתנה בין השנים.

מתן שחק: זה 21,000 ב-2017-2020, 23,000 ב-2021-2025 ו-22,000 לשנה ב-2026-2030.

מתן שחק: אלה היעדים שהציבה הממשלה לתכנון מפורט.

מתן שחק: כלומר יחידות דיור בתכניות מפורטות שמתוקפן ניתן להוציא היתרי בניה.

מתן שחק: לפי נתוני המועצה הלאומית לכלכלה נכון לשנת 2020 הושגו היעדים האלה, זאת אומרת של 21,000 יחידות דיור לשנה בתקופה של 2017-2020 ואף כ-24% מעבר להן.

מתן שחק: זה בסך הכל.

מתן שחק: עם זאת, היעדים מפולחים לפי מחוזות וכשבוחנים את העמידה ביעדים לפי מחוזות רואים שהעמידה ביעדים במחוז דרום הייתה יותר מפי 2 היעד שנקבע לתכנון לצבור הערבי, במחוז מרכז התכנון בפועל היה גבוה ב-70% מהיעד שהוצב בתכנית האסטרטגית, לעומת זאת במחוז ירושלים, חיפה וצפון היעדים לא הושגו בפערים של בין 23%-60% מהיעד שנקבע.

מתן שחק: בישובים ערביים יש אתגרים מיוחדים לתכנון, מעבר לדפוסי המגורים וצורת החיים הייחודית שמקובלת בישובים האלה, בין היתר מחסור בתכניות מתאר בחלק מהישובים או תכניות מתאר שהן לא עדכניות, ריבוי בעלויות על הקרקע וקיומן של בעלויות לא רשומות או רישום בעלויות לא עדכני, דבר שמקשה מאוד על תכניות איחוד וחלוקה כשבאים לעשות תכנית מפורטת לאזור כלשהוא, וכמובן בניה לא חוקית שמיועדת להיות מוסדרת בתוך תכניות מתאר אבל עלולה גם לסכל את האפשרות להוציא תכנית מתאר לפועל, ככל שהבניה הלא חוקית נמשכת.

מתן שחק: מצד שני, חשוב להזכיר שללא תכנית מתאר, לבנות מתוקף תכנית מפורטת ובהיתר בניה הוא דבר שלא מתאפשר.

מתן שחק: באשר לתכנון מתארי בישובים ערביים, תכנון מתארי, אני כולל בזה גם תכניות כוללניות, גם תכניות מתאר וגם תכניות מתאר מפורטות.

מתן שחק: נכון למאי השנה מתוך 133 ישובים ערביים, שניים מהם טרם הוסדרו ולכן אין בהם תכנית מתאר, ובכל יתר 131 הישובים יש תכנית מתאר בתוקף.

מתן שחק: מבין הישובים האלה יש תכניות שהן ישנות שצריכות עדכון וב-30 ישובים יש תהליך של עדכון של התכניות האלה, 30 ישובים זה בהליך סטטוטורי ועוד בשבעה ישובים יש הליך תכנון, כלומר לפני השלב הסטטוטורי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, רק שאלת הבהרה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אתה אומר שמבין 133 ישובים רק שניים אין להם תכנית מתאר, אבל עם כל אלה שיש להם תכנית מתאר, להערכתי ומתוך עבודה מאוד אינטנסיבית עם רשויות מקומיות במשך עשור, אני יודעת שברוב המקרים תכניות המתאר הקיימות לא מעודכנות כבר שני עשורים.

וליד טאהא: חברת הכנסת ג'ידא, אנחנו ניתן למתן להשלים.

וליד טאהא: תרשמי את הערותייך ותגידי את כל מה שאת רוצה, אבל הוא ישלים.

מתן שחק: ב-96 ישובים יש תכניות מתאר עדכניות שאושרו אחרי שנת 2006.

מתן שחק: שזה 72% מהישובים.

מתן שחק: ביתר הישובים מינהל התכנון מקדם עדכון של התכניות שנמצאות או בהליך סטטוטורי או בהליך תכנון, כלומר לפני השלב הסטטוטורי.

סמי אבו שחאדה: זה אתה מתכוון לקו הכחול?

בצלאל סמוטריץ': לא, זו תכנית מתאר.

וליד טאהא: הוא לא נכנס לפרטים האלה, חברי הכנסת.

וליד טאהא: אתם תעשו את הוויכוח הזה בהמשך מול גורמי המקצוע, אבל ניתן למתן ממרכז המחקר והמידע להשלים.

בצלאל סמוטריץ': היו"ר, הוא נכנס לפרטים רק שלחלק מהאנשים פה לא נוח לשמוע את העובדות.

בצלאל סמוטריץ': כשיש תכנית מתאר בתוקף - - -

וליד טאהא: לא נתתי לך זכות דיבור, ח"כ סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': גם לאחרים לא נתת זכות דיבור.

וליד טאהא: לא, לא נתתי לך.

וליד טאהא: אז אל תיכנס לדברים.

מתן שחק: אני רוצה לציין נקודה אחת נוספת בקשר לסוג התכנית.

מתן שחק: יש תכניות כוללניות שמתוקפן לא ניתן להוציא היתר בניה, גם תכנית מתאר שמתוקפה לא ניתן להוציא היתר בניה, צריך תכנית מפורטת ורק אחר כך אפשר להוציא היתר בניה, ויש תכניות מתאר מפורטות או תכניות מתאר שמפורטות בחלקן.

מתן שחק: לפי נתוני מינהל התכנון ב-45 מהישובים הערביים יש תכנית כוללנית בתוקף או שמקודמת תכנית כזו, ב-8% יש תכנית מתאר בתוקף וב-43% מהישובים יש תכנית מתאר מפורטת או תכנית מתאר מפורטת שמקודמת בהליכים סטטוטוריים בהליכי תכנון.

מתן שחק: ב-4% מהישובים יש תכנית מתאר מפורטת בחלקה בתוקף.

מתן שחק: אני מניח שמינהל התכנון יוכל לפרט יותר בעניין הנתונים על תכניות המתאר.

וליד טאהא: תודה רבה למתן שחק וגם לשירי ספקטור ממרכז המחקר והמידע.

וליד טאהא: עבדתם קשה כדי לארגן את החומר ולא היה לכם קל.

מתן שחק: אני מניח שנוכל להציג נתונים מפורטים יותר לאחר - - -

וליד טאהא: אתם גם תכינו עבודה יותר רחבה להמשך.

סמי אבו שחאדה: אם נוכל לקבל את החומר הזה.

וליד טאהא: אנחנו רוצים לשמוע את מינהל התכנון.

וליד טאהא: הם ידברו על הנתונים, על המספרים ועל כל מה שצריך לשמוע מהם על תכניות לעתיד ונפתח את הדיון לחברי הכנסת, לאורחים, לשותפים.

וליד טאהא: מיכל תציגי את עצמך ותתחילי בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אני אשמח אם אפשר לרשום אותי לדבר.

וליד טאהא: שוש לא תשכח לרשום אותך.

וליד טאהא: אל תדאג.

וליד טאהא: היא רק מזהה אותך וכבר רושמת אותך.

וליד טאהא: מזהים תכונה מיוחדת היום בקרב חברי הכנסת מאגף כלשהו בוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מהאגף שדובר אמת.

וליד טאהא: כנראה מפריע להם שרוצים לדבר על תכנון בחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא, רק רוצים שהדיון יהיה מבוסס על נתוני אמת ולא על שקרים.

וליד טאהא: או שרוצים לתת יד לתכניות תכנון.

וליד טאהא: נראה בהמשך.

סמי אבו שחאדה: הם באים להפתיע היום.

וליד טאהא: להפתיע לטובה או לרעה?

וליד טאהא: בבקשה, מיכל ממינהל התכנון.

בצלאל סמוטריץ': ווליד אני אשמח שאתה תפתיע לטובה ותגנה פגיעה בחיילי צה"ל, ותגנה טרור נגד מתיישבים ישראלים.

וליד טאהא: זה לא הפעם הראשונה שסמוטריץ' מדבר בדיון כלשהוא לא לעניין.

וליד טאהא: אז אני לא מתרגש.

וליד טאהא: אתה לא צריך לענות.

וליד טאהא: בבקשה ממך, ח"כ סמוטריץ' הדיון הוא על תכנון.

וליד טאהא: אם בא לך להשתתף לדבר על תכנון, אהלן וסהלן, אם לא, אפשר גם להוציא אותך.

וליד טאהא: אני לא צריך הערות לא לעניין.

וליד טאהא: אתה לא מרגש אותי דרך אגב.

וליד טאהא: אני לא נשאתי ברכבי דלקים, ועזוב, הדיון הזה נעשה אותו בהזדמנות.

בצלאל סמוטריץ': רק לפרוטוקול, אתה חצוף, גם אני לא נשאתי ברכבי דלקים.

בצלאל סמוטריץ': - - - אתה תחזור בך או שאני אלך לוועדת האתיקה.

וליד טאהא: הדיון הוא על התכנון.

בצלאל סמוטריץ': אתה תחזור בך מהדיבה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אתה תחזור בך מהדיבה, אתה תתנצל עכשיו על הדיבה.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אתה תתנצל על הדיבה הזאת או שאני אלך לוועדת האתיקה.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם השניה.

בצלאל סמוטריץ': אתה תתנצל על הדיבה הזאת.

וליד טאהא: ח"כ סמוטריץ', אתה בא להפריע לדיון שהוא כל כך חשוב לחברה הערבית.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בא להפריע לדיון.

וליד טאהא: התחלת את הדברים עם הפרובוקציות שלך, אז שב בשקט.

וליד טאהא: אתה תדבר רק על תכנון.

בצלאל סמוטריץ': אתה עכשיו הוצאת דיבתי רעה, רק תתנצל, זה הכל.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה ולא נברא.

בצלאל סמוטריץ': או שתסיר חסינות ואני אקח אותך לבית משפט.

קריאה: הוא לא אמר - - -לשם כיוונת, לא?

קריאה: ח"כ סמוטריץ'?

קריאה: הוא אמר על עצמו.

וליד טאהא: לא, הכל בסדר.

וליד טאהא: בבקשה מיכל.

מיכל מריל: בוקר טוב לכולם, שמי מיכל מרין, מנהלת אגף בכיר תכנון - - -

וליד טאהא: דרך אגב, לא אומרים 'חצוף' ליו"ר וזה מעיד על הערכים שלך.

בצלאל סמוטריץ': לא מהדהדים שקר נגד חבר כנסת, קולגה שלך פה בכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא עיתונאי ואתה לא צייצן בטוויטר.

בצלאל סמוטריץ': אז תתנצל, זה לא בושה.

וליד טאהא: לא, לא אמרתי דברים לא נכונים כדי להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': אמרת דברים לא נכונים.

בצלאל סמוטריץ': אמרת שקר.

וליד טאהא: אבל אני לא אפתח דיון, אני רק מלמד אותך שלא אומרים 'חצוף' ליו"ר.

בצלאל סמוטריץ': אמרת שקר שמוציא את דיבתי רעה ואם יש לך אומץ תסיר חסינות ותבוא לבית משפט.

וליד טאהא: בבקשה מיכל.

קריאה: זה חשוב שהדיון יתכנס לתכנון ובניה.

מיכל מריל: טוב.

מיכל מריל: בוקר טוב לכולם.

מיכל מריל: מיכל מריל מנהלת אגף בכיר תכנון חברה וקהילה במינהל התכנון.

מיכל מריל: אנחנו מרכזים את הנושא של התכנון במגזר הערבי.

מיכל מריל: מה שאני אציג עכשיו זה קצת נתונים לגבי התכניות בהיררכיות השונות ואני אעמוד קצת על האתגרים מההתנסות שלנו ושל משרדי ממשלה אחרים בנוגע לתכנון בחברה הערבית.

מיכל מריל: כמו שאמר מתן, באמת 21% מתושבי המדינה הם ערבים, 1.9 מיליון.

מיכל מריל: קרוב ל-1 מיליון מערביי המדינה גרים בערים, יש לזה משמעות גדולה לגבי דפוסי הדיור שיתפתחו בשנים הבאות.

קריאה: כמה מתוכם אזרחים?

מיכל מריל: מבחינת ההיררכיה אנחנו מדברים על ההיררכיה המקומית שזה תכניות מתאר כוללניות, תכניות מפורטות שמתוכן אפשר לגזור היתרי בניה.

מיכל מריל: רק כדי להסביר קצת מה זה בעצם תכנית כוללנית, תכנית כוללנית היא תכנית שחלה בעצם על כל תחום השיפוט של הרשות המקומית, היא קובעת בעצם את אופק הפיתוח של הישוב, את פריסת ייעודי הקרקע בתחומים השונים אם זה מגורים, תעסוקה, מבני ציבור, שטחים ציבוריים פתוחים, היא מתוכננת על ידי צוות מתכננים שהוא רב תחומי בכל התחומים, זה צוות אינ-דיסציפלינרי שכולל נוף, סביבת תשתיות, כלכלה, חברה, שיתוף ציבור, תיירות, שימור ובאמת מייצר איזה שהוא אופק פיתוח לטווח הארוך ומסתכל בראייה כוללת, לא נכנס לרמה של הבית הבודד, מתעסק גם בזהות ובאופי של הישוב מול מקומות הפיתוח באזור, היקף האוכלוסייה הצפוי, החוסן הכלכלי של הישוב והתשתיות, מתייחס לכלל המרחב ולזיקות ולקישורים של הישוב ואליו.

מיכל מריל: אם אני אעמוד קצת על תמונה של הנתונים הכלליים, קצת מספרים, אז באמת יש לנו 131 ישובים ועוד שניים בהסדרה, היום הבנתי שוואדי אל נועם הוא כבר לא בהסדרה אלא הוא מאושר, זה נתון חדש שקיבלנו היום.

מיכל מריל: בתוך כל ה-133 ישובים קיים בסיס תכנוני, מתוך סך הכל 133 ל-115 ישובים יש תכניות מתאר שאו שהן עדכניות בתוקף או שהן בשלבי אישור או בשלבי הכנה.

מיכל מריל: ועדכניות זה פחות או יותר אחרי 2005.

מיכל מריל: מתוך ה-115 האלה יש לנו 75 תכניות שהן בתוקף מ-2006 והלאה.

מיכל מריל: 51 מתוכם אושרו בעשר השנים האחרונות.

מיכל מריל: 31 תכניות הן בשלבי אישור במוסדות התכנון היום ותשע תכניות הן בשלבי הכנה.

מיכל מריל: סך הכל התכניות האלה מכסות מעל 90% מהאוכלוסייה של הישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: כמה ישובים עם תכניות מלפני 2006 לא - - -

וליד טאהא: אוסאמה תכתוב את ההערות, היא תסיים ואנחנו נשאל את כל השאלות.

וליד טאהא: עדיף שהיא תגיד את כל הנתונים שיש לה, חברי הכנסת יכתבו את ההערות שלהם.

אוסאמה סעדי: זה לא הערה, זו שאלה.

מיכל מריל: יש לנו בערך 18 תכניות.

מיכל מריל: אנחנו עברנו על התכניות האלה, עשינו איזו שהיא עבודה לבדוק.

מיכל מריל: זה שהתכניות אושרו לפני 2006 עדיין לא אומר שנדרשת תכנית כוללנית.

מיכל מריל: גם תכניות שהן אחרי 2006, יש הרבה תכניות שהן עדיין לא מיצו את עתודות הפיתוח.

מיכל מריל: יש הרבה מאוד שטחים שלא רק שהם לא ממומשים, הם אפילו לא מתוכננים בתכנון מפורט, וזאת עבודת מטה שעשינו יחד עם משרד השיכון כדי לאתר את אותם מתחמים שעדיין צריך להשקיע בהם ולקדם שם תכנון מפורט כדי לממש.

מיכל מריל: התכנון המתארי בעצם נערך בליווי מקצועי ושיתוף מלא של ראשי הרשויות, עם הרבה מאוד מפגשי ציבור, ואנחנו מקבלים היזון חוזר מהציבור.

מיכל מריל: בכל התכניות יש מאמץ גדול מאוד, איפה שיש קרקעות מדינה, אנחנו מצרפים קרקעות מדינה כדי לתת פתרונות דיור למי שאין לו קרקעות, מי שאין לו קרקעות, מי שאין לו פתרונות דיור וגם בעצם להשלים פערים גדולים של צרכי ציבור שהיום לא נמצאים בגרעיני הכפרים ויש שם מחסור מאוד מאוד גדול.

מיכל מריל: התכניות האלה נותנות מענה להיקף אוכלוסייה שהוא גדול - - -

סמי אבו שחאדה: אפשר רק בירור כדי להבין את המשפט הזה?

סמי אבו שחאדה: בחברה היהודית היהודים בונים על הקרקע הפרטית שלהם ואם אין להם, אז המדינה נותנת, ובחברה הערבית ככה זה?

מיכל מריל: אני רוצה להגיד לך שיש שוני מאוד מאוד גדול בתכנון בחברה הערבית לבין התכנון בחברה היהודית, אם אנחנו מדברים על קרקע פרטית.

מיכל מריל: המאפיינים שונים מאוד, אנחנו הוצאנו איזה שהוא מסמך שנמצא כרגע באתר מינהל התכנון, אנחנו גם נפציץ אותו לרשויות, פשוט לא הספקנו, שבעצם מציף את כל האתגרים האלה ואיך אנחנו מציעים להתמודד עם זה.

מיכל מריל: אבל יש שוני מאוד מאוד גדול.

מיכל מריל: כי אם אתה תיקח למשל קרקע פרטית בישובים היהודיים ואתה רוצה לייעד נניח 80% מהחלקה לשטחי ציבור, אתה יכול לעשות את זה, אין שום בעיה, ואתה מפצה בזכויות.

מיכל מריל: בישובים הערביים אתה לא יכול לפצות בזכויות.

מיכל מריל: היקף השטח הקרקעי הוא הדבר הכי חשוב וככה למדנו את זה ממש מעבודת שטח מאוד מאוד מדוקדקת.

בצלאל סמוטריץ': למה אי אפשר להפקיע?

בצלאל סמוטריץ': למה אצל ערבים אי אפשר להפקיע כמו אצל יהודים?

וליד טאהא: אתם נכנסים לוויכוח איתה, אני רוצה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא ויכוח.

בצלאל סמוטריץ': שאלנו שאלה.

וליד טאהא: אבל אתה אל תשאל שאלות.

וליד טאהא: אני רוצה שהיא - - -

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי, כשסמי אבו שחאדה שואל זה בסדר, כשאני שואל זה לא בסדר?

וליד טאהא: אני רוצה שהיא תסיים, כולל סמי אבו שחאדה, כולל כל אחד מחברי הכנסת.

וליד טאהא: אני רוצה שהיא תסיים, כל מי שיש לו הערה, שאלה, יכתוב אותה, יקבל את הזכות שלו לדבר, כי אחרת יהיה פה אנרכיזם.

וליד טאהא: בבקשה.

מיכל מריל: אוקיי.

מיכל מריל: התכניות נותנות בעצם מענה להיקף אוכלוסייה שהוא גדול בהרבה מהצפי המשוער של הישוב, גם בהתחשב במימוש הרב-דורי של התכניות האלה וגם בגלל הצורך להתגבר על פערי התכנון של שטחי ציבור ופארקים וכולי.

מיכל מריל: ברוב התכניות נוספו באמת שטחי פיתוח מאוד משמעותיים בעיקר בשנים האחרונות ואנחנו בדקנו ב-15 השנים האחרונות 61 תכניות ומצאנו שהתווספו 78,000 דונם, זה רק להמחשה.

מיכל מריל: בחמש השנים האחרונות ב-41 תכניות התווספו שטחי פיתוח של 60,000 דונם.

מיכל מריל: התוספות האלה מאפשרות בעצם לגשר על פערי עבר ובין היתר לפצות על היעדר של שטחי ציבור במרקם הקיים.

מיכל מריל: התכנון נעשה בראייה אזורית כוללת וככל שנדרש אנחנו גם מציעים שינויים בתשתיות אזוריות כמו דרכים ארציות, כמו תחנות רכבת וכולי, אנחנו מקדמים את הדברים האלה גם מול הוועדות הארציות.

מיכל מריל: צריך להבין שהתכניות האלה מסדירות אלפי מבנים לא חוקיים.

מיכל מריל: הרבה מאוד מבנים.

מיכל מריל: בין היתר אנחנו גם שמים דגש על מגמת הציפוף בתכניות, כמובן שכל ישוב זה בעוצמה שונה, ישובים עירוניים, ישובים כפריים וכולי, קרקע פרטית, קרקע מדינה.

מיכל מריל: המחשה קטנה של הישוב כפר כנא לדוגמה רק כדי להבהיר מה זה תכנית כוללנית.

מיכל מריל: אתם רואים פה מצב מאושר של הישוב כפר כנא, אתם רואים את הקו השחור שתוחם את הישוב, זה בעצם השטחים שמאושרים היום לבינוי, היום כפר כנא מונה כ-22,000 נפש פחות או יותר, ובעצם התכניות האלה המאושרות היום בכפר כנא מאפשרות להגיע לאוכלוסיה בהיקף של 43,000 נפש בתכנון המפורט, לא המתארי.

מיכל מריל: במתארי אפילו ל-78,000.

מיכל מריל: אבל אם אנחנו בודקים את כושר הנשיאה של הישוב, של גרעין הכפר, וזה מאפיין את כל הישובים, לכן נתתי דוגמה אחת, הישוב הזה יכול להגיע לבין 27,000-30,000 נפש.

מיכל מריל: כלומר כושר הנשיאה שלו מבחינת שטחי ציבור, תשתיות, היכולת להרחיב כבישים, לא יכול לשאת את מה שהתכניות המאושרות בעצם מייעדות לו, ולכן היה צורך באמת לעשות תכנית מתאר, ובתכנית המתאר החדשה, אתם רואים את כל הכתמים הכהים יותר, הכתומים, שבעצם התווספו לכפר כנא בתכנית המתאר, הם ברמה כתמית, ברמה כוללנית, הם לא מתייחסים לרמת הבית הבודד, ובעצם התווספו פה הרבה מאוד שטחי מדינה שכוללים 2,600 יחידות דיור בגלל שהיה שטח מדינה שהוא פחות או יותר קרוב וסמוך לישוב אז אנחנו גם התפשרנו על שטח יער שהיה צריך לפגוע בו, אבל אנחנו חשבנו שזה שווה, והיום גם מתקדמת תכנית מפורטת, בעצם תכנית המתאר מאפשרת - - -

אורית סטרוק: זה לא יאומן, בגלל שאי אפשר להפקיע אז אתם נותנים עוד ועוד אדמות מדינה.

וליד טאהא: תמשיכי מיכל, תמשיכי.

אורית סטרוק: איך אתם עושים דברים כאלה?

וליד טאהא: תמשיכי בבקשה.

וליד טאהא: ח"כ אורית סטרוק, אני לא נתתי לך זכות דיבור.

אורית סטרוק: מותר לקרוא קריאת בינים - - -

וליד טאהא: אז נותנים לה לסיים את הדברים שלה.

וליד טאהא: יש טענות על מה שהיא אומרת לגבי ח"כים אחרים לא פחות ממך.

וליד טאהא: אבל כל אחד יודע מתי הוא צריך לדבר.

אורית סטרוק: כל אחד יודע ש- - -

וליד טאהא: אז בבקשה, תשבי רגועה עד שנותנים לך זכות דיבור.

אורית סטרוק: זה מזעזע שאי אפשר להפקיע קרקע ולכן נותנים עוד ועוד קרקעות מדינה.

וליד טאהא: בבקשה מיכל.

מיכל מריל: אני רוצה להסביר מה זה תכנון מפורט, רק המחשה קטנה, אתם רואים את הכתם הכתום הגדול והתכנון המפורט שנמצא מצד ימין בעצם מראה את הירידה לפרטים של קווי בניין של גודל, של גובה, של תכסיות וכולי, וגם חלוקה למגרשים למגרשי מגורים.

מיכל מריל: זה בעצם השלב הבא אחרי תכנית כוללנית.

מיכל מריל: עכשיו קצת תמונה לגבי היקפי התכנון של התוכניות המפורטות.

מיכל מריל: אז בשנים האחרונות בעצם באמת יש השקעה מאוד גדולה של כלל משרדי הממשלה, מינהל התכנון, משרד הבינוי והשיכון, רשות מקרקעי ישראל כדי לקדם ולאשר תוכניות מפורטות שניתן יהיה להוציא היתרי בניה מכוחן.

