הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 24, פרוטוקול מספר 8, 2021-10-05 10:04

עלי סלאלחה: בוקר טוב לכולם, אני חבר הכנסת עלי סלאלחה.

עלי סלאלחה: הייתי בעבר מנהל בית ספר מקיף בית ג'אן, מספר 1 במדינת ישראל, ובאתי לכנסת, אני לא יודע למה, אבל בכל זאת.

עלי סלאלחה: אנחנו היום בדיון לדעתי הכי חשוב מכל הדיונים שיכולים להיות בעולם היות ואנחנו דנים בילדינו, בפעוטות שלנו שהם העתיד שלנו, אם זה בלימודים, בתרבות, בחינוך, ואם זה בכלכלה, בכל נושא אחר.

עלי סלאלחה: היום אנחנו מציגים את יום שוויון בחינוך.

עלי סלאלחה: הנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב לנו ולכל עם ישראל ולכן אנחנו נדאג לדון בו לעומק ולהסיק מסקנות או בסופו של דבר להביא את ממשלת ישראל לקבל החלטות נכונות וטובות על מנת שאנחנו נשמור על הילדים שלנו.

עלי סלאלחה: הנושא הוא תנאי החינוך והטיפול במסגרות יום לפעוטות או בגני ילדים בחברה הערבית.

עלי סלאלחה: הנושא הזה, מי שיזם אותו או מי שרצה שאנחנו נדון בו, יום החינוך והשוויון, זה חבר הכנסת מיכאל ביטון, יושב-ראש ועדת הכלכלה ממפלגת כחול לבן.

עלי סלאלחה: אני רוצה להודות לו.

עלי סלאלחה: לו הייתי יודע, הייתי מקדים אותו ומביא את הנושא היות ואני איש חינוך, אבל בכל זאת אני לא יכול לעשות הכול.

עלי סלאלחה: הוא עשה את זה ובגדול.

עלי סלאלחה: חשוב לציין שוועדת זכויות הילד עוסקת הרבה בנושא הגיל הרך וחינוך מגיל אפס.

עלי סלאלחה: חברים, אם אנחנו מטפלים נכון בילדים האלה, בפעוטות האלה, אנחנו בונים מערכת חינוך שתהיה יותר טובה פי מיליון, ואם אנחנו לא עוסקים בזה ולא נותנים את תשומת הלב לילדים האלה, לפעוטות האלה, ואנחנו נותנים להם את השירות הטוב ביותר, אז מערכת החינוך שלנו תדשדש או חלק ממנה ידשדש.

עלי סלאלחה: אנחנו לא רוצים שאף אחד ידשדש מאחור.

עלי סלאלחה: אנחנו רוצים שכולם יתקדמו ומערכת החינוך שלנו תהיה מצוינת, והיא מצוינת, אין ספק, אבל חלק לא, חלק כן, ואנחנו מתמקדים במגזר הלא יהודי, המגזר הערבי שבאמת יש לו הרבה צרות ויש לו הרבה בעיות בכל התחומים, אבל אנחנו נתמקד בתחום שלנו, של החינוך של היום.

עלי סלאלחה: יש לציין שבהחלטת ממשלה, מ-1.1.22 כל הנושא הזה יועבר לטיפול משרד החינוך ויש הקצאה של 200 מיליון שקל שאני מקווה שיתנו מענה.

עלי סלאלחה: אני לא חושב שזה מספיק, אבל טוב מעט מאשר בכלל לא.

עלי סלאלחה: אנחנו אולי נבקש יותר על מנת לתת יותר תשומת לב, יותר חשיבה ויותר מעשים בשביל להביא את הגיל הזה למצב יותר טוב.

עלי סלאלחה: יש מחסור במעונות, חברים, בכלל או במיוחד במגזר הערבי.

עלי סלאלחה: אני ראיתי פה איזה שהם נתונים שאומרים, 75% מהפעוטות והילדים שלנו עד גיל שלוש, הם מטופלים בו בבית או בכלל לא.

עלי סלאלחה: יש 25% שיש להם מעונות ויש להם מרכזים כאלה ואחרים.

עלי סלאלחה: חלק גדול מהם, 31.7% במגזר היהודי.

עלי סלאלחה: לצערי הרב 7.9% במגזר הערבי, אז יש פה פער ואני חושב שהפער הזה, אנחנו חייבים לעבוד על מנת לסגור אותו, ובכלל אנחנו צריכים להביא את כל הפעוטות ואת כל הילדים עד גיל שש, שיקבלו את כל מה שצריך במסגרות מסודרות ושייכות לאיזשהו גוף שייתן את המענה וייתן להם את הטוב ביותר.

עלי סלאלחה: למה יש מחסור במטפלות?

עלי סלאלחה: אחד, יש להם שכר נמוך.

עלי סלאלחה: שניים, אין הכשרה לנושא הזה.

עלי סלאלחה: שלוש, יש להם תנאים שהם לא תנאים.

עלי סלאלחה: חשוב לציין שהן היום מקיימות מחאה, מחאת המטפלות מול הכנסת.

תמי ברנע: שביתה.

תמי ברנע: הן כבר שלושה ימים בשביתה.

עלי סלאלחה: אני חושב שאנחנו צריכים להשתתף איתן, להיות איתן, לחזק אותן, להגיד את שלנו ולהגיד, אנחנו אתכם היות והנושא הזה הוא לא בשבילן, הוא בשביל כולנו או בשביל ילדינו.

עלי סלאלחה: אני קורא מכאן למשרד האוצר להיענות לבקשותיהן.

עלי סלאלחה: הרי הכול כסף.

עלי סלאלחה: אם אין כסף, אז אף אחד לא יכול לעשות כלום, לכן משרד האוצר, חשוב שישקיע וייתן את הכול על מנת שהמטפלות, כן יהיה להן מעמד מכובד, טוב, ולא עוד אחת לא יודעת מה העתיד שלה, אין לה תנאים סוציאליים וכדומה.

עלי סלאלחה: הכול לטובת הילדים שלנו.

עלי סלאלחה: זה הפתיח.

עלי סלאלחה: אנחנו נעבור לסדר היום ואני רוצה לבקש מכבוד הפרופסור ג'וני גל שיציג את מצגתו.

עלי סלאלחה: אני בטוח שאנחנו נלמד ממנה.

עלי סלאלחה: בבקשה כבוד הפרופסור.

ג'ון גל: אנחנו רוצים להציג מחקר שערכנו במרכז טאוב ושאמור להתפרסם עוד מספר שבועות.

ג'ון גל: כפי שאתם יכולים לראות, ארבעה חוקרים שעסקו במחקר הזה, שביט מדאלה שיושבת לידי תציג יחד איתי את המחקר.

ג'ון גל: ד"ר - - - ואילון סלע היו שותפים במחקר הזה.

ג'ון גל: נקודת המוצא במחקר היא בעצם תפיסה של השקעה חברתית.

ג'ון גל: למערכות חינוך וטיפול בגיל הרך יש בעצם שני תפקידים.

ג'ון גל: התפקיד המסורתי של המערכת הזאת היה לאפשר לאימהות, להורים, לצאת לעבודה כאשר מישהו אחר מטפל בילדים או בפעוטות שלהם.

ג'ון גל: בשנים האחרונות אנחנו מבינים שיש תפקיד אולי יותר חשוב למערכת הזאת, והתפקיד הזה הוא בעצם לתת כלים, לתת הון אנושי לילדים, במיוחד ילדים קטנים שחיים במשפחות עניות.

ג'ון גל: מחקרים גם שנערכו אצלנו וגם שנערכו בעולם מלמדים עד כמה חשובה התקופה הזאת להון האנושי, ליכולות של הילדים אחר כך.

ג'ון גל: אנחנו רואים את זה בתוצאות בלימודים אחר כך בבית ספר וגם בחיים כבוגרים, לכן יש חשיבות גדולה במיוחד לחזק את המערכת הזאת ולאפשר נגישות למערכות מפוקחות, מסובסדות, מערכות ברמה גבוהה לילדים שחיים במשפחות עניות, לאוכלוסיות הנזקקות ביותר.

ג'ון גל: אנחנו נראה לכם בממצאים שבעצם הבעיה בחברה הישראלית, ויושב-ראש הוועדה כבר הציג את הבעיה הזאת, שדווקא האוכלוסייה הנזקקת ביותר היא זו שמשתמשת הכי פחות במסגרות מפוקחות בגיל הרך.

ג'ון גל: אנחנו קוראים לזה אפקט מתיו אבל זו תופעה שקיימת גם בארץ וגם בעולם במדינות אחרות ובתחומים שונים, שדווקא אנשים שאנחנו הכי רוצים שתוכנית חברתית תגיע אליהם, בסופו של דבר לא מקבלים את הסיוע ואנשים אחרים כן נהנים מהמסגרת הזאת.

ג'ון גל: אנחנו רוצים להציג לכם גם את הממצאים או נתונים על ההשתתפות של ילדים בגיל הרך בחברה הערבית במערכות הללו.

ג'ון גל: אנחנו רוצים להציג עם ארבעה הסברים שמסבירים לדעתנו למה זה קורה.

ג'ון גל: זה לא רק בעיה של עד כמה המדינה משקיעה במערכת הזאת, אלא יש עוד כמה בעיות בעיקר שקשורות לנגישות למערכת ולעלות המערכת, בסופו של דבר גם למערכת המסובסדת.

ג'ון גל: אנחנו רוצים להציג על סמך ההסברים הללו, אם יהיה זמן, כמה חלופות מדיניות שיכולות לסייע לשלב הרבה יותר ילדים קטנים בחברה הערבית במסגרות מפוקחות לגיל הרך ברמה גבוהה.

שביט מדהלה: (הצגת מצגת) אני אציג לכם בקצרה כמה נתונים מהמחקר.

שביט מדהלה: אני רוצה שנתחיל מלהסתכל, הזכיר את זה קצת יושב-ראש הוועדה בהתחלה, אבל יש פה נתונים באמת עדכניים על שיעור הילדים במסגרות המפוקחות מסך הילדים בגילאים הרלוונטיים, מסך הילדים בגילאי אפס עד שלוש לפי רשויות שונות.

שביט מדהלה: אנחנו רואים שברשויות ערביות אנחנו מדברים על 18% מסך הילדים בגילאי אפס עד שלוש שמשתתפים בעצם במסגרות המפוקחות, לעומת שיעורים הרבה יותר גבוהים ברשויות חרדיות, מגיע לכמעט 39% וברשויות יהודיות שהן אינן חרדיות אנחנו רואים גם שם מספרים יותר גבוהים.

שביט מדהלה: תשימו לב גם לפערים שיש.

שביט מדהלה: אנחנו מדברים על ילדים שכן במסגרות המפוקחות, אז יש שוני באופי של המסגרות ברשויות הערביות.

שביט מדהלה: אנחנו רואים שיעורים יותר גבוהים של משפחתונים.

שביט מדהלה: זה מגיע ל-46% מהילדים שכן נמצאים במסגרות מפוקחות בחברה הערבית, אז הם במסגרות מסוג משפחתונים ולא מעונות, לעומת אחוזים הרבה יותר גבוהים של מעונות בחברה היהודית וגם ברשויות המעורבות.

