ועדת ביטחון הפנים, כנסת 24, פרוטוקול מספר 6, 2021-10-05 10:03

מירב בן ארי: בוקר טוב ושלום לכולם, אני פותחת את הדיון בוועדה לביטחון הפנים בנושא חיזוק הביטחון האישי של תושבי הדרום.

מירב בן ארי: היום 5 באוקטובר 2021, כ"ט בתשרי תשע"ב.

מירב בן ארי: אני מברכת את מפקד המחוז פרץ עמר שהגיע לדיון, והסגל שלו, חברי הכנסת, השר לביטחון פנים לשעבר, אמיר אוחנה.

מירב בן ארי: אנחנו נקיים דיון.

מירב בן ארי: היה גם אתמול דיון טוב.

מירב בן ארי: יהיה גם היום, אני מניחה.

מירב בן ארי: המטרה שלנו באמת לשמוע את המצב ולשמוע גם את חברי הכנסת.

מירב בן ארי: למי שזה פעם ראשונה, ראשית, תדבר נציגת הממ"מ שתציג בפני חברי הכנסת את הנתונים.

מירב בן ארי: לאחר מכן נשמע את מפקד המחוז, ומי שתחליט מהמשטרה, זה הזמן שלך.

מירב בן ארי: גם אם לא תספיק, ב-10:30 נעשה הפסקה להעלות את שר הרווחה מאיר כהן, שהוא ממונה גם על ההסדרה של היישובים הבדואים.

מירב בן ארי: בגלל שהוא בלו"ז, הבטחתי לו שנעצור, והכי הרבה אם לא תספיק, נחזור אליך.

מירב בן ארי: לאחר מכן נשמע את ראשי הרשויות וחברי כנסת במין פינג-פונג כזה ביניהם.

מירב בן ארי: כמו אתמול, גם היום אני רוצה להעלות אזרחים, אז אנחנו נגיע גם לזה, אבל זה מבחינת הסדר.

מירב בן ארי: אני אגיד בקצרה, אני לא מאריכה בדברים.

מירב בן ארי: קודם כל הייתי בשבוע שעבר בסיור ארוך עם מפקד המחוז, מפקדת יחידת יואב.

מירב בן ארי: ראיתי את הפעילות שלהם בנגב.

מירב בן ארי: מאוד התרשמתי.

מירב בן ארי: אני חושבת שחברי הכנסת גם צריכים להגיע ולהבין, בטח חברי הוועדה, אבל בכלל לבוא ולהבין מה אתם עושים, עם מה אתם מתמודדים.

מירב בן ארי: יש פשיעה מיוחדת לנגב, יש פשיעה מיוחדת לדרום, וזה גם המחוז הכי גדול של משטרת ישראל, לכן גם האחריות היא גדולה יותר, מה גם שכמו שאמרתי, יש עבריינות מאוד טיפוסית לאזור, שאנחנו כמעט לא רואים באזורי המרכז-צפון ולכן צריך גם את ההתייחסות המיוחדת, סיפרת לי עליה, מהגניבה של חשמל ומים באזור, לוונדליזם שאנחנו רואים, אותה נהיגה מסוכנת ועוד דברים שאתה כבר תדבר עליהם.

מירב בן ארי: אני לא אכביר במילים.

מירב בן ארי: אני כן אגיד שיש תחושה שגם מגובה בנתונים, שתיכף הממ"מ גם יראו לכם, יש תחושה של עליית מדרגה בתקופה האחרונה, וזה לא רק תחושות.

מירב בן ארי: יש לנו גם נתונים.

מירב בן ארי: אנחנו תיכף גם נחשוף אותם, לכן ביקשנו לכנס את הדיון החשוב הזה.

מירב בן ארי: אני לא אכביר במילים.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את נציגת הממ"מ.

מירב בן ארי: תני לנו את הסקירה.

נורית יכימוביץ-כהן: בוקר טוב, אני חוקרת במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

נורית יכימוביץ-כהן: אני כתבתי את חומר הרקע הזה לקראת הדיון, בנושא של פשיעה ועבריינות באזור הדרום.

נורית יכימוביץ-כהן: בגלל קוצר הזמן הבאנו למסמך הזה בעיקר נתונים שהיו זמינים, נתונים מתוך שנתון המשטרה משנת 2020.

מירב בן ארי: חברי הכנסת, יש לכם את הנתונים של הממ"מ?

מירב בן ארי: אז יביאו לכם.

נורית יכימוביץ-כהן: מה שכן הוספנו על הנתונים, זה שקלול של מספרי התיקים עם גודל האוכלוסייה וזה בעצם הופך את הממצאים ליותר בולטים.