מיכל מריל: אם אנחנו מסתכלים על שנת 2010, בשנת 2010 אושרו 7,700 יחידות דיור, וב-2020 אנחנו רואים כבר, רק ב-2020, 36,000 יחידות דיור שהן בעצם מהוות 38% מכלל יחידות הדיור שאושרו בשנה הזאת לכלל המדינה.

מיכל מריל: סך הכל אושרו בעשור האחרון 243,540 יחידות דיור בישובים הערבים, הדרוזים והבדואים, שמהווה 24% מכלל יחידות הדיור שאושרו, שזה נותן פתרון למעל מיליון נפש.

מיכל מריל: בטווח הארוך כמובן, בגלל העניין של הבנייה הרב-דורית.

מיכל מריל: ב-2021 אושרו 8,343 יחידות דיור והיום נמצאות בהליכי אישור עוד 124,000 יחידות דיור.

מיכל מריל: ואפשר לראות את מגמת העלייה בתכנון המפורט ובאישור של התכניות, בסך הכל יש מגמת עליה.

מיכל מריל: אם אנחנו מסתכלים על התכנית האסטרטגית שהממשלה אישרה תכנית אסטרטגית לדיור בכלל המדינה, אז בפלח של האוכלוסייה הערבית היעד האסטרטגי בין 2017-2020 היה 84,000 יחידות דיור, כשסך הכל בעצם אושרו בשנים האלה 140,750.

מיכל מריל: היעד האסטרטגי לשנת 2021-2025, כלומר לחמש השנים הבאות הוא 117,000 יחידות דיור, כאשר בהליכי אישור פלוס מה שאושר עד היום ב-2021 אנחנו עוברים גם את היעד הזה ומגיעים ל-132,000 יחידות דיור.

בצלאל סמוטריץ': מה ההשוואה של הנתון הזה במגזר היהודי?

בצלאל סמוטריץ': תכנון מול ביצוע?

קריאה: היעד הזה עומד ב-117,000.

יצחק פינדרוס: לקחו את היעד של המגזר החרדי והעבירו אותו לערבי.

יצחק פינדרוס: תבדוק.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא מדבר עכשיו על היעד.

בצלאל סמוטריץ': יש לך את הנתון?

בצלאל סמוטריץ': במגזר היהודי יעד מול ביצוע.

מיכל מריל: כן, יש לנו אבל לא כרגע.

מיכל מריל: אנחנו נעביר.

וליד טאהא: מי קבע את היעד הזה, מיכל?

מיכל מריל: הממשלה.

מיכל מריל: זו החלטת ממשלה.

סמי אבו שחאדה: שום דבר לא התממש.

בצלאל סמוטריץ': מה לא התממש?

בצלאל סמוטריץ': אומרים לך - - -

יצחק פינדרוס: אתה בעודף מימוש.

יצחק פינדרוס: אתה בפי שניים.

אוסאמה סעדי: מה הצורך מול היעד, מיכל?

אוסאמה סעדי: היעדים זה 117,000.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים להגיד מה הצורך?

מיכל מריל: היעדים נגזרו מהצרכים.

עלי סלאלחה: חברים אנחנו חיים בכפרים, אנחנו חיים שם, אנחנו מרגישים את זה.

עלי סלאלחה: הילדים שלנו מתפללים לאלוהים שיבנו בית.

עלי סלאלחה: כשהם שמים עמוד אחד, בא קמיניץ והורס להם את הכל.

בצלאל סמוטריץ': אבל אומרים לך שיש מאות אלפי יחידות דיור.

וליד טאהא: חברי הכנסת, מיכל סיימת?

מיכל מריל: לא, יש לי עוד כמה דברים.

וליד טאהא: אז תתכנסי.

וליד טאהא: אני יודע שזה נושא טעון וירצו לדבר, אז תתכנסי עם הנתונים.

וליד טאהא: אף אחד לא מקשיב לנתונים.

מיכל מריל: בסדר, אני רק רוצה לדבר קצת על האתגרים בתכנון המפורט.

וליד טאהא: אבל קצר, כן?

מיכל מריל: התנאים הפיזיים מאוד מאוד מאתגרים, מרבית הקרקעות בעצם הן קרקעות בבעלות פרטית, מעט מאוד תושבים מחזיקים בהרבה מאוד קרקע בתוך הישובים האלה, יש מצב של היעדר רישום שמייצר גם קושי בביצוע עסקאות בשכירות ובשוק הנדל"ן, יש חוסר התאמה בין נסח הטאבו שקיים לבין הבעלויות הקיימות והמחזיקים בפועל, יש הרבה מאוד יורשים, יש קושי בהפרשות לצרכי ציבור, יש מימוש מוגבל של זכויות הבניה בגלל חוסר תשתיות וכושר נשיאה ירוד של המרקם, יש הרבה מאוד מתחים חברתיים שאנחנו למדנו אותם עם הרבה מאוד סכסוכים ורב עדתיות, הרבה בקשות לתוספות לאורך התהליך התכנוני.

מיכל מריל: בקיצור, יש הרבה מאוד אתגרים, גם אתגרים טופוגרפיים, וכל השילוב הזה של צירוף הנסיבות המאתגר הזה של מאפיינים חברתיים, מציאות קיימת בפועל של בניה וצורך בהתאמה לאמות מידה מקצועיות מייצרים באמת אתגר מאוד מאוד גדול לקדם שם תכניות.

סמי אבו שחאדה: כל זה בתוך הישובים וגם בערים המעורבות וגם איפה שגרים ערבים בישובים, מה שאת אומרת לנו זה רלוונטי לכל האוכלוסייה הערבית או לאוכלוסיה הערבית שהיא רק בתוך הישובים הערבים?

מיכל מריל: זה רלוונטי לתכנון בישובים הערביים.

מיכל מריל: הישובים הערביים בעיקר בגליל - - -

סמי אבו שחאדה: מעורבים זה משהו אחר.

מיכל מריל: המעורבים זה משהו אחר.

וליד טאהא: חבר הכנסת סמי, אנחנו נעשה דיון על התכנון בישובים המעורבים גם בהמשך.

סמי אבו שחאדה: אני שואל בשביל להבין.

וליד טאהא: כן, הבנתי.

וליד טאהא: ושאלת שאלה ראויה.

אורית סטרוק: איך זה הולך, אם זה חבר כנסת ערבי מותר לו לשאול באמצע ואם זה יהודי אז אסור?

אורית סטרוק: איך זה עובד אצלך אדוני היו"ר?

ענבר בזק: יש פה גם יהודים שפשוט מחכים, מצביעים ומחכים בנימוס.

ענבר בזק: אתם מתפרצים, אנחנו לא מתפרצים.

ענבר בזק: זה ההבדל.

וליד טאהא: היא מסיימת.

אורית סטרוק: אפשר לשאול - - -

וליד טאהא: אבל היא מסיימת.

אורית סטרוק: סמי יכול לשאול מתי שבא לו.

אורית סטרוק: מעניין.

מיכל מריל: אני רוצה לדבר על עקרונות התכנון שאנחנו בעצם שמים עליהם דגש כדי באמת לקדם את התכנון כך שהוא יהיה בעצם בר יישום.

מיכל מריל: אנחנו מכוונים בתכניות שהן תכניות איחוד וחלוקה שכוללות פירוק מושע וחלוקה למגרשי בניה, לבנות שכונות מודרניות עם תשתיות, דגש על הפרשת שטחים לצרכי ציבור והגדלה של צפיפויות הבניה.

מיכל מריל: מנסים להתאים את המודל התכנוני על ידי כך שאנחנו בעצם מנסים לשמור על שוויוניות בהקצאת קרקעות לשטחי ציבור בין בעלי הקרקע השונים, היצמדות ככל האפשר לחלקת המקור של בעלי הקרקעות, פירוק שותפויות וריכוז בעלויות שמפוזרות, הסדרה של בניה קיימת ככל האפשר, קידום של תכניות שהן מוכוונות רישום והתאמה למצב הקנייני הקיים בפועל ככל האפשר.

מיכל מריל: זו דוגמה פשוט לאיך אנחנו עובדים, גם אנחנו, גם משרד השיכון עובד ככה, עם הרבה שיתוף ציבור.

מיכל מריל: אני לא אתעכב על הדוגמה הזאת, זה פשוט מראה תשריטי חלוקה שאנחנו אוספים ומנסים להתאים.

מיכל מריל: רק להגיד שמינהל התכנון באמת הוציא חוברת בנושא איחוד וחלוקה בקרקע פרטית בישובים הערביים, בעצם היא מתייחסת לכל סוגיות המפתח ולאתגרים ולמאפיינים הייחודיים של קידום תכניות איחוד וחלוקה בקרקע פרטית בחברה הערבית ומציעה כלים יישומיים כדי להתמודד עם הקשיים האלה.

מיכל מריל: אורית תשלים שני שקפים על הנושא של חיזוק ועדות מקומיות ורשויות.

סמי אבו שחאדה: את התייחסת לתכניות כוללניות, תכניות מתאר ועם כל הסקירה, ואנחנו יודעים שמתכנית כוללנית אי אפשר להוציא היתר בניה.

סמי אבו שחאדה: בסוף צריך גם תכניות פרטניות.

מיכל מריל: אני פירטתי הרבה נתונים לגבי - - -

סמי אבו שחאדה: לא, זה על יחידות ועל זה, אבל מה המצב של תכניות פרטניות בישובים השונים?

מיכל מריל: חלקם נמצאים במוסדות התכנון בתהליכים סטטוטוריים וחלקם נמצאים בהכנה.

סמי אבו שחאדה: מה האחוזים, מה הפילוח?

סמי אבו שחאדה: זה מה שחשוב לנו.

קריאה: אין לה את זה.

מיכל מריל: אני יכולה להגיד לך - - -

סמי אבו שחאדה: אם אין, שתשלח את זה לוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מי אמור לקדם את התכניות המפורטות?

בצלאל סמוטריץ': מינהל תכנון או הרשויות המקומיות?

וליד טאהא: תשלימי.

וליד טאהא: היא תשלים.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אני רק רוצה שאלת המשך למה שאוסאמה שאל.

בצלאל סמוטריץ': מי אמור לעשות תכניות מפורטות?

בצלאל סמוטריץ': האם מינהל תכנון או רשויות מקומיות?

בצלאל סמוטריץ': מי עושה את זה במגזר ה יהודי ומי עושה את זה במגזר הערבי?

מופיד מרעי: יכול להיות גם משרד השיכון, גם משרד הכלכלה.

מופיד מרעי: תלוי באיזה תחום.

וליד טאהא: הרבה גורמים יכולים לעשות את זה.

וליד טאהא: זו התשובה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני שואל מי עושה בכל מגזר.

וליד טאהא: ענינו לך.

וליד טאהא: הרבה גורמים יכולים לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני רוצה שהיא תענה.

בצלאל סמוטריץ': אם אין לה תשובה - - -

וליד טאהא: אבל בוא ניתן להם לסיים.

קריאה: יש פה - - - סמכויות.

קריאה: הראשון שמתחיל.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני רוצה להבין באחוזים במגזר היהודי.

בצלאל סמוטריץ': כמה מהתכנון עושה הרשות המקומית או יזמים פרטיים ובמגזר הערבי כמה - - - של כולם.

וליד טאהא: נסיים עם מינהל התכנון, תעשי את זה קצר ונעבור לכמה דקות גם לדלית ונפתח את הדיון.

וליד טאהא: ארז, חוזרים אליך אחרי זה.

וליד טאהא: אחרי סיבוב.

איתן גינזבורג: לא צריך להשוות כל הזמן.

איתן גינזבורג: אני לא מבין את הדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני פשוט דוגל בשוויון.

בצלאל סמוטריץ': אתם רוצים את זה בחוק היסוד.

איתן גינזבורג: ברור.

איתן גינזבורג: תתמוך בחופש השוויון.

אורית לנדסברג: אני מנהלת אגף בכיר לוועדות המקומיות.

אורית לנדסברג: אנחנו הכנו מתווה משלים להצגה של מיכל שעניינו חיזוק הוועדות המקומיות והרשויות במגזר הערבי מתוך רצון לייצר פלטפורמה שתאפשר את מימוש התכנון והוצאתו מהכוח אל הפועל.

אורית לנדסברג: העובדה שיש לנו תכנית, עד שאין לי היתר בניה וביצוע בעצם זה נשאר ברמה של תכנית.

אורית לנדסברג: כפי שנפרט בהמשך, התכנית מתבססת על הקצאת משאבים לחיזוק ההון האנושי בוועדות המקומיות ובוועדות המרחביות והרשויות החברות בהן, העשרת ידע וחיזוק התשתית הטכנולוגית.

אורית לנדסברג: השקף הזה מציג את מטרת העל של התכנית שעיקרה ייעול תהליכי התכנון והרישוי במטרה להגדיל את היקף הבניה והפיתוח במגזר המיעוטים באמצעות חיזוק יחידות ההנדסה והוועדות המקומיות.

אורית לנדסברג: לעניין חיזוק ההון האנושי בוועדות המקומיות המטרה היא לטייב את תהליכי התכנון והרישוי על ידי תוספת של כח אדם, של אדריכל ועדה שיתעסק יותר בממד של עיבוי הישובים, תכניות מפורטות, תצ"רים וכדומה, הנדסאי רישוי לקדם את כל נושא היתרי הבניה וגזבר כדי שאת כל המשאבים שאנחנו רוצים לתת, אפשר יהיה לנהל בצורה מושכלת.

אורית לנדסברג: ברשויות המקומיות כאן המצב קצת יותר קשה, כרגע יש שם חצי משרת מהנדס בדרך כלל שהוא צריך גם לתאם את הבנייה הציבורית, גם את הפיתוח של המרחב הציבורי, גם להיות מנהל פרויקט מול משרד הבינוי והשיכון וגם להיות בקשר עם הוועדה המחוזית ולקיים - - -

מופיד מרעי: זה מה שעושה מחלקת הנדסה בכל ישוב.

אורית לנדסברג: נכון, יש יחידות הנדסה.

מופיד מרעי: הנדסה ותכנון.

אורית לנדסברג: אז יש יחידות מאוד דלות בכח אדם והמטרה שלנו לעבות אותן.

קריאה: שיתנו דירוג ודרגה, מופיד.

קריאה: אחרי זה אני דבר על הנושא הזה.

קריאה: מאוד חשוב.

אורית לנדסברג: המטרה שלנו היא לעבות את היחידות האלה על ידי השלמת משרת מהנדס, המשך תמיכה של מתכנן אסטרטגי שנמצא כבר שנתיים בחלק מהרשויות, מינוי מנהל פרויקט לכל פרויקטי הביצוע והתשתיות, ותקצוב לעובד רישוי.

אורית לנדסברג: מעבר לכך אנחנו מדברים על העשרת ידע.

אורית לנדסברג: בנושא זה הפוקוס הוא למקצע את בעלי התקפידים המקצועיים בוועדות וברשויות בנושא תכנון במגזר שמיכל ציינה, פוקוס על הכנת תצ"רים, רישוי, ניהול פרויקטים ובמקביל לקיים הדרכות ולהעשיר את הידע לנבחרי ציבור, לקהל היעד המקצועי ולציבור הרחב בכל נושא תכנון ובניה.

אורית לנדסברג: באמת להרחיב קצת את הידע לנושאים של תכנון ובניה.

אורית לנדסברג: הנושא האחרון בעניין הזה זה חיזוק התשתית הטכנולוגית, נדבך שלישי שמטרתו חיזוק התשתית הטכנולוגית בוועדות וברשויות, כדי לייצר קשר תפקודי מקצועי ביניהם, כיוון שרק לחזק כל אחד מהם כאשר כרגע אין שום קשר ביניהם, לא במערכות המחשוב, לא בעולמות הידע, לא העברת מידע, לא קיים פשוט.

אורית לנדסברג: מעבר לכך, כדי שהתכנית הזאת תוכל להתיישם ולהבטיח את היישום שלה, נדרשת מעטפת של ליווי והטמעה של הנושאים האלה, כולל בקרה של היישום שלה וזאת באמצעות אנשי מקצוע מתחומי התכנון והבניה, ייעוץ ארגוני ותקציבי.

אורית לנדסברג: זה למדנו על בשרנו בעניין רפורמה 101.

אורית לנדסברג: אם אין אנשי שטח בתוך הרשויות ובתוך הוועדות המרחביות, לוקח שנים עד שהרשות והוועדה מבינות מאיפה נחת עליהן כל הטוב הזה של התקציבים, ולוקח המון זמן עד שאפשר ליישם את זה.

אורית לנדסברג: אנחנו רוצים גם לעשות בחברה ולהבין מה המשמעות וכמה הצלחנו ומה צריך לשפר.

אורית לנדסברג: יש שני נושאים נוספים, שזה הקידום של מערך להסדרת בנייה קיימת, אלה פרוייקטים שנעשו כבר בוועדת עירון וברכס כרמל בהצלחה, וזו בקשה שעלתה מהרשויות שכאשר יש לנו מבנים שהם לא חוקיים והם נמצאים בתחום תכנית מאושרת, דהיינו אפשר היה להוציא להם היתר, לעשות את כל ההיתרים ביחד כדי להוזיל את העלויות וכמה שיותר מבנים להכשיר.

אורית לנדסברג: נשאר לנו נושא אחד שאנחנו עוד לא סיימנו אותו מתכנית 922 וזה הקמת ועדות מקומיות.

אורית לנדסברג: אני מודה שזה נושא שלא צלח, היו לכך סיבות שונות.

אורית לנדסברג: כרגע אנחנו נמצאים עם כפר קרע - - -

קריאה: בעראבה.

מאזן גנאים: גם בסכנין הוצע לי בזמנו.

אורית לנדסברג: סכנין אנחנו יודעים שזה לא קודם מכיוון שהיה נושא של בית משפט.

מאזן גנאים: באחריות של מי זה?

מאזן גנאים: באחריות שלכם, זה לא באחריות של הרשויות.

אורית לנדסברג: קודם כל, סליחה, זה תהליך שאנחנו מלווים

מאזן גנאים: ולא בוצע.

אורית לנדסברג: התהליך בוצע.

אורית לנדסברג: תהליך נבחן, אני חייבת לציין - - -

מאזן גנאים: עובדתית לא הוקמה במגזר הערבי שום ועדת תכנון חדשה.

מאזן גנאים: אלה עובדות.

אורית לנדסברג: רגע, אני רוצה רק לפרט.

אורית לנדסברג: אום אל פאחם לא רצו ועדה למרות שמלכתחילה יש להם כבר החלטת מועצה.

וליד טאהא: אנחנו לא ניכנס לדוגמאות ספציפיות בבקשה מכם, בואי תתכנסי לסיכום.

וליד טאהא: סיימת?

אורית לנדסברג: אלה הנושאים שאנחנו מציעים לתת מעטפת לרשויות המרחביות ולרשויות החברות בהן כדי לקדם את התכנון שייצא לפועל בצורה של היתרי בניה וביצוע.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: רבותי, אני רוצה להעיר.

וליד טאהא: כל חברי הכנסת רוצים לדבר, אף אחד לא צריך לתת לי סימן, רשמנו את כולכם.

וליד טאהא: שוש רשמה אפילו לפי סדר הגעה.

וליד טאהא: אז תירגעו.

וליד טאהא: כיוון שכל חברי הכנסת ירצו לדבר וגם נרצה לשמוע כמובן את ארז קמיניץ ויש לנו גם אורחים על הזום, ניתן עכשיו לדלית זילבר מנכ"לית מינהל התכנון לדבר בקיצור על הדברים הכי חשובים מבחינתך, וגם לענות על שאלה שקיבלתי, מדוע מינהל התכנון לא מעסיק מתכננים ערבים ומי שמתכנן לערבים הם לא ערבים.

דלית זילבר: אז קודם כל תודה.

דלית זילבר: אני רוצה גם להודות למיכל ולאורית שבאמת עושות עבודה מדהימה בקידום של התכנון.

דלית זילבר: אנחנו קודם כל עובדים לפי החלטות ממשלה ואנחנו מוציאים לפועל את החלטות הממשלה בתחום החברה הערבית.

דלית זילבר: נעשתה פה מהפכה תכנונית, כל הנתונים שמיכל הציגה זה מהפכה תכנונית בכל קנה מידה, עשרות של תכניות כוללניות שרישתו את כל החברה הערבית היום בתכניות כוללניות, אנחנו עובדים על הרבה תכניות מתאר מפורטות, אנחנו לא מפסיקים לתכנן, לשאלה של מי מתכנן, אז מתכננים משרד השיכון, מתכנן קצת רמ"י, מתכננים הוועדות המקומיות עם תמיכה שלנו וגם אנחנו, זה תלוי גם איך מחלקים בסופו של דבר את התקציבים על ידי האוצר.

דלית זילבר: בשנים האחרונות כמו שנאמר, שטחי מדינה נכנסים לתוך הפול של התכנון הזה ויש תנופה שהיא מאוד משמעותית, צריך להמשיך אותה.

דלית זילבר: הנושא של איחוד וחלוקה זה אחד הדברים הדרמטיים והקריטיים ביותר, כי צריך להבין שהאיחוד והחלוקה הזה הוא בשביל שיהיו גני ילדים לאותם תושבים וצריך לתת את השטחים האלה לשטחי ציבור כי אחרת אנחנו לא עושים מקום טוב לגור בו וכולנו רוצים מקומות מודרניים וטובים לגור בהם.

דלית זילבר: אחד הדברים הדרמטיים ביותר זה שיתוף הפעולה של המנהיגות גם הארצית וגם המקומית, כשיש לנו ראש רשות שיודע להוביל, שלוקח מחויבות, שיודע לקבל גם החלטות תוך כדי התהליך ועד סופו, הדברים נראים אחרת וזה באמת מאד ברור.

דלית זילבר: אנחנו גם לא פועלים לבד, אנחנו עובדים יחד כמובן, סיוע של משרד המשפטים בכל הדברים שקשורים לקניין אנחנו ממש מלווים עקב בצד אגודל עם כל מה שאנחנו מקדמים ופותרים בעיות תוך כדי, וכמו שאמרתי משרדים כמו שיכון ורמ"י והאוצר שמסייעים לכולנו, זו עבודה ממשלתית מאוד גדולה, מינהל התכנון מוביל אותה, אבל בהחלט אנחנו לא לבד.

דלית זילבר: לגבי המתכננים בחברה הערבית, אנחנו פועלים כל הזמן גם עם פרופ' חמאייסי שישלח לנו מתכננים שרוצים לבוא לעבוד אצלנו.

דלית זילבר: אצלנו לא מרוויחים הרבה כסף, מעדיפים ללכת למגזר הפרטי, למקומות אחרים.

דלית זילבר: אנחנו נשמח, מי שמגיע אלינו, אנחנו מקבלים אותו בזרועות פתוחות, יש לנו מספר מתכננים שהם כן מהחברה הערבית והם לאו דווקא מתכננים רק עבור החברה הערבית.

דלית זילבר: הם מתכננים עבור כולם.

דלית זילבר: הם חלק ממינהל התכנון וזה עדיין לא מספיק, אני מסכימה.

דלית זילבר: אני קוראת לכל מי שהוא אדריכל, מתכנן וכדומה שיבוא אלינו ושאנחנו נשמח מאוד לחזק את מינהל התכנון, אבל באמת יש חוסר גדול.

וליד טאהא: תודה רבה דלית זילבר, מנכ"לית מינהל התכנון.

ארז קמיניץ: אפשר משפט אחד?

וליד טאהא: משפט אחד, אבל שלא תעורר סערה.

ארז קמיניץ: ממש לא.

ארז קמיניץ: הסערה תהיה אחר כך.

ארז קמיניץ: בהמשך למה שאמרה מיכל ומנכ"לית מינהל התכנון דלית, התכנון בישובי החברה הערבית והדרוזית הוא שונה בגלל האתגרים השונים וחלק מהם נוגעים לאופי של החברה הערבית.

וליד טאהא: על כן חשוב שהם מתכננים ערבים כי הם מבינים את השוני ואת כל הסיבוכים.

ארז קמיניץ: גם.

ארז קמיניץ: מה שאני רוצה לומר, חייבים לשים לב להיבט הקנייני השונה.