מופיד מרעי: אתם יכולים להגיד מה האחוזים של משפחתונים ומעונות במגזר הערבי?

שביט מדהלה: 46% זה במשפחתונים.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל בסך הכול האחוז מאוד נמוך של ילדים בגיל הרך.

אימאן ח'טיב יאסין: זה לא עולה אפילו ל-3% מכלל הילדים בשכבת גיל לידה עד שלוש.

שביט מדהלה: כן, אמרתי מראש, הילדים שבמסגרות המפוקחות הוא נמוך.

שביט מדהלה: פה אנחנו מסתכלים על ילדים שכן נמצאים במסגרות המפוקחות.

שביט מדהלה: אנחנו רואים פערים נוספים, כי אנחנו רואים ש-41% מהילדים שמשובצים במסגרות המפוקחות ברשויות הערביות הם בעצם ילדים שמושמים שם מטעם חוק פעוטות בסיכון, מה שנקרא ילדי רווחה, מה שמשאיר אותנו עם פחות מ-60% ילדים, שאנחנו חושבים שזה בעצם הבסיס של המסגרות המפוקחות, ילדי עבודה מה שנקרא, ילדים להורים עובדים, אבל בחברה הערבית זה לא בסיס כל כך גדול כמו שאנחנו רואים ברשויות היהודיות, ברשויות המעורבות גם כן, אחוזים הרבה יותר נמוכים של ילדים שמושמים מטעם חוק פעוטות בסיכון.

שביט מדהלה: אם אנחנו נסתכל כאן בעצם על שיעור הילדים במסגרות המפוקחות ללא פעוטות בסיכון, בעצם רק על ההתפלגות של ילדי עבודה, אז אנחנו רואים שהפערים הרבה יותר גבוהים.

שביט מדהלה: 8% מהילדים בגיל הרך ברשויות הערביות משתתפים במסגרות המפוקחות.

שביט מדהלה: בעצם אחרי שראינו את כל הפערים הללו, ניסינו להבין מה בעצם יכול להסביר את ההשתתפות הנמוכה שאנחנו רואים.

שביט מדהלה: הלכנו ועשינו כ-20 ראיונות עם אימהות בחברה הערבית, עם כל מיני אנשי מקצוע מהתחום, עם מסגרות, גם מסגרות פרטיות.

שביט מדהלה: יש לנו שאלון של הגיל הרך שמרכז טאוב עשה, של הורים לגיל הרך, שממנו הסקנו חלק מהנתונים ועוד נתונים אחרים שהיו לנו.

שביט מדהלה: ריכזנו בעצם ארבעה גורמים מרכזיים שיכולים להסביר את ההשתתפות הנמוכה במסגרות המפוקחות, כשהראשון שביניהם הוא בעצם העדפות אישיות.

שביט מדהלה: אנחנו מדברים פה בעצם על העדפה של האם או של משק הבית מתוך אמונה ותפיסה שבגיל הזה אולי יותר נכון לילד להיות עם האימא או עם בן משפחה ולא להיות במסגרת חיצונית שמטפלים בו אנשים שהם זרים, לכן מהסיבה הזאת יש השתתפות נמוכה במגזר הערבי.

שביט מדהלה: יכול להיות שבאמת במגזר הערבי יש יותר תפיסה שכזאת.

קריאה: תפיסה של מה?

שביט מדהלה: תפיסה של העדפה אישית, העדפה מתוך איזושהי חשיבה שאולי בגיל הרך הילד צריך להיות עם האימא שלו או עם בת משפחה אחרת ולא להיות במסגרת.

אימאן ח'טיב יאסין: זה הסיבה לשחרר את המדינה מהאחריות שלה.

שביט מדהלה: מה שאני רוצה להגיד, שמבחינת המגמות כן רואים בנתונים שהטיעון הזה או בעצם אם אנחנו ניקח את ההסבר הזה, הוא הולך ופוחת ככל הנראה עם השנים, כי אנחנו כן רואים השתתפות הולכת וגוברת של ילדים בחברה הערבית במסגרות.

שביט מדהלה: כשאנחנו מסתכלים על כלל המסגרות, לא רק מסגרות מפוקחות, אנחנו רואים עלייה בילדים שנמצאים במסגרות הפרטיות או באיזשהו סידור שהוא לא להיות עם האם או עם בן או בת משפחה אחרים.

שביט מדהלה: כנראה שבאמת השיקול הזה, המשקל שלו בהסבר שאנחנו מדברים עליו, הוא הולך ופוחת.

שביט מדהלה: עניין אחר שגם מתחבר להעדפות אישיות קשור בשיעורי התעסוקה בקרב נשים.

שביט מדהלה: שתי העמודות משמאל זה שיעורי התעסוקה בקרב נשים יהודיות שאינן חרדיות.

שביט מדהלה: שתי העמודות לאחר מכן זה נשים חרדיות.

שביט מדהלה: לאחר מכן, 47%, 40% זה מייצג את שיעורי התעסוקה בקרב נשים ערביות בגילאי 25 עד 44 עם ילדים ובלי ילדים.

שביט מדהלה: אנחנו רואים באמת פערים משמעותיים.

שביט מדהלה: העניין הזה יוצר חסם נגישות מאוד מרכזי ביכולת בעצם של ילדים בגיל הרך להיות חלק ולהשתתף במסגרות המפוקחות.

שביט מדהלה: בגלל ההתניה של עבודה של אם בשביל לקבל איזשהו סבסוד וגם בשביל לקבל עדיפות בקבלה, זה דבר שבהחלט יכול להיות הסבר מרכזי וחסם נגישות למסגרות שאנחנו מדברים עליהן.

שביט מדהלה: חסמי נגישות נוספים מעבר לעניין הזה של תנאי הזכאות שמותנים בעבודה, קשורים גם בקשיי תחבורה וקשיי ניידות ביישובים הערבים, מה שיכול להסביר לנו אולי את השיעור הגבוה של המשפחתונים, כי הם אולי יותר מפוזרים לעומת להגיע למעון שלפעמים נמצא בקצה של ישוב וקשה להתנייד אליו.

שביט מדהלה: קשיים ביורוקרטיים שקשורים בהרשמה של המסגרות המפוקחות, שמצריכים בעצם שימוש באמצעים דיגיטליים וכרטיסי אשראי לפעמים ומקדמות, הם שיכולים להקשות.

שביט מדהלה: שעות הפעילות שהן לא גמישות במסגרות המפוקחות.

שביט מדהלה: אין אפשרות בעצם לחצי יום במסגרות המפוקחות, מה שיכול להיות תואם צרכים של אימהות בחברה הערבית, ואנחנו מפרטים עוד ועוד גם במחקר שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אתם יוצאים מנקודת הנחה, המסגרות קיימות, רק יש בעיה איך להגיע אליהם.

עלי סלאלחה: חברת הכנסת עאידה תומא, אני רוצה שנשמע אחד את השני ברוגע, בשקט.

עלי סלאלחה: שאלת, הם יענו לנו, אין שום בעיה, תגידי את שלך וזה בסדר.

שביט מדהלה: הקדמת אותי אבל מה שאני מציגה פה עכשיו זה את ארבעה הגורמים המרכזיים שאחד מהם זה באמת העניין שגם אם - - -

עאידה תומא סלימאן: איך קבעתם את ארבעה הגורמים?

ג'ון גל: במחקר השתמשנו או בראיונות שעשינו בחברה הערבית או אימהות או מי שמפעיל את המערכות.

ג'ון גל: השתמשנו בנתונים שקיבלנו ממשרד הרווחה וממשרד הכלכלה, והשתמשנו בממצאי סקר בקרב הורים לילדים.

שביט מדהלה: הורים לגיל הרך.

עלי סלאלחה: הייתם בשטח, בכפרים?

עאידה תומא סלימאן: אני באה מארגון שעשה את הסקרים הראשונים בעניין תעסוקת נשים ערביות, והבעיות של מסגרות לגיל הרך היה חסם מרכזי בעניין תעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: כאשר המסגרות לא קיימות, ועובדה, כאשר מקימים משפחתונים שגם מחסלים את החסמים האחרים שעמדו בפני המשפחות שלא יכלו לגשת, וכאשר זוכרים שרוב המשפחות הערביות נמצאות מתחת לקו העוני והנשים מקבלות שכר שהוא בהרבה מקרים מתחת לשכר מינימום, אז הכדאיות הכלכלית בלשלוח ילד או ילדה למעון, מפסיקה להתקיים ועדיף כבר לא לעבוד ולא לשלוח.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של בחירה אישית.

ג'ון גל: את צודקת במאה אחוז.

ג'ון גל: זה שני הדברים שאנחנו בדיוק עכשיו רוצים להגיד.

ג'ון גל: יש לנו גם נתונים.

שביט מדהלה: הגורם המרכזי השלישי הוא באמת העניין של החסמים המערכתיים, בדיוק מהעניין שהתחלנו לדבר, זה שאין הרבה מעונות בחברה הערבית.

שביט מדהלה: הלכנו וניסינו להבין למה אין הרבה מעונות, מה הסיבה לכך, כי מבחינת ההקצאה התקציבית שמוקצית לבינוי של מעונות יום בחברה הערבית אנחנו רואים שיש הקצאה והיא לא מעטה ביחס להקצאה שיש לרשויות אחרות, אבל הפער בעצם נובע בגלל המימוש.

שביט מדהלה: אנחנו רואים פה את השיעור של הביצוע של התקציב מסך ההקצאה לבינוי מעונות יום בחברה הערבית.

שביט מדהלה: אנחנו רואים שהמימוש הוא רק 50%.

שביט מדהלה: בעצם רק מחצית מהתקציב שמקצים למטרה הזאת, ממומש בפועל.

שביט מדהלה: השאלה למה, האם זה בגלל שאין ביקוש והם לא צריכים את הכסף או השאלה, אולי יש פה חסמים מערכתיים?

שביט מדהלה: מהראיונות שאנחנו עשינו באמת עלה שוב ושוב הנושא של הקושי בקבלת היתרי בנייה בחברה הערבית וברשויות ערביות, מחסור באדמות בגלל שזה קרקע פרטית.

עלי סלאלחה: הקושי של המועצות המקומיות שאין להן תקציבים.

שביט מדהלה: נכון, אין תקציבים.

שביט מדהלה: זה קושי ביורוקרטי מאוד קשה ואין תמיד את אנשי המקצוע שיודעים איך לקדם את זה.

שביט מדהלה: יש פה מספר של חסמים מערכתיים שמונעים את המימוש של התקציב.

שביט מדהלה: הבעיה היא לא בהקצאה ובכסף שצריך לתת.

שביט מדהלה: הבעיה היא באמת ביכולת אולי לממש אותו.

עלי סלאלחה: יש לי נתון שאומר שבכלל בנו במדינת ישראל 202 מעונות, מהם 13 מעונות במגזר הערבי.

עלי סלאלחה: זה זועק לשמיים.

שביט מדהלה: אז אתה גם רואה שרשויות אחרות מממשות יותר מההקצאה שניתנת להן.

עלי סלאלחה: בין שנות 2014–2018.