נורית יכימוביץ-כהן: אפשר לומר שאזור הדרום בולט בכמה מדדים של פשיעה ועבריינות.

נורית יכימוביץ-כהן: נתחיל מזה ש-21% מתיקי המשטרה בכלל בישראל נפתחים באזור הדרום, וכאשר אנחנו משקללים את זה עם גודל האוכלוסייה במחוז הדרום, אנחנו רואים שיש לנו 37% יותר תיקים פר 10,000 תושבים יחסית לנתון הארצי.

נורית יכימוביץ-כהן: כשאנחנו מסתכלים על סוגים נבחרים של עבירות שהיו זמינים בשנתון הסטטיסטי של המשטרה, אנחנו יכולים לראות שבשקלול עם גודל האוכלוסייה בעבירות אלימות ואיומים, מספר התיקים פר 10,000 נפש הוא 50% יותר גדול מהממוצע הארצי וזה בעצם הופך את התחושה הזאת שלנו לבעצם משהו שמגובה בנתונים.

נורית יכימוביץ-כהן: כשמדובר על עבירות רכוש, אנחנו מדברים על 34% יותר במחוז הדרום יחסית לנתון הארצי.

נורית יכימוביץ-כהן: עוד ממצא מעניין שאני יכולה להצביע עליו נוגע לנושא של עבירות חשיפה.

נורית יכימוביץ-כהן: אני אגיד רגע בשתי מילים מה זה עבירות חשיפה.

נורית יכימוביץ-כהן: יש עבירות שבעצם אין עליהן מתלוננים, למשל סחיטת דמי חסות, למשל שוחד, סמים.

נורית יכימוביץ-כהן: במקרים האלה העבירות יתגלו רק אם המשטרה עושה פעולות יזומות.

נורית יכימוביץ-כהן: מסתבר שבעבירות חשיפה, אין המון עבירות חשיפה במחוז הדרום.

נורית יכימוביץ-כהן: מדובר פה על 18.9%.

נורית יכימוביץ-כהן: יש מחוזות שיש בהם שיעור יותר גבוה של עבירות חשיפה ומחוזות עם שיעור פחות גבוה.

נורית יכימוביץ-כהן: זה אומר משהו לגבי הפעולות היזומות של המשטרה.

נורית יכימוביץ-כהן: פוקוס קטן על עבירות נשק.

נורית יכימוביץ-כהן: יש לנו כאן נתונים משני סוגים.

נורית יכימוביץ-כהן: קודם כל, חשיפה כללית לירי יכולה להתבטא בנתוני מוקד 100 של המשטרה.

נורית יכימוביץ-כהן: אנחנו מדברים פה על ירי בשטח פתוח, ירי בחתונות וירי בשטח בנוי, כאשר בשנים האחרונות נרשמה עלייה של 64% בדיווחים למוקד 100 בין 2017 ל-2020.

מירב בן ארי: מוקד 100 של מחוז הדרום.

נורית יכימוביץ-כהן: במחוז הדרום.

נורית יכימוביץ-כהן: אני חייבת לציין שזה בעצם חלק מתמונה כללית.

נורית יכימוביץ-כהן: יש עוד מקומות במדינה שבהם הייתה עלייה ואפילו יותר גדולה מזאת, ובעיקר במחוז הצפון שהוא לא נושא הדיון היום.

קריאה: לא, פה את מדברת על תיקים ולא על דיווחים.

נורית יכימוביץ-כהן: אני מדברת עכשיו על פניות למוקדי 100.

קריאה: שהן מוגדרות כתיקים?

נורית יכימוביץ-כהן: לא, פניות למוקדי 100 בגלל עבירות ירי, וזה נתון שפורסם כבר במסמך שכתבתי, שהממ"מ פירסם לפני חודש.

נורית יכימוביץ-כהן: אם אנחנו רוצים נתונים על תיקים שכוללים גם את עבירות הירי וגם עבירות נשק רבות נוספות כמו סחר בלתי חוקי, החזקת נשק, נשיאת נשק, ייצור בלתי חוקי, בעצם כל עבירות הנשק יחד, אז יש לנו גם נתונים על תיקי עבירות נשק שנפתחו בתחנות משטרה באזור הדרום, שזה אומר בעצם נגב, לכיש ואילת ביחד, וכאן אנחנו רואים שבארבע השנים האחרונות נרשמה עלייה מכמעט 630 ל-1,170 תיקים, כלומר זה עלייה באמת מאוד משמעותית.