ארז קמיניץ: העובדה שזכויות לא רשומות במרשם, מקשה מאוד על התכנון ואנחנו יושבים יחד עם מינהל תכנון כמובן, ניסינו ואנחנו עדיין מנסים לייצר פתרונות שיחברו ביחד את שלב התכנון עם השלב הקנייני באופן שנצליח להתמודד הן עם הקושי הזה של היעדר רישום במרשם, הן עם הקושי של התמודדות עם האתגרים המיוחדים של הדיור בחברה הערבית.

ארז קמיניץ: אין שוק נדל"ן משוכלל בחברה הערבית, צריך להגיד את זה, צריך לשים את זה על השולחן.

ארז קמיניץ: אין יזמות נדל"ן, אין עסקאות קומבינציה.

ארז קמיניץ: יש שמירה על רצף בין-דורי.

ארז קמיניץ: צריך לדעת להתמודד עם האתגרים האלה, שמצד אחד היעדר רישום של זכויות קניין, מצד שני היעדרו של שוק נדל"ן משוכלל, ועם כל זה צריך להתקדם עם התכנון המפורט כדי לייצר פתרונות דיור הן לכאלה שיש להם קרקע ולא מצליחים לממש את פתרונות הדיור וכמובן לכאלה שאין להם קרקע בכלל, שזו בעיה קשה כמו שקיימת בחברה הכללית של משבר דיור אצל צעירים, כאלה שאין להם איפה לגור.

ארז קמיניץ: הפתרונות הקנייניים יחד עם התכנוניים אין בילתם.

ארז קמיניץ: חייבים להשקיע את כל המאמץ, כפי שאמרה המנכ"לית, בתכניות איחוד וחלוקה, תכניות מפורטות, ולהתחיל לממש אותם.

ארז קמיניץ: יש היום דיון אינטנסיבי במשרדי הממשלה על המשך של 922, 923, תכנית חומש חדשה, אחד האתגרים שיהיו הוא איך להמשיך את העליה במעלה ההר, אנחנו בהר, להגיע לתוצאה שהחברה הערבית תהיה עם תכנון מודרני ואיך לממש את התכנון המודרני הזה, כי אני מסכים מה שנאמר פה, האזרח הפשוט עד שהוא לא רואה את הכביש מגיע למגרש שלו הוא לא מבין שיש מהפכה, הוא לא יודע שיש מהפכה.

ארז קמיניץ: אנחנו במשרדים יודעים, כשיורדים לשטח רואים שטח ויודעים שהוא בתכנון מפורט מבינים שיש מהפכה.

ארז קמיניץ: האזרח עד שהוא לא יראה את הכביש מגיע למגרש, לא יידע שיש מהפכה, הוא לא יודע שיש מהפכה עד שהוא לא רואה את גן הילדים קורם עור וגידים ושיש איפה - - -

וליד טאהא: מתי אתה מעריך שהוא יראה את זה בחברה הערבית?

ארז קמיניץ: אדוני, אני נשאל הרבה על הדבר הזה, אינ ממשיל את האירוע הזה כי אני מכיר אותו כבר הרבה שנים.

ארז קמיניץ: לאורך השנים, אני חושב שאנחנו נמצאים בעליה, זה כמו - - -

וליד טאהא: כן, כי השאלה, מי שמקשיב אלינו ורוצה להתחבר לחשמל יודע שהיעדר תכנון מונע ממנו לעשות זאת.

וליד טאהא: עשרות אלפי בתים.

ארז קמיניץ: אבל אדוני, יש אופק.

ארז קמיניץ: כמו שנאמר פה - - -

וליד טאהא: אז זהו, אז כמה זמן?

אוסאמה סעדי: מתי האופק הזה?

וליד טאהא: כמה זמן עוד יעבור עד שהאזרח הערבי יקבל את הזכות שלו לתכנון?

ארז קמיניץ: זה לא חד ממדי.

ארז קמיניץ: יש ישובים שבהם כבר עכשיו מתקבלת הזכות הזו.

ארז קמיניץ: יש ישובים שנמצאים מאוד מאד קרוב.

וליד טאהא: כן, לפי הבנתך לאחוזים.

וליד טאהא: אני מכיר גם את הנתונים.

וליד טאהא: כמה זמן בערך עד שמתחילים להגיד לישוב X אין תכנית כוללנית, לישוב X אין מתחמים שלא תוכננו במפורטות.

ארז קמיניץ: היום כמו שנאמר פה בסקירה המאוד יפה של מיכל, כמעט לכל האזרחים - - -

וליד טאהא: לא, לא כמעט לכל.

וליד טאהא: 70% עם כוללניות.

ארז קמיניץ: לא, למה?

וליד טאהא: כי אלה הנתונים.

בצלאל סמוטריץ': הפוך.

בצלאל סמוטריץ': 72% מפורטות.

ארז קמיניץ: אדוני יו"ר הוועדה, המשחק היום באמת, לדעתי, אנחנו בשליש השלישי של ההר.

ארז קמיניץ: אם זה באמת היה הר גבוה להגיע אליו, אנחנו נמצאים בשליש העליון.

ארז קמיניץ: יש ישובים שכבר מחר בבוקר, בטווח הזמן הקרוב ביותר יתחילו לראות מימוש של תכנון מפורט כי התכנון המפורט כבר מאושר.

מאזן גנאים: זה לוקח בין 8 ל-10 שנים אדוני.

ארז קמיניץ: לא, לא נכון.

מאזן גנאים: למה לא נכון?

ארז קמיניץ: זה מה שאני מנסה להגיד.

ארז קמיניץ: אדוני ראש העיר שכמובן מכיר תכנון לפני ולפנים - - -

וליד טאהא: דרך אגב, ח"כ מאזן, אתה תתחיל ראשון לדבר.

ארז קמיניץ: אדוני היה ראש עיר לשעבר, לכן הוא מכיר תכנון לפני ולפנים.

ארז קמיניץ: זה מה שרציתי להגיד.

ארז קמיניץ: אנחנו נמצאים בהתקדמות תכנונית גבוהה מאוד.

סמי אבו שחאדה: מי ששומע את מה שאתה אומר עכשיו וגם את מיכל ומי שהייתה אחריה, האמת שאני לא מבין למה יש בעיה בחברה הערבית.

סמי אבו שחאדה: למה נדמה לערבים מר קמיניץ, שיש להם בעיה, אם כל כך טוב, וכל כך מתוכנן וכל כך מדהים.

ארז קמיניץ: אני אמרתי שכל כך טוב?

סמי אבו שחאדה: זה מה שנשמע.

סמי אבו שחאדה: קודם כל שמענו שתי מצגות סותרות.

סמי אבו שחאדה: אחת שאומרת כמה טוב והשניה שאומרת שאנחנו בכלל פרה- הסטוריה, שעדיין צריך לבנות תשית בכלל כדי שעוד כמה שנים אולי.

סמי אבו שחאדה: אלה שתי מצגות סותרות.

בצלאל סמוטריץ': לא, אנחנו לא שמענו כנראה את אותה מצגת.

וליד טאהא: ח"כ סמי אבו שחאדה, ארז בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אי אפשר להבין אדוני.

וליד טאהא: ארז ביקש משפט ואמר עשרים.

וליד טאהא: והזהרתי אותך שלא תעורר סערה.

בצלאל סמוטריץ': אבל ח"כ אבו שחאדה, הבנו מצוין את הבעיה.

בצלאל סמוטריץ': לא יודע מה הוא לא הבין.

וליד טאהא: עכשיו אנחנו מתחילים עם חברי הכנסת ונעבור בהמשך כמובן לדוברים אחרים אבל מתחילים עם חבר הכנסת מאזן גנאים שהוא אכן היה ראש עיר במשך עשר שנים והיה יו"ר ועד ראשי הרשויות.

וליד טאהא: הוא מכיר היטב את הסוגיה, הוא מכיר היטב את הכאב שיש כתוצאה מהדבר הזה.

וליד טאהא: בבקשה.

מאזן גנאים: אדוני היו"ר אני רוצה להודות לך, ללא ספק אחת הישיבות החשובות.

מאזן גנאים: אני רוצה להתחיל ולהגיד לחבריי שלא יודעים, החברה הערבית הייתה חלוצה בלהפריש 45% מאדמה פרטית, וזה ממש, רק החברה הערבית היה לה את האומץ להפריש עד 45% וחברינו יכולים להעיד.

מאזן גנאים: עם מיכל היה לי את הכבוד לעבוד כשהייתי ראש רשות, יו"ר הוועד הארצי של הרשויות הערביות וישבתי עם מיכל ואמרתי לה '40% מהישובים הערבים עדיין בלי תכנית מתאר כוללנית' והיא אמרה לי 'לא'.

מאזן גנאים: זה שהיא מדברת על 115 ישובים זה טוב, אבל עדיין אנחנו לא רואים את הבשר, כמו שאומרים.

מאזן גנאים: מצד שני אדון עו"ד ארז קמיניץ - - -

וליד טאהא: אבל למה זה קשור מאזן, כסף של הרשות, במה זה קשור באופן ישיר?

מאזן גנאים: לא, מה שאני רוצה להגיד שהמדינה נרדמה בשמירה למה לא נתנה לישובים הערבים כסף לתכנון מתאים לישובים הערבים ולכן רואים בחברה הערבית כאילו עברייני בניה.

מאזן גנאים: לא, אתם פשוט מאוד הזנחתם אותנו במשך שנים, לא נתתם לנו תקציבים לתכנן תכנון מתאים לישובים הערבים.

יצחק פינדרוס: איזה ישוב יהודי מקבל כסף לתכנן?

יצחק פינדרוס: אני הייתי ראש רשות לא קיבלתי אף פעם כסף.

וליד טאהא: ההבדל ח"כ פינדרוס, שמרבית הישובים הערבים הם עניים, ללא אזורי תעשיה, ללא אזורי תעסוקה, אין להם את ההכנסות של ישוב יהודי שיכול להביא כסף ועל כן ברור שהמדינה הייתה צריכה להירתם.

בצלאל סמוטריץ': אם האנשים ישלמו אגרות בניה - - -

וליד טאהא: אבל זכות הדיבור, ח"כ פינדרוס, זכות הדיבור של עמיתך מאזן גנאים.

מאזן גנאים: אולי תתנו לי עוד דקה ואני מסיים.

מאזן גנאים: אני רוצה להגיד, אנחנו היום מהווים כ-20% מהאוכלוסייה בתוך מדינת ישראל, אנחנו שולטים אך ורק על 3% מאדמת המדינה, זאת אומרת גם אדמה פרטית וגם אדמת מינהל, רק 3% אז תתארו לעצמכם, אנחנו מהווים כ-20% ושולטים אך ורק על 3% מהאדמה.

מאזן גנאים: אז תתאר לעצמך באיזה מצוקות אנחנו נמצאים.

מאזן גנאים: אני ביקרתי ברוב הישובים, לא יכול להיות לנחל מסוים יש לו תחום שיפוט ולאדם הערבי אין לו תחום שיפוט לבנות ולגור בכבוד.

מאזן גנאים: לכל נחל בתוך ישוב על אדמה פרטית, אתם אומרים 'לנחל הזה יש לו את תחום השיפוט אנחנו צריכים לכבד את תחום השיפוט של הנחל הזה' אבל לאדם הערבי, זאת אומרת שיש לו אדמה פרטית שירש אותה מהסבא והאבא, אין לו זכות לבנות.

מאזן גנאים: לכן כשאני אמרתי שתכניות מפורטות לוקחות בין 8-10 שנים זה מה שקורה בשטח.

מאזן גנאים: כשאני אומר היעדר תכנון מתאים לישובים הערבים, זה מה שקורה בשטח.

מאזן גנאים: נושא המהנדסים שהעלתה הגברת, ואני מודה לך, אני רוצה להגיד לך שאני פונה למשרד הפנים ורוצה עוד מהנדס לחזק את מחלקת ההנדסה, אומרים לי 'לא אדוני, זה דירוג ודרגה' אז אותו מהנדס שלמד בטכניון ומקבל 7,000 שקל, איך הוא יעבוד אצלי בתוך הרשות?

מאזן גנאים: אז אני גם כשאני אומר על היעדר תכנון, גם הממשלה אשמה בזה.

מאזן גנאים: לא רק שנרדמה בשמירה, לא רק שמשרד הפנים לא רוצה לתת לנו צוות מתאים לחזק את מחלקת ההנדסה על מנת להביא אנשים מקצועיים שיתכננו, כל הדברים האלה זה חסם רציני.

מאזן גנאים: אני אז דרשתי להקים צוות בין-משרדי להסרת חסמים בישובים הערבים וכל אלה שמדברים, כאילו ערבים אכלו את האדמה, כאילו ערבים עבריינים ובונים בלי היתר, כאילו הערבים יש להם ים של כסף שמוצאים את עצמם בתוך פרוזדורי בתי המשפט ומשלמים מאות אלפי שקלים, לא הערבים הם אנשים שרוצים לבנות עם היתר ורוצים לחיות בכבוד ורוצים לכבד את החוק, אבל פשוט מאוד מי שלא נתן לחברה הערבית לעשות מה שאני אומר זה המדינה ולכן הגיע הזמן באמת לתקן את העיוות הזה, ואני אומר לך, ארז נמצא פה, אני יודע, הוא הכי שנוא בחברה הערבית ואני מרחם עליך.

מאזן גנאים: אני באמת מרחם עליך כי אתה הכי שנוא בחברה הערבית, אני באופן אישי מרחם עליך.

מאזן גנאים: תודה.

מאזן גנאים: תודה אדוני היו"ר.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ מאזן גנאים.

וליד טאהא: אנחנו ניתן- - -

אורית סטרוק: - -

וליד טאהא: את נכנסת לדברים שוב ללא רשות, אז בבקשה.

וליד טאהא: חכי, תדברי.

וליד טאהא: תנוח דעתך.

וליד טאהא: תדברי.

וליד טאהא: מופיד מרעי חבר הכנסת בבקשה.

מופיד מרעי: בשביל להוסיף, הייתי גם יו"ר פורום ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות, ראש הרשות בחורפיש שהצליח כן להפקיד תכנית מתאר כוללנית לישוב ולפתור בעיה, מ-6,000 תושבים עד ל-22,000 תושבים יחד עם מיכל, דלית, ארז, לכם באמת מגיעה תודה.

מופיד מרעי: תודה, אבל, אדוני היו"ר, נושא התכנון והבניה בישובים הערביים והדרוזים והצ'רקסים, כל מי שנמצא, לוקה בחסר, לא התקדם שנים ארוכות כמו שנאמר על ידי ח"כ מאזן גנאים, אני לא אחזור על זה.

מופיד מרעי: נושא הפרשות, ח"כ סמוטריץ', ישובים שהפרישו מעל ל-80%, חורפיש נשאר לה רק 20% מהאדמות הפרטיות שלה, הכל הופרש והופקע.

וליד טאהא: אתה יודע, יש מלא סטיגמות בצד השני על מה שמתרחש.

וליד טאהא: אז מה זה משנה מה תסביר.

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור?

מופיד מרעי: אני מתנדב לעשות מה שנקרא הרצאה, שיחה, יום השתלמות, למי שלא מבין ורוצה לדעת איך התכנון במגזר הערבי מתקיים.

מופיד מרעי: מורכב.

מופיד מרעי: לכן היה עיכוב, ככל שאנחנו נרוץ בתכנון, אנחנו נחסוך.

מופיד מרעי: כל עוד, ואני אומר את זה כאן לכולנו, כל עוד אין לנו תכנון, לא סיימנו את התכנון במגזר, לא נוכל להכניס את הפיקוח – אדון סמוטריץ' – לישובים.

מופיד מרעי: לא יכול להיות שהפיקוח נכנס אחרי - - -

וליד טאהא: מה שלא קורה בפועל.

וליד טאהא: פיקוח יש, אכיפה יש, הריסות יש, צווי בינוי יש, צווי הריסה יש, תכנון – צולע.

בצלאל סמוטריץ': במגזר הדרוזי לא נהרס מבנה אחד לא חוקי מאז קום המדינה.

מופיד מרעי: צריך לבטל את הקנסות המינהליים ואת צווי ההריסה המינהליים.

מופיד מרעי: אני מציע, אדוני היו"ר, זו ועדה מאוד חשובה, להקים ועדת משנה.

מופיד מרעי: אנחנו דיברנו על זה בארבע עיניים.

מופיד מרעי: לגבי התכנון בישובים הערבים ככלל.

מופיד מרעי: לא משנה מה הם, דרום, צפון, בדואים, דרוזים, צ'רקסים, אני מוכן להירתם לנושא הזה כדי להשלים את התכנון ומהר.

מופיד מרעי: חברים, ועדות התכנון לא מחויבות בשום דין וחשבון במידה ולא תכננו.

מופיד מרעי: מאזן גנאים בצדק אומר.

מופיד מרעי: אני עשר שנים מתכנן את הישוב שלי, אם יש בוועדות התכנון והבניה הגבלה של זמן, אנחנו צריכים גם לחוקק את זה.

מופיד מרעי: ועדת התכנון תוך שלוש שנים לא הצליחה להכין תכנית, היא צריכה לבוא ולתת הסברים, היא עושה עבירה על החוק ומי שעובר על החוק דינו לא להיות במקום שלו.

מופיד מרעי: אני מציע להקים ועדה מקצועית, דיברת על ועדה בכנסת ואני מציע מיכל, דלית, שבאמת מבינות בתכנון, תקימו ועדה מקצועית מגזרית שתסיים את התכנון.

מופיד מרעי: תרצו לחלק את זה לוועדה של המגזר הדרוזי והצ'רקסי והערבי, אין בעיה עם זה, אבל שתקום ותסיים את התכנית.

מופיד מרעי: יש תקציב, יש כסף.

מופיד מרעי: זה שאתם רוצים לתגבר את הוועדות המקומיות זה בסדר, אבל חייב להיות כאן תהליך, וזה משימה לאומית.

מופיד מרעי: כולם רוצים, מימין ומשמאל, אופוזיציה וקואליציה, שהתכנון במגזר יסתיים.

מופיד מרעי: חייבים לקבוע תוך שנתיים כל הכוללניות ותוך שלוש שנים סיימנו את התכנון המפורט.

מופיד מרעי: מה עוד?

מופיד מרעי: אני לא יודע אם תצליחו עכשיו גם להכניס.

מופיד מרעי: יושבת איתנו פה ורד סלומון שמובילה תכנון אב גליל מערבי 2040.

מופיד מרעי: חייבים לחשוב על תכנון אזורי.

מופיד מרעי: תכנון אזורי חברים, יסיר חסמים גם בתכנון בישובים הערבים והלא יהודיים והיהודיים.

מופיד מרעי: ברגע שהתכנון משותף.

מופיד מרעי: אתה יודע מה, לדוגמה כל התכניות של גב ההר בגליל תקועות כי קו הביוב לא העבירו אותו באדמה של השטח שיפוט של אבו סנאן.

מופיד מרעי: אני צודק או לא צודק?

מופיד מרעי: ואז כל הישובים תקועים, לא יכולים לקבל היתר בניה.

מופיד מרעי: אם היה לנו תכנון אזורי, חברים, יכלנו גם לפתור את הבעיה הזאת.

מופיד מרעי: לכן אני מציע, קודם כל תבורך אדוני היו"ר על הדיון, חשוב לקיים את הדיונים האלה, חשוב להמשיך בדיונים האלה כי בסופו של דבר כולם אנשי חוק.

מופיד מרעי: כולם רוצים להיות במדינת ישראל בחיים באמת על פי החוק, אף אחד לא רוצה להיות עבריין.

מופיד מרעי: אף אחד מאתנו לא מזוכיסט, שמתעלל בעצמו, בונה ללא היתר, עוקר מטע זיתים שלו ובונה באדמה הפרטית שלו, בסוף הוא גם משלם קנס של מיליון שקל במקרה הטוב, ואם אתה ליד שמורות טבע זה עוד יותר גרוע, ואין לנו אזורי תעשיה.

מופיד מרעי: אנחנו מפרנסים יחידים.

מופיד מרעי: האשה יכולה להיות בוגרת של הטכניון עם תואר שני, מגיעה הביתה, אין אזור תעשיה ואין תעסוקה אז אין לה איפה לעבוד.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: ועל כן לא היה כסף גם לתכנן כי אי אפשר.

מופיד מרעי: אתה מחזיר את המשכנתא, אין לך משכנתא, לקחת את כל הקרנות ואת כל החסכונות של אבא שלך, ואני אומר לכם, חברים, אני מכיר את זה, אני מייצג את האנשים.

מופיד מרעי: רק מזוכיסט מסוגל לעשות לעצמו דבר כזה.

מופיד מרעי: עשו לנו טובה, תסיימו את התכנון וכמה שיותר מהר.

מופיד מרעי: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה ח"כ מופיד מרעי.

וליד טאהא: תרצה גם להשתתף בוועדה אחרת.

וליד טאהא: אנחנו ניתן לחברת כנסת ענבר בזק בבקשה.

ענבר בזק: קודם כל אני רוצה לברך את כבוד היו"ר.

ענבר בזק: זה דיון שמגיע באיחור של שנים רבות.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: ח"כ מופיד, אתה נותן יד להפרעות להתנהלות הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': עם הדרוזים אנחנו בסדר.

וליד טאהא: גזעני אתה.

בצלאל סמוטריץ': אני לא גזעני, דרוזים נאמנים למדינה, מגנים טרור, משרתים בצבא, הכל בסדר.

וליד טאהא: אז תנאם, אולי תנאם ויאללה, תיקח את עצמך ו - - -

בצלאל סמוטריץ': תן לי את רשות הדיבור, אני מבטיח לדבר.

קריאה: אי אפשר שפעם אחת אישה תדבר ולא יקטעו אותה בדיון?

ג'ידא רינאוי-זועבי: בצלאל, מדהים אותי שבכספים הדיונים שלך הם מאוד ענייניים, רק כאן אתה פוחד בגלל שזה קשור לחברה הערבית, אתה פוחד - - -

בצלאל סמוטריץ': גם כאן, את לא אוהבת לשמוע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רק כאן אתה פוחד בגלל שזה קשור לחברה הערבית, אתה פוחד - - -

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': שיתנו לי לדבר את תשמעי ענייניות.

בצלאל סמוטריץ': את לא אוהבת לשמוע, מה לעשות.

וליד טאהא: חברים בבקשה מכם.

וליד טאהא: היא לא התחילה להגיד כמה מילים וכבר נכנסנו לה לדברים.

ענבר בזק: דבר ראשון שכולם יכולים ללמוד פה, יהודים וערבים, זה קצת תרבות שיח ותנו לאנשים לסיים את הדיבור כי אני מאוד מכבדת פה את עמיתיי מהקואליציה והאופוזיציה והייתי מצפה לקבל כבוד מהצד השני.

ענבר בזק: אז קודם כל שוב, אני חוזרת, אני רוצה לברך על הדיון החשוב הזה, זה דיון שמגיע באיחור של שנים רבות אחרי הזנחה מתמשכת בחברה הערבית וסוף סוף יש פה אומץ מנהיגותי של מפלגה ערבית שגם יושבת בקואליציה - - -

עמיחי שיקלי: ראית את הנתונים?

עמיחי שיקלי: על איזו הזנחה את מדברת?

וליד טאהא: אתה לא תקטע אותה, ח"כ שיקלי.

וליד טאהא: אתה לא תקטע אותה.

וליד טאהא: בבקשה.

וליד טאהא: עוד מעט תקבל זכות דיבור.

עמיחי שיקלי: - -

וליד טאהא: למה אתה צריך להתווכח איתה על דעתה?

וליד טאהא: היא צריכה לומר מה שאתה חושב?

עמיחי שיקלי: - - בסיסמאות.

וליד טאהא: ח"כ שיקלי, אני לא מקבל את זה שאתה נכנסת לה לדברים.

וליד טאהא: היא תגיד מה שהיא רוצה ואתה לא תמנע ממנה.

עמיחי שיקלי: היא אומרת הזנחה, אני לא מבין את ההגיון.

עמיחי שיקלי: מתמטיקה פשוטה.

ענבר בזק: יש מתמטיקה ויש מציאות, ח"כ שיקלי - - -

עמיחי שיקלי: יש מתמטיקה ויש פופוליזם צרוף.

ענבר בזק: ח"כ שיקלי גר 20 דקות ממני, שנינו חיים בגליל, שנינו מסתובבים יום-יום בישובים בגליל, לא צריך סטטיסטיקה ולא צריך מצגות כדי לראות את ההזנחה.