שביט מדהלה: בגדול, לאור המצב שאנחנו מסתכלים עליו עכשיו, שאין הרבה מעונות בחברה הערבית ויש יותר מעונות ברשויות אחרות, היית מצפה שבתרשים הזה שאנחנו מסתכלים, אנחנו נראה שדווקא הרשויות הערביות מממשות הרבה יותר בשביל בינוי לעומת רשויות אחרות.

שביט מדהלה: אנחנו רואים שהתמונה הפוכה.

שביט מדהלה: זו באמת שאלה שצריך לבדוק אותה לעומק אפילו ספציפית בכל רשות ורשות, מה קורה שם, למה באמת התקציב לא ממומש.

ג'ון גל: או צריך להתאים את המדיניות לחברה הערבית, זאת אומרת ליצור מצב שתהיה אפשרות הרבה יותר פשוטה להקים מעונות יום בחברה הערבית במצב שאין אדמות, שיש קושי להשיג אדמות או הקושי להתמודד עם הקשיים הביורוקרטיים, ההתמודדות עם המערכת בשביל לממש את הסיוע.

מופיד מרעי: בדקתם את הסיבות או שרק אתם שמים נתונים כאן?

מופיד מרעי: כראש רשות לשעבר, ואני מבין מה הבעייתיות ברשויות במיוחד ברשויות הערביות שלא מצליחים לקדם.

מופיד מרעי: אני בחורפיש התחלתי לקדם תשעה מעונות בשלושה מבנים.

מופיד מרעי: שש שנים, עוד לא הצליחו לסיים את המבנה השלישי.

מופיד מרעי: שלושתם לא פעילים.

מופיד מרעי: הסיבות הן בקבלת ההיתרים והתקציבים ברשות.

מופיד מרעי: עד שאתה מקבל היתר ועד שאתה מקבל את התקציב ואת התקבול הבלתי הרגיל, לוקח זמן.

מופיד מרעי: אמרתי את זה נדמה לי אתמול.

מופיד מרעי: צריך למצוא מודל שאיפה שיש בעיה בלקבל היתר בנייה למעונות, ללכת על השכרת מבנים קיימים, כי ביישובים הערבים קבלת היתר הוא תהליך ארוך מאוד בגלל שמדובר על אדמה פרטית ואין אדמת מינהל ואין אדמה ציבורית, והיום בכלל הולכים על איחוד וחלוקה כדי שיהיו שטחי ציבור, וזה לוקח הרבה מאוד זמן.

מופיד מרעי: הילדים לא יכולים להמתין.

מופיד מרעי: המבנים חייבים לקום והשירות לילד חייב להיות.

עלי סלאלחה: את זה אנחנו צריכים לעשות, מופיד.

עלי סלאלחה: אנחנו צריכים ללחוץ בשביל שזה יתקיים ולהסיר את החסמים וכל הדברים.

ג'ון גל: הנתון הזה מעיד בדיוק על החסם הזה.

עלי סלאלחה: אימאן, את רוצה להגיד משהו?

אימאן ח'טיב יאסין: בוקר טוב לכולם.

אימאן ח'טיב יאסין: אי אפשר להתחיל כזה דיון חשוב בלי להתייחס למציאות היומית שאנחנו מסוף שנת הלימודים שעברה מתריעים עליה.

אימאן ח'טיב יאסין: המטפלות בשביתה כבר כמה ימים.

אימאן ח'טיב יאסין: לצערי המגעים והדיונים לא מגיעים למקום שיש בו הצלחה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני בציפייה שהדברים ייפתרו בקרוב מאוד.

אימאן ח'טיב יאסין: הילדים בבית.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון שאין לי ילדים קטנים אבל אני יודעת מה זה להיות אימא לתינוק, שיש לה גם עבודה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני גם לא רוצה בנקודת התחלה שלי לקשור את נושא תעסוקת הנשים בנושא של חינוך הילדים מגילאי לידה עד שלוש.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה אחת הטעויות המובנות בחשיבה, שכאילו צריך שהאימא תהיה עובדת כדי שהילד יקבל מסגרת.

אימאן ח'טיב יאסין: כאימא אני יודעת שכולנו רוצים שאנחנו נהיה בקרבת הילדים שלנו.

אימאן ח'טיב יאסין: זה טבעי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לחלום על היום הזה שאנחנו נהיה במדינה שתיתן חופשת לידה עד לגיל שנה.

אימאן ח'טיב יאסין: אנחנו רחוקים מהמקום הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שזה קיפוח שמתחיל מלידה.

אימאן ח'טיב יאסין: ילד צריך להיות במסגרת בגיל מסוים, אני מאמינה, מגיל שנה צריך להיות במסגרת כי צריך את ההתפתחות הקבוצתית, שיהיה בין אנשים שהם זרים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני לא אתחיל פה בהרצאה על התפתחות הילד, אבל זה טעות לקשור את זה בזה.

אימאן ח'טיב יאסין: זה זכות של הילדים להתפתח בצורה נורמלית ואני חושבת שהמדינה רק תצא משתלמת מזה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק אני חושבת.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מדברת על מחקרים שנעשו בעולם ולא רק כאן.

אימאן ח'טיב יאסין: האבסורד במציאות הקיימת, שדווקא האוכלוסיות הכי נזקקות שיהיו בתוך מסגרות כאלו, לא זוכות למסגרות האלו.

אימאן ח'טיב יאסין: קראתי את החומר שנשלח וכאילו במחקר על העדפות אישיות.

אימאן ח'טיב יאסין: זה משהו שהוא מקומם, תסלחו לי.

אימאן ח'טיב יאסין: אין אף אחד שמציעים לו רווחה נפשית או רגשית או פיזית או כלכלית ויגיד, לא, תודה, אני מעדיף להיות במצוקה.

אימאן ח'טיב יאסין: אין כזה דבר, לכן צריך לכוון למקום הנכון.

אימאן ח'טיב יאסין: לפני שנותנים ושמים תקציבים במשרד האוצר לבניית מעונות, קודם כל או ביחד, שיסירו את החסמים של הבנייה, שימצאו חלקות אדמה.

אימאן ח'טיב יאסין: לא רק שימצאו חלקות אדמה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מכירה יישובים שיש מעונות יום, נבנים כבר שנים, חמש שנים.

אימאן ח'טיב יאסין: הייתי במקום.

אימאן ח'טיב יאסין: חמש שנים המעון עומד כי אין תקציב למעטפת של מעון היום, כי אין תקציב לסדר את החצר.

עלי סלאלחה: אנחנו אנשי הפוליטיקה צריכים לדאוג לזה.

אימאן ח'טיב יאסין: בשביל זה אני כאן.

עלי סלאלחה: בואו נשמע את שאר הגופים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה שהדברים האלה יצאו מתוך הוועדה כאמירה מוחלטת, והכי בסיסי מהישיבה היום זה אמירה קובעת אפילו, לא רק המלצה לגבי השביתה של המטפלות.

אימאן ח'טיב יאסין: זה מה שצריך, אחרת אנחנו יושבים ומדברים אותם דברים כל הזמן.

עלי סלאלחה: הזמנו גופים אחרים שרוצים לדבר.

עלי סלאלחה: נשמע אותם וניתן לכם עוד פעם את הזכות להגיב ולדבר.

ג'ון גל: יש לנו עד דקה-שתיים.

עלי סלאלחה: בבקשה.

שביט מדהלה: אני רק אגיד שפשוט צריך להגדיר מה המטרה של המסגרות.

שביט מדהלה: אם המטרה שלהן היא לתמרץ השתתפות בשוק העבודה או שהמטרה שלהן היא להנגיש חינוך איכותי ושוויוני לכל הילדים בגיל הרך.

שביט מדהלה: במיוחד כשיש את המעבר הזה למשרד החינוך, זה נושא שכדאי לחשוב עליו.

אימאן ח'טיב יאסין: המעבר למשרד החינוך אמור להפוך את כל התוכן של הימצאות הילדים בתוך המסגרות, ממקום של לשמור רק על הילדים למקום של לאפשר להם להתפתח בצורה נאותה וראויה.

שביט מדהלה: הגורם המרכזי האחרון זה באמת נטל הכספי.

שביט מדהלה: העלות של מעון יום מפוקח ללא סבסוד, אם אם לא זכאית לסבסוד זה נע בטווח של 2,000 ל-2,860 שקלים.

שביט מדהלה: בעצם עלות ללא סבסוד מגיעה למחצית מההכנסה החציונית של אם לילדים בגיל הרך בחברה הערבית, לפי נתוני 2018.

שביט מדהלה: זה שיעור מאוד גבוה.

שביט מדהלה: גם עם סבסוד עדיין זה נתח די גבוה משכר שהוא נמוך, ואנחנו יודעים שהשכר של נשים בחברה הערבית הוא נמוך יחסית לנשים בחברה היהודית.

שביט מדהלה: לצד זה יש לנו עלויות של מעון פרטי בחברה הערבית, שזה נע בטווח של 1,000 עד 1,700 שקלים עבור יום לימודים מלא, אבל המעונות האלה גם בחלקם מציעים גמישות כמו חצי יום, שזה יכול להוזיל את העלות, מה שיכול בעצם להסביר את הבחירה במעונות הפרטיים לעומת המעונות המפוקחים ברשויות הערביות.

שביט מדהלה: זה בהחלט גם איזשהו משהו שיכול כמובן להשפיע על הבחירה, האם להשתתף במסגרות המפוקחות או לא.

עאידה תומא סלימאן: זה לא תמיד עניין של בחירה.

עאידה תומא סלימאן: זה מחוסר ברירה.

עאידה תומא סלימאן: הבת שלי הייתה צריכה לשלם 3,500 שקל על התאומים שלה במעון פרטי, לא בגלל שהיא רצתה אלא בגלל שאין מעונות מפוקחים, כל כך הרבה.

שביט מדהלה: זה באמת מעטפת של דברים.

עלי סלאלחה: אני רוצה להודות לכם מקרב לב.

עלי סלאלחה: אני מקווה שהדברים האלה יגיעו לאן שצריכים להגיע ונעשה בהם שימוש לטובת כולם.

עלי סלאלחה: עכשיו אנחנו נעבור לגוף שנקרא הקואליציה לחינוך מלידה.

עלי סלאלחה: ויסאל רעד משפרעם, בזום.

עלי סלאלחה: בואו גם נסכם שאנחנו נקצר קצת, לתת לכולם להתבטא ולסיים בזמן, ברשותכם.

עלי סלאלחה: בקשה ויסאל.

ויסאל רעד: שלום לכולם.

ויסאל רעד: חבר הכנסת עלי סלאלחה, תודה על רשות הדיבור.

ויסאל רעד: היום אני אשמח להציג את עמדת הקואליציה הכוללת מעל 20 ארגונים הפועלים למען קידום החינוך בגיל הרך, בדגש על גילאי לידה עד שלוש.

ויסאל רעד: בדבריי אני רוצה להתייחס לכמה סוגיות ודברים מרכזיים בתחום החינוך מלידה עד שלוש בחברה הערבית.

ויסאל רעד: האתגרים הכי בולטים היום הם מחסור במסגרות כפי שאמרו קודם, גם קבלת רישיון זמני או רישיון הפעלה, תנאי העסקה ושכר ירודים.

ויסאל רעד: אני רוצה גם להגיד שזה משמח וחשוב שהאתגרים העולים מהשטח מגובים במחקר שהציג פרופסור ג'וני והשותפה שלו.