נורית יכימוביץ-כהן: כשמסתכלים על התחנות עצמן שבהן נפתחו תיקי עבירות הנשק, אנחנו יכולים לראות ששני שליש מהעבירות נפתחו בשלוש תחנות משטרה.

נורית יכימוביץ-כהן: אנחנו מדברים פה על תחנות רהט, ערוער ובעיקר בתחנת העיירות.

נורית יכימוביץ-כהן: לסיום, אני רק רוצה להזכיר.

נורית יכימוביץ-כהן: מבקר המדינה בדוח שלו מאוגוסט האחרון על המשילות בנגב, המבקר מביא שם בעצם נתונים וגם תובנות והמלצות בהרבה תחומים, בין היתר גם בתחום הביטחון האישי והאכיפה, ובין היתר הוא מזכיר גם את זה שהיו אמורות להיבנות תחנות משטרה חדשות באזור הדרום, בחורה, לקיה וכסייפה ולא ניבנו, ויש לו שם גם הצעות נוספות בתחום הפרוטקשן ובתחומים נוספים שקשורים לביטחון אישי ואכיפה.

נורית יכימוביץ-כהן: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: עכשיו אנחנו עוברים לסקירה של מפקד המחוז, פרץ עמר, בבקשה אדוני.

פרץ עמר: קודם ברשות

פרץ עמר: כם אני אשיב על הנתונים שהיא הציגה כרגע.

פרץ עמר: קודם כל הנתונים מתייחסים ל-2020.

פרץ עמר: אני אתייחס לנתונים שהיא הציגה כרגע, והנתונים מתייחסים ל-2020 כאשר 2021 זאת שנה אחרת בתפיסה של משטרת ישראל את עולם הפשיעה באזור הדרום, שתיכף אני אפרט.

פרץ עמר: ההקשרים של עבירות החשיפה הם בעצם פעילויות יזומות שלנו.

פרץ עמר: יש כמות גדולה מאוד של דוגמאות לעבירות חשיפה, זה סמים, ובהרבה מאוד מקרים אנחנו תופסים כמויות מטורפות של סמים שאנחנו נאלצים להשמיד אותם ללא עבריין בקצה, כי הגידול שלהם ושיטת הפעילות שלהם היא פעילות שונה מאשר במרכז הארץ במקומות אחרים, אבל בסך הכול תיכף אני אזכיר מה אנחנו עושים בשנת 2021.

פרץ עמר: זה תפס תאוצה שונה לגמרי.

מירב בן ארי: זה בגלל שאתם מוצאים חממות שאין להם בעלים, של קנביס?

פרץ עמר: כן.

פרץ עמר: כדי להשמיד חממה של קנביס אני צריך כ-100 שוטרים שייצאו לשטח, יאבטחו את המקום, יאבטחו את הטרקטור שמשמיד.

פרץ עמר: יש פה היקפי כוח אדם מאוד גדולים, ובקצה של הטיפול הזה, שזה כמעט אורך יום, אין בקצה הזה איזשהו תיק גלוי שבעצם הבאנו חשוד ונוכל להעמיד אותו לדין, כי הוא פשוט זונח את המקום כדי לא להיות מופלל.

פרץ עמר: מבחינת התיקים, היקף התיקים של המחוז הדרומי שנרשמו בשנת 2020, אתן רק דוגמה.

פרץ עמר: בין מחוז דרום למחוז מרכז, שמחוז מרכז הוא המחוז השני, אנחנו פתחנו 58,000 ומחוז מרכז 54,000, שזה פחות או יותר מחוז בעצימות לא פחותה משל דרום.

פרץ עמר: להם יש יותר היקפים כי סוג ומאפיין הפעילות הפלילית היא שונה משלנו, אבל בסוף רואים שיש פה פעילות ענפה מאוד של המחוז הדרומי בהקשרים של טיפול משטרתי בעבירות פליליות, כי לכל תיק כזה יש מתלונן ויש קורבן.

פרץ עמר: לצורך העניין, תיק שנחקר.

פרץ עמר: בעבירות חשיפה היא דיברה על תיקים גלויים.

פרץ עמר: התיקים הגלויים הם תיקים שבהם מובא חשוד לחקירה אבל הוא לא בהכרח יעמוד לדין, כך שיש לזה סוגיה שהיא לא מושלמת.

פרץ עמר: התיק עצמו שהוא בעצם המשמעותי ביותר זה התיק שהוגש בו כתב אישום או שהיה מעצר והגענו איתו עם כתב אישום עם בקשה למעצר תום הליכים.