ענבר בזק: כשאני נוסעת ומבקרת בישובים השכנים, אני עושה את הקניות שלי בסכנין ואני מסתובבת בעראב אל נעים שאנשים עוד חיים שם בצריפים, אני רואה ילדים מסתובבים ברחובות בגלל שאין שם לא תשתיות של מדרכות וכבישים, חוסר בטחון, סכנת נפשות, אין גני משחקים, אין אזורי פנאי וספורט, אז עם כל הכבוד לפופוליזם של הצדדים פה שאומרים הכל דבש וסילאן והמצב בחברה הערבית נהדר, אני רואה בעיניים את המצב בחברה הערבית, ויש פה הזנחה מתמשכת, יש פה שנים של אפליות בתקציבים.

ענבר בזק: שוב אני רוצה להגיד תודה רבה, ואני שמחה שיש פה מנהיגות אמיצה גם של מפלגה ערבית שנכנסה לקואליציה ודרשה סוף כל סוף שזכויות של 21% מתושבי המדינה יקבלו את מה שמגיע להם, ואי אפשר, ואני אומרת את הדברים המובנים האלה, אי אפשר להפריד בין האלימות בחברה הערבית לבין התשתיות ולבין ההזנחה כי כשלאנשים אין עתיד - - -

עמיחי שיקלי: תני, תני להם עוד תירוצים.

עמיחי שיקלי: פופוליזם צרוף על סטרואידים.

עמיחי שיקלי: בושה.

ענבר בזק: ח"כ שיקלי אני מבטיחה לא להכנס לדבריך.

עמיחי שיקלי: בושה.

וליד טאהא: ח"כ שיקלי אתה לא תקטע אותה, אמרתי לך את זה.

וליד טאהא: ח"כ שיקלי אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עמיחי שיקלי: אנשי מקצוע מציגים - - -

וליד טאהא: ח"כ שיקלי, אתה נותן לה לסיים את כל מה שהיא רוצה לומר.

וליד טאהא: אתה לא תיכנס לה לדברים.

עמיחי שיקלי: בסדר, - - -

וליד טאהא: אז לא תאהב, אוקיי.

וליד טאהא: למה אתה צריך לאהוב את כל מה שהיא אומרת?

עמיחי שיקלי: ככה, כשמשקפים, כשנותנים הצדקות פה - - -

עמיחי שיקלי: לא, אתה אל תחליט.

עמיחי שיקלי: אתה אל תקבע.

עמיחי שיקלי: בבקשה ח"כ בזק.

ענבר בזק: מי שפופוליסט פה זה מי שלא נותן לאנשים להביע את דעתם.

ענבר בזק: ומותר לא להסכים אבל הכבוד המינימלי זה לתת לחברת כנסת שבאה מאוד מרחוק להגיד את מה שהיא חושבת, ולא צריך להסכים על מה שאני חושבת, צריך להקשיב.

עמיחי שיקלי: באנו מאותו מקום.

ענבר בזק: נכון.

ענבר בזק: ודווקא בגלל שבאנו מאותו מקום אני מופתעת עם האמירות האלה שאין שום בעיה כי - - -

עמיחי שיקלי: כשאומרים דברים שהם לא נכונים - - -

וליד טאהא: אתה עוד פעם נכנס לה לדברים.

עמיחי שיקלי: אנחנו משוחחים.

וליד טאהא: לא, אל תשוחח.

וליד טאהא: מי נתן לך את הזכות לשוחח איתה?

ענבר בזק: אין לי עניין לשוחח איתך, יש לי עניין להגיד את מה ש- - -

עמיחי שיקלי: זכות לשוחח.

וליד טאהא: לא, בוועדה זכות לשוחח?

וליד טאהא: בבקשה ענבר.

ענבר בזק: אני חוזרת ואומרת שהאלימות בחברה הערבית היא תוצאה ישירה למצב כי כשגרים במקומות מוזנחים ובלי תנאים מינימליים לחיים אז יש תסכול ויצא לי לדבר עם אין-ספור צעירים בחברה הערבית שמסיימים את התיכון ומסתובבים ברחובות, וזה קשור, ההזנחה בתשתיות בחברה הערבית קשורה גם לחינוך כי בעיקר ראינו בשנה האחרונה שבעקבות הסגרים היה צורך ללמידה מרחוק, בהרבה מאוד מהישובים האלה אין תשתיות תקשורת, אין אפשרות ללמידה מרחוק, לא של ילדים ולא של סטודנטים.

ענבר בזק: אז קודם כל זה אינטרס שלנו, זה אינטרס של כל המדינה וזה אינטרס גם של הישובים שחיים בסמיכות לישובים ערביים, שהנושא של התשתיות ומצב הדיור ייפתר סוף סוף אחרי 70 שנה, וכדי שיהיה בטחון גם לישובים הערביים וגם לישובים הסמוכים.

ענבר בזק: ורק מילה אחרונה לח"כ סמוטריץ', אני מאוד מאוד שמחתי לשמוע אותך אומר שאתה דוגל בשוויון, פה אנחנו מסכימים.

ענבר בזק: הגיע הזמן.

ענבר בזק: הגיע הזמן באמת שיהיה פה שוויון בין אזרחים יהודים לאזרחים ערבים ושוויון הוא קודם כל שתנאי המחייה יהיו דומים.

ענבר בזק: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ ענבר בזק.

וליד טאהא: ניתן עכשיו לח"כ סמי אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה אדוני היו"ר, אני מודה לך מאוד וגם מצטרף לברכות על הדיון החשוב הזה.

סמי אבו שחאדה: אני חייב באמת למחות על המצגות שהיו פה שהן כביכול רחוקות מאוד מהמציאות, לא בענייני הנתונים והמספרים, הם פשוט מטעים.

בצלאל סמוטריץ': למחות נגד העובדות.

סמי אבו שחאדה: הם פשוט מטעים, למה?

סמי אבו שחאדה: כי כולם אומרים, כל מכוני המחקר, כל מי שעוסק, כל מי שיש לו קצת ידע בענייני תכנון במצב הדיור בחברה הערבית, מדברים על מצוקה מאוד קשה.

סמי אבו שחאדה: לבוא ולהציג נתונים בלי להתייחס למציאות הקיימת זה היה משהו שהוא אפילו לא מכבד קצת את הדיון.

סמי אבו שחאדה: ואני באמת חושב שאנחנו גם צריכים לקבל תשובה על כמה ישובים חדשים יהודיים נבנו מקום המדינה וכמה ישובים ערביים חדשים נבנו מקום המדינה, כי מבחינת גידול באוכלוסייה זה כמעט אותו דבר באחוזים, במספרים זה שונה בצורה דרמטית, אבל כולם יודעים גם את התשובה.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להגיד שלדיון הבא, אדוני, אנחנו חייבים להתייחס לכמה דברים.

סמי אבו שחאדה: מדברים פה על תכנון.

סמי אבו שחאדה: אני עשיתי השוואה בין כל מה שנקרא מועצות אזוריות, שבהן תמיד יש רוב יהודי ושליטה יהודית ויהודים מתכננים.

סמי אבו שחאדה: גם במקומות מצויינים כמו מטה יהודה, שמצב היהודים שם בסולם הסוציו אקונומי הוא 8 ו-9, מצב הערבים לידם זה 1 ו-2.

סמי אבו שחאדה: ואותו דבר במועצה אזורית אשר, עם - - - והשכנים שלה.

סמי אבו שחאדה: כנראה שיש לא עניין של ליקוי בתכנון אלא ליקוי מתוכנן וצריך להגיד את זה.

סמי אבו שחאדה: אני מבין שמי שעסק בזה עשרות שנים, עשה דברים לא נכונים וצריך לתקן, אבל בשביל לתקן צריכים להיות ישרים וכנים.

סמי אבו שחאדה: לא באתי להאשים אף אחד, גם לא מעניין אותי להאשים אף אחד, אבל בסך הכל אני רוצה שנדע שהגענו למצב הזה כי היו עשרות שנים של אפליה בתכנון ואם היום צריך לבנות את כל המנגנונים האלה שהם בסיסיים לתכנון, זה רק מוכיח את מה שאני אומר.

סמי אבו שחאדה: זה שבונים אותם עכשיו זה מצוין ומבורך, ועדיף מאוחר מאשר אף פעם לא, לא מתלונן על זה.

סמי אבו שחאדה: אבל זה רק אומר שבמשך עשרות שנים זה לא נעשה.

סמי אבו שחאדה: זה קטסטרופלי הדבר הזה.

סמי אבו שחאדה: אני באמת חושב שצריך כן לצרף לדיון, אם העניין הוא של קרקעות, הרי המדינה נתנה מיליוני דונמים לפיתוח ישובים יהודיים, גם בנגב, גם במרכז, גם בגליל, זה חשוב לה.

סמי אבו שחאדה: נראה לה משהו חשוב.

סמי אבו שחאדה: מדברים על זה כל הזמן.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שאנחנו גם צריכים להתחיל לבקש לא רק תכנון בישובים, מה שזה צריך להיות, צריך גם לתכנן ישובים חדשים ליד הישובים הקיימים וגם רחוק מהישובים הקיימים.

סמי אבו שחאדה: צריך לפתוח אופציות שונות לדיור ולערים מודרניות חדשות, גם לאוכלוסיה הערבית.

סמי אבו שחאדה: מה שנאמר פה לא מסביר גם חלק גדול מהבעיה, גם הערבים בערים המעורבות נמצאים במצב מאוד קשה.

סמי אבו שחאדה: בעירית לוד מתכננים היהודים, לא הערבים, והם מתכננים מאז שהם כבשו את לוד ב-1948.

בצלאל סמוטריץ': כבשו את לוד ב-1948.

סמי אבו שחאדה: בתוך לוד יש אלפי ערבים.

סמי אבו שחאדה: אני גדלתי בשכונת הרכבת בלוד.

סמי אבו שחאדה: יש אלפי ערבים בשכונות לא מוכרות בתוך לוד.

סמי אבו שחאדה: יש ערבים בלי חשמל, דיברת על חשמל אדוני, בתוך לוד יש ערבים בלי חשמל, בלי אספקת מים נורמלית, בלי תשתית, בתוך רמלה.

סמי אבו שחאדה: הפערים בתוך יפו בין היהודים לערבים, לא יפו תל אביב, בתוך יפו עצמה, הם דרמטיים.

סמי אבו שחאדה: אותו דבר בעכו.

סמי אבו שחאדה: אותו דבר בכל מקום.

סמי אבו שחאדה: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ סמי אבו שחאדה.

וליד טאהא: דרך אגב, לגבי מועצות אזוריות וערים מעורבות, המצב הסוציו אקונומי של העיר, המדד, נגיד לוד הייתה במצב של 3 ועלתה ל-4, אבל מצב החברה הערבית באמת לא עלה ל-4.

וליד טאהא: מה שכן קרה שמי ששילם 500 שקל בניצנים עכשיו מתבקש לשלם 3,000 שקל, כשהמצב הכלכלי שלו לא השתנה בכלום.

וליד טאהא: שזה סוגיה בפני עצמה, אולי מישהו ימצא את הדרך - - -

יצחק פינדרוס: במועצות אזוריות זה הכי בולט.

וליד טאהא: אז אני אדבר גם על זה, פינדרוס.

וליד טאהא: גם במועצות האזוריות אני מכיר, ארז קמיניץ וכל מי שמעוניין לשמוע על הבעיה הזו, מועצה אזורית שהיא נמצאת בסולם 9 נגיד, שזה מעולה, אבל יש בתוכה ישוב ערבי או שניים שנמצאים בסולם 1 או 2.

קריאה: ג'סר.

וליד טאהא: לא, ג'סר לא במועצה אזורית.

וליד טאהא: אבל ארז, הם נושאים בעלויות של 9 כמו כל האזרחים.

וליד טאהא: כולל חינוך, כולל כל מה שתרצה לדבר עליו.

וליד טאהא: זה משהו אבסורדי.

וליד טאהא: זה משהו שצריך באמת למצוא לו פתרון.

וליד טאהא: יצרו איתי קשר מלוד, אמרו לי 'לא יכול להיות שאני הייתי משלם לניצנים 500 שקל, עכשיו אני צריך לשלם 3,000 שקל', תזרקו מספר כמה ילדים מבין 3,000 ילדים ערבים זכאים בלוד נרשמו.

וליד טאהא: כמה?

וליד טאהא: 24 תלמידים.

וליד טאהא: זה אסון מהלך בכבישים.

וליד טאהא: ואחרי זה שואלים למה המצב הוא קטסטרופלי.

וליד טאהא: כי עושים את הכל כדי שיהיה קטסטרופלי.

וליד טאהא: אנחנו ניתן עכשיו את זכות הדיבור לח"כ ג'ידא רינאווי ואחרי זה ניתן את זכות הדיבור לח"כ שיקלי.

וליד טאהא: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה אדוני היו"ר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מכיוון שאני עסקתי למעלה מעשור בליווי גם בנושאים של תכנון ובניה של רשויות מקומיות ערביות, אני לא רוצה עכשיו לפתוח בנושאים כלליים ולדבר על העוול ההסטורי וכולי, כי יש עוול הסטורי, אבל אני כן רוצה להתייחס לשלוש לקונות תכנוניות בנושא של תכנון ובניה ברשויות המקומיות הערביות כדי שאנחנו מעכשיו והלאה נתחיל באמת להתייחס אליהן בצורה מערכתית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לקונה אחת שהיא באמת אסון, במהלך 922 אני התרעתי על זה שכל הנושא הזה של תכנון ובניה ובמיוחד בנושא של הסכמי גג אסטרטגיים, שהסכמי גג אסטרטגיים שנכנסו ל-13 רשויות מקומיות וחברות מנהלות, חברות שמנהלות מתל אביב, שהן לא יודעות, הן אפילו לא נכנסו לרשות המקומית הערבית וראו בעיניים מה הצרכים שלה, לקחו את הנושא הזה וניסו לתכנן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: התוצאה הייתה שבעצם אנחנו עכשיו מגיעים אחרי חומש שלם של 922, שיעור המיצוי/הביצוע התכנוני בפרק השיכון ב-922 לא עולה על 40%.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז עכשיו כשרוצים להתחיל לבצע את מה שמתוכנן לקראת 923 צריך להסתכל על הנושא הזה של שיכון, דיור, תכנון ובניה, בצורה הרבה יותר הוליסטית ולהסתכל איך אפילו כשנכנסים לרשות מקומית ועושים הסכמי גג אסטרטגיים, מתחילים לעשות את זה בצורה שהיא הרבה יותר משותפת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זו לקונה אחת שצריך פשוט לעשות הערכה מקיפה של מה קרה שם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דבר שני, הנושא הזה של איחוד וחלוקה, נושא כאוב, קשה, מסורבל, מסובך, יש בו המון גם רגשות, המון בעיות וחסמים תכנוניים, אבל אפשר ללמוד מדברים שהם קרו בשטח.

ג'ידא רינאוי-זועבי: במג'דל כרום מהנדסת עריג' סרחאן, טכניונית, שפשוט לקחה את הנושא הזה ועשתה בשנה וקצת מהלך של שיתוף ציבור אמיתי, והאיחוד וחלוקה שזה הדבר שהוא סיוט לכולנו, הצליח שם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אפשר ללמוד את הפיילוט ולהתחיל ליישם אותו בעוד ישובים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דבר שלישי, דיברתם על ייצוג של אנשי מקצוע ערבים, מתכננים בוועדות אצלכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני עשיתי בדיקה במהלך השנים האחרונות, כדי לראות מה הייצוג ההולם שבעצם הוא לא הולם, של נבחרים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מדברת על נציגי ציבור בתוך הוועדות, גם המרחביות וגם המקומיות הקיימות גם בגליל, גם במרכז וגם בדרום, כמה ערבים יש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כשבגליל 50% מהאזרחים הם ערבים, את מסתכלת על הוועדה המרחבית שם והוועדות המקומיות, ורואים שבעצם אין ייצוג הולם גם שם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: צריך גם להסתכל על העניין הזה ולתקן את הלקונה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בזה אני מסיימת כי אני רוצה שהדיון יהיה ענייני.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ ג'ידא רינאווי זועבי.

וליד טאהא: זכות הדיבור עכשיו לח"כ שיקלי.

וליד טאהא: עכשיו שים לב שאף אחד לא ייכנס לך לדברים.

עמיחי שיקלי: תודה רבה.

עמיחי שיקלי: אז קודם כל, לגבי מה שאמרה כאן קודם ח"כ ענבר בזק מכחול לבן תושבת הצפון - - -

ניר ברקת: בזק.

עמיחי שיקלי: בזק.

וליד טאהא: שיקלי גם מתבלבל בהצבעות לפעמים.

וליד טאהא: אז זה לא דבר חדש.

יצחק פינדרוס: אל תתבלבל בין אביר קרע לשקלי.

וליד טאהא: לא לא.

עמיחי שיקלי: ברצינות, אני לא מכיר אותה אז אני אגיד ככה, לגבי ח"כ בזק, לקשור בין לכאורה, ותיכף נדבר על זה, בין אפליה לבין תירוץ לאירועים לאומניים, זה פשוט דבר שהוא לא נכון, צריך להבין שיש איזה שהוא יסוד לאומני בדברים האלה, וזה לא הדיון הזה.

וליד טאהא: יש יסוד לאומני?

עמיחי שיקלי: יסוד לאומני.

עמיחי שיקלי: בוודאי.

עמיחי שיקלי: באירועים בעכו.

וליד טאהא: אתה חושב שתכנון יש בו יסודות לאומניים?

עמיחי שיקלי: לא, דיברתי על מה שהיא אמרה, שבגלל - - -

וליד טאהא: לא, תגיד אתה, מה אתה חושב.

בצלאל סמוטריץ': חשבתי שאמרת שלא יפריעו לו.

בצלאל סמוטריץ': היו"ר.

וליד טאהא: לי מותר להפריע לו.

וליד טאהא: אני מנהל את הישיבה.

עמיחי שיקלי: אני בעד לשוחח, אני חושב שמה שראינו באירועים בעכו, מה שראינו באירועים בלוד - - -

וליד טאהא: לא, על התכנון אני מדבר.

וליד טאהא: יש תכנון לאומני?

עמיחי שיקלי: לא, אמרתי האירועים האלימים, יש מאחוריהם יסודות - - -

וליד טאהא: אבל מה הקשר לאירועים האלימים?

וליד טאהא: אנחנו מדברים על תכנון.

עמיחי שיקלי: עכשיו אני חוזר לזה, אמרתי שאני רוצה להמשיך.

עמיחי שיקלי: תן לי להתקדם.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: כי יש מישהו שאמר שאין תכנון שאינו פוליטי אז רציתי להבין ממך אם אין תכנון שאינו לאומני.

עמיחי שיקלי: ווליד, עברית שפה פשוטה.

עמיחי שיקלי: שניה, אני הסברתי שאני יוצא כנגד מה שהיא אמרה, שיש קשר בין לכאורה אפליה בתכנון לאירועים אלימים.

עמיחי שיקלי: אין קשר.

עמיחי שיקלי: יש מאבק לאומי לאומני שבגללו יש את האירועים האלימים ולא - - -

וליד טאהא: אתה אומר שמותר להיות עני, מותר להיות בלי תכנון, מותר להיות הכל והכל בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אבל אסור לדבר בוועדת הפנים בלי שהיו"ר יחתוך אותך כל רגע אם אתה לא מביע את הדעות הנכונות לשיטתו, אחלה דמוקרטיה.

עמיחי שיקלי: אפשר לדבר עכשיו?

וליד טאהא: כן.

עמיחי שיקלי: תודה.

עמיחי שיקלי: קודם כל, מינהל התכנון ויתר הארגונים הציגו כאן נתונים מרשימים, מינהל התכנון הציג פה נתונים מרשימים ומעודדים לגבי תכניות המתאר בחברה הערבית.

עמיחי שיקלי: יש לנו אני חושב בכנסת עניין בהטבת חייהם של כלל אזרחי ישראל, ואני שמח שאפשר לשים סוף לאגדה האורבנית על אפליה בתכנון.

עמיחי שיקלי: ראינו כאן ש-90% מהאוכלוסייה באותם 133 ישובים של מעל 5,000 נפש הם או בשלבי אישור או בעצם מאושרים, כולל שמדינת ישראל בניגוד גם, יש את העבר, אבל כיום, משקיעה עשרות אלפי דונמים של אדמות מדינה כדי שהישובים האלה יוכלו להתרחב ויוכלו להתפתח, ואני רוצה לומר על זה שאני חושב שזה דבר מצוין - - -

סמי אבו שחאדה: אבל - - -

עמיחי שיקלי: ובלי אבל ובלי - - -

וליד טאהא: תן לו, ח"כ סמי, אני חייב להגן על שיקלי בעניין הזה.

וליד טאהא: תן לו להמשיך.

סמי אבו שחאדה: המדינה נותנת עשרות, מחזירה להם מהמיליון שהיא גנבה.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: אוקיי.

עמיחי שיקלי: למה אתה נותן לו?

וליד טאהא: לא אני לא נותן לו.

וליד טאהא: אמרתי לו שהוא מתבקש לתת לך להמשיך.

עמיחי שיקלי: אני חושב שהנתונים האלה - - -

וליד טאהא: לגבי הנתונים, אני לא סומך את ידי על מה שאתה אומר, אבל הוא חייב לתת לך להמשיך.

עמיחי שיקלי: אני רק חוזר על נתונים של מינהל התכנון, אינ רוצה לומר שאי גאה במינהל התכנון הזה ואני גאה בממשלות הקודמות שהשקיעו מיליארדים ועשו פה עבודת מטה פשוט מרשימה - - -

וליד טאהא: בממשלה הזו אתה גאה?

עמיחי שיקלי: ואני שמח שהתכנון בחברה הערבית מתקדם בצורה כל כך משמעותית.

עמיחי שיקלי: זה דבר אחד.

עמיחי שיקלי: עכשיו בלי קשר, אני שם את זה בצד ואני אומר את הדבר הבא לגבי מה שקורה במרכז הגליל.

עמיחי שיקלי: אני רוצה לדבר על מרכז הגליל, שים לב לתופעה, אנחנו רואים שיש מצב די משונה שבו הפערים במחירים בקרקע בין ישוב לצורך העניין יהודי במשגב לבין ישוב סמוך כמו עראבה, זה פערים של כמעט פי 10 במחירים, כאשר בעראבה זה כמה עשרות אלפי שקלים לעומת 300,000 או 500,000 לחצי דונם במצפה אביב ובקורנית.

עמיחי שיקלי: אלה הנתונים.

קריאה: איפה אתה חי?

קריאה: אתה יודע כמה עולה דונם בעראבה?

וליד טאהא: ארז אתה רוצה לענות לו?

וליד טאהא: אתה מכיר את ההזיה הזו?

בצלאל סמוטריץ': אני חשבתי שיתנו לשיקלי לדבר כמו שהבטחת.

וליד טאהא: אבל הוא לא מדייק, סמוטריץ', הוא לא מדייק.

בצלאל סמוטריץ': אה, פתאום מותר לך להיות בודק העובדות.

בצלאל סמוטריץ': לפני רגע אמרת שלכל אחד יש זכות.

וליד טאהא: לא, אני מכיר את העובדות, לא בודק את העובדות.

בצלאל סמוטריץ': גם אני מכיר את העובדות, אתה לא נותן לו משפט אחד.

וליד טאהא: אבל תן לח"כ שיקלי שידבר.

וליד טאהא: בסדר.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: קיבלתי את ההערה שלך.

אוסאמה סעדי: אתם הפקעת עשרות אלפי דונם.

וליד טאהא: אוסאמה, אני מבקש לתת לח"כ שיקלי לסיים.

וליד טאהא: תתחיל להתכנס, ח"כ שיקלי.

בצלאל סמוטריץ': שימו לב לכל השיח.

בצלאל סמוטריץ': 'אתם הפקעתם' תחליטו אם אתם רוצים להיות חלק מהמדינה, ואז אין 'אתם הפקעתם'.

בצלאל סמוטריץ': המדינה הפקיעה ליהודים, הפקיעו לערבים, או שהכל זה אנחנו ואתם ואז תגידו שאין לזה קשר לאומני.

וליד טאהא: אנחנו חלק מהמדינה רק אתה תבין שאנחנו חלק.

וליד טאהא: כי חשוב שאתה תבין.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין מצוין.