ויסאל רעד: כיום בחברה הערבית לא בונים מספיק מעונות יום כפי שצוין קודם, בגלל מצוקת הדיור והבינוי.

ויסאל רעד: לגבי הנתון שהצגת אותו, חבר הכנסת עלי סלאלחה, שבין השנים 2014 עד 2018 היה מתוכנן לבנות במדינת ישראל 551 מעונות.

ויסאל רעד: מה שבעצם בנו זה רק 202 מעונות, מתוכם 13 מעונות בלבד לחברה הערבית.

ויסאל רעד: אני רוצה גם להדגיש כאן שרוב המעונות שנבנו הם בצפון.

ויסאל רעד: יש מצוקה בנגב שלא בונים שם מעונות.

ויסאל רעד: גם אם בונים מעונות יום, אז אף אחד לא משתמש בהם.

ויסאל רעד: נכון שיש מעון יום בנגב אולי, אבל בגלל אי נגישות למעון זה מונע מילדים ותינוקות רבים לשהות במעונות היום האלה, לכן אנחנו קוראים בקואליציה להקמת ועדה בין-משרדית שמטרתה לבחון את האתגרים העומדים בפני בניית מעונות יום ומציאת פתרונות הוליסטיים.

ויסאל רעד: האתגר השני שאני רוצה להתייחס אליו זה קבלת רישיון זמני או רישיון הפעלה.

ויסאל רעד: כאן אולי אני אתן תשובה לחבר הכנסת מופיד מרעי שהציע כן להשתמש במבנים קיימים.

ויסאל רעד: על מנת לקבל רישיון שהוא רישיון זמני או רישיון הפעלה, צריך להתאים את מיקום המסגרת לשהיית הפעוטות.

ויסאל רעד: כפי שאמרתי קודם, מצוקת הדיור ביישובים הערביים חוסמת את האופציה לבניית מעונות יום בהתאם לדרישות האגף, לכן מפעילי מסגרות נאלצים לשכור דירה ולהפוך אותה למעון וזה מונע ממסגרות אלה לקבל רישיון כי בעצם הן אינן עומדות בתנאי המחייב התאמת מיקום המסגרת לשהיית הפעוטות.

ויסאל רעד: אנחנו בקואליציה ממליצים לאפשר מתן אישור זמני תוך קביעת תהליך הדרגתי להתאמת המבנים האלה.

מופיד מרעי: כמה אישורים זמניים למבנים קיימים אישרו או קיימים בכלל?

מופיד מרעי: את יודעת לתת תשובה?

ויסאל רעד: אין לי את הנתון הזה.

ויסאל רעד: כולנו יודעים ששיעורי ההשתתפות של הנשים בשוק התעסוקה בחברה ערבית הינו מאוד נמוך וזה מונע ממשפחות רבות לרשום את הילדים שלהם למעון יום מוכר ולקבל מימון עבור שהייתו של הילד שלהם במעון, לכן ההורים נאלצים בעצם לצרף אותו למעון יום פרטי שעלותו נמוכה משמעותית ביחס למעון יום מוכר, וזה אגב שונה ממה שקורה בחברה היהודית, ששם מעון יום פרטי עולה יותר כסף.

ויסאל רעד: בנוסף לזה, הורים רבים הנמצאים מתחת לקו העוני כלל לא משלמים לפעמים את העלות למסגרת שהיא נמוכה ממילא, וכתוצאה מכך השכר אותו מקבלות המטפלות במעונות יום פרטיים אינו מתגמל.

ויסאל רעד: לפעמים הן מקבלות שכר שהוא נמוך ממה שהן אמורות לקבל.

ויסאל רעד: דבר זה גורם בעצם לתחלופה גבוהה בתחום ומקשה גם על גיוס מטפלות או מנהלות מעון מוכשרות בעלות תואר אקדמי, משום שאינן בעצם מוכנות לעבוד בתנאי שכר כאלה.

עלי סלאלחה: ויסאל, הדברים האלה נאמרו.

עלי סלאלחה: אני חושב שמן הראוי שאנחנו לא נחזור על עצמנו ועל דברים שנאמרו.

ויסאל רעד: לסיום אני רוצה להגיד שאנחנו ממליצים לפתח תקנות מחייבות שמפרטות את התפקידים השונים במעון יום, ואת תנאי העבודה והזכויות של העובדים בהם, ולבנות מסלול התקדמות בתפקיד.

ויסאל רעד: על מנת לטפל בכל האתגרים שציינתי אותם, יש צורך קודם כל בהקמת צוות בין-משרדי בתקופת המעבר למשרד החינוך, שיענה על הצרכים העולים מהשטח ויעביר את הצרכים והאתגרים האלה למשרד החינוך כדי שיטפלו בהם בהמשך.

ויסאל רעד: בנוסף, צריך גם לשתף את הנציגים מהחברה הערבית בבניית תוכנית ייעודית לגילאי לידה עד שלוש במשרד החינוך כדי שיציעו דרכים רלוונטיות בטיפול באתגרים האלה.

ויסאל רעד: תודה על ההקשבה.

עלי סלאלחה: תודה רבה לך, ויסאל, דברים מעניינים.

עלי סלאלחה: אנחנו נעבור לפורום דו-קיום בנגב.

עלי סלאלחה: ניתן גם לפריפריה הדרומית.

עלי סלאלחה: יוצג על ידי גברת הודא אבו-עבייד.

עלי סלאלחה: בבקשה.

הודא אבו-עבייד: בוקר טוב לכולם, אני רכזת לובי בפורום לדו-קיום בנגב.

הודא אבו-עבייד: אנחנו עשינו מחקר על המצב של מעונות היום ספציפית ביישובים המוכרים בנגב.

הודא אבו-עבייד: בדרך כלל כשמדברים על הנגב, אז מזכירים את הריסות הבתים וחוסר תשתיות וכו'.

הודא אבו-עבייד: היום אני רוצה דווקא לדבר על היישובים שהם כן מוכרים, שיש בהם מועצות מקומיות שמספר ההריסות הוא נמוך.

הודא אבו-עבייד: המצב של מעונות היום כפי שהוא בעצם במקומות אחרים בארץ, הוא במחסור מאוד גדול.

הודא אבו-עבייד: השנה אנחנו מדברים על 13 מעונות בלבד בכל היישובים בנגב.

הודא אבו-עבייד: אנחנו בנגב מדברים על שתי מועצות אזוריות, מועצת אל קסום ונווה מדבר שיש בהן רק מעון יום אחד שפועל.

הודא אבו-עבייד: יש מעונות שהם בתכנון, זה אנחנו יודעים.

הודא אבו-עבייד: ברהט, עיר של 70,000 תושבים אנחנו מדברים על ארבע מעונות בלבד.

הודא אבו-עבייד: לקיה, היישוב שבו אני גרה, יש מעון יום שנבנה ומוכן וכבר שנה שהמעון לא עובד.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מדברים על אוכלוסייה של בערך 290,000 בדואים שמתגוררים בנגב היום ועל אחוז מאוד גבוה של ריבוי ילדים.

הודא אבו-עבייד: אנחנו גדלים כל שנה בערך ב-10,000 ילדים חדשים.

עאידה תומא סלימאן: תגידי, אנחנו ברוכי ילדים.

הודא אבו-עבייד: אנחנו ברוכי ילדים באופן שהוא מאוד קיצוני.

הודא אבו-עבייד: אני רוצה להזכיר חלק מהסיבות שזה מתעכב.

הודא אבו-עבייד: סיבה מאוד גדולה וראשית זה סכסוכי קרקעות שקיימים בין המדינה לבין התושבים.

הודא אבו-עבייד: סיבה שנייה, אנחנו מדברים על חוסר תכנון במועצות המקומיות.

הודא אבו-עבייד: המועצות המקומיות, ברגע שהן מגישות בקשות למעונות יום, הרבה פעמים זה מתעכב במחלקות ההנדסה.

הודא אבו-עבייד: סיבה שלישית, הרבה פעמים גם המועצות המקומיות לא מגישות בקשות מהסוג הזה, מדאגה שהתקציב לא יספיק ואז המועצה תגיע למצב שבו היא במינוס ולא מכסה את העלויות של הפיתוח והבנייה.

הודא אבו-עבייד: דבר שלישי שאנחנו רוצים להמליץ עליו זה בעצם סבסוד של המעונות, כי אנחנו מדברים על אוכלוסייה ש-80% מהילדים נמצאים תחת קו העוני.

הודא אבו-עבייד: דובר פה קודם על תעסוקת נשים.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מדברים רק על 25% נשים עובדות בנגב.

הודא אבו-עבייד: מדינת ישראל התחייבה ל- OECD ל-41% עד שנת 2020 באוכלוסייה הערבית בכלל.

הודא אבו-עבייד: בנגב אנחנו עדיין לא במצב הזה.

הודא אבו-עבייד: אנחנו רוצים להמליץ על סבסוד של המעונות מאחר והאוכלוסייה הבדואית בנגב היא אוכלוסייה מאוד מוחלשת, מאוד ענייה.

הודא אבו-עבייד: אנחנו מבקשים ממשרדי הממשלה לבחון את האפשרות הזאת כי אנחנו יודעים שבמשרד ראש הממשלה הייתה תוכנית כזאת שהתקיימה בכסייפה ובחורה.

הודא אבו-עבייד: זו ההמלצה בעצם שלנו, של סבסוד המעונות מטעם המדינה כדי להקל על האנשים, על האימהות, על ההורים.

הודא אבו-עבייד: תודה.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

עלי סלאלחה: חברי ועמיתי, אבו שחאדה, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, אני קודם כל מודה על הדיון המאוד חשוב הזה.

סמי אבו שחאדה: אני רק רוצה לתת את זכות הדיבור, אם אפשר כמובן ברשותך, לעוד אוכלוסייה שהיא מאוד חשובה לנו.

סמי אבו שחאדה: אני לא יודע אם היא דוברה פה או לא, אבל נמצאת איתנו בזום דיאנה מעמותת אלו"ט שעובדים עם ילדים עם מוגבלויות.

סמי אבו שחאדה: אם כבר הודא עכשיו דיברה על הנגב, לצערנו האחוז בנגב הוא גבוה במאות אחוזים, ובחברה הערבית בכלל, בממוצע כ-350% נולדים יותר תינוקות עם מומים ומוגבלויות.

עלי סלאלחה: אני רוצה לשמוע בשתיים-שלוש דקות את העמותה הישראלית למען הילד בגיל הרך, גברת אמינה אלעטאונה.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: בוקר טוב לכולם, תודה על רשות הדיבור.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: אני מנהלת אשכול גנים בכפר לא מוכר בחברה הבדואית בדרום.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: את האמת, אני רוצה לדבר על המחסור במעונות אצלנו בחברה הבדואית בדרום.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: גברת הודא דיברה לפניי על מעון אחד לשתי מועצות אזוריות, אל קסום ונווה מדבר, מעון אחד שהוא נמצא בביר הדאג'.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: כמנהלת אשכול גנים שאני מקבלת את הילדים בגילאי שלוש, מקבלת אותם מהבית, אז אני לא רוצה לדבר כאן על תנאי העסקה, כי לפני זה אנחנו צריכים שתהיה לנו את המסגרת שהילד יהיה בה.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: אנחנו צריכים קודם כל שיהיה לנו המסגרת ואחר כך לדבר על שאר הדברים שהם קשורים במסגרת.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: אנחנו דיברנו על היישובים המוכרים.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: מה עם היישובים הלא מוכרים?