פרץ עמר: ככה אתה מרחיק את העבריין ולא מאפשר לו להמשיך לפעול בהיבטים הפליליים שהוא ממשיך לעסוק.

פרץ עמר: להרחיק אותו זה לחימה בפשיעה הרבה יותר משמעותית מבחינת הנתונים.

פרץ עמר: כל מה שקשור לעבירות החשיפה שהם קשורים ומאפיינים את הנגב, זה עבירות אמל"ח, ירי ועבירות של הצתות, העבירות הקשות שמבוצעות בעקבות פעילות סד"חית, שם אנחנו עולים לא רק בעשרות אחוזים, במקרים מסוימים אפילו מאות אחוזים.

פרץ עמר: היקפים של עצורים, כמעט 150% יותר.

פרץ עמר: מיקוד הפעילות שלנו בעקבות אותן תלונות או רחשי הציבור או תלונות הציבור שבאות אלינו כמעט מכל זווית, גם מהתקשורת, גם במסגרת התלונות, גם בשיח הציבורי וגם במדיה החברתית שהיא הפכה להיות מרכיב מאוד חשוב לנו כדי לדעת מה מציק לאזרח, ובעצם אנחנו מכווינים את עצמנו לטפל בתופעות שמכאיבות לאזרח, לאו דווקא בהכרח מה שחשוב למשטרת ישראל.

פרץ עמר: בעצם אפשר לומר, מה שחשוב למשטרה זה מה שחשוב לאזרח.

פרץ עמר: אנחנו בעצם משרתים אותו.

פרץ עמר: מאוד יכול להיות שבתקופות מסוימות המשטרה תזניח או תטפל בעצימות נמוכה בתופעה מסוימת, כשהיא תתמקד בתופעה אחרת שהציבור הניף לנו אותה להנחתה ונצטרך לעשות את זה, כך שאני יכול להגיד שבשנת 2021 כמעט בכל פרמטר שהם פרמטרים של עבירות חמורות: בריונות, פשיעה חמורה של סד"ח, הצתות, תפיסות נשק, ירי בשטח בנוי, אנחנו עולים בעשרות וחלק מהם גם במאות אחוזים, וכשאני מדבר בקצה יש גם עצורים.

פרץ עמר: זאת לחימה בפשיעה.

פרץ עמר: כשהכוונו את המלחמה שלנו לכיוון הזה, אנחנו ציפינו לראות עלייה בתחושת הביטחון, שהציבור בעצם הגיב למעצרים ולפעולות שאנחנו עושים, וזה בא לידי ביטוי לצערי בדיליי.

פרץ עמר: גם כשאנחנו מבצעים מעצרים, התחושה כנראה מתמוססת לאורך זמן.

איתמר בן גביר: מעצרים, הנתונים כאן זה מעצרי ימים או מעצרים עד תום ההליכים?

פרץ עמר: איפה אתה רואה?

מירב בן ארי: זה של הממ"מ.

איתמר בן גביר: הבנתי.

מירב בן ארי: באת אחרי הסקירה של הממ"מ.

פרץ עמר: אני תיכף אסקור, אדון בן גביר, את המעצרים ומעצרי תום הליכים כדי שתדע פחות או יותר את המשמעויות ואיכויות המעצר.

פרץ עמר: אגב, זה לא אומר שבדרום אין בעיות.

פרץ עמר: יש בעיות שאנחנו כנראה לא נפתור אותן בשנה-שנתיים, אבל אני יכול להגיד בצורה ברורה שאנחנו בכיוון הנכון.

פרץ עמר: יש לנו תוכניות מאוד משמעותיות שתיכף אני אפרט מה אנחנו עושים היום, מה אנחנו מתכוונים לעשות בטווח הקצר ומה אנחנו מתכננים לעשות בטווח הארוך.

פרץ עמר: יש פה איזושהי תוכנית מאוד מסודרת.

פרץ עמר: כמובן שהיא מגובה במשאבים ודברים נוספים, וכלים שנקווה לקבל בהקשרים, בעיקר בסמכויות, ואם כן נקבל את כל הדברים האלה, כל השטח הגדול הזה של 66% משטחה של מדינת ישראל יקבל צביון אחר לגמרי, הרבה יותר יציב, הרבה יותר בטוח והרבה יותר פרקטי בהיבטים שהציבור מצפה מאיתנו להגיב לעניין הזה.

פרץ עמר: אם תירצו, אני יכול עכשיו לפרט את מה שאנחנו עושים ומה אנחנו נעשה בטווח הקצר ובארוך.