עמיחי שיקלי: קודם כל הנתונים שהוצגו פה זה שמדינת ישראל בעצם העבירה אדמות מדינה לישובים ערביים לפיתוח.

עמיחי שיקלי: דובר פה על קרוב ל-80,000 דונם.

עמיחי שיקלי: חשוב שהציבור הערבי יקשיב וישמע ויבין את זה, זה דבר חשוב.

עמיחי שיקלי: עכשיו אני ממשיך קדימה ואומר, יש לי כמה שאלות.

עמיחי שיקלי: שאלה ראשונה היא למינהל התכנון.

עמיחי שיקלי: שאלה, אין לי סימן קריאה.

עמיחי שיקלי: אני שואל מדוע מגרש במצפה אביב של חצי דונם עולה כ-350,000 שקלים או בקורנית, 540,000 שקלים לעומת 40,000 שקלים לערך בישוב עראבה הסמוך.

עמיחי שיקלי: מה ההצדקה - - -

אוסאמה סעדי: איפה 40,000?

אוסאמה סעדי: בוא - - -

וליד טאהא: לא, עזוב, אוסאמה, הוא מדבר שטויות.

וליד טאהא: עזוב.

אוסאמה סעדי: - -

וליד טאהא: תן לו להשלים, ח"כ אוסאמה.

וליד טאהא: אל תיגרר.

וליד טאהא: הוא מדבר על מספרים הזויים.

וליד טאהא: אל תיגרר.

עמיחי שיקלי: אלה המספרים.

עמיחי שיקלי: עכשיו אני שואל דבר שני.

עמיחי שיקלי: בכפרים הערביים יש נוהג של בניה לבני מקום ויש לנו מגבלה בישובים קהילתיים - - -

וליד טאהא: יש לי ריב עם ארז על זה.

וליד טאהא: כן.

עמיחי שיקלי: איך הנושא הזה, איך אנחנו מבטיחים שגם ישוב יהודי יוכל לשמר את הצביון שלו מבלי חשש שתיכנס אליו אוכלוסייה שהיא אוכלוסייה זרה.

וליד טאהא: אוכלוסייה ערבית למשל.

וליד טאהא: נכון שיקלי?

וליד טאהא: שחס ושלום לא תיכנס אליו אוכלוסייה ערבית.

עמיחי שיקלי: אני חושב שזה בריא לנו שיש ישובים שהם ישובים ערביים ויש ישובים קהילתיים, שקהילה יהיה לה צביון משלה.

עמיחי שיקלי: אני לא חושב שזו בושה לומר את זה.

עמיחי שיקלי: אני לא חושב שתושבי עראבה רוצים אותי כשכן ולהיפך.

עמיחי שיקלי: אם רוצים נשמח לעשות דברים אחרים ביחד.

וליד טאהא: לא רוצים אותך כשכן?

וליד טאהא: שאלת אותם?

עמיחי שיקלי: כקהילה לקהילה, אתה יודע.

וליד טאהא: תשאל את אוסאמה.

וליד טאהא: הוא תושב עראבה.

אוסאמה סעדי: בטח שאנחנו לא רוצים - - -

עמיחי שיקלי: אני מדבר ברצינות.

עמיחי שיקלי: אני חושב שזו זכותה של קהילה קטנה, אני לא מדבר עכשיו על הערים הגדולות.

סמי אבו שחאדה: עזוב, מה קטנה.

סמי אבו שחאדה: קח את ראשון.

סמי אבו שחאדה: 100% יהודים.

סמי אבו שחאדה: קח את בת ים, קח את - - - אתם - - -

וליד טאהא: ח"כ סמי אבו שחאדה, יש פה חברי כנסת שרוצים לדבר וללכת להשתתף בדיוני הוועדה לענייני החברה הערבית.

וליד טאהא: היא גם מדברת שם על נושא חשוב שהוא נושא התכנית הכלכלית.

סמי אבו שחאדה: אדוני היו"ר אני מתנצל.

סמי אבו שחאדה: תל אביב כולה יהודים.

סמי אבו שחאדה: איפה אנחנו חיים?

סמי אבו שחאדה: זו מדינה - - -

וליד טאהא: ח"כ שיקלי תתכנס.

וליד טאהא: תסכם.

עמיחי שיקלי: בעצם זה שלוש שאלות.

עמיחי שיקלי: אני בסך הכל מנסה להבין ממינהל התכנון - - -

וליד טאהא: למי השאלות?

עמיחי שיקלי: למינהל התכנון.

עמיחי שיקלי: דלית.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אתם לא עונים.

דלית זילבר: על כסף אני לא יודעת לענות כמה - - -

וליד טאהא: לא, אתם לא עונים.

וליד טאהא: אמרנו.

עמיחי שיקלי: אני רוצה אז לחשוף את הנתון שיש בעצם פערים אדירים של פי 10 בין עלות מגרש במשגב לעראבה - - -

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: זה אמרת.

עמיחי שיקלי: זה דבר אחד.

עמיחי שיקלי: דבר שני - - -

וליד טאהא: לא, זה אמרת.

וליד טאהא: ארז יענה בהמשך.

בצלאל סמוטריץ': ווליד אתה לא מצליח להתאפק ולתת לו להשחיל שני משפטים?

בצלאל סמוטריץ': דחילק, נו.

וליד טאהא: אני מגן על זכותו לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מגן על זכותו, אתה עד לרגע זה אתה לא נותן לו להשלים משפט אחד כמו בנאדם.

וליד טאהא: אני מגן עליו מפני אוסאמה.

עמיחי שיקלי: דבר שני, אני רוצה שיכירו אזרחי ישראל שיש מושג שנקרא בני מקום בישובים ערביים, והישובים היהודיים לא מוגנים בזכות הזאת.

עמיחי שיקלי: דבר שלישי, ישובים ערביים ענקיים של עשרות אלפי תושבים - - -

וליד טאהא: כל הנתונים שלך קטסטרופליים דרך אגב.

עמיחי שיקלי: מה לגבי מדיניות של בנייה לגובה.

עמיחי שיקלי: ראיתי פרויקט יפה במנדא, של בניה לגובה, אבל חסרים לנו עוד פרויקטים כאלה, השטח הפתוח בצפון באופן כללי הוא מזערי.

עמיחי שיקלי: אין הרבה שטח פתוח.

עמיחי שיקלי: אז מה המינהל עושה כדי לקדם בניה לגובה למשל בסכנין - - -

וליד טאהא: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ שיקלי.

עמיחי שיקלי: תודה רבה לכם.

וליד טאהא: בהמשך ארז תתייחס לדברים שהוא אמר.

וליד טאהא: אני אתן עכשיו לח"כ עלי סלאלחה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להקריא את הסדר שנדע מתי אנחנו?

וליד טאהא: אנחנו ניתן לח"כ עלי סלאלחה.

וליד טאהא: בבקשה.

עלי סלאלחה: טוב חברים, הזכירו פה את העדה הדרוזית, וח"כ סמוטריץ' אמר שהוא אוהב את הדרוזים והדרוזים זה משהו אחר לגמרי, אבל בנושא של התכנון והבניה מצבם הוא יותר גרוע מהמצב של הכפרים הערביים.

עלי סלאלחה: זה המצב.

עלי סלאלחה: הילדים שלנו הזדקנו.

עלי סלאלחה: היום כולם בני 30, 35 ואין להם מקום לבנות את הבית שלהם.

עלי סלאלחה: היום כתוצאה מהמצב הזה, אחוז הגירושין הגדול ביותר במדינת ישראל נמצא אצל העדה הדרוזית.

עלי סלאלחה: הילדה והבחורה הצעירה הלכה ללימודים, הבחור הלך למשמר הגבול ולצבא ולכל המקומות האלה, משתכר ב-5,000, 6,000, 7,000 והבחורה משתכרת כאקדמאית, ורוצים לבנות בית, הוא מכיר בחורה צעירה, הוא בן 30 פלוס, לא מסתדרים, פער גיל, פער השכלה ואז יש גירושין.

עלי סלאלחה: למה אין מקום לבנות?

עלי סלאלחה: הרי אני שמעתי שרוצים לבנות או הבטיחו לבנות ישוב דרוזי חדש.

עלי סלאלחה: חברים, אני שמעתי את הסיפור הזה כשהייתי חייל בשנות השבעים.

עלי סלאלחה: אחר כך בשנות השמונים 'אנחנו רוצים לבנות לדרוזים ידידינו ואחינו וחברינו' וכל הסיפורים האלה, 'ישוב דרוזי'.

עלי סלאלחה: גם בשנות השמונים.

עלי סלאלחה: גם בשנות התשעים חזרו על הסיפור הזה.

עלי סלאלחה: גם בשנות האלפיים.

עלי סלאלחה: עכשיו לאחרונה מדברים על אותו נושא.

עלי סלאלחה: אני יודע למה.

עלי סלאלחה: כשיש בעיה בבניה, מדברים בשביל יענו להגיד 'וואלה, אתם אחינו הדרוזים אנחנו רוצים לעזור לכם'.

עלי סלאלחה: לבית ג'אן היה 47,000 דונם.

עלי סלאלחה: מה יש לה היום?

עלי סלאלחה: 6,006 דונם.

עלי סלאלחה: איפה הלכו השאר?

עלי סלאלחה: הפקיעו.

עלי סלאלחה: וכשבא בחור צעיר לבנות מטר מהקו הכחול, שכבר עשר שנים, קו כחול, ורוצה לבנות את הבית, כמה כסף קונסים אותו?

עלי סלאלחה: 300,000 שקל מבלי הזכות ללכת לבית המשפט.

עלי סלאלחה: והוא חייל משוחרר, והבנים של האלופים בעדה הדרוזית, ושל הקצינים הבכירים של העדה הדרוזית, הם לא יכולים ולא מעזים.

עלי סלאלחה: ואני רוצה להגיד לכם היום, כפר בית ג'אן, כפר דליה ועוספיה, הם ממש מתפוצצים.

עלי סלאלחה: ממש על סף קריסה.

עלי סלאלחה: ממש אם רוצים, לא יודע מה לעשות, אי אפשר להמשיך את כל הסיפור הזה כל הזמן.

עלי סלאלחה: למה?

עלי סלאלחה: אני לא רוצה להכנס לעימותים עם אף אחד.

עלי סלאלחה: אני רוצה לחיות.

עלי סלאלחה: ומה שאמר חברי וידידי סמוטריץ' 'אנחנו אוהבים את הדרוזים' לאהוב זה יפה, אבל אני רוצה תכלס.

עלי סלאלחה: אבא שלי קיבל את המילה הזו, אבא שלי אמרו לו 'אנחנו אחים' והוא אמר 'וואלה על הכיפאק' ושחט להם כבש.

עלי סלאלחה: אבל אני לא רוצה, אני רוצה לחיות את המאה ה-21.

עלי סלאלחה: את זה אני רוצה.

עלי סלאלחה: בית ג'אן, 13,000 תושבים.

עלי סלאלחה: חברים, במדינת ישראל, המדינה הנאורה והדמוקרטית במזרח התיכון, ככה היא קוראת לעצמה, אין לה מגרש כדורגל.

עלי סלאלחה: 5,000 ילדים - - -

בצלאל סמוטריץ': למה אין?

עלי סלאלחה: אין.

בצלאל סמוטריץ': למה?

עלי סלאלחה: לא נתתם לנו אדמה לעשות מגרש כדורגל.

בצלאל סמוטריץ': בקדומים נתנו אדמה?

ארז קמיניץ: יש היום תכנון למגרש כדורגל בבית ג'אן, עכשיו - - -

עלי סלאלחה: אין.

קריאה: תשתדלו לדייק בדברים.

קריאה: חבל.

עלי סלאלחה: איפה ה-5,000 ילדים ישחקו.

וליד טאהא: אז לא אפתיע אתכם אם אני אומר שיש ערים ערביות בחברה הערבית שאין בהם מגרשים.

קריאה: יש בקלנסואה.

וליד טאהא: בקלנסואה יש בה מגרש כדורגל?

וליד טאהא: - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה יודע פשוט שאם מישהו ינסה להפקיע קרקע פרטית לצרכי ציבור לעשות מגרש כדורגל - - -

וליד טאהא: לא, אבל זה לא ככה.

וליד טאהא: אבל אי אפשר לומר ככה, ח"כ סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': בוודאי שאפשר לומר ככה.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות שאין שם - - -

וליד טאהא: לא, צריך להקים ועדה שתעסוק בדבר הזה ואפשר לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שמנסים לעשות 70 שנה.

וליד טאהא: אבל לא, כשלא רוצים אז אי אפשר.

עלי סלאלחה: היו"ר, אני הייתי מנהל בית ספר שהבאתי אותו להיות מקום ראשון במדינת ישראל במשך חמש שנים.

עלי סלאלחה: בית הספר הזה בסך הכל בלוקים, חדרים, ואין לו שום מרבים.

עלי סלאלחה: 1,300 תלמידים.

עלי סלאלחה: לפי החוק של משרד החינוך 1,0001 תלמידים, מחלקים את בית הספר לשניים.

עלי סלאלחה: לא הקימו עוד בית ספר.

עלי סלאלחה: למה?

עלי סלאלחה: אין אדמות.

עלי סלאלחה: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, עכשיו אחרי 30 שנה באו והתחילו להכשיר קרקע בשביל לבנות שכונת חיילים משוחררים חדשה.

עלי סלאלחה: כמה הם נותנים לבחור?

עלי סלאלחה: חלקה 360 מטר.

עלי סלאלחה: לשניים.

עלי סלאלחה: כמה יוצא לו? 160 מטר.

עלי סלאלחה: אפילו אין לו מקום להחנות את הרכב שלו.

עלי סלאלחה: חברים, איפה אנחנו חיים?

עלי סלאלחה: איפה שטח השיפוט של בית ג'אן?

עלי סלאלחה: אני רוצה להביא לכם דוגמה את שטח השיפוט של פקיעין.

עלי סלאלחה: שטח שיפוט של מועצה מטה אשר, מגיע בדיוק לגשר שעולה לפקיעין החדשה.

עלי סלאלחה: כל השטח של אנשי פקיעין ממערב לגשר, משלמים ארנונה למי?

עלי סלאלחה: למטה אשר.

עלי סלאלחה: חברים, כל הכפרים הדרוזיים שאתם מדברים שאנחנו אחים ואנחנו ברית חיים וברית דמים, כולם בסוציו אקונומי 2. כולם.

עלי סלאלחה: למה אין אזורי תעשיה?

עלי סלאלחה: שמו אותנו בכלוב שקוראים לו שמורת טבע.

עלי סלאלחה: יש שם חיות יפות, אנחנו שמרנו עליהם, העצים, אנחנו שמרנו עליהם ולא אף אחד אחר.

עלי סלאלחה: חברים, אני מדבר מתוך כעס, כאב.

עלי סלאלחה: אני אומר לכם, בחור צעיר שרק שם חושה באדמה שלו בשביל לשים ציוד חקלאי, באים לפי סעיף לא יודע איך קוראים לו בחוק, שקוראים לו קמיניץ - - -

בצלאל סמוטריץ': 116.

עלי סלאלחה: 116.

עלי סלאלחה: 300,000 שקל.

עלי סלאלחה: מאיפה הוא יביא את זה?

עלי סלאלחה: או שיהרוס במו ידיו.

עלי סלאלחה: חברים, אני אומר לכם, הסיפור הזה צריך להתקצר.

עלי סלאלחה: הסיפור הזה צריך להגמר בתוך שנה ולא יותר, ולתת לצעירים משהו של תקווה, להתחיל לצאת ולחיות בשכנות טובה ונכונה.

עלי סלאלחה: אחרת אנחנו בבעיה.

עמיחי שיקלי: סלאלחה, אתה אומר המון נתונים לא מדויקים.

וליד טאהא: ח"כ שיקלי.

עמיחי שיקלי: חורפיש סוציו אקונומי 4, כיסרא סמיע 3, - - - כשאתה מדבר אז תדייק.

עמיחי שיקלי: חבל, אנשים פה יורים דברים לאוויר בלי חשבון.

עמיחי שיקלי: חבל.

וליד טאהא: ח"כ עמיחי שיקלי, אל תקפוץ בתוך הדברים של האחרים.

וליד טאהא: ח"כ שיקלי, תן לו לסיים.

עמיחי שיקלי: אז שיגיד דברים מדויקים.

עלי סלאלחה: חברים, אני רוצה להגיד לכם, הציבור הערבי, הדרוזי, צ'רקסים, נוצרים ומה שאתם רוצים, הם היום לא אותם אנשים שהיו לפני שנתיים.

עלי סלאלחה: ולא לפני עשר שנים וכמובן לא לפני 40 ו-50 ו-70 שנים.

עלי סלאלחה: אנחנו היום רואים ויודעים את הצרכים שלנו.

עלי סלאלחה: אנחנו רוצים לחיות את המאה ה-21 כמוכם ולא פחות מאף אחד אחר.

עלי סלאלחה: אל תקחו אותנו שאנחנו מסורתיים ואל תקחו אותנו שאנחנו דתיים, ויש הנהגה מסורתית ודתית שמתוכם אתם מתעסקים איתנו.

עמיחי שיקלי: מה זה מתעסקים?

עמיחי שיקלי: מה זה הטרמינולוגיה הזאת?

וליד טאהא: ח"כ שיקלי, בבקשה, נו די כבר.

עמיחי שיקלי: לא, אני אומר כאדם, זה דבר פשוט לא ייאמן.

עמיחי שיקלי: סלאלחה, אתה יודע את מי אתה מזכיר?

עמיחי שיקלי: סלאלחה אני מודאג ממך.

עמיחי שיקלי: אתה מאיים?

עמיחי שיקלי: אתה מאיים?

עמיחי שיקלי: אתה בכלל מייצג דרוזים?

עמיחי שיקלי: אתה לא מייצג דרוזים.

עמיחי שיקלי: אני חושב שהדרוזים זה ציבור נאמן, זה ציבור מסור, זה ציבור שמשרת, זה ציבור שמשתלב.

עמיחי שיקלי: אני רואה סלאלחה מה אתה עושה, ואני מודאג.

עמיחי שיקלי: אתה מהנדס טרמינולוגיה לעומתית.

וליד טאהא: ח"כ שיקלי אני קורא אותך לסדר בפעם ראשונה.

עמיחי שיקלי: מביא פה קשקושים לגבי נתונים שלא קיימים.

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם השניה.

עלי סלאלחה: אנחנו עם ראש - - -

עמיחי שיקלי: מסית את האוכלוסייה - - -

וליד טאהא: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

וליד טאהא: לך תבלה מחוץ לאולם.

וליד טאהא: בבקשה.

עמיחי שיקלי: אין בעיה.

וליד טאהא: סדרנים, אני מבקש שתוציאו אותו החוצה.

עלי סלאלחה: - - עם ראש על הכתפיים ואנחנו לא שוכחים שיש לנו לב לערבים, אוהבים את כולם, מכבדים את כולם ורוצים - - - של שלום עם כולם.

עמיחי שיקלי: הכל בסדר.

וליד טאהא: לא, אתה יוצא החוצה.

עמיחי שיקלי: אני אצא.

וליד טאהא: עכשיו, אתה יוצא החוצה.

וליד טאהא: אתה מפריע לדיון, עמיחי.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

עלי סלאלחה: שיקלי נדבר - - - (ח"כ עמיחי שיקלי יוצא מחדר הוועדה)

וליד טאהא: עכשיו אני אתן את זכות הדיבור.

וליד טאהא: אחרי זה אני חוזר אליך פינדרוס.

יצחק פינדרוס: בצלאל לפני היה.

וליד טאהא: אוקיי.

וליד טאהא: אז אני נותן את זכות הדיבור לד"ר תאבת אבו-ראס, הוא עושה את זה קצר, דקתיים שלוש, ואחרי זה אני חוזר לחברי הכנסת.

וליד טאהא: צריכים לעשות כמה שיותר חלוקה הוגנת.

תאבת אבו-ראס: תודה רבה אדוני היו"ר.

תאבת אבו-ראס: זה הולך להיות מאוד קצר.

תאבת אבו-ראס: חברים, כאן דובר על תכנון מתארי מאושר, אני חושב שתכנון מתארי מאושר אינו ערובה לתכנון מפורט, אינו ערובה להיתרי בניה.

תאבת אבו-ראס: צריך לבדוק את העבודה של הוועדות המקומיות, הוועדות המרחביות.

תאבת אבו-ראס: אני רוצה לתת דוגמה מהישוב שלי קלנסואה, עיר בישראל.

תאבת אבו-ראס: כאן הוזכר שבקלנסואה אין מגרש כדורגל.

תאבת אבו-ראס: בקלנסואה יש הרבה דברים חסרים.

תאבת אבו-ראס: ארז קמיניץ ואנשי המקצוע מסביבו ביקרו לפני שנה או יותר בקלנסואה, מודעים לבעיות של קלנסואה.

תאבת אבו-ראס: אני הייתי מאוד רוצה שתפתחו, תכנסו לגוגל ותראו תבדקו את הוועדה המרחבית או הוועדה המקומית לתכנון ובניה קלנסואה או מזרח השרון שכוללת את קלנסואה ושמר.

תאבת אבו-ראס: מי שעומד בראש הוועדה הוא ישכר פרנקנטהל, שהוא ראש העיר בני ברק לשעבר.

תאבת אבו-ראס: מהנדסת הוועדה היא יעל קרמר, עוד יהודייה.

תאבת אבו-ראס: ב-20 השנים האחרונות מאז שקמה הוועדה תמיד יו"רי הוועדה היו אנשים שלא מחוברים לחברה הערבית.

תאבת אבו-ראס: יש לי את כל הכבוד לראש עירית בני ברק לשעבר.

תאבת אבו-ראס: כמה הוא מכיר את החברה הערבית, את בעיותיה, את האתגרים שלה?

תאבת אבו-ראס: אני לא בטוח שהוא יודע.

תאבת אבו-ראס: כאן דובר על לאומי או לא לאומי.

תאבת אבו-ראס: אני רוצה לקבוע כאן בתור אדם שאני בעל תואר שלישי בגיאוגרפיה ופיתוח אזורי, הדוקטורט שלי על תחומי שיפוט באזור המשולש, התכנון בישראל הוא אידיאולוגי.

תאבת אבו-ראס: התכנון בישראל הוא כלי שליטה.

תאבת אבו-ראס: צריך להודות בדבר הזה.

תאבת אבו-ראס: צריך לבדוק את הנתונים של קלנסואה ומכאן אפשר להבין את הכל.

תאבת אבו-ראס: מי לא היה ראש ועדת תכנון ובניה?

תאבת אבו-ראס: תמיד כשיש בעיות אתם הבעיה.

תאבת אבו-ראס: הלא מי שמקבל החלטות זה לא אנחנו.

תאבת אבו-ראס: האתר של הוועדה - - -

יצחק פינדרוס: יש לו סמכות של ועדה מקומית?

יצחק פינדרוס: אני רוצה להבין.

יצחק פינדרוס: שאלת הבנה.

תאבת אבו-ראס: האתר של הוועדה בעברית.

תאבת אבו-ראס: הכל מנוהל בעברית בקלנסואה.

תאבת אבו-ראס: אנחנו ערבים.

תאבת אבו-ראס: דיברנו על המהפכה של האקדמאים, אבל אקדמאים וגם מהנדסים, אנחנו כן יכולים לנהל את העניין אבל אי אפשר לזרוק את הכל עלינו שאנחנו לא בסדר, כאשר מי שמקבל את ההחלטה זה אתם.

תאבת אבו-ראס: אפילו ברמה המקומית, ותודה רבה.

וליד טאהא: תודה רבה לך ד"ר תאבת אבו ראס.

וליד טאהא: הוא גם עוסק בתכנון.

בצלאל סמוטריץ': יש פה גם נציג תנועת רגבים שעוסק בתכנון וכולי, אם אתה רוצה להיות מאוזן, אולי תתן גם להם.

בצלאל סמוטריץ': רק שיהיה איזון.

וליד טאהא: לא, אני נותן לך עכשיו את זכות הדיבור ואתה אל תחליט איך נעשה איזון.

בצלאל סמוטריץ': חשבתי שאתה רוצה להגיד שאני מייצג גם את רגבים.

וליד טאהא: עכשיו אני נותן זכות דיבור לח"כ בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו נבדוק את יכולת הסיבולת והסבלנות שלך.

אוסאמה סעדי: זו דוגמה לפי מי שנכנס קודם?