אמינה נעאמנה אלעטאונה: הילדים נמצאים בבית, מגיעים למסגרות רק בגיל שלוש.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: מפיל עלינו קושי מאוד אדיר כשאנחנו מקבלים את הילדים.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: עד שאנחנו נצליח לאתר ילד עם בעיות או ילד עם קשיים, הילד צריך ללכת לבית הספר, ויש הרבה ילדים שנופלים בין הכיסאות.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: זה שיהיו עוד מסגרות אצלנו בחברה הבדואית, זה נותן לנו מענה להרבה ילדים שהם עם בעיות, שיגיעו אלינו לגנים מאותרים, אנחנו כבר נדע איפה להפנות אותם.

אמינה נעאמנה אלעטאונה: ההמלצה שלי היא לחשוב על איך לגשת למקום הזה ולאשר עוד מעונות במועצות האזוריות.

עלי סלאלחה: תודה רבה אמינה, בהצלחה לכולנו.

עלי סלאלחה: נעבור למיטל בק, בבקשה, המועצה לשלום הילד.

מיטל בק: תודה רבה על ההזדמנות לקחת חלק בדיון החשוב הזה.

מיטל בק: אני עורכת דין ועובדת סוציאלית במועצה לשלום הילד, ואחראית תחום חינוך.

מיטל בק: בכובע נוסף אני חברה בקואליציה לחינוך מלידה, שמענו את ויסאל, עובדות יחד.

מיטל בק: אני רוצה לדבר על הזכות לחינוך.

מיטל בק: אנחנו מדברים היום על יום שוויון בחינוך.

מיטל בק: אני גם ממשיכה מכאן לוועדת החינוך לדבר על הנושא הזה.

מיטל בק: בעצם המימוש של הזכות לחינוך זה חובה בסיסית, זכות שבעצם קיימת לכל ילד וחובה של המדינה לקיים את הזכות הזאת.

מיטל בק: בעצם בתוך הזכות הזאת קיימת האפשרות לאפשר לכל ילד שתהיה לו זמינות למסגרת חינוכית ראויה, מתוקצבת, עם צוות ראוי שקיבל הכשרה, עם תנאים נאותים לסגל החינוכי, סטנדרטיים פיזיים, פדגוגים, כל מה שאנחנו מדברים עליו בעצם היום, ואפשרות בעצם לזמינות, לרישום לכל ילד שמעוניין.

מיטל בק: למרות זאת אנחנו יודעים שהזכות הזאת ממומשת באופן חלקי ביותר במדינת ישראל וביתר שאת ביישובים הערביים, בפרט גם בחברה הבדואית וביישובים הלא מוכרים.

מיטל בק: אנחנו שומעים את הבעיות היום ואת האתגרים הרבים.

מיטל בק: גם פרסנו את חלקם בדיון הקודם שהיה בוועדה בנושא הזה, ואני מפנה גם לנייר העמדה של הקואליציה לגבי האתגרים.

מיטל בק: אנחנו מפרסמים כל שנה שנתון סטטיסטי עם נתונים על ילדים.

מיטל בק: הנתונים גם עלו כאן קודם בדיון.

מיטל בק: ראינו שמתוך כלל הילדים שנמצאים היום במעונות יום, רק 8% הם בני החברה הערבית.

מיטל בק: זה נתון מאוד מדאיג.

מיטל בק: מתוך אחוז הילדים שמתחנכים במסגרות לגיל הרך מהחברה הערבית, רק 20% מהם מתחנכים במסגרות מפוקחות, כלומר 80% נמצאים מתחת לרדאר, בבתים או במסגרות לא מפוקחות וגם המצב הזה מאוד מדאיג.

מיטל בק: שמענו היום גם על המחסור החמור במסגרות המפוקחות.

מיטל בק: זה גם נייר עמדה שאנחנו הגשנו היום לדיון.

מיטל בק: קצב הבנייה בעצם של המסגרות הוא מאוד איטי ובמיוחד ביחס לשיעור הילודה המאוד גבוה בחברה הזאת, אז ככה שגם מאוד קשה להדביק את הקצב.

מיטל בק: ראינו שגם כשיש החלטת ממשלה, למשל ההחלטה של 922, שיש החלטה כבר על בינוי, ראינו שמתוך 202 מעונות, אדוני סיפר, רק 13 מעונות ניבנו בחברה הערבית.

מיטל בק: הנתונים האלה הם מאוד מדאיגים.

מיטל בק: גם כשממשלה כבר כן נכנסת לעובי הקורה, אנחנו רואים שיש קושי להתמודד עם החסמים: חסמים ביורוקרטיים, תכנוניים, מחסור באדמות.

מיטל בק: אנחנו לא יודעים אם הממשלה עשתה מספיק בשביל להתמודד עם החסמים האלה.

מיטל בק: אנחנו באמת נשמח לקבל היום תשובות מהמשרדים הרלוונטיים מה הממשלה עושה, ואנחנו גם נבקש מהוועדה הנכבדה לעקוב אחרי הנושא הזה ולקיים דיוני המשך שיעסקו ספציפית בנושא הזה בחברה הערבית.

מיטל בק: אנחנו יודעים שמלבד המחסור החמור במעונות החברה הערבית, יש חסמים ואתגרים נוספים.

מיטל בק: כמו שויסאל דיברה, האיכות של ההכשרות של המטפלות, קשיים בקבלת רישיון והפעלה לפי חוק הפיקוח, תנאי העסקה ירודים.

מיטל בק: אנחנו גם רוצים לבקש מהאגף למעונות יום תשובות לשאלות האלו, כמה מסגרות מחזיקות ברישיון?

מיטל בק: כמה הגישו בקשה לרישיון?

מיטל בק: עם איזה חסמים הם מתמודדים בבואם להגיש בקשה לרישיון?

מיטל בק: איפה האכיפה והפיקוח ביחס למסגרות עומד?

מיטל בק: אנחנו יודעים שיש רק 23 מפקחים בכל הארץ.

מיטל בק: כמה מהם באמת מופנים רק לחברה הערבית וספציפית גם בדרום וביישובים הלא מוכרים?

מיטל בק: אנחנו רוצים תשובות לדבר הזה.

מיטל בק: בנוסף לכל האתגרים שציינתי, כמובן יש ברקע את הקשיים הכלכליים והחברתיים שאי אפשר בעצם להתעלם מהם.

מיטל בק: הילדים בחברה הערבית מתמודדים גם עם שיעורי עוני גבוהים, מחסור בתשתיות חינוכיות ותשתיות בריאותיות, היעדר תשתיות של חינוך בלתי פורמלי שהוא חלק בלתי נפרד מהזכות לחינוך, שיעורי נשירה גבוהים, שיעור פשיעה וכו'.

מיטל בק: הדברים כמובן משתלבים וקשורים זה בזה.

מיטל בק: כמו שאמרתי, הכותרת של היום הזה היא שוויון בחינוך.

מיטל בק: כשאנחנו מדברים על שוויון בחינוך, ההשתתפות של ילדים במסגרות לגיל הרך, יש קשר ישיר להתפתחות שלהם, לרווחה שלהם ולהישגים שלהם לטווח הארוך.

מיטל בק: ההשקעה של המדינה היא מוכחת בדברים האלה.

מיטל בק: אנחנו רואים את זה ב-OECD.

מיטל בק: הדבר הזה חייב לקרות גם בישראל, לכן מבחינתנו כמועצה, הפתרון לשוויון חינוכי בישראל מתחיל בהשקעה ממשלתית כבר בגיל הרך, כבר מגיל לידה כדי שאפשר יהיה לממש את הזכות הזאת לחינוך בפרט בחברה הערבית.

מיטל בק: אי השוויון הזה יכול להצטמצם רק אם המדינה תכניס יד לכיס, תגיד שהיא משקיעה בזה, שהיא רואה בזה אתגר, היא רואה בזה מטרה, בבנייה של מסגרות, בתוכניות חינוכיות בתוך החברה עצמה ותתמודד עם כל האתגרים והחסמים שאנחנו הצגנו כאן היום.

מיטל בק: תודה רבה.

עלי סלאלחה: תודה רבה לך.

עלי סלאלחה: אנחנו נעבור לעמותת ינבוע לגיל הרך, גברת עולא פחראלדין.

עולא פחראלדין: בוקר טוב לכולם, תודה על זכות הדיבור.

עולא פחראלדין: הייתי מפקחת לשעבר ומקימה את ארגון ינבוע שהוא ארגון הגג של המעונות בחברה הערבית.

עולא פחראלדין: יש לי את הנתונים הכי טריים בשטח.

עולא פחראלדין: יש לנו בחברה הערבית 150 מעונות מפוקחים מהצפון עד לדרום.

עולא פחראלדין: בצפון לבד יש 136 מעונות יום שהם מפוקחים עם סמל.

עולא פחראלדין: מתוך 150 המעונות, המדינה בנתה רק 45 מעונות.

עולא פחראלדין: כל השאר, שזה 105 מעונות בערך, ניבנו על ידי המפעילים, העמותות, הארגונים שפשוט לקחו מבנים, הסבו אותם לפי הדרישות של הפרוגרמה והפכו אותם למעונות מפוקחים בסטנדרט מאוד גבוה.

עולא פחראלדין: כשנכנסתי למשרד העבודה והרווחה ב-2012, היו 52 מעונות רק בצפון.

עולא פחראלדין: היום אנחנו מדברים על 136.

עולא פחראלדין: היה גידול במהלך שבע השנים אבל היה איטי, אבל זה עלה בזכות הארגונים שהלכו ובנו מעונות יום בכספים הפרטיים שלהם.

עולא פחראלדין: הארגונים האלה היום מתמודדים עם גם עלויות של בנייה, גם עלויות של שכירות, משהו שלא נמצא כשבונים מעון של רשות מקומית, כי לא משלמים שם את השכירויות האלה.

עולא פחראלדין: זה מבחינת הנתונים הראשונים.

עולא פחראלדין: הדבר השני לגבי המעונות שלנו, אני יכולה להגיד שמעל 95% מהמטפלות במעונות של החברה הערבית, לפחות יש להן הכשרה של סוג 1.

עולא פחראלדין: המנהלות בצפון, כולן אקדמיות, והמדריכות החינוכיות, מעל 95% הן עם תואר שני, זאת אומרת שהרמה והמעון המפוקח היא רמה מאוד גבוהה, אך לצערי הרב לא הצוות מתוגמל, לא ההורים שיכולים להיכנס ולזכות באיכות הטיפול שנמצאת שם.

עולא פחראלדין: במקביל, כעמותה אנחנו מנסים לעבוד על הצד הפדגוגי בזה שאנחנו נעשה השתלמויות והכשרות כמו שיש במשרד החינוך - - -

עלי סלאלחה: נצטרך לקצר קצת בשביל לתת לכולם, גם לנציגי הממשלה.