פרץ עמר: אם תירצו, נמשיך בדברים הנוספים, אז ברשותך.

מירב בן ארי: בוא אולי תתחיל בסקירה שגם חלק ממנה אני שמעתי, מה ההתמודדויות בעיקר של המחוז שלכם ומה עושים.

מירב בן ארי: כמובן חברי הכנסת ישאלו אחרי זה שאלות ואתה תתייחס אליהם שוב.

פרץ עמר: מתחילת השנה עם כניסתי לתפקיד, לקחתי את כל המחוז מבחינת הסד"כים וניסינו לאגם כוחות כדי להקים כוחות משימה ייעודיים לתופעות שהזכרתי כרגע, והתופעה הכי בולטת בדרום היא הבריונות.

פרץ עמר: כשאני מדבר על בריונות, אני מדבר על בריונות כאלה שמציקים לנערות.

פרץ עמר: כשאני מדבר על בריונות, זה שודד.

פרץ עמר: כשאני מדבר על בריונות, זה אדם שמשתולל ברכב ועושה חרקות בתוך ביג או במקומות שיש בהם הרבה מאוד קהל, עם חלונות כהים והרבה מאוד דברים מהסוג הזה.

פרץ עמר: כשאני מדבר על בריונות, זה להטיל אימה על הציבור ולא משנה אם זה ציבור בתוך באר שבע או ציבור בתוך רהט.

פרץ עמר: זה בכלל לא משנה.

פרץ עמר: החלטנו לטפל בדבר הזה.

פרץ עמר: זה מה שהציבור אמר לי בדרכים שהזכרתי קודם, מה מציק לו ומה הוא מבקש ממשטרת ישראל לסייע.

פרץ עמר: הקמנו מפקדה אחת גדולה של כמעט 300 שוטרי מג"ב ברהט כדי לתת תחושת ביטחון לרהט.

פרץ עמר: רהט זאת עיר גדולה מאוד.

פרץ עמר: יש בה הרבה מאוד משפחות מסוגים שונים, מקבוצות שונות של מטות.

פרץ עמר: מטבע הדברים כשגרים כולם בצפיפות, אז יש לא מעט בעיות.

פרץ עמר: היו שם תופעות ירי מטורפות והמפקדה הזאת של מג"ב בראשות של מפקד מג"ב דרום שהוא בדרגת ניצב משנה, הוטל על העיר רהט באופן מלא.

פרץ עמר: בשל התחושות הקשות של העיר באר שבע, הקמנו מפקדה בתוך העיר באר שבע מתוך סד"כים שלנו.

פרץ עמר: אגב, פשוט אספנו מהיקב ומהגורן ובוודאי החלשנו תחנות אחרות, כי בסוף התקנים האלה באים מתוך יחידות קיימות, והטלנו אותם לתוך העיר באר שבע כשמרב הפעילות שלה הייתה במסגרת של בריונות, תנועה פורעת ומסוכנת, ולצורך העניין היו הרבה מאוד הישגים של הרבה מאוד תפיסות כלי רכב.

פרץ עמר: אני סתם אסבר את האוזן.

פרץ עמר: תפסנו מעל 60 טויוטות קורולה שהן מזויפות, שנאלצנו בדרך כזו ואחרת להחזיר בשל היעדר יכולת להוכיח, כי לא היה לנו מספיק כלים, את הרכב שהוא רכב מזויף וגנוב, אבל החלטנו להתעקש.

פרץ עמר: אספנו את המכוניות האלה.

פרץ עמר: חלקן הוחזרו לחברות הביטוח, חלקן הוחזרו לבעלים, הכול לפי העניין.

פרץ עמר: זו דוגמה אחת.

פרץ עמר: יש הרבה מאוד מעצרים של אנשים שנוהגים ללא רישיון נהיגה, ויש כמות גדולה מאלה שנוסעים ללא רישיון נהיגה.

פרץ עמר: הדינמיקה הזאת יצרה איזושהי יציבות מסוימת.

פרץ עמר: לא שהיא סיימה את הפשיעה, אבל היציבות הזאת היא יציבות נשלטת שקל לעבוד איתה לאורך זמן בצורה מאוד שיטתית ומסודרת.

פרץ עמר: המפקדה השלישית שהקמנו זאת מפקדת צירים.

פרץ עמר: מי שמפקד על המפקדה הזאת זה מפקד יחידת יואב שיש לו את כל הכלים לפעול על צירי התנועה באופן כזה שכל מי שיזרוק אדם מהכביש ויסכן את חייו על ציר הנסיעה, הוא ייעצר.