אוסאמה סעדי: הוא נכנס אחרון, אבל יאללה, לא נפריע לו.

אוסאמה סעדי: הוא נכנס אחרינו.

וליד טאהא: אמרו שהוא נכנס - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, אני נכנסתי לפניך.

אוסאמה סעדי: אני הייתי ובאת וישבת לידי.

וליד טאהא: אוסאמה.

וליד טאהא: אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע שאתם טוענים שהייתם פה לפנינו.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

אוסאמה סעדי: כל הזמן.

וליד טאהא: זו לא טענה, סמוטריץ'.

וליד טאהא: זו לא טענה.

וליד טאהא: זו אמת.

בצלאל סמוטריץ': אני בדיוק מתחבר לעניין.

בצלאל סמוטריץ': הדיון הזה אני חושב מתמצת הכי טוב את שתי הרגליים המרכזיות באסטרטגיית הנרטיב השקרי שאתם מובילים כאן במשך הרבה מאוד שנים.

בצלאל סמוטריץ': הרגל האחת זה התכחשות לעובדות.

בצלאל סמוטריץ': כן, אפשר להתכחש לזה שהיה בית מקדש בהר הבית, אפשר להתכחש לזה שעם ישראל היה בארץ ישראל לפני אלפי שנים ואפשר להתכחש למצגות שמוצגות כאן עכשיו על מהפכה בתכנון במגזר הערבי בשנים האחרונות, לא מהפכה שהתחילה היום כשרע"ם נכנסה לקואליציה, אבל בסדר, אתם ועובדות לא הולכים ביחד.

בצלאל סמוטריץ': אז מתעלמים מעובדות, יושב כאן סמי אבו שחאדה, העובדות בכלל לא רלוונטיות והוא מוחה בתוקף כנגד העובדות שהוצגו כאן במצגות כי הן לא מסתדרות טוב עם הנרטיב.

בצלאל סמוטריץ': והדבר השני זה כמובן להתנער לחלוטין מאחריות ולגלגל את הכל לכתפיים של המדינה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו בואו נדבר טיפה על חסמי התכנון במגזר הערבי.

בצלאל סמוטריץ': עו"ד קמיניץ, אמנם לצערי הרב עוזב את שירותו רב השנים ורב התרומה למדינת ישראל, זו הזדמנות טובה לומר תודה ואני על כל פנים מצטער מאוד שאתה עוזב את תפקידך, אבל אמר באלגנטיות, דיבר על היעדר שוק נדל"ן משוכלל.

בצלאל סמוטריץ': זה מילים יפות, הוא עובד מדינה, הוא צריך מאוד להיזהר בדבריו, בסוף אין מה לעשות, הישובים הערבים יושבים ברובם היום על קרקעות פרטיות עם מנטליות של צומוד, של חוסר, אין סחר בקרקע, ויושב אדם אחד, ואגב מאוד מעניין לבדוק את סוגיית הבעלות כמה אחוז מהחברה הערבית מחזיק בכל השטחים האלה, אתם תגלו אריסטוקרטיה של בערך 20% מהאוכלוסייה שמחזיקה בקרקעות של כולם.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא מוכן כמובן שיפקיעו 40% מהשטח שלו, כל אחד רוצה שזה יילך לשטח של השכן, עכשיו מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': המבנה הוא חמולתי, עכשיו נבחר ראש רשות הוא מקדם תכנית שאיך שהוא תשים את כל שטחי הציבור בקרקעות של החמולה היריבה, אחרי שלוש, ארבע, חמש שנים יש בחירות, מתחלף ראש רשות, עכשיו הוא מהחמולה השניה, הוא מתחיל את כל הליך התכנון, דובר פה קודם על בית ג'אן, אני הגשתי עתירה לבג"צ כשהייתי ברגבים למה המדינה לא מקדמת תכנון לבית ג'אן, כי באמת בבית ג'אן כל פעם מתחלף ראש רשות, כל פעם הוא מחמולה אחרת, כל פעם הוא משנה את התכנית כי הוא רוצה ששטחי הציבור ילכו על החמולה השכנה ולא חס וחלילה על הקרקע של החמולה של עצמו.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': בכל מדינה מתוקנת לפחות 40%, 45% משטח של תכנון הולך לשטחי ציבור, לכבישים, למדרכות.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר לצעוק שאין כבישים ואין מדרכות ואין ביוב ואין מים ואין בית ספר ואין מגרש כשאף אחד לא מוכן.

בצלאל סמוטריץ': את חמי, אבא של אשתי, אף אחד לא שאל לפני שהפקיעו לו חלק מהמגרש לצרכי ציבור, פשוט לא שאלו.

בצלאל סמוטריץ': במקרה הטוב הוא גם מקבל איזה גרוש וחצי, עד 30% נראה לי גם לא חייבים בכלל לפצות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לראות מה יקרה במגזר הערבי שמישהו יבוא ויפקיע קרקע לא בשביל יהודים, רק כדי שיהיה מגרש כדורגל, יהיה שם מרחץ דמים, אני לא יודע כמה אנשים ימותו מהדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': אז זה נורא נחמד.

בצלאל סמוטריץ': אין מנטליות של בניה לגובה.

בצלאל סמוטריץ': שימו לב לשיווקים, 80% מהשיווקים במגזר היהודי זה בניה לגובה, בניה רוויה, 20% בניה צמודת קרקע.

בצלאל סמוטריץ': במגזר הערבי זה תמונת ראי לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': מתכננים, יש תכניות מתאר לתוקף לקיבולות אוכלוסייה של עד 2040 בחברה הערבית, הנתונים הוצגו לנו ברובם.

בצלאל סמוטריץ': לא הולכים לתכניות מפורטות, למה לא הולכים לתכניות מפורטות?

בצלאל סמוטריץ': כי הרשות המקומית לא מסוגלת כי היא תלך למרחץ דמים כי אף אחד לא מוכן ששטחי הציבור יהיו בשטח שלו.

בצלאל סמוטריץ': אין אומץ.

בצלאל סמוטריץ': זו הבעיה שלי איתכם, ווליד.

בצלאל סמוטריץ': אין לכם, כהנהגה אומץ לקבל החלטות, להוביל, אתם כל הזמן משווים את עצמכם למגזר היהודי?

בצלאל סמוטריץ': למה אין אזורי תעשיה?

בצלאל סמוטריץ': אזורי תעשיה לא המדינה יוזמת.

בצלאל סמוטריץ': יש יזמים, יש מנהיגים, יש ראשי רשויות, יש מנהיגות מקומית, מנהיגות פוליטית, נכנסים למאבקים, נכנסים לקונפליקטים.

בצלאל סמוטריץ': אין אזור שאין בו פוליטיקות.

בצלאל סמוטריץ': יש ויכוחים על שיוך מוניציפלי ועל לאן זה יהיה שייך בארנונה.

בצלאל סמוטריץ': אז יש מנהיגות שלוקחת אחריות, משלמת מחירים פוליטיים, מקבלת החלטות ומקדמת.

בצלאל סמוטריץ': מקדמת אזורי תעשיה ומקדמת תעסוקה ומקדמת תכנון ומקדמת.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא עושים כלום, אתם אפתיים לחלוטין, אתם לא מוכנים בכהוא זה להבין שאנחנו נמצאים במדינה, ותאבת אבו ראס, עם כל הכבוד לדוקטורט שלך, אתם לא מוכנים להבין שאנחנו נמצאים, מה לעשות, במדינה מערבית מודרנית מתוקנת, עם עקרונות תכנון, עם בניה צפופה, עם בניה לגובה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יכול לעבוד עם המסורתיות השבטית החמולתית, עם המנטליות של תפיסת הקרקע שבה אין סחר ואין מעבר, יכולה משפחה אחת להחזיק ב-20 דונם, היא תשמור את זה לנינים של הנינים של הנינים.

בצלאל סמוטריץ': היא לא תמכור בחיים, היא לא תעשה שום העברת בעלות.

בצלאל סמוטריץ': אז יושב לך בן אדם שמחזיק באמצע הכפר ברבע משטח הכפר, הוא לא ייתן את זה לאף אחד מסביב, ל-3/4 מהשכנים שלו אין קרקע.

בצלאל סמוטריץ': אין להם איפה לגור.

בצלאל סמוטריץ': הוא בחיים לא ייתן להם.

בצלאל סמוטריץ': זו שאלה של תרבות, של מנטליות.

בצלאל סמוטריץ': אם אתם לא תדעו לשנות את הרגלי החיים, כמו שאגב היהודים עשו ועושים.

בצלאל סמוטריץ': וגם כן, המניפולציה של הנתונים, 20% מהאוכלוסייה יושבת על 3%.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, האוכלוסייה היהודית, לא יודע כמה השטח העירוני במדינת ישראל המיושב, 3%, 4%, 5%, זה בדיוק אותו דבר.

בצלאל סמוטריץ': כל היתר זה אדמות מדינה ושטחים פתוחים של כולנו.

אוסאמה סעדי: המדינה מחזיקה ב-97% על מה אתה מדבר?

בצלאל סמוטריץ': אבל המדינה היא גם שלך, יקירי.

בצלאל סמוטריץ': אתה, הגיע הזמן שתחליט אם המדינה היא גם שלך.

אוסאמה סעדי: על מה אתה מדבר?

וליד טאהא: תודה רבה ח"כ סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': עוד משפט אחד אני מסיים.

בצלאל סמוטריץ': תחליט אם המדינה היא שלי או שהיא גם שלך.

בצלאל סמוטריץ': המדינה מחזיקה בכל השטח, זה נכון.

בצלאל סמוטריץ': וחלקו מוקצה להתיישבות ישראלית וחלקו להתיישבות ערבית, אתה לא מקופח בשטח.

בצלאל סמוטריץ': סך כל השטח שמוקצה להתיישבות הערבית היום הרבה יותר גדול באופן יחסי מסך כל השטח שמופנה להתיישבות הישראלית, אלא שהיהודים גרים ברובם בבניינים רבי קומות באזורים מעויירים ואתם חיים לכם בווילות צמודות קרקע.

בצלאל סמוטריץ': וכשמתכננים נניח תכנון עם 6 יחידות לדונם אתם בונים יחידה אחת לדונם, היחידה השניה כבר בנויה על הכביש והשלישית על הכיכר, ואז אתם בוכים שאין לכם כביש.

בצלאל סמוטריץ': ורק המדינה אשמה.

וליד טאהא: אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': יש דבר אחד טוב שיוצא מהדיון הזה, היו"ר.

בצלאל סמוטריץ': באמת דבר אחד טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה דלית וארז ואחרים, אתם יותר מדי שנים מנסים לרצות את הנרטיב השקרי שלהם ולבוא לקראתם.

בצלאל סמוטריץ': הלוואי והדיון הזה יוריד לכם את האסימון, אתם לא תרצו אותם בחיים.

בצלאל סמוטריץ': כי כמו שאמר תאבת אבו ראס בצדק, התכנון הוא פוליטי, הוא אידיאולוגי, לשם הם חותרים.

בצלאל סמוטריץ': הם לא רוצים להסדיר את ההתיישבות הערבית, הם לא רוצים לבנות חוקי ומסודר כי הם יצטרכו לשלם אגרות בניה והיטלים וארנונה ואז הרשויות לא יהיו עניות, ואם הן לא יהיו עניות אי אפשר יהיה לגלגל את זה חזרה למדינה.

בצלאל סמוטריץ': הם רוצים עוד ועוד קרקע, הגיע הזמן שתפסיקו לעבוד אצלם ותעבדו אצל מדינת ישראל, את האינטרס הציוני שלה.

וליד טאהא: ח"כ סמוטריץ' תודה רבה לך.

וליד טאהא: אנחנו עוברים לח"כ אימאן חטיב יאסין.

אורית סטרוק: אני הייתי רשומה אחרי בצלאל.

אורית סטרוק: סליחה.

אורית סטרוק: אני ראיתי בדף של שוש שאני - - - בשביל זה הגעתי.

וליד טאהא: בבקשה ח"כ אימאן ח'טיב יאסין.

אימאן ח'טיב יאסין: אני באמת רוצה להודות על עצם קיום הדיון הזה.

אורית סטרוק: איזה דבר זה?

אורית סטרוק: אני הייתי רשומה אחריו.

אורית סטרוק: שוש אני הייתי רשומה, יצאתי לדיון אחר, באתי במיוחד כדי לדבר.

אורית סטרוק: אתה מחקת אותי?

וליד טאהא: אולי תבואי לנהל את הישיבה?

אורית סטרוק: לא, אני לא אבוא לנהל - - -

וליד טאהא: את יכולה לבוא ולצאת אבל לא קובעת סדר יום דיבור.

אורית סטרוק: אדוני היו"ר אתה אמרת שסדר הדוברים - - -

וליד טאהא: אני שמעתי את ההערה והיא אפילו נרשמה בפרוטוקול.

וליד טאהא: בבקשה ח"כ אימאן ח'טיב יאסין.

אורית סטרוק: זה לא בסדר מה שאתה עושה.

וליד טאהא: בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: אחרי כל הדיבורים ששמעתי בהרצאה האחרונה אני יכולה להסכים עם דבר אחד, שאכן כל הנושא של התכנון הוא אידיאולוגי ופוליטי וגם לאומני.

אימאן ח'טיב יאסין: על זה אנחנו כולנו מסכימים, השאלה כל אחד מהצד שלו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה להיות עניינית ולהתייחס לדברים כמשמעם, אין צורך יותר לפרט על העיוות, על העוול, על החיים הקשים, על המחירים שבחברה הערבית משלמים, אנחנו כהורים, כזוגות צעירים וגם כילדים, ואל לנו לשכוח את נקודת המוצא שממנה יצאנו כולנו.

אימאן ח'טיב יאסין: פעם הייתה לנו כל הזכות באדמות.

אימאן ח'טיב יאסין: ועכשיו באים ומתווכים איתנו על המעט ביותר שלא מספיק לכלום ומדברים על תכנון.

אימאן ח'טיב יאסין: ומדברים על זה שבחברה הערבית לא רוצים לתת שטחים לנושא הציבורי.

אימאן ח'טיב יאסין: א.

אימאן ח'טיב יאסין: זה לא נכון.

אימאן ח'טיב יאסין: עובדה קיימת, ברוב הישובים אני יכולה להביא דוגמה אישית מיפיע, זה אין מה להגיד, 40% במיידי.

אימאן ח'טיב יאסין: ומחירי אדמות, דונם עולה 4 מיליון שקל.

אימאן ח'טיב יאסין: לא פחות.

אימאן ח'טיב יאסין: ביפיע, 4 מיליון שקל.

אימאן ח'טיב יאסין: ואין.

אימאן ח'טיב יאסין: שתבין, גם אין אדמות.

אימאן ח'טיב יאסין: וזה המצב ברוב החברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: ממש הרוב המוחץ.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אם אנחנו מקיימים דיון כזה ורוצים לחתור לפתרונות, ואני רוצה להאמין שזאת המטרה של הדיון הזה, לא משהו אחר, רוצה להאמין שהאנשים שהגיעו לכאן מחפשים פתרונות ולא מחפשים צעקות.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אם אנחנו רוצים פתרונות, כבוד היו"ר, אני מציעה שנשים את האצבע על הבעיה ויש מילת מפתח אחת, שתי מילים.

אימאן ח'טיב יאסין: הסרת חסמים.

אימאן ח'טיב יאסין: הסרת חסמים בשלושה-ארבעה מסלולים.

אימאן ח'טיב יאסין: נתחיל בקטע של הרישום.

אימאן ח'טיב יאסין: מה לעשות שאני כנינה ירשתי מסבא שלי ונשאר לי כמה מטרים ואני מחזיקה או מישהו אחר מחזיק באדמה שהיא לא רשומה על השם שלו וכדי לרשום אותה צריך לשלם עשרות מיליונים שאין לו, אז צריך למצוא פתרון.

זאב בנימין בגין: סליחה, למי הוא צריך לשלם?

זאב בנימין בגין: שאני אבין?

אימאן ח'טיב יאסין: לרשויות המס.

זאב בנימין בגין: מיליונים?

אימאן ח'טיב יאסין: מיליונים.

אימאן ח'טיב יאסין: כן.

בצלאל סמוטריץ': מה לעשות שהוא עשה לאורך השנים עסקאות מס ובמדינת חוק משלמים מסים.

וליד טאהא: אתה אל תענה, ח"כ סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני מבין שאתם לא רגילים לשלם מסים .

בצלאל סמוטריץ': אבל יש חוק כזה.

וליד טאהא: אתה אל תענה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנא ממך אל תתערב בדברים שלי.

אימאן ח'טיב יאסין: ישבתי בשקט.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: ואמרת דרך אגב דברים שקריים.

וליד טאהא: אמרת 'לא מפקיעים לטובת הציבור' ויושב פה ארז קמיניץ ויודע שאתה אומר דברים שקריים.

אימאן ח'טיב יאסין: אז המסלול השני שצריך באמת לעבוד עליו זה הסרת חסמים.

אימאן ח'טיב יאסין: מה לעשות שהישובים הערביים נמצאים בטופוגרפיה מאוד מאוד מאוד קשה וכל הנושאר של התכנון הוא בעייתי מלכתחילה וזה צריך הרבה כסף לזה, ושלא תגידו לי 'מה, אתם לוקחים את כל הכסף ועכשיו באים למדינה'.

אימאן ח'טיב יאסין: כן, המדינה צריכה להיות אחראית לכל האזרחים שלה.

אימאן ח'טיב יאסין: שהמדינה תתן לנו את האפשרות לחיות בכבוד, שיהיו לרשויות שלנו הכנסות כמו שצריך, שיהיה לנו אזורי תעשיה ותעסוקה, אז יהיה לנו כסף לעשות את הדברים.

אימאן ח'טיב יאסין: או שאנחנו רוצים פתרונות באמת או שאנחנו נמשיך רק לצעוק ואחד יאשים את השני.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רוצה פתרונות.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רוצה צעקות.

וליד טאהא: תודה רבה.

אימאן ח'טיב יאסין: רק עוד דבר אחד.

אימאן ח'טיב יאסין: המסלול האחרון זה הסרת החסמים בנושא של יישום התכניות אחרי שעושים אותן.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני רוצה להגיד עוד הרבה דברים אבל אני אתייחס רק לנקודה ספציפית אחת לגבי מתכננים ואדריכלים מהחברה הערבית.

אימאן ח'טיב יאסין: יש לנו אנשים מצוינים וכן, יש להם זכות שיעבדו בעבודות שיכניסו להם גם כסף כדי לחיות חיים מכובדים, אבל עדיין אני מכירה מקרוב, יש אנשים שרוצים להיות במקום הזה, ואני חושבת שזה טובת הכלל שגם תקלטו אנשים עם היכולות ומהחברה הערבית כי הם מכירים את הרגישויות ואת החסמים ואת הדברים והם יכולים להציע גם פתרונות.

אימאן ח'טיב יאסין: חברתי ג'ידא לא נמצאת כאן, היא צידדה, אני פגשתי מהנדסת מעולה, קוראים לה אריג' סרחאן, ויש לה מודלים, אני אעביר כבוד היו"ר, מודלים שלה לפתרונות מעשיים להסרת חסמים.

ארז קמיניץ: רק לציין, אנחנו ישבנו הרבה עם אריג', מינהל התכנון ואנחנו, מה שנקרא, קוראים לזה בעלויות בפועל, לא ניכנס, אבל מופיע במסמך שמיכל ערכה במינהל התכנון דרך להתמודדות עם מצבים של ריבוי בעלים בתכניות איחוד וחלוקה.

ארז קמיניץ: שווה, ואם נכנסת לזה, שראשי רשויות שמעניין אותם, יבינו איך עושים איחוד וחלוקה בריבוי בעלויות.

ארז קמיניץ: זה מאוד מאוד חשוב, זו נקודה קריטית בהתקדמות של התכנון, כדאי להפיץ את זה לכל ראשי הרשויות, ומי שמעניין אותו ורוצה לקדם תכנון, זאת הדרך.

ארז קמיניץ: מסמך מצוין של מינהל התכנון, מופיע באתר.

ארז קמיניץ: צריך לפרסם אותו.

אימאן ח'טיב יאסין: צריך לפרסם אותו, אבל דבר אחרון אני רוצה להביא גם עוד דוגמה לבעייתיות שנמצאת בתוך החברה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות למרות שעכשיו שמו מישהו מחליף בוועדה בנחף מג'דל כרום, ושנה שלמה לא היה שם מישהו שייתן היתר בניה.

אימאן ח'טיב יאסין: אז מה אתם מצפים מהאנשים?

אימאן ח'טיב יאסין: שישבו וימשיכו לסבול ולא לעשות כלום?

אימאן ח'טיב יאסין: לא יכול להיות.

אימאן ח'טיב יאסין: זו דוגמה כזאת קטנה שהפתרון שלה זה רק - - -

וליד טאהא: אבל למה האנשים לא עתרו לבתי המשפט?

אימאן ח'טיב יאסין: עתרו ולא קיבלו שום מענה.

אימאן ח'טיב יאסין: אז זה המצב שלנו כבוד היו"ר, לא משהו חדש.

אימאן ח'טיב יאסין: ואחר כך באים לכאן להטיף לנו מוסר על זה שאנחנו מבולגנים, על זה שאנחנו פולשים, על זה שאנחנו עבריינים.

וליד טאהא: עברייני בניה.

וליד טאהא: ח"כ יצחק פינדרוס בבקשה.

אורית סטרוק: אני יכולה להבין מתי תורי?

אורית סטרוק: כי באתי במיוחד בשביל לדבר, יצאתי מדיון אחר שאני צריכה להיות בו.

וליד טאהא: את תדברי אחרי חבר הכנסת בני בגין.

וליד טאהא: ניתן לך לפני אוסאמה לפני ח"כ בני בגין.

וליד טאהא: אבל עכשיו ח"כ יצחק פינדרוס.

אורית סטרוק: יצאתי במיוחד מדיון אחר.

אורית סטרוק: זה לא בסדר.

אורית סטרוק: בדקתי עם שוש, בדקתי במיוחד, עזבתי דיון אחר.

אורית סטרוק: זה לא בסדר.

זאב בנימין בגין: כשאני נכנסתי היא הייתה פה.

וליד טאהא: אז אוקיי.

וליד טאהא: זה לא לפי הסדר הזה, אבל בסדר, אני אתן לך.

אורית סטרוק: אתה אמרת שזה יהיה לפי הסדר שרשום אצל שוש.

וליד טאהא: לא, כותבים לי לפי הסדר, אבל אני מחליט.

אורית סטרוק: אה, הבנתי.

אורית סטרוק: כמו שאתה מחליט מי יכול להתפרץ.

אורית סטרוק: יפה.

יצחק פינדרוס: אדוני היו"ר, בניגוד לרוב הדיונים ישבתי פה בשקט כי עלו גם המון נושאים פוליטיים ואני משתדל בוועדה הזאת לא להיות פוליטי.

יצחק פינדרוס: יש לי בעיה, אני הגעתי לכנסת אחרי שעסקתי חמש שנים בתכנון אסטרטגי למגזר החרדי והנושא הזה מאוד מעניין אותי ואני חייב לומר לך שבתחושה שלי, וחבל שלא נמצאים כאן ראשי הרשויות לפחות לשעבר, חברי כנסת שהיו ראשי רשויות.

יצחק פינדרוס: תראה, המציאות במצגת שהציגה מיכל זה שיש היום תכניות למגזר הרבה יותר ממה שהיה בתכנית הממשלתית ב-922.

יצחק פינדרוס: בסדר?

יצחק פינדרוס: באחוזים הרבה יותר גבוהים, בצורה בלתי רגילה.

יצחק פינדרוס: אם אני משווה את זה למגזרים אחרים, תאמין לי אני מעדיף לא להשוות את זה.

יצחק פינדרוס: היעדים שקבעה הממשלה ב-2016, 2018, במגזר החרדי היא ממש לא עמדה בו, רחוק מלעמוד בו ופה היא עברה אותו ב-40%.

יצחק פינדרוס: אבל צעקו פה בצדק חברי הכנסת, 'אנחנו אבל לא רואים את זה בשטח'.

יצחק פינדרוס: אני חושב שבסופו של דבר אם לא ישכילו לבנות צוות ליישם את הדבר הזה מתוך המגזר, לא מבחוץ.

יצחק פינדרוס: תקחו ראשי רשויות לשעבר, אני לא בטוח שמתכננים זה הדבר הנכון.