עולא פחראלדין: נתוני הפעוטות: יש בחברה הערבית מלידה עד שלוש 113,000 פעוטות מתחת לגיל שלוש, מתוכם רק 13,500 ילדים בתוך המסגרות, אז יש לנו 100,000 ילדים שאנחנו לא יודעים איפה הם נמצאים או שהם נמצאים במסגרות לא מפוקחות.

עולא פחראלדין: תודה לכם על זכות הדיבור.

עלי סלאלחה: תודה רבה לינבוע.

עלי סלאלחה: חגי פורגס, שלום לך.

חגי פורגס: שלום וברכה לכולם, אני מאגף מעונות יום בזרוע העבודה, משרד הכלכלה והתעשייה.

חגי פורגס: אני ברשותך אתן כמה הערות כלליות.

חגי פורגס: פשוט נאמרו פה המון טענות, שאלות, בעיות וקשיים.

חגי פורגס: אי אפשר להתייחס לכל, אז אני אשמח אחר כך, אם תרצו למקד אותי.

חגי פורגס: קודם כל אני אתחיל בזה שמבחינתנו אנחנו רואים חשיבות רבה מאוד במערך הגיל הרך בכלל ובפרט במגזר הערבי, בקידום המערך, בהרחבת היצע המסגרות, בעידוד השתלבות בשוק העבודה ועוד תכליות של האגף.

חגי פורגס: זה מאוד חשוב ואנחנו משקיעים בזה המון.

חגי פורגס: אני כן רוצה להרחיב בהקשר הזה.

חגי פורגס: מבחינתנו המערך הזה חשוב בשני היבטים: גם בהיבט של חינוך-טיפול של הילד, של הפעוטות ששוהים במעונות וגם בהיבט של עידוד השתלבות בשוק העבודה.

חגי פורגס: מבחינתנו קודם כל בראש ובראשונה, מעון יום הוא מקום שבו שוהים פעוטות ומחובתנו לשמור גם על שלומם ובטיחותם וגם על ההתפתחות התקינה שלהם.

חגי פורגס: דובר רבות על החשיבות הקריטית בהשקעה דווקא בגיל הזה מתוך הבנה שכל השקעה בגיל הזה רק תניב תשואות, אפילו לא דווקא כלכליות, גם תשואות במיומנויות, בכלים שהילד רוכש לעתיד וזה רק יעשה טוב לכולם, ושוב, בדגש על החברה הערבית ככלי לצמצום פערים וכו'.

חגי פורגס: ההיבט השני הוא של השתלבות בשוק העבודה.

חגי פורגס: מעונות שהם מעונות מסובסדים, יש היום כמה מעונות, דיברו על זה קודם.

חגי פורגס: יש מעונות פרטיים, יש מעונות עם הכרה שמקבלים סמל מהאגף למעונות יום ושם ההורים יכולים לקבל סבסוד ולהשתלב בשוק העבודה.

חגי פורגס: גם זאת מטרה שאנחנו בהחלט משקיעים בה המון ומשתדלים גם לאזן בין שתי המטרות האלה.

חגי פורגס: זה באמת התייחסות כללית מאוד.

חגי פורגס: עוד שתי הערות חשובות שאני רוצה להתייחס אליהן, לגבי התקופה שבה אנחנו נמצאים, שינויים שקורים עכשיו.

חגי פורגס: שינוי אחד מאוד גדול זה חוק הפיקוח על מעונות יום.

חגי פורגס: החוק עצמו הוא חוק יחסית ותיק, שלוש שנים כמעט, אבל החידוש הגדול של שנת הלימודים הנוכחית שהתחילה לפני חודש הוא בכניסה לתוקף של תקנות חדשות.

חגי פורגס: אם חוק הפיקוח הציב סטנדרט בסיסי מאוד בשנתיים הראשונות שלו, אנחנו בחודש ינואר, התקנות לדעתי יאושרו גם בוועדה החשובה הזו.

חגי פורגס: הן העלו בעצם סטנדרט, אמנם לא הסטנדרט האופטימלי אבל הוא סטנדרט מאוד חשוב של מעונות היום גם הפרטיים, לכן ההיבט הראשון שדיברתי עליו של החינוך-טיפול, חשוב מאוד לזכור שהוא תקף ביתר שאת גם במעונות הפרטיים.

חגי פורגס: אכן יש בעיה קשה מאוד של מחסור בהיצע של מעונות מסובסדים במגזר הערבי, אבל חשוב לזכור שבהיבט החינוכי-טיפולי אנחנו מאוד רוצים לתת מענה גם במעונות הפרטיים.

חגי פורגס: אם זה רלוונטי, אני קורא באמת לכל המסגרות הפרטיות שעדיין לא פנו אלינו לקבל רישיון מכוח חוק הפיקוח, לעשות את זה.

חגי פורגס: המערכת פשוטה, ידידותית, קלה לתפעול וזה חובה מכוח חוק.

חגי פורגס: זה הערה אחת לגבי שנת הלימודים הנוכחית.

חגי פורגס: הערה שנייה שהיא גם דוברה קודם זה נושא המעבר למשרד החינוך.

חגי פורגס: ממש בימים אלה יש עבודת מטה ענפה מאוד.

חגי פורגס: התחום הזה אמור לעבור למשרד החינוך בחודשים הקרובים, כולנו מברכים על התהליך הזה, למעט הסבסוד, עידוד השתלבות בשוק העבודה שנשאר בזרוע העבודה, ולכן מטבע הדברים יש נושאים שהמעבר למשרד החינוך ישפיע עליהם, לכן לא בטוח שאני אוכל עכשיו לתת איזה שהן תוכניות ארוכות טווח.

עלי סלאלחה: מה אתם עושים בשביל להקים מבנים במגזר הערבי?

חגי פורגס: פה דובר קודם והעלו כאן כמה קשיים וחסמים בהקשר הזה.

חגי פורגס: אגב, זה נושא שהוא מוכר לנו כבר שנים.

חגי פורגס: יש הרבה חסמים ובעיות שיש לנו את הכלים ואת היכולת לטפל בהם, ויש דברים שהם מעבר ליכולתנו.

חגי פורגס: המשרד שלנו מתקצב רשויות מקומיות לבניית מעונות יום חדשים בכל הארץ.

עלי סלאלחה: מה אתה מציע בשביל להסיר את החסמים האלה?

חגי פורגס: אני אפרט רגע את החסמים ואחר כך אני אעבור על הפתרונות שלהם.

חגי פורגס: להבנתנו, אפשר לחלק את החסמים, בגדול, לשני סוגים.

חגי פורגס: סוג אחד של ביצוע והסוג השני של היצע קרקעות.

חגי פורגס: היצע הקרקעות, זה הורחב גם בדוחות מבקר המדינה וזה נאמר בוועדות היגוי שונות.

חגי פורגס: כולנו מכירים את הבעיה של היצע קרקעות ברשויות מקומיות.

חגי פורגס: הנושא הזה הוא יותר תכנוני ולכן לאגף מעונות יום אין כלים, אין סמכות, אין יכולת לטפל בחסם הזה שהוא חסם מאוד משמעותי והוא דובר כאן.

חגי פורגס: לאגף מעונות יום אין יכולת למצוא שטחים חומים וכו', חדשים.

חגי פורגס: הדבר הזה הוא גם באחריות הרשות המקומית וגם אני חושב הרגולטורים רלוונטיים בממשלה, משרד הפנים, מינהל התכנון וכו'.

עלי סלאלחה: ידוע שבמועצות המקומיות הערביות אין אדמות.

עלי סלאלחה: מדינת ישראל מחויבת לפי החוק לעשות שוויון מלא בין כלל אזרחיה.

עלי סלאלחה: מה המשרד עושה עם המשרדים האחרים?

עלי סלאלחה: אולי היה פה איזושהי הצעה שיקום צוות בין-משרדי שירכז את כל הדברים האלה.

עלי סלאלחה: בסופו של יום צריך להיות צריך להיות קרוב שאנחנו נפתור את הבעיות של המגזר הזה אחת ולתמיד.

חגי פורגס: אני מסכים לחלוטין ואני אומר שוב, אני בכוונה מיפיתי את שני סוגי החסמים שלהבנתי הם קיימים, אחד, זה נושא זה הקרקעות שאני חושב שהוא צריך להיות מטופל ברמה רוחבית יותר ואני מבין שיש צוות בין-משרדי במסגרת החלטות הממשלה האלה.

חגי פורגס: אני לא יכול לתרום לדיון הזה ולכן חבל שבדקות המעטות שיש לי אני אתייחס אליו.

חגי פורגס: אני חושב שהחסם השני שהוא בהחלט לפתחנו בחלקו לפחות, זה נושא הביצוע.

חגי פורגס: גם הקצאת תקציבים לרשויות מקומיות וגם אחרי שהתקציב מוקצה, ליווי במהלך הביצוע.

חגי פורגס: זה דובר כאן והוצג בנתונים, אין צורך לחזור.

חגי פורגס: יש פה גם בעיה של קבלת תקציב.

חגי פורגס: רשויות מקומיות מהמגזר הערבי לצערי לא פונות לקבל תקציב, אם זה בגלל היעדר קרקעות או בגלל סיבות אחרות, פחות רלוונטי כרגע, וגם אחרי שמתקבל תקציב, יש קושי בביצוע, יש קושי בהתקדמות בבניית מעונות.

חגי פורגס: אני יכול להגיד שאנחנו עושים ביכולות שלנו, כי בסוף היוזמה היא של הרשות המקומית.

חגי פורגס: בשונה מחוק חינוך חובה מגיל שלוש ומעלה, שראש הרשות מחויב לתת מסגרות לילדים, עד גיל שלוש לצערי זה וולונטרי.

חגי פורגס: המעט שאנחנו יכולים לעשות זה להציע תקציב ולבקש מהרשויות ולקרוא לרשויות להגיש בקשות.

חגי פורגס: מעבר לזה, אם ראש רשות מקומית בסדרי העדיפויות שלו לא עושה את זה, אין לי לא סנקציה ולא כלים לתמרץ אותו לעשות את זה, ולכן פה בהקשר הזה אנחנו בעיקר מגיבים.

חגי פורגס: בהקשר של ביצוע, אנחנו גם כאן משתדלים לתת ליווי לרשויות מקומיות שקיבלו תקציב, להתקדם בנייה.

חגי פורגס: אנחנו מנסים לזרז אותם, לתת להם תמריצים וכו', אבל גם כאן אם יש קבלן שלא מצליח להשתלט על הפרויקט, הקבלנים הם לא שלנו ולכן יש פה קושי.

חגי פורגס: אני לא מתעלם ממנו.

חגי פורגס: אנחנו משתדלים לעשות בכלים שיש לנו שלא תמיד הם יכולים לתת מענה לכול.

עלי סלאלחה: אני מאוד מודה לך ואני מקווה שאנחנו נעבוד בשיתוף פעולה וכל אחד ייתן את חלקו לטובת העניין הזה.

עלי סלאלחה: תודה רבה לך.

עלי סלאלחה: נציגת משרד החינוך, פאטמה קאסם.

פאטמה קאסם: שלום לכולם, אני מפקחת ארצית לגיל הרך בחברה הערבית.