פרץ עמר: אין לו שום סיכוי לברוח.

פרץ עמר: לצורך העניין גם הקמנו יחידת רקיע שזאת יחידה עם הרבה מאוד רחפנים שמשתמשים ותופסים את כל הצירים, שהם שם מזהים.

פרץ עמר: כמובן אחרי שהם נותנים לנו צילום מלמעלה, יש צוותי תגובה למטה, שכל מי שמתפרע בקצה, הוא פוגש משטרה והוא נעצר.

פרץ עמר: אני יודע להגיד שבמקומות מסוימים שעבדנו בצורה הרבה יותר אמיתית ורצינית, ההיקף של העבירות שם הצטמק למצב של מספר עבירות נסבל, דומה לכל הארץ.

פרץ עמר: אנחנו בעיקרון בשיתוף פעולה עם הצבא.

פרץ עמר: מרמת נגב דרומה עשינו פעולות משותפות בינינו לבין פיקוד דרום.

פרץ עמר: בנינו שתי פקודות שמשרתות את הציבור למרות שהציבור יחסית שם מאוד דליל, זה כמה יישובים על תא שטח ענק שבעבר לא ראו משטרה כי לא היה לנו כוחות לתת להם לשם לתוך הסיפור הזה, אבל השילוב עם צה"ל הביא אותנו להפעיל מספר ניידות משולבות חייל-שוטר בתא שטח מאוד גדול, שזה גם הביא את אותותיו בכל מה שקשור להתפרעות על הצירים.

פרץ עמר: גם בעלי חיים וגמלים על הצירים והרבה מאוד תופעות שהן היו תופעות קשות, הן די מוסגרו.

פרץ עמר: התוכנית העתידית להמשך, אלה ארבעת המפקדות שכרגע הזכרתי, שהן פועלות מאז תחילת פברואר 2021 ואנחנו מקווים להמשיך לפעול איתן לאורך זמן.

פרץ עמר: כמובן המפקדות האלה ישנו צורה מעת לעת כדי להשאיר אותן רלוונטיות, ובמסגרת הזאת אנחנו רואים הרבה מאוד תפוקות של עבירות חשיפה שאנחנו מביאים לידי ביטוי, הרבה מאוד תפיסות של כלי נשק, מאות כלי נשק, יותר מאשר בשנה שעברה ויש עוד אלפים.

פרץ עמר: אני לא מנסה לתת תחושה שאין יותר כלי נשק במגזר.

פרץ עמר: אנחנו מדברים על עלייה של 30% בתפיסות רק כלי נשק, לא חומרי נשק נוספים.

אחמד טיבי: יש לכם הערכה כמה כלי נשק לא חוקיים יש, באופן גס?

פרץ עמר: יש אלפי כלי נשק אבל קשה לי להעריך.

פרץ עמר: זה סתם איזה גחמה שאני יכול להגיד לך.

אחמד טיבי: זה 30,000, 100,000?

אחמד טיבי: סדר גודל.

אמיר אוחנה: אין למשטרת ישראל הערכה רשמית.

אמיר אוחנה: יש מספר שמישהו פעם זרק, 400,000, אבל אין לאף אחד מושג.

פרץ עמר: כל מספר שלא תזרוק, אף אחד לא יכול להוכיח אותו.

יסמין פרידמן: בקושי אפשר להוכיח כמה אנשים מתגוררים.

פרץ עמר: נכון.

פרץ עמר: גם שם אין רישומים מספיק מדויקים אבל בסופו של דבר בתוך הכאוס הזה אנחנו מנסים לעשות את הדבר הכי נכון, פעם אחת, לשרת את הציבור הבדואי שרובו הגדול הוא אוכלוסייה נורמטיבית, טובה שאני מכיר אותה למעלה מ-36 שנים ויש לי הרבה חברים מהמגזר הבדואי.

פרץ עמר: יש קומץ קטן שעושה רעש כל כך גדול אבל הרעש הזה הוא מוצדק.

פרץ עמר: הוא בלתי נסבל ואנחנו ערים לעניין הזה ונותנים פתרונות לא מעטים.

פרץ עמר: לשלב הרחוק יותר, אנחנו הרי גם קוראים עיתון ואנחנו רואים שיש כוונה לעשות הסדרה לנושא של המגזר הבדואי.

פרץ עמר: כדי לעשות הסדרה צריך ליצור גם במקומות שיוסדרו שתהיה משילות.