יצחק פינדרוס: ראשי רשויות לשעבר או אנשים שמכירים את השטח שיישמו את זה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, לא יכול להיות מצב שבתוך הקו הכחול בקלנסואה יצטרך לתת ועדה מרחבית.

יצחק פינדרוס: זה לא יעבוד.

יצחק פינדרוס: חבר'ה, זה נשמע טוב, יכול להיות שמשפטית זה עובד טוב, יכול להיות שתכנונית זה עובד טוב, זה לא עובד.

יצחק פינדרוס: אין דבר כזה.

יצחק פינדרוס: אם יש בעיה היום לתת סמכות לוועדה מקומית, אני גם לא יודע מה הסיבות, אז צריך להקים, ואני מקבל את ההצעה שאמר לך אחד מחברי הכנסת פה, תקים ועדה שתלווה את הדבר הזה, ויקימו צוות ליישם את זה.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך, אם יש 120,000 כרגע מתוכננות, 140,000 מה המספר שנתתם, 140,000 שכבר תוכננו, צריך פשוט היישום של זה.

יצחק פינדרוס: אני זוכר שלקח שנים עד שמשרדי הממשלה בכלל הבינו איך ניגשים לתכנון במגזר החרדי, ותאמין לי, עשו את כל הטעויות האפשריות.

יצחק פינדרוס: באו מומחים, באו אדריכלים, באו מהנדסים ועשו את כל הטעויות האפשריות עד שנכנסו פנימה והבינו, וגם, ובגלל זה הייתה בלתי חוקית ועד היום יש דרך אגב, במקומות שלא השכילו לבנות את זה, יש עד היום את אותן בעיות של חשמל לא חוקי ושל מים ושל בניה בלתי חוקית והכל, כי לא השכילו לתכנן בתוך המגזר.

יצחק פינדרוס: צריך לקחת צוות של ראשי רשויות לשעבר, לתכנן בתוכו, לעשות את ההפקעות.

יצחק פינדרוס: כל מה שאמרו פה נכון דרך אגב, מכולם, מבצלאל ועד סמי אבו שחאדה, כי בסוף זה נכון, בשביל לתכנן צריך שיהיה שוק וצריך שיהיה יזמות וצריך שיהיה שווה לו לעשות את זה, הרי במגזר היהודי זה קורה בסוף ביזמות, גם כשנותנים כסף לתכנון בסוף מי שדוחף את זה זה היזמים.

יצחק פינדרוס: בסוף יזמות זה מה שדוחף תכנון.

יצחק פינדרוס: מה שדוחף תכנון זה יזם.

יצחק פינדרוס: אני זוכר שהגעתי לירושלים דרך אגב, אפרופו אמרתם לירושלים נתתם כסף לתכנון, באתי לשאול למה לא נותנים כסף לתכנון לשכונות מסוימות אמרו לי 'תקשיב, עזוב, העיריה הכי גרועה בלתכנן.

יצחק פינדרוס: אז תן ליזמים לתכנן, אל תתן לעיריה להתערב'.

יצחק פינדרוס: ב-2008, כשהגעתי לשלמה אשכול אמר לי 'עזוב, אני לא מוכן לתת לך כסף לתכנון.

יצחק פינדרוס: צא מזה' בסוף מי שמתכנן זה יזמים או תושבים או אזרחים.

יצחק פינדרוס: לכן חייבים להכניס, אני אומר לך, ראשי רשויות לשעבר לתוך היישום, לראות איך מיישמים את ה-140,000 יחידות דיור האלה ואיך גומרים את כל ה-100% תכניות מתאר.

יצחק פינדרוס: כשאני מתקשר למהנדס עיר, ואתה יודע את זה, ואני שומע ממנו שאצלו בעיר אחוזי הבניה כרגע הם 35% למגרש, כשמה לעשות, אנחנו מדברים על מקומות שהתכניות הן 700%, אז אין מה לעשות, בסוף לא יהיה לו שום אינסנטיב, לא למכור ולא לעשות עם זה עסקה ולא להרים טיפה לגובה ולא לתת טיפה הפרשה, אין לו אינסנטיב.

יצחק פינדרוס: צריך להכניס ראשי רשויות ואנשי מקצוע בתוך הדבר הזה, זה יפתור לך.

יצחק פינדרוס: אם לא, אני מסכים עם בצלאל, אנחנו נשב פה ונבכה בתכנון הפוליטי, אפשר לשבת ולבכות עוד 40 שנה אבל זו הדרך היחידה וכך זה גם יפתור לך את הבעיות של כבישים, של מדרכות ושל מגרשי ספורט.

יצחק פינדרוס: תודה.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ יצחק פינדרוס.

וליד טאהא: ח"כ אורית סטרוק בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: תודה רבה קודם כל לחברי ח"כ בגין על הג'נטלמניות.

אורית סטרוק: אני רוצה לדבר בעיקר אליכם, אנשי התכנון והמשפטים.

אורית סטרוק: אני מסתכלת עליכם לאורך הדיון והדיווחים שאתם נותנים פה ואני מרגישה שאתם בעצם נאלצים לפעול בתוך שתי מערכות שונות של נורמות.

אורית סטרוק: יש נורמה אחת שהיא לכלל מדינת ישראל ויש נורמה שניה שהיא למגזר הערבי.

אורית סטרוק: שם יש חוקים אחרים, יש חוקים שהמגזר הערבי קבע לעצמו והמדינה תעקם את החוקים שלה כדי להתאים את עצמה למה שמתאים להם מבחינתם, קרקע פרטית לא יגעו להם, ולא יעשו הפקעות אז לא יעשו הפקעות.

אורית סטרוק: מבחינתם הם לא יתכננו אז לא יתכננו, מבחינתם הם בונים באופן לא חוקי בהיקפים מטורפים, אז יסדירו להם, לא נורא.

אורית סטרוק: תמיד המדינה תהיה אשמה ותמיד המדינה היא זו שצריכה לבוא לקראתם ולעקם ולהגמיש את הנורמות.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד, אני לא יכולה להגיד שום דבר יותר טוב על הנושאים האלה בהיבט המקצועי ממה שאמר לפני כמה דקות חברי ח"כ בצלאל סמוטריץ'.

אורית סטרוק: אני חושבת שהוא היטיב לתאר את הדברים, אין לי מה להוסיף על זה.

אורית סטרוק: אני רוצה להוסיף בפן הערכי, בפן המוסרי ואני רוצה להקריא פה מדרש שאנחנו תיכף נגיע אליו בפרשת השבוע כי אנחנו נכנסים לפרשיות של אברהם אבינו ששם מדובר גם על סדום.

אורית סטרוק: ואתם יודעים שהבעיה העיקרית של סדום לא הייתה שעשו שם מעשים רעים.

אורית סטרוק: הבעיה העיקרית בסדום הייתה שאת המעשים הרעים הכניסו ועיגנו אותם לתוך מערכת החוקים.

אורית סטרוק: החוקים היו חוקים עקומים.

אורית סטרוק: החוקים היו חוקים של אי צדק.

אורית סטרוק: החוקים דיברו על זה יש במקום אחד מערכת חוקית אחת שבה הכנסת אורחים זה דבר מבורך ובמקום אחר זה דבר אסור שעליו יכולים להרוג בן אדם.

אורית סטרוק: וכך אני מרגישה בדיון הזה.

אורית סטרוק: יש שתי מערכות חוקים, מערכת חוק של מדינת ישראל כולה ועכשיו אתם אנשי החוק של מדינת ישראל צריכים לעקם את החוקים כדי שהערבים לא יתלוננו כי זה לא מתאים להם למה שהם רגילים ואיך שהם מרגישים וכולי.

אורית סטרוק: אז אני אקריא ברשות

אורית סטרוק: כם מדרש על אליעזר עבד אברהם.

אורית סטרוק: בא אליעזר עבד אברהם לסדום.

אורית סטרוק: פצעו אותו אנשי סדום והביאו אותו לפני השופט.

אורית סטרוק: אמר השופט אל אליעזר עבד אברהם 'תן שמונה זוזים לזה שפצע אותך.

אורית סטרוק: טובה שפיכת מעט דם לבריאות ורפואה היא לגוף ועל כן שלם לזה שפצע אותך.

אורית סטרוק: ' מה עשה אליעזר?

אורית סטרוק: הרים אבן מעל הארץ, זרק אותה בראשו של השופט ופצע אותו.

אורית סטרוק: אמר אליעזר אל השופט 'עכשיו אתה חייב לי שמונה זוזים על ששפכתי מעט מדמך.

אורית סטרוק: שפיכת מעט דם מן הגוף רפואה היא לגוף, טובה היא לבריאות, תן אתה את הכסף שאתה חייב לי לזה שפצע אותי ובכך נביא את הצדק לעולם'.

אורית סטרוק: חברים יקרים, עו"ד קמיניץ, אני מצטרפת אגב לתודות של חברי בצלאל סמוטריץ' על כל פועלך למען מדינת ישראל במשך שנות שירותך הרבות וכל שאר אנשי התכנון.

אורית סטרוק: זה מה שעושים לכם.

אורית סטרוק: זה מה שעושים לכם.

אורית סטרוק: לאורך כל הדיון עושים לכם את זה ועושים לכם את זה בדיונים פנימיים שמתקיימים אתכם במשרדי

אורית סטרוק: כם השונים ובמשרדי השרים השונים ולוחצים עליכם לעקם ולעקם ולעקם את החוקים כדי שהם יתאימו לדרישות הפוליטיות של רע"ם ותחשבו טוב לאן המדינה הזאת הולכת עם המוסר הכפול הזה, עם מערכת החוקים הכפולה הזאת.

וליד טאהא: תודה רבה.

וליד טאהא: ח"כ בני בגין בבקשה.

זאב בנימין בגין: תודה אדוני היו"ר.

זאב בנימין בגין: לא אוכל להוסיף הרבה לדיון, שקיוויתי שיהיה יותר מקצועי, יותר ענייני, אבל כנראה שאין מנוס בפרלמנט מאשר לשמוע טענות כאלה ואחרות והפוכות.

זאב בנימין בגין: אומר רק שיש קבוצה, יש מיעוט גדול במדינת ישראל שנושא עימו מורשת שהיא באמת איננה נוחה לתנאים שבהם אנחנו חיים ואפילו לא כל כך פשוט להושיט יד ולסייע והסיבות שדיברו עליהן כמה מקודמיי, אני חושב שהן ידועות וברורות רק השאלה היא מה המסקנה.

זאב בנימין בגין: המסקנה שלי היא שאין להשלים עם המצב כפי שהוא וצריך לעשות, כלומר המדינה צריכה לעשות, והשלטונות צריכים לעשות כמיטב היכולת כדי לשנות את המצב הזה.

זאב בנימין בגין: בוודאי שצריך סיוע מן הרשויות.

זאב בנימין בגין: בוודאי, אני לא הבנתי את הזעקה בעניין תיקון 116 הידוע כחוק קמיניץ שמטרתו היסודית בראייתי כשישבנו כאן בחדר הוועדה וחוקקנו אותו ולא היינו רבים בחדר, היינו בדרך כלל שלושה, שניים, אזכיר לטובה את ח"כ עבדאללה אבו מערוף שישב ואת רוב בקשותיו, הרוב הגדול של בקשותיו, הוועדה קיבלה בראשותו של חברי דודי אמסלם, לעתים למורת רוחו של ארז.

זאב בנימין בגין: הגלויה.

סמי אבו שחאדה: זה מזכיר לי שנינו היינו כל הזמן בישיבות כמו עכשיו.

סמי אבו שחאדה: כולם באו דיברו ויצאו ומי שעובד נשאר בוועדה.

זאב בנימין בגין: אלא מאי, כיוון שמדברים על שטחי ציבור, על מה דובר שם?

זאב בנימין בגין: על תיקון או מניעה של השתלטות על שטחים כשההשתלטות הזאת מונעת, היא מסכלת את התכנון.

זאב בנימין בגין: ואת זה צריך באמת לכפות ועל זה צריך לאכוף.

זאב בנימין בגין: אני מברך על ההתקדמות הרבה בתכנון, אם לא יהיה סיוע מתאים מן הרשויות עצמן כדי יחד להתגבר על הקשיים ולפתור אותם אז יהיה קשה, אבל במצב שבו אנחנו מצויים, אדוני היו"ר, כל התקדמות היא מבורכת, כל צעד הוא מבורך.

זאב בנימין בגין: אנחנו נמצאים מהבחינה הזאת לפחות בחלק של החברה הערבית באופן יותר מפורט לפני שנים אחדות, זו מבחינות רבות חברה במעבר.

זאב בנימין בגין: אנחנו עדיין סוחבים איתנו חלק מהרגלי העבר, מסורת העבר, ובכל זאת אנחנו נמצאים ב-2021, לכן אני מבקש מהחברים המתכננים והמסייעים מבחינת העזרה המשפטית, לא להיוואש ולעשות ככל הניתן, מה שלא ניתן לעשות לא ייעשה.

זאב בנימין בגין: אבל אני רואה פה התקדמות רבה, ישבנו, ראינו מצגות כאלה לפני ארבע שנים, חמש שנים, אני בערך זוכר את המספרים, זו הייתה קודמתה של דלית ואפילו ממלאת מקומה שהייתה בדיון, ואלה המספרים שהוצגו.

זאב בנימין בגין: נו.

זאב בנימין בגין: אז בלי תכנון לא יילך, אלא שתכנון איננו מספיק.

זאב בנימין בגין: אני חושב שהדברים האלה ברורים.

זאב בנימין בגין: אז עכשיו אוסאמה, ואנחנו שוב שנינו יחדיו.

זאב בנימין בגין: זה קורה לנו לעתים קרובות בוועדה בחדר הסמוך בחוקה.

וליד טאהא: תודה רבה ח"כ בני בגין.

וליד טאהא: ח"כ אחרון חביב אוסאמה סעדי.

וליד טאהא: אחרון מבין חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: תודה אדוני היו"ר.

זאב בנימין בגין: אוסאמה לא יפריעו לך.

וליד טאהא: אין מי שיפריע.

וליד טאהא: אלא אם כן אתה תעשה את התפקיד ח"כ בגין.

אוסאמה סעדי: הוא לא יודע לעשות את זה.

אוסאמה סעדי: אולי ארז יפריע לי.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: תראו, זה דיון חשוב מאוד ובאמת הוא דיון, אנחנו כאילו מנסים להגיד שזה מקצועי אבל בוודאי שזה גם נושא פוליטי.

אוסאמה סעדי: אי אפשר להתעלם מזה.

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: היה ברור.

אוסאמה סעדי: כאשר המדינה לא בנתה אף ישוב ערבי מאז קום המדינה ובנתה מאות ישובים ליהודים אז בוודאי.

אוסאמה סעדי: כאשר אנחנו מדברים על הנגב ועל עשרות ישובים לא מוכרים אדוני היו"ר, ויש הריסות כל יום בנגב, אז בוודאי שזה יהיה פוליטי.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים דיון מקצועי, והלוואי והנושא נשאר אך ורק באספקט של כאילו אזרחים ואזרחי מדינה ושוויון ואנחנו מדברים על תכנון.

אוסאמה סעדי: אין לנו דנ"א, ארז ודלית וכל הזמן אמרנו לכם את זה ושמעתם את זה אלף פעם מאיתנו.

אוסאמה סעדי: אין לנו דנ"א לאזרח הערבי לבוא ולבנות בלי היתר ואז כל הזמן וכל השנים לחיות בצל של סיוט של הריסות ושל קנסות במאות אלפי שקלים.

אוסאמה סעדי: ותיכף אני אתייחס לשנים האחרונות.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר המדינה במשך עשרות שנים התעלמה מהנושא הזה, לא עשתה את מה שהיא צריכה, הוועדות לא אישרו תכניות מתאר, כל תכנית מתאר לקחה עשר שנים, 15 שנים, 20 שנים, עד לאשר תכנית מתאר כוללנית ועוד אפילו לא הגענו לשלבים של תכנון מפורט ואז לא יכולים להוציא היתר, אז בוודאי שתהיה תופעה של בניה בלי היתר.

אוסאמה סעדי: לפני שבוע-שבועיים הייתי אצל מתכננת המחוז בירושלים בעניין וולג'ה, אז לא מתכננים לכפר, כפר שלם.

אוסאמה סעדי: וולג'ה.

אוסאמה סעדי: נכון ח"כ בני בגין?

וליד טאהא: צווים על עשרות בתים.

וליד טאהא: אבל תכנון מעולם לא דיברו עליו.

אוסאמה סעדי: אין.

זאב בנימין בגין: אני מקווה שאנחנו - - -

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, התושבים שם הלכו, התארגנו, הגישו תכנית בכוחות עצמם.

אוסאמה סעדי: היא נדחתה על הסף.

אוסאמה סעדי: אז אומרים יש שם פארק ויש נוף, בסדר, אבל אי אפשר שכל הכפר יהיה פארק והאנשים אינם.

אוסאמה סעדי: כנ"ל לגבי עיסאוויה.

אוסאמה סעדי: אני זוכר שבאתי סטודנט צעיר בשנת 1983, תלמיד משפטים באוניברסיטה העברית, אני רואה שכונה כפר שלם, עיסאוויה, היינו שם, מאז ועד היום אין תכנית מתאר.

אוסאמה סעדי: עכשיו מתחילים לתכנן.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב אליהו.

אוסאמה סעדי: כאשר מתכננים, ואז יש תכניות מתאר ואז יש אזורי תעשיה ואז יש כבישים, ולכן אנחנו הראשונים שמבקשים תכנון.

אוסאמה סעדי: ואנחנו הראשונים שמעוניינים בתכנון.

אוסאמה סעדי: וכאשר אתם ואנחנו ביחד מתכננים, אז אין לנו את התופעות האלה של בניה בלי היתר.

אוסאמה סעדי: עראבה?

אוסאמה סעדי: איפה סמוטריץ', הם באו נתנו את הנאומים חוצבי הלהבות שלהם והלכו.

אוסאמה סעדי: מה זה להצמד לעובדות?

אוסאמה סעדי: מה זה שיקלי, הוא יודע, 40,000?

אוסאמה סעדי: ארז, יש חלקה בעראבה ב-40,000 שקל?

אוסאמה סעדי: הלוואי.

אוסאמה סעדי: בעראבה זה מאות אלפי שקלים.

אוסאמה סעדי: מאות אלפי שקלים אדוני היו"ר.

אוסאמה סעדי: מדברים על יישובי משגב, כאשר כל יישובי משגב 29,000 תושבים, עראבה 27,000 תושבים, אבל מה שטח השיפוט של משגב?

אוסאמה סעדי: 180,000 דונם.

אוסאמה סעדי: עראבה 8,500 עם התוספת עכשיו בותמ"ל, 10,000.

אוסאמה סעדי: אז להצמד לעובדות?

אוסאמה סעדי: בוודאי.

אוסאמה סעדי: מדברים על האזרח הערבי שלא מסכים להפקעות.

אוסאמה סעדי: מה זה השטויות האלה?

אוסאמה סעדי: אתה יודע שאיחוד וחלוקה, אנחנו נותנים עד 40%.

אוסאמה סעדי: נותנים.

אוסאמה סעדי: אז שלא יספרו לנו סיפורים.

אוסאמה סעדי: וכאשר אתם באים ומתכננים ונותנים תקווה, כמו בעראבה שעכשיו אושרה תכנית הותמ"ל, אז יש תוספת של 1,000 דונם עם 5,000 יחידות דיור.

אוסאמה סעדי: אז מי יילך ויבנה עכשיו בלי היתר?

אוסאמה סעדי: אבל מה, כאשר ג'דידה מכר עכשיו גם עם 8,000, אום אל פאחם לפני זה, כאשר אתם נותנים אישורים והמועצות - - -

וליד טאהא: ערערה.

סמי אבו שחאדה: וערה וערערה, בוודאי.

סמי אבו שחאדה: אז זה פותר את הבעיות ואז יש אזורי תעשיה, ואז אפשר להעביר את העסקים איפה שצריך, להעביר את זה לאזורי תעשיה.

סמי אבו שחאדה: דיברו על אריג' - - -

וליד טאהא: צריך להקים אזורי תעשיה כדי להעביר.

סמי אבו שחאדה: לכן אני אומר.

סמי אבו שחאדה: דיברו כל כך על אריג' המצויינת, אבל יש עוד גם הרבה מהנדסים ומהנדסות, יש גם בכפר קרע מהנדסת, אינאס, ועוד ובעראבה גם היאם, יש היום מלא מהנדסים ומהנדסות מקצועיים.

סמי אבו שחאדה: כאשר במג'דל כרום, ארז, כמה פגישות עשינו ומנסים, וכשהיו פלישות המועצה הלכה לאנשים ואמרו להם 'תסירו את הפלישות האלה'.

סמי אבו שחאדה: אז אנחנו משתפים פעולה איפה שצריך וגם המועצות המקומיות משתפות פעולה.

סמי אבו שחאדה: אבל אתם בעצמכם אומרים גם אחרי 922, גם עכשיו, אתה הכנת דו"ח מפורט ומקיף על דו"ח הסרת חסמים לתכנון בחברה הערבית.

סמי אבו שחאדה: אז אתם בעצמכם מודים שיש חסמים וצריך להסיר את החסמים האלה, וביחד נסיר את החסמים האלה.

וליד טאהא: עדיין יש המון חסמים.

אוסאמה סעדי: בטח שיש.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, אדוני היו"ר, אם אנחנו נעשה את התכנון הזה ונאשר את תכניות המתאר האלה ונעבור מתכניות מתאר כוללניות לתכניות מפורטות והוצאת היתרים, אז תעשו אכיפה.

אוסאמה סעדי: אבל אי אפשר לבוא עכשיו, מישהו שבנה בית, והלכנו, ואתה יודע כמה פגישות עשינו וגם היו"ר וגם אני ובזמן של שר המשפטים הקודם וגם עכשיו בהסכם הקואליציוני שיש לחברים ברע"ם.

אוסאמה סעדי: היום ראיתי שבכפר קאסם מישהו הלך והרס את הבית שלו במו ידיו.

אוסאמה סעדי: תזרזו את כל ההליכים האלה.

אוסאמה סעדי: בכפר קאסם, כמה פגישות כבר היו איתך ואיתי ועם ארז ועם ראש העיר עדלי בדייר?

אוסאמה סעדי: צריך לזרז את כל הטיפול הזה ולרבות העניין הזה של חיבורי חשמל.

אוסאמה סעדי: כמה פגישות עשינו?

אוסאמה סעדי: עשרות פגישות.

קריאה: יש מתווה.

אוסאמה סעדי: עשרות פגישות.

אוסאמה סעדי: אז יש מתווה, אם הוא מוסכם ומקובל תביאו אותו, אנחנו נתמוך בזה, כמו שעשינו בחוק הותמ"ל.

אוסאמה סעדי: אבל אי אפשר כל הזמן לבוא ולדבר.

אוסאמה סעדי: והעניין הזה של הקנסות, חברי עלי סלאלחה דיבר על בית ג'אן ועל זבוד, הרי דיברנו כמה פעמים על כל המבנים החקלאיים האלה ששמים מבנה חקלאי שצריך - - -

וליד טאהא: כולו עלה 200 שקל מביאים לו קנס של - - -

אוסאמה סעדי: עשרות אלפי שקלים.

אוסאמה סעדי: אז צריך לגמור את זה, וגם המבנים המסחריים והבניה המסחרית והעסקים, צריך גם, אי אפשר כל הזמן שאנחנו נדבר ארז, אמרתי לך אתה צריך להיות מודאג שקיבלת מחמאות קיבלת מהצד הימני הקיצוני - - -

ארז קמיניץ: אני חיכיתי שאתם תדברו כדי לקבל את אותן מחמאות.

אוסאמה סעדי: אני אמרתי לך שאתה תיכנס לספרי ההסטוריה שזה חוק קמיניץ ולא תיקון 116.

וליד טאהא: אני נתתי לו עצה איך הוא יכול לצאת מזה אבל.

וליד טאהא: הוא יבחר.

אוסאמה סעדי: אני שלחתי לו, אמרתי לו שיש משל בערבית, זה שאתה הולך, תעשה הרבה טוב כדי שיזכרו אותך שעשית הרבה מעשים טובים ולא יזכרו לך את ה - - - לא באמת, אבל אי אפשר להתעלם שבשנים האחרונות יש גם התקדמות בנושא הזה, בחלק מהישובים אושרו תכניות.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אבל התקדמות שלא מספיקה לסגור את הפערים.