פאטמה קאסם: אני שמעתי את הדיון כולו ומקשיבה, מנסה לחסום את הרגשות שלי, כי אני גם עכשיו מייצגת את משרד החינוך וגם כאזרחית במדינת ישראל.

עלי סלאלחה: תהיי שקופה.

פאטמה קאסם: ממש שקופה, כן.

פאטמה קאסם: הדיון קודם כל הוא על מעונות יום.

פאטמה קאסם: אנחנו במשרד החינוך עדיין מטפלים בגילאי שלוש עד שש.

פאטמה קאסם: כל הדיון הוא על לידה עד שלוש.

פאטמה קאסם: אנחנו עדיין לא נגענו בזה.

פאטמה קאסם: בינתיים המשרד שלנו נערך, מתכוננים לתת מענה לכל מה שהמעטפת מבקשת.

פאטמה קאסם: מה שחשוב לי לציין, דברים שקיימים בתוך החברה הערבית מבחינת כוח אדם, אין לנו בעיה בהכשרת גננות.

פאטמה קאסם: יש לנו היום כ-3,000 גננות בוגרות מכללות, אז אנחנו ערוכים.

אימאן ח'טיב יאסין: על כל משרה 140 מתמודדים.

פאטמה קאסם: אנחנו ערוכים מבחינה זאת.

פאטמה קאסם: יש לנו גננות מספיק, שהן בוגרות והן למדו גם.

פאטמה קאסם: הן לא גננות משלוש עד שש, הן למדו מלידה עד שש.

פאטמה קאסם: זה שונה לגמרי.

פאטמה קאסם: יש להן את ההכשרה, אז הבעיה הזאת לא קיימת.

פאטמה קאסם: האמת, שיש לנו עכשיו יוזמה עם מכללת אורנים, שאנחנו נותנים להם להכשיר גננות למגזר היהודי.

פאטמה קאסם: חוץ מזה בחברה הערבית אם אני רוצה לדבר בכובע השני, אמרתי, לא משרד החינוך, היום שמעתי דברים ממישהי שחיה את החברה.

פאטמה קאסם: צודקים גם חברי הכנסת שהעלו אותן.

פאטמה קאסם: התעסוקה של הנשים זאת לא החובה שלי, כאילו בגלל שאימהות הולכות לעבוד, כן הן מקבלות מעון או מקבלות מכסה.

פאטמה קאסם: אני חושבת שהיום לא נדבר על שוויון.

פאטמה קאסם: אנחנו חייבים לדבר על הוגנות.

פאטמה קאסם: הוגנות זה משהו שסוגר את הפער בין מה שקיים בין החברה הערבית לבין שאר החברות בישראל.

פאטמה קאסם: אם אתם מעוניינים לשמוע מה קיים היום בגילאי שלוש עד שש, אני אשמח לשתף את החברים.

פאטמה קאסם: אמנם לא שמעתי שהדיון נגע בזה, אבל חשוב לי לציין.

פאטמה קאסם: יש לנו היום כ-100,000 ילדים בתוך המסגרות מגיל שלוש עד שש, 100,000 ילדים שמקבלים מענה.

פאטמה קאסם: 98% מהילדים מגיעים לגנים הממשלתיים של המערכת.

פאטמה קאסם: אין לנו כמעט ילדים בבתים.

פאטמה קאסם: יש לנו כ-2,000 ילדים שנמצאים בדרום.

אימאן ח'טיב יאסין: יותר מזה.

פאטמה קאסם: לא.

פאטמה קאסם: אני חייבת להגיד לך, אני שם, אני עובדת שם, אני חיה את זה.

פאטמה קאסם: 2,000 ילדים.

פאטמה קאסם: העמדנו קרוואנים, מבנים יבילים ולצערי לא הצלחנו להביא, כי גם עדיין יש חוק ניידות שזה מחייב הסעה לילדים האלה.

פאטמה קאסם: לפני גיל שלוש אנחנו עוד לא מקבלים, אז לא הצלחנו להסיע.

פאטמה קאסם: בשאר המקומות כן.

פאטמה קאסם: מה שעשינו בנגב, חשוב לי לציין, עשינו מהלך מאוד שונה ואדיר.

פאטמה קאסם: פתחנו אשכולות גני ילדים.

פאטמה קאסם: יש לנו שם 27 אשכולות גנים שבתוכם הצלחנו להביא 184 גנים, שבתוכם זה אלפי ילדים שמגיעים למסגרת.

פאטמה קאסם: בנגב אנחנו מטפלים.

פאטמה קאסם: יש לנו תוכניות מערכתיות שאנחנו כן מטפלים בילדים בגילאי שלוש עד שש, שהם שותפים עם גופים מהמגזר השלישי כמו הג'וינט, כמו אשלים, תוכנית איכות החינוך שאנחנו ממש נותנים מענה וסוגרים פערים בתוך החברה הערבית.

פאטמה קאסם: היום יש שוני במשרד החינוך, שממש התחילו לחקור את הגיל הרך, שזה תקדים.

פאטמה קאסם: כמעט ולא היו קיימים מחקרים בתוך המערכת.

פאטמה קאסם: עכשיו יש לנו שני מחקרים ענקיים, אחד באחריותם של - - - שמטפל בבדואים, ואחד שטיפל בחברה הערבית, באחריותה של פרופסור - - - שמטפל בנושא השפה.

פאטמה קאסם: יש לנו פרויקט שאני חייבת לציין אותו, פרויקט אדיר שהוא פרויקט של ספריית אלפאנוס, שכל ילד במשך השנה מקבל שמונה ספרים הביתה בחינם מהמדינה, ספרים איכותיים, ספרי קריאה שהגננות קוראות את הספרים בתוך הגן ונותנים אותם הביתה להורים וההורים ממשיכים שם את הפעילות.

עלי סלאלחה: יוזמה מבורכת.

פאטמה קאסם: אני אומרת שזאת ממש יוזמה מבורכת.

פאטמה קאסם: יש לי עוד לספר, כי הדיון הלך באמת יותר לכיוון לידה עד שלוש.

פאטמה קאסם: נעאמנה דיברה על המעבר בין המעון לגן.

פאטמה קאסם: אני חושבת שזאת נקודה מאוד משמעותית.

עלי סלאלחה: חברים, הכול חשוב.

עלי סלאלחה: עכשיו החשוב ביותר, נשמע את נציג משרד האוצר, כמה הוא משלם.

פאטמה קאסם: אבל אני לא סגרתי את השיחה, מר עלי.

פאטמה קאסם: אפשר להגיד, עשינו, עשינו.

פאטמה קאסם: כל עוד שלא עשינו וסוגרים מעטפות, זה אין עשייה.

פאטמה קאסם: צריך לעשות את זה בסגירה, לתכנן פרויקטים בצמיחה.

פאטמה קאסם: אם יש מנהלת למעון, אם היא מלווה את הפרויקט, זה מתקיים.

פאטמה קאסם: כל עוד שזה בחלקים ובשלבים, אני לא חושבת שאנחנו מצליחים.

פאטמה קאסם: תודה רבה.

פאטמה קאסם: אשמח לכל שאלה.

עלי סלאלחה: בשביל זה יש הצעה שיהיה גוף בין-משרדי שיטפל בכל התחומים, גם המבנים, גם הלימודיים.

עלי סלאלחה: כל התחומים, צריכים לקחת אותם במקשה אחת.

פאטמה קאסם: זה תהליך.

פאטמה קאסם: כשפתחנו את הגנים בגיל שלוש בשנת 2000, גם כל הגנים היו שכורים.

פאטמה קאסם: עד שהבאנו גננות, זה תהליך, אבל היום יש לנו כמעל 85 גנים במבני קבע שהמדינה בנתה.

פאטמה קאסם: זה תהליך אבל טוב שאנחנו מתחילים.

עלי סלאלחה: כן, אימאן.

אימאן ח'טיב יאסין: המון תודות, פאטמה.

אימאן ח'טיב יאסין: המפקחת פאטמה ידועה בפועלה במשך הרבה שנים ואין ספק שהניסיון שלך, אנחנו צריכים אותו, רק אני רוצה להדגיש לגבי המספרים שנהיה מדויקים ונדע גודל הבעיה.

אימאן ח'טיב יאסין: בקדנציה הקודמת, תמי, ישבנו בחדר הזה ודיברנו על הילדים שאינם נמצאים במסגרות.

אימאן ח'טיב יאסין: המספר שהיה שם, קרוב ל-6,000 ילדים בגילאי שלוש עד חמש, אז זה זועק לשמיים.

פאטמה קאסם: אני אשמח שנדייק את זה דרך הנתונים שלנו.

פאטמה קאסם: מערכת האוטומציה יכולה לבדוק כמה ילדים יש לנו.

עלי סלאלחה: אימאן, אנחנו מסכימים שיש בעיה.

עלי סלאלחה: המספרים, נבדוק אותם, נבחן.

עלי סלאלחה: הם גדולים.

אימאן ח'טיב יאסין: כשמדברים מספרים, זה בני אדם.

עלי סלאלחה: מופיד, במשפט אחד וניתן למשרד האוצר.

מופיד מרעי: אדוני היושב-ראש, אני צריך גם לצאת.

מופיד מרעי: בצוות הבין-משרדי חשוב מאוד שיהיה נציגות של משרד הפנים.

מופיד מרעי: חשוב מאוד שיהיה נציגות של מינהל מקרקעי ישראל, של רמ"י, כי בסופו של דבר אנחנו דנים פה על החסמים.

מופיד מרעי: אם אין אותם בדיונים האלה, שיתכננו, כי בסוף הכול מתחיל מתכנון.

מופיד מרעי: אין תכנון, אנחנו לא יכולים להתקדם.

מופיד מרעי: לי חורה וכואב מה שדיברתם, על ה-6,000 ילדים שאין להם קורת מעון או קורת משפחתון.

מופיד מרעי: הם באמת מה שצריך להדליק לנו לא מנורה אדומה אלא פרוז'קטור אדום, מה עושים איתם.

עלי סלאלחה: אנחנו היום מתחילים ואני חושב שאנחנו צריכים לעשות עוד דיון ולבדוק את עצמנו, לאן התקדמנו ואיך אנחנו מתקדמים להבא.

עלי סלאלחה: בואו נשמע את משרד האוצר, אביעד שוורץ.

אביעד שוורץ: שלום, בוקר טוב, כמו שנאמר על ידי נציג האגף למעונות יום, באמת יש תקציב ייעודי לבינוי מעונות יום בחברה הערבית.

אביעד שוורץ: לנו מאוד חשוב באמת שיהיה תקציב ייעודי.

אביעד שוורץ: הוא מוקצה בעצם בסל נפרד, זאת אומרת, יש 25% מתקציב הבינוי מוקצה רק לרשויות ערביות.

אביעד שוורץ: בסוף שנה אם אין ביקוש לכל הכסף, מסיתים אותו לרשויות אחרות שהגישו בקשות.

אביעד שוורץ: ככל הידוע לי, לא היה מחסור בתקציב לבינוי.

אביעד שוורץ: הבעיה לא הייתה שהיה בקשה שלא נענתה, אלא שאין מספיק בקשות מצד הרשויות, כמו שנאמר, בגלל קשיים שהועלו פה, בעיקר באמת הקשיים התכנוניים וקרקעות והדברים האלו.