פרץ עמר: שם יש תכנון לפצל את מרחב הנגב לשני מרחבים ולהפוך אותו למרחב ייעודי לטובת הסיפור של הסדרה, שסוף סוף אולי יצליח והבדואים יוכלו לגור במקומות מאוד מסודרים.

פרץ עמר: אזרח במדינת ישראל, זה לא מספיק שיש לו תעודת זהות.

פרץ עמר: אזרח במדינת ישראל צריך כתובת, מקום מגורים.

פרץ עמר: הוא צריך גם לשלם ארנונה, מים וחשמל ואז בעצם יש לו מסגרת של משימות שהוא מציית להן, וכזה הוא הופך להיות אזרח מן השורה, לכן צריך לסיים את הסיפור של ההסדרה מהר.

איתמר בן גביר: חלקם לא רוצים.

איתמר בן גביר: הציעו להם אדמות, הציעו להם דברים.

איתמר בן גביר: הם לא רוצים בכוונה כדי לא לשלם ארנונה.

איתמר בן גביר: יש מקומות, ואתה יודע את זה, שהכשירו להם.

איתמר בן גביר: אמרו להם, בואו תיכנסו.

איתמר בן גביר: הם לא רוצים כי הם לא רוצים לשלם ארנונה.

איתמר בן גביר: אני לא מכליל את כולם אבל זה המצב.

יסמין פרידמן: זה הרבה יותר עמוק מלא רוצים לשלם ארנונה.

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: לא פותחים עכשיו.

מירב בן ארי: זה לא קשור למפקד המחוז.

מירב בן ארי: אני רוצה שתתייחס באמת לנושאים שלך וגם אם אתה יכול להגיד על עניין "שומר החומות", כי גם אתמול היה לנו דיון ודיברנו גם על הדרום, איך מונעים את זה לפעם הבאה, את חסימת הכבישים.

פרץ עמר: אגב, כל מה שאמרתי שאנחנו עושים זה מתוך הסד"כ הקיים של המחוז הדרומי.

פרץ עמר: פשוט שינינו את סדרי העדיפויות.

פרץ עמר: משום שכרגע סדר העדיפות בפרמטר הכי גבוה זה תחושת הביטחון, היינו חייבים לתת לה פתרון ושינינו את סדרי העדיפויות שלנו במחוז.

פרץ עמר: זה יכול להימשך לתקופה מסוימת, אבל כדי לשים את זה כמשהו על סדר היום קבוע, ברור לגמרי שצריך לשנות את המאזן של המשאבים כדי שהמשאבים אלה יוכלו לתת את זה לאורך זמן.

פרץ עמר: אנחנו ב"שומר החומות", אני רוצה להזכיר לכולכם, זה היה 10 במאי.

פרץ עמר: מחצית מהמחוז הדרומי היו בירושלים.

פרץ עמר: היה יום ירושלים, יום קשה.

פרץ עמר: ראינו את התמונות, כולנו, בטלוויזיה.

פרץ עמר: לא נעים לראות.

פרץ עמר: קשה.

פרץ עמר: גם הכוחות שלנו עלו לירושלים לסייע.

פרץ עמר: הכוחות שלנו, כשאני אומר עלול לירושלים לסייע, זה כל כוחות הדלתא המקצועיות שיודעות לבצע פעילות הפרות סדר ודברים מהסוג הזה, כמו יואב, יס"מ וכן הלאה.

פרץ עמר: לצערי ב-15:00 בצוהריים קיבלנו התראה לגבי הרצועה שיש כוונה לחצות אותה ולבצע איזשהו פיגוע ראוותני כזה ואחר, ויש פקודות מסודרות גם לנו וגם לצבא.

פרץ עמר: נאלצנו להוציא 600 שוטרים גם מהמחוז וגם מתוך ירושלים כדי להגן על העוטף ועל הצד הדרומי של המדינה כדי שמישהו לא יחדור ויבצע פיגוע.

פרץ עמר: 20:00 בערב התחיל האירוע השלישי המשמעותי, שהתחילו ליידות אבנים על הצירים, להבעיר צמיגים.

פרץ עמר: זה תמיד מתחיל בשגב שלום.

פרץ עמר: אנחנו גם יודעים מה הסיבה ולמה זה שם.

שמחה רוטמן: למה?

פרץ עמר: כי מבנה האוכלוסייה של שגב שלום הוא קצת יותר מוטה לשטחים ולכל מיני היבטים אחרים של אוכלוסיות שונות, ושם כנראה הבטן קצת יותר מקרקרת כשקורים כאלה דברים.

פרץ עמר: הכול מטאפורי, כן?

פרץ עמר: בסוף משם הכול התפרץ והגיע כמעט לכל היישובים.