וליד טאהא: אין מה להגיד.

וליד טאהא: עדיין לא.

וליד טאהא: רחוקים מזה.

אוסאמה סעדי: זה בוודאי, אבל גם בנוסף מה שאנחנו מבקשים ואני חושב שזו בקשה של כולנו, זה שבמקביל לתכנון הזה ולתכניות האלה ועד שכל התכניות של הותמ"ל יאושרו וגם תכניות מפורטות והיתרי בניה, בואו נקפיא את כל העניין הזה, במיוחד אם זה לא בשטח ציבורי ואם זה לא מפריע לתכנון, בוא נקפיא את כל העניין הזה של צווי הריסה וגם של כל הקנסות האלה במאות אלפי שקלים ונזרז את התכנון כמה שיותר ואז אני חושב שאנחנו נשיג את המטרה של כולנו.

וליד טאהא: תודה רבה לך ח"כ אוסאמה סעדי.

וליד טאהא: חברים, דלית, ארז וכל השאר, תשמעו, מבחינת החברה הערבית זה נושא כאוב מאוד.

וליד טאהא: ואמרתי בפתח הדברים שלי שבנושא הזה, בתוך הנושא הזה קשורים עוד הרבה מאוד נושאים.

וליד טאהא: דיברת עכשיו על החשמל, אני נמנעתי מלדבר על זה בכלל, יש המון לבטים לגבי הנושא הזה.

וליד טאהא: יש מתווה, בסדר, אבל אני רציתי יותר מזה.

וליד טאהא: אני רציתי שאותו בית באותה סיטואציה משפטית במקום אחר לא יהיה מנוע מלקבל חשמל כי הוא אינו עונה על ההגדרה.

וליד טאהא: זה אותו מצב משפטי, אותו דבר, אותה הגדרה.

וליד טאהא: המדינה לא רוצה כלום ממנו.

וליד טאהא: רק בגלל שבישוב ההוא אין X ואין Y, אותו מצב, אותו בית לא יקבל חשמל.

וליד טאהא: נושא החשמל הוא נושא מאוד כואב.

וליד טאהא: מאוד כואב.

וליד טאהא: שדרך אגב הוא לא נושא שקשור למשרד האנרגיה.

וליד טאהא: היה חוק שעלה שזה קשור למשרד האנרגיה.

וליד טאהא: נושא החשמל בחברה הערבית קשור לתכנון ובניה, לא לאנרגיה.

וליד טאהא: על כן גם היו מגעים.

קריאה: המשרד הרלוונטי הוא משרד האנרגיה.

וליד טאהא: משרד האנרגיה מחבר בתים חיבור חשמל.

וליד טאהא: אבל זה קשור לתכנון.

וליד טאהא: מניעת החיבור יש לה קשר ישיר לתכנון.

וליד טאהא: אין לה קשר לאנרגיה.

וליד טאהא: לא בגלל שאין לנו אנרגיה לא מחברים את הבתים.

וליד טאהא: לא מחברים כי אין תכנון שיאפשר להם חיבור.

וליד טאהא: הנושא הזה היה אמור לעלות ואנשים היו צריכים לדבר וגם אתם.

וליד טאהא: אז טוב ששמעתם את כל האנשים מכל הכיוונים, כיווני חשיבה, אנחנו רוצים באמת להאיץ את זה בצורה כמובן מקצועית אבל באמת להאיץ את זה, לעשות הכל כדי שסוף סוף הישובים הערביים יקבלו את הזכות.

וליד טאהא: זו זכות.

וליד טאהא: תכנון, בני בגין, זה זכות שמסדרת חיים.

וליד טאהא: כי בלי זה אנחנו סובלים מזה שהרס את ביתו בידו ומזה שמבקשים שיפנה ומזה שקונסים אותו במאות אלפי שקלים, הכל בגלל שאין תכנון.

וליד טאהא: בבקשה ארז, תסכם.

וליד טאהא: תסכם ותאמר איזה דברים טובים אתה הולך לעשות בדרך.

קריאה: אדוני היו"ר יש פה דובר מטעם התאחדות בוני הארץ שמחכה להגיד את דבריו ואני חושב שהם חשובים גם.

אוסאמה סעדי: אולי זו הישיבה האחרונה שלך, ארז.

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: מה פתאום.

ארז קמיניץ: אם יהיו לך ישיבות בשבועיים-שבועיים וחצי הקרובים, אז לא אחרונה.

וליד טאהא: אז תשתתף בדיון החשמל.

ארז קמיניץ: אני אגיד דברים כלליים במענה לשאלות ולטענות שהושמעו על ידי חברי הכנסת.

ארז קמיניץ: אני התרשמתי שכל חברי הכנסת בסופו של דבר אוחזים בדעה אחת שצריך לקדם תכנון מודרני בישובי החברה הערבית והדרוזית ומגיע תכנון מודרני, זה לא שאלה של טובה, או שאלה של רחמים כאלה או אחרים, אלא שאלה של חובותיה של המדינה לקדם תכנון ופיתוח מיטיב וטוב לטובת אזרחיה ותכנון מודרני.

ארז קמיניץ: הדרך להגיע לשם, אני מבין, נמצאת קצת במחלוקת.

ארז קמיניץ: אנחנו חשבנו כאמירה מקצועית אדוני היו"ר, אנחנו לא אנשים פוליטיים, אנחנו אנשי מקצוע ומשתדלים להמנע מהשיח הפוליטי למרות שאנחנו ערים לו, אנחנו חיים בתוך עמנו, בוודאי בשיח עם המערכת הפוליטית כל הזמן, אנחנו משתדלים לשמור על ההיבט המקצועי.

ארז קמיניץ: אנחנו חשבנו מתוך היכרות מקצועית שלנו את המטריה, שבלי שינוי מציאות באכיפה לא יהיה שינוי מציאות בתכנון .

ארז קמיניץ: שינוי מציאות באכיפה אדוני, הוא לא המטרה.

ארז קמיניץ: המטרה בשינוי מציאות באכיפה היה, גם בדיונים שח"כ בגין השתתף בהם וגם ח"כ אוסאמה סעדי, הדיונים הארוכים, המטרה הייתה ותמיד ועודנה, לשנות מציאות בתכנון ולגרום לכך שיהיה תכנון מודרני, כי בסופו של דבר בהיעדר אכיפה יעילה לא יהיה תכנון מודרני.

ארז קמיניץ: אי אפשר להשלים עם מצבים שבהם יש בניה בלתי חוקית שפוגעת בתכנון, היא לא מאפשרת התקדמות תכנונית.

ארז קמיניץ: היא לא מאפשרת יצירה של סביבת חיים נורמלית ומודרנית ליישובי החברה הערבית, ועל זה אנחנו מתעקשים, ועל זה אני משלם אדוני חבר הכנסת, מחירים מאוד כבדים, ואני מסתובב המון בישובי החברה הערבית, הרבה סיורים עשיתי כדי להכיר את השטח.

ארז קמיניץ: רק אתמול הייתי בלקיה ובאמת יש דברים שצריך לתקן.

ארז קמיניץ: כל הזמן צריך לתקן.

ארז קמיניץ: צריך לשפר, צריך להתקדם.

ארז קמיניץ: אני אומר לכם, מתוך הידע המקצועי, אי אפשר לעשות את זה בלי אכיפה יעילה.

ארז קמיניץ: אי אפשר לוותר עכשיו ולהגיד 'בוא נוותר למשך שנתיים על הצווים, על הקנסות, נוותר על הכל.

ארז קמיניץ: לא יהיה תכנון יעיל.

ארז קמיניץ: אנשים יבנו איפה שהם רוצים ואיך שבא להם אם לא יהיה קצת מורא של אכיפה.

ארז קמיניץ: אבל העיקר בזה הוא לא המורא, העיקר הוא הרצון להתקדם קדימה בתכנון.

ארז קמיניץ: ויש היום בממשלה, היה בממשלה הקודמת, גם בממשלה הזו, יש הרבה כסף להוציא אותו ולהוציא אותו במקומות הנכונים, ויש משרדי ממשלה שמשקיעים המון כדי להגיע לתוצאות האלה.

ארז קמיניץ: מינהל התכנון, משרד השיכון ורשות מקרקעי ישראל ואגף תקציבים ומשרד ראש הממשלה, כולם רוצים לעזור.

ארז קמיניץ: זה הזמן לעלות את השליש האחרון של ההר.

ארז קמיניץ: ואני מסכים עם ח"כ סעדי, עוד קצת, עוד טיפה.

ארז קמיניץ: קצת ללחוץ על איחוד וחלוקה, גם אתם, להתקדם באיחוד וחלוקה, להתקדם במימוש תכניות ונגיע למצב שבו באמת האנשים - - -

אוסאמה סעדי: יש עדיין בעיה של איחוד וחלוקה בישובים?

ארז קמיניץ: לא כל הישובים אצים ורצים - - -

וליד טאהא: לא, יש הרבה דוגמאות למקומות שאין את הבעיה ומתקדם לאט מאוד.

וליד טאהא: אז זה לא מדוייק.

ארז קמיניץ: אני מסכים איתך אדוני היו"ר, אני מסכים איתך.

ארז קמיניץ: אני לא אומר שהתמונה ורודה, לא ציירנו תמונה ורודה.

ארז קמיניץ: אני לא אומר שהיא דבש וסילאן.

ארז קמיניץ: ממש לא.

ארז קמיניץ: יש המון עבודה.

ארז קמיניץ: יש הרבה מה לעשות, אנחנו צריכים את העזרה של המנהיגות שלכם ושל המנהיגות המקומית כדי להתקדם עם העבודה הזאת.

ארז קמיניץ: יש הרבה מה לעשות, הרבה מה ליישם.

ארז קמיניץ: יש עכשיו תכנית חומש אדוני היו"ר, אני אומר, יש תכנית חומש 923 שיש בה - - -

וליד טאהא: קבעת את השם שלה?

וליד טאהא: קבעת לה את השם?

ארז קמיניץ: אני לא יודע.

ארז קמיניץ: תקבעו אתם את השם, אני נתתי מספר.

וליד טאהא: יש תכנית כלכלית.

ארז קמיניץ: אני רק נתתי מספר.

ארז קמיניץ: בסוף הרבה כסף, כסף מההסכם הקואליציוני והוא צריך להגיע למקומות הנכונים וכדי שהוא יגיע למקומות הנכונים צריך רוח גבית של המנהיגות, אנחנו לא נוכל בלי זה.

ארז קמיניץ: ואני חושב שזו הזדמנות.

ארז קמיניץ: קחו את ההזדמנות הזו בשתי ידיים, בואו נפסיק לדבר על אכיפה ועל הקנסות, אני יודע שזה מאוד מציק לציבור, אבל במקום מסוים כולנו צריכים להבין, ההצקה הזאת נועדה כדי שבסוף נגיע לראש ההר ובראש ההר יש תכנון מודרני שבו כל אחד יכול לחיות, אם זה ישוב ערבי ואם זה ישוב יהודי, כל אחד יכול לחיות.

אוסאמה סעדי: אבל ארז, אתה מנסה כאילו לא לקשור את הדברים אבל הדברים קשורים.

ארז קמיניץ: זה בדיוק קשור.

ארז קמיניץ: להיפך.

אוסאמה סעדי: אם למשל במג'דל כרום יש 50 עסקים שאפשר אולי להעביר את זה אחרי זה לאזור תעסוקה או אזור תעשיה ובינתיים באים היחידה לאכיפה ורוצים לפנות אותו - - -

וליד טאהא: רוצים לפנות אותה, איפה?

אוסאמה סעדי: למה לשלם קנס של 500,000 שקל?

וליד טאהא: זה לא רק במג'דל כרום, יש את הדוגמה הזו בהרבה ישובים, לא מקימים אזורים ומפנים מפעלים.

אוסאמה סעדי: למשל בכפר קאסם.

וליד טאהא: לא, לא רק.

וליד טאהא: כפר קרע והרבה מקומות.

אוסאמה סעדי: אני אומר, מלא.

אוסאמה סעדי: מלא.

אוסאמה סעדי: בנחף על כל הכביש.

אוסאמה סעדי: ברגע שאתה, לכן אני אומר - - -

וליד טאהא: לא, יש פה הגיון הפוך ארז.

וליד טאהא: מצד אחד אתה מצדד בתיאוריה תכנונית אבל בשטח אתה עושה, מה זאת אומרת לבוא לאדם, לבקש ממנו לפנות מבלי שאישרת לישוב שלו לא אזור תעשיה ולא תעסוקה.

וליד טאהא: אז מה זה יכול להיות?

זאב בנימין בגין: אדוני היו"ר אבל אם מלכתחילה הוא ישב, כשהוא בנה את הסדנה שלו או את אפילו מגרש הגרוטאות שלו שם, אם זה היה על כביש, על ציר - - -

וליד טאהא: זה לא - - -

אוסאמה סעדי: זה לא על כביש.

אוסאמה סעדי: בני, אני נותן לך למשל לדוגמה - - -

וליד טאהא: טוב, אנחנו לא ניכנס לדוגמאות ספציפיות.

וליד טאהא: עזוב, זה לא הדיון המתאים.

וליד טאהא: אבל צריך להתקדם בהקמת אזורי תעשיה ותעסוקה ואז אנחנו נדרוש ממנו שיפנה.

וליד טאהא: לא אתה.

אוסאמה סעדי: זה לא עסק בודד בני.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים למשל בטירה.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר על אזור בטירה, בכניסה.

ארז קמיניץ: חבר הכנסת סעדי - - -

וליד טאהא: לא ניכנס לדוגמאות.

וליד טאהא: נמנעתי מלהיכנס לדוגמאות כי אין סוף לזה.

ארז קמיניץ: מה הדרך לפתור?

ארז קמיניץ: צריך לקדם תכנון בטירה, צריך לקדם תכנון - - -

אוסאמה סעדי: מסכימים.

ארז קמיניץ: לא, לא מסכימים.

ארז קמיניץ: הלוואי שהיו מסכימים.

ארז קמיניץ: טוב, לא ניכנס באמת לדוגמאות פרטניות.

ארז קמיניץ: אני מסכים, בסופו של דבר אם יש דרישה ואם מוסדות התכנון ועדות מחוזיות מרגישות שיש צורך לייצר אזור תעסוקה, חושבות שצריך לעשות אזור תעסוקה, אז בבקשה לתכנן אזור תעסוקה.

ארז קמיניץ: אבל אם מוסד התכנון אומר 'לא צריך אזור תעסוקה' ובכל זאת אנשים בונים, אז תשמעו חברים, מה אתם רוצים שנגיד?

ארז קמיניץ: לא תמיד אפשר לקבל כל מה שרוצים.

ארז קמיניץ: לא תמיד.

ארז קמיניץ: ככה זה בתכנון, יש פשרות.

ארז קמיניץ: אז יש מקומות שבהם לא מקדמים אזורי תעסוקה ואיפה שלא מקדמים, אז כן, אז תהיה גם אכיפה על מי שעשה בכל זאת.

ארז קמיניץ: יש גם את זה ויש גם מקרים כאלה.

ארז קמיניץ: אתה יודע אדוני היו"ר, אנחנו מנסים לפתור בצורה תקדימית את אזור התעשיה הלא חוקי בכפר קאסם.

ארז קמיניץ: אתה יודע.

ארז קמיניץ: זה מאוד מאוד קשה.

ארז קמיניץ: אתם הייתם אצלי בישיבות בעניין הזה.

ארז קמיניץ: אבל יש רצון, יש התכנות בוועדה המחוזית, זה היה אצל הגברת זילבר גם בישיבה, הגיע עד למנכ"לית מינהל התכנון, כדי לנסות ולקדם.

ארז קמיניץ: אבל אי אפשר להגיד 'אם לא קיבלנו 100% אז לא תהיה אכיפה'.

ארז קמיניץ: זה לא עובד ככה.

וליד טאהא: זה לא התמונה, אבל, תסיים ברוח חגיגית אחרת.

וליד טאהא: סיימת ברוח קצת, ולא מדויקת גם.

וליד טאהא: כאילו אם אנחנו לא מקבלים 100% אז אתה יודע, לא מתקדם תכנון.

זאב בנימין בגין: אבל הוא מתקדם אדוני היו"ר, הוא כן מתקדם.

ארז קמיניץ: אני אסיים ברוח חיובית.

ארז קמיניץ: אני כן אופטימי, אני אופטימי מאוד, אני יודע מה היה המצב לפני שבע שנים, אני יודע מה המצב היום.

ארז קמיניץ: אני מאוד אופטימי, אני חושב שנוכל למצוא גם פתרון.

ארז קמיניץ: לא כולם יסכימו עד הסוף אבל נמצא פתרון גם בסוגיית החשמל, ואני חושב שנמצא את הדרכים.

ארז קמיניץ: יש היום המון רעיונות טובים שימצאו את המקום שלהם בהחלטות ממשלה, אפשר יהיה לקדם יחד עם א דוני ח"כ יו"ר הוועדה, אפשר יהיה לקדם הרבה מהלכים שיקדמו ויצעידו את התכנון קדימה ואז עוד שנה, עוד שנתיים עוד שלוש, לא תצטרך לדבר על אכיפה בכלל.

ארז קמיניץ: יהיה מתוכנן כמו שצריך ואנשים - - -

וליד טאהא: נכון.

וליד טאהא: הרשות המקומית תדאג לאכוף כי זה אינטרס תכנוני שלה.

ארז קמיניץ: נכון.

וליד טאהא: אנחנו רוצים להגיע לשם.

ארז קמיניץ: האכיפה תרד לרמה הישובית והלוואי על כולנו.

וליד טאהא: תודה רבה לך ארז קמיניץ, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

וליד טאהא: בבקשה אחמד וואשחי

אחמד וואשחי: צהריים טובים לכולם.

אחמד וואשחי: אני מהתאחדות קבלנים בוני הארץ, אני גם יזם וקבלן שבונה ברחבי המדינה, במודיעין וגם בירושלים וגם בירושלים רבתי, פריפריה.

אחמד וואשחי: הייתי שמח מאוד לקדם את כל עניין היזמות, כי הרי שמעתי שהיזמים הם אלה שמקדמים.

אחמד וואשחי: היזמים כן יקדמו וכן יכולים לקדם ברגע שיש תשתית נכונה שאפשר לקדם.

אחמד וואשחי: אני אומר היום, אם אנחנו, קודם כל לא מובן מאליו, אני מודה על הפגישה ועל עצם הדיון הזה וליו"ר, זה דיון מאוד חשוב שאני חושב שהגיע באיחור אבל טוב שהגיע.

וליד טאהא: עד עכשיו לא הייתי יו"ר.

אחמד וואשחי: זה אולי האור בקצה המנהרה שהיום יש לנו חלק בקואליציה ואנחנו יכולים לקבוע דיונים כאלה.

אחמד וואשחי: זה מחמם את הלב ואני אומר שזו התקווה לה אנחנו רוצים להגיע.

אחמד וואשחי: אני כהתאחדות בוני הארץ, אני אציג את זה כך, אני בשני כובעים, בכובע אחד אני כן מייצג גם את האוכלוסיה הערבית אבל מצד שני אני גם מייצג את התאחדות הקבלנים.

אחמד וואשחי: התאחדות הקבלנים מוכנה, אדוני היו"ר, להעמיד לרשותכם ככנסת וכוועדה את כל היכולות שלה, איך להביא, כי הפתרון פה לא יכול להיות שיהיה פתרון נקודתי.

אחמד וואשחי: לדעתי צריך פרויקטור לעניין הזה לפתור גם את התעסוקה, כי היום אם לא נרתום את המערכת הפיננסית לתת ליווים ולתת משכנתאות בתוך המגזר הערבי, לא יהיה שם יזמויות וגם כשאנחנו הולכים, ובשביל להביא את התעסוקה, אנחנו צריכים לעשות תלושי משכורת שמנים ושני מפרנסים בתוך הבית כדי שהבנק יוכל לבוא ולתת ולהירתם ולתת את המשכנתא.

אחמד וואשחי: אני מוכן לתת דוגמה אישית.

אחמד וואשחי: אני הלכתי למגרש באבו גוש על מנת ליזום שם מגרש, וזה אבו גוש.

אחמד וואשחי: כשניגשתי לשלושה בנקים בירושלים סירבו לתת לי שם כי אמרו לי 'תשמע, אין לנו אפשרות לבוא ולתת ליווי באבו גוש כי אנחנו נדע שאין מישהו שיקנה וגם אם אנחנו מוצאים מישהו, אין מישהו שייקח משכנתאות ואין מישהו שיוכל לתת משכנתאות'.

אחמד וואשחי: אני אתן עוד דוגמה אישית, הלכתי לבית צפפה וקניתי חלקת קרקע ב-2014 ב-5 מיליון שקל לדונם, זה לא 40,000 שקל אלא 5 מיליון שקל לדונם, אדמת טאבו, וכשניגשתי לתכנן לקח לי ארבע שנים לגשת ולתכנן את המבנה, הצלחת להשיג שם 7 יחידות וכשרציתי לעשות כחלון ושבס אמרו לי 'לא, לגוש הזה לא יכול להיות' אמרתי להם 'חברה, אבל הגוש הזה הוא אותו גוש של גבעת המטוס, מה השוני פה, למה פה מותר שבס וכחלון ופה לא' אז תחת כל מיני כותרות כאלה ואחרות נדחינו ואז נאלצתי לעשות 8 יחידות על דונם, וכשאני בא ועושה את הקלקולציה שלי ועושה 8 יחידות על דונם לא משתלם לי ליזום שם.

אחמד וואשחי: אז עשיתי טעות פעם אחת, אני לא אחזור עליה.

אחמד וואשחי: אם לא יהיה תכנון מלא וסל, אני קורא לזה סל מלא שאפשר לראות ממבנה תעסוקתי, מגידול, להכנס כן לתוך אדמות מינהל ולהגדיל את הערים על חשבון אדמות מינהל ולתת לנו מתווה ותכנון ואז אפשר להרחיב, לעבות את זה ואז אנחנו כן כיזמים יכולים להכנס ולתמוך ולתת.

אחמד וואשחי: בצורה הקיימת היום זה בלתי אפשרי, ואני כאחמד ואני גם כהתאחדות בוני הארץ רוצים להכנס, רוצים להתרחב, רוצים להרחיב.

אחמד וואשחי: אבל פשוט האמצעים הקיימים דלים ואי אפשר לעשות את זה בצורה הזאת.

אחמד וואשחי: אז אני מודה לכם מאוד.

אחמד וואשחי: תודה רבה.

אחמד וואשחי: אנחנו כהתאחדות מוכנים בכל רגע נתון לתת את כל המידע ואת הידע שלנו על מנת לקדם את הפרויקט הזה כי הוא חשוב לנו מאוד וזה סוג של התרחבות גם לענף שלנו שאנחנו כן מחפשים.

וליד טאהא: תודה רבה לך.

וליד טאהא: דלית את רוצה לסכם?

וליד טאהא: לא.

וליד טאהא: אז אני רוצה להודות גם לך דלית ומיכל ואפרת וכל מי שהגיע ממינהל התכנון, לארז, לכל חברי הכנסת.

זאב בנימין בגין: איזה 'כל'?

זאב בנימין בגין: איפה יש 'כל'?

וליד טאהא: היו.

וליד טאהא: היו.

זאב בנימין בגין: בסוף הפסדנו אפילו את אוסאמה.

וליד טאהא: אתה יודע חבר הכנסת בגין, יום שני יש ישיבות סיעה, אני כבר פספסתי גם ישיבה שהייתי צריך להיות בה.

זאב בנימין בגין: הכל בסדר.

וליד טאהא: כן.

וליד טאהא: אז אנחנו באמת מתחשבים בכל חבר כנסת שהיה וקם.

וליד טאהא: הכל בסדר.

וליד טאהא: אני רוצה להודות לכולם.

וליד טאהא: הייתה לי מטרה אחת, לעזור בקידום התכנון בחברה הערבית.

וליד טאהא: זה מצרך חיים.

וליד טאהא: התכנון הוא מצרך חיים כי הוא קשור במצרכי חיים, בחשמל ועוד דברים אחרים.

וליד טאהא: אז אני מקווה שעזרנו במעט כדי באמת לקדם את הסוגיה ונמשיך לעבוד ביחד כל הזמן כדי לעשות את זה.

וליד טאהא: תודה רבה לכולם.