אביעד שוורץ: נושא שעלה ואנחנו גם עובדים עליו בשיתוף פעולה עם האגף למעונות יום הוא הקצאת כסף גם לתכנון ולא רק לבינוי, על מנת להקל על הרשויות ולתת להם תקצוב גם לשלב המקדים שיוכלו להגיש בקשות לבינוי.

אביעד שוורץ: צריך עוד לראות האם זה באמת משפר את המצב או לא, אבל כמו שעלה פה, אנחנו באמת תומכים ברוב הדברים.

אביעד שוורץ: עיקר הפעילות של המעונות עם סמל היא חשובה במגזר הערבי, לתת להם את הסבסוד במיוחד עבור הורים עובדים בשכר נמוך וזה קריטי בשבילם אותו סבסוד.

אביעד שוורץ: חשוב שיהיו שם את המסגרות האלו ונשמח באמת לעזור על מנת להרחיב את היצע המסגרות בחברה הערבית.

עלי סלאלחה: טוב, אנחנו סומכים עליכם.

אביעד שוורץ: הלוואי שהכול היה רק אצלנו אבל כמו שהעלו פה, יש פה בעיות שבאמת קשורות גם לתחומים אחרים, למשרדים אחרים.

אביעד שוורץ: ענייני תכנון והקצאת קרקעות הם חסם לא רק בהיבט של מעונות יום ככל הידוע לי, למרות שאני פחות מתעסק בהיבטים אחרים, ויתכן שאולי דווקא המעבר לחינוך שאמור לקרות עוד מספר חודשים, אולי הבינוי יחד עם בינוי של הגנים דווקא יעזור בהיבט הזה שיהיה אפשר לבנות אולי מבנים משולבים של גנים ומעונות יום, וככה גם להגביר את היצע מעונות היום.

עלי סלאלחה: אתה יודע שיש שביתה היום של המטפלות.

עלי סלאלחה: איך אנחנו פותרים את זה?

אביעד שוורץ: אני יודע שיש שביתה.

אביעד שוורץ: אתמול ישבנו איתם בצוהריים.

אביעד שוורץ: גם אתמול בערב ישבנו איתם פעם נוספת.

עלי סלאלחה: הם עדיין בשביתה.

אביעד שוורץ: נכון, אך כמו שעלה גם בדיונים, אנחנו מנסים להבין למה השכר שמגולם בתעריף הוא גבוה יותר מהשכר שבפועל מקבלות המטפלות, ממה נובע הפערים האלה, כי אנחנו עדיין בשיח מול הארגונים על מנת להבין בדיוק את הפערים האלו כי לא ברורים הפערים.

עלי סלאלחה: מוכרחים לפתור את הבעיה, לבוא לקראתם.

עלי סלאלחה: הרי ידוע שהשכר שלהם הוא הכי נמוך ולא משתלם, והילדים שלנו נשארים בחוץ.

אביעד שוורץ: אם זה באמת היה כל כך פשוט, נראה לי היה נפתר, אבל יש פה עניינים שעל פניו יש תקציב יותר גבוה ממה שמגיע בפועל למטפלות ואנחנו מנסים להבין את זה.

עלי סלאלחה: שיהיה רצון טוב והכול יהיה בסדר.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

אביעד שוורץ: אנחנו ממש נשמח גם לסיים את השביתה הזאת.

עלי סלאלחה: מאה אחוז.

עלי סלאלחה: זה אינטרס של כולנו.

עלי סלאלחה: ורד יושבת, מחכה בשקט.

עלי סלאלחה: בבקשה, משרד הרווחה.

ורד כרמון: אני מנהלת תחום מדיניות וחוק במשרד הרווחה, הביטחון החברתי.

ורד כרמון: השם של המשרד שלנו השתנה.

ורד כרמון: אולי יש לזה משמעות מאוד רלוונטית לדעתי לדיון הזה.

ורד כרמון: זה דיון שאנחנו מדברים על שוויון בחברה הערבית, נושא שהרבה שנים עולה.

ורד כרמון: אני רוצה להדגיש פה שתי אוכלוסיות יעד שיש להן מקום בדיון הזה.

ורד כרמון: אחד, זה האוכלוסייה המוחלשת במיוחד, זה פעוטות בסיכון על פי חוק.

ורד כרמון: יש לנו כ-20,000 פעוטות.

ורד כרמון: כרבע מהם הם בחברה הערבית ולהם לכאורה יש יותר שוויון בין המגזרים בקבלת הזכות למעון יום.

ורד כרמון: בעצם יש להם זכות על פי חוק שחוקק כאן, חוק מאוד חברתי, סוציאלי, שוויוני שמאפשר לכל פעוט שעומד בקריטריונים לקבל מענה של סבסוד למעון יום, קדימות בקבלה למעון היום.

ורד כרמון: בנושא הזה בעצם יש לי פחות טענות.

ורד כרמון: אנחנו גם נותנים אפילו לאותה אוכלוסייה בחברה הערבית מענים תוספתיים, משודרגים של מעונות רב-תכליתיים ותוכנית מעטפת רכה.

ורד כרמון: אלה תוכניות שבעצם אנחנו נותנים שם השקעה מאוד מאסיבית גם במסגרת וגם בבית המשפחה, לפעוט ולהוריו, טיפול דיאדי על מצבי המשבר, הסיכון והטראומה.

ורד כרמון: כנתונים אני יכולה להגיד שמתוך 74 מעונות רב-תכליתיים יש לנו עשרה בחברה הערבית.

ורד כרמון: זה תלוי תקציב.

ורד כרמון: זה די שוויוני.

ורד כרמון: יש לנו גם תוכנית מעטפת רכה שהיא בפיילוט לקראת הטמעה רחבה בארבעה מתוך עשרה יישובים, זה 40%, זאת אומרת, אנחנו בהחלט על העניין.

ורד כרמון: זה יושב אצלנו בסדר היום גם להרחבה.

ורד כרמון: גם בתוכנית הממשלה 923 מתכוונים להרחיב את התוכניות.

ורד כרמון: החלק השני של האוכלוסייה הרחבה שהמשרד שלנו אמון עליה זה גם משפחות בעוני.

ורד כרמון: זה לא שזה תפקיד רק של משרד הרווחה, הביטחון החברתי.

ורד כרמון: עוני זה נושא שכל משרדי הממשלה צריכים לשים את הדגש ולהתייחס אליו ולתת לו מענה מאוד נרחב.

ורד כרמון: אני חושבת שכל הסוגיות שעלו כאן היום, של היעדר מבנים, של שכר המטפלות ובעצם שאיכות הטיפול היא לא מספיק ראויה או שאין מספיק מטפלות, ונושא הסבסוד שהוא מאוד גבוה לנשים עובדות מהשלבים הראשונים שלו, אלו שלושה חסמים מאוד מרכזיים שאם אנחנו לא ניתן עליהם את הדעת, לא יהיה באמת שינוי מהותי גם בביטחון החברתי ובהשקעה.

ורד כרמון: אנחנו מברכים על המעבר של אגף המעונות למשרד החינוך וכבר נמצאים בתהליכי עבודה משותפים איתם.

ורד כרמון: כל הדברים האלה דורשים גם תכנון, גם עבודה משותפת וגם תקציב, ואני מאוד מקווה שלדיון הזה יהיה המשך.

ורד כרמון: דבר נוסף שלא הוזכר כאן היום בשולחן זה שחוקק חוק המועצה לגיל הרך שכבר קמה לפני שנתיים.

ורד כרמון: מה שלא קם עדיין זה ועדת השרים שמעכבת את מימוש כל נושא התוכנית האסטרטגית.

ורד כרמון: אני חברה במועצה כנציגת המשרד.

ורד כרמון: כיוון שאין פה נציג אחר של המועצה לגיל הרך, אז אני רואה לנכון - - -

תמי ברנע: סימה חדד הייתה חלק מהדיון.

תמי ברנע: היא הוזמנה, היא נרשמה ועכשיו כשניסיתי, היא לא עונה לי.

ורד כרמון: לוקחת חזרה.

תמי ברנע: רציתי שהיא גם תגיב, בדיוק בגלל המעבר.

ורד כרמון: אני חושבת שזה נושא באמת בשולחן המועצה.

ורד כרמון: בקרוב יש סוף סוף מפגש עם שרת החינוך.

ורד כרמון: אני מקווה שתוקם ועדת השרים ואין ספק שכל ההצעות שעלו כאן לצוות בין-משרדי כזה או אחר, הם קריטיים.

ורד כרמון: אני אגיד עוד דבר בהמשך למה שפאטמה אמרה.

ורד כרמון: הנושא של גנים, ברור שהוא מתקדם יותר כי המדינה החליטה שהחינוך מגיל שלוש הוא חובה.

ורד כרמון: לגבי עד גיל שלוש, היא פשוט עוד לא ספרה אותו כחובה אלא רק באוכלוסייה שאני מטפלת בה.

ורד כרמון: תודה רבה.

עלי סלאלחה: תודה ורד.

עלי סלאלחה: יש לנו עוד שותפה אחת שאנחנו רוצים לשמוע אותה, אורלי סילבינגר, ארגון בטרם.

אורלי סילבינגר: אני רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו על ידי חבריי פה בוועדה, שבהמשך להחלת חוק פיקוח על המסגרות לגיל הרך, אני חושבת שהמעונות בחברה הערבית באמת חווים חוויות הרבה יותר קשות מאשר המעונות בחברה היהודית.

אורלי סילבינגר: אני חושבת שיש לנו תפקיד מאוד חשוב וזה במסגרת החלטת הממשלה 922, לסייע להם בכמה חזיתות.

אורלי סילבינגר: צריך להזכיר לכולם שילדים בחברה הערבית נפגעים בתאונות הרבה יותר מאשר ילדים בחברה היהודית.

אורלי סילבינגר: אנחנו מדברים - - -

עלי סלאלחה: לא שומעים טוב.

אורלי סילבינגר: אני חושבת שיש - - - מאוד משמעותי לעזור למעונות בחברה הערבית להתאים את עצמם לחוק הפיקוח בכמה חזיתות.

אורלי סילבינגר: ראשית, אמרו חבריי קודם, הנושא של תשתיות.

עלי סלאלחה: אורלי, אני מצטער, אנחנו לא שומעים אותך.

עלי סלאלחה: אם יש מצב שאת יכולה לשפר את הקול, אז אנחנו נשמע.

עלי סלאלחה: אם לא, אז בהזדמנות אחרת.

עלי סלאלחה: תודה רבה לך.

עלי סלאלחה: חברים, אנחנו לקראת הסוף.

עלי סלאלחה: החלטות הוועדה:

עלי סלאלחה: הוועדה קובעת כי העובדה שרק ילד לאם עובדת זכאי למעון, מהווה פגיעה בזכות של פעוט לחינוך נאות ולקידום.

עלי סלאלחה: הוועדה מבקשת להקים צוות בין-משרדי לצורך הסרת החסמים התכנוניים והתקציביים הקשורים להתאמת מעונות ביישובים ערבים, שיכלול נציגים ממשרד הפנים, ממינהל התכנון וממרכז השלטון המקומי.

עלי סלאלחה: תודה רבה לכולם, היה לי נעים ושמחתי להיות אתכם.