פרץ עמר: כל הצירים של הנגב היו עם אבנים וצמיגים ואפילו הפילו עמודים, דבר שאני לא זכרתי שפעם קרה מקרה כזה, אבל להפיל עמוד על כביש, צריך לעשות לזה עבודה לא קטנה.

פרץ עמר: צריך להיות מפתחות וכלים מיוחדים, אבל הם כן הצליחו לעשות את זה.

פרץ עמר: זה סיכן את כל הציבור ובעיקר את הבדואים.

פרץ עמר: אגב, גם הבדואים רעשו וגעשו למה זה קרה.

עמיחי שיקלי: אגב, אלה שהפילו את העמודים כבר שוחררו כי השטח נרגע.

פרץ עמר: בסדר, זה אחר כך אתה תגיד.

עמיחי שיקלי: זה לא בטענה אליך.

עמיחי שיקלי: אני מציין עובדה.

מירב בן ארי: הוא ציין עובדה.

פרץ עמר: אני יודע למה אתה מכוון.

פרץ עמר: אני אגיד רק מה נעשה.

פרץ עמר: תוך יומיים סיפור המאורעות של "שומר החומות" במחוז הדרומי נגמר.

פרץ עמר: למה הוא נגמר?

פרץ עמר: כי לנו היה בסיס מודיעיני מספיק טוב וידענו כמעט כל דבר, מי זרק אבנים, מי הבעיר צמיגים, מי הפיל עמודים.

איתמר בן גביר: ומה עשיתם למי שזרק אבנים?

שמחה רוטמן: כמה אנשים היו מעורבים?

מירב בן ארי: אמרתי לפני שנכנסת, חבר הכנסת בן גביר, שיסיים לדבר מפקד המחוז, חברי הכנסת ישאלו אותו שאלות.

מירב בן ארי: הוא נשאר פה.

מירב בן ארי: זה בסדר מדי פעם הערות ביניים, אין לי בעיה, אבל אם יש לכם שאלות של כמה כתבי אישום, כמה הוגשו, בסדר, וגם יש פה נציגה של הפרקליטות.

מירב בן ארי: גם היא הגיעה לפה כי ביקשתי, אז היא תענה גם.

פרץ עמר: אני אומר אותם ואם חסר משהו, אני אשלים לך.

פרץ עמר: אנחנו עצרנו ביומיים שהתרחשו האירועים למעלה מ-500 עצורים שלנו היה אינדיקציה שהם זרקו אבנים, הבעירו צמיגים ועשו פעולות כאלה ואחרות.

פרץ עמר: ברור לגמרי שנגד כל ה-500 לא הצלחנו להביא ראיות, אבל כנגד 135 כן הבאנו ראיות וכן הגשנו כתבי אישום בבית המשפט המחוזי באמצעות הפרקליטות, בעבירות חמורות של המרדה, של הסתה, של עוד כל מיני סעיפים.

פרץ עמר: אני באופן אישי אחרי 40 שנה לא ראיתי סעיפי עבירה כאלה של כתבי אישום.

איתמר בן גביר: שאלת ביניים.

איתמר בן גביר: מפשיעה ממניע לאומני, אנחנו יודעים זה כפל.

איתמר בן גביר: אתם משתמשים בסעיף הזה בנגב או שזה רק בחברון וביצהר?

פרץ עמר: ממש לא.

פרץ עמר: אני רוצה להגיד לך, אנחנו אפס סבלנות לעבירות אלימות בדרום.

פרץ עמר: אגב, אני הייתי במחוז חוף.

פרץ עמר: גם בחוף, כי אדם אלים יישאר אלים לעד.

פרץ עמר: הכאת פעם, תכה עוד פעם.

פרץ עמר: זה כלל.

פרץ עמר: אני אומר לכם שבעניין של אלימות לא מוותרים.

פרץ עמר: 135 עצורים עם כתבי אישום חמורים ביותר.

פרץ עמר: אני מימיי לא ראיתי כתבי אישום כל כך חמורים בסעיפי אישום שמואשמים.

פרץ עמר: כשהפרקליטות הגישה את כתבי האישום לבית המשפט המחוזי, כולם קיבלו מתן החלטה, חלקם בדיונים נוספים, בעיון חוזר, בכל מיני תסקירים כאלה ואחרים, מצאו את עצמם מחוץ לכלא עם אזיק אלקטרוני.

פרץ עמר: לא שאני מרוצה מזה.

פרץ עמר: אני יודע שגם הפרקליטות לא הייתה מרוצה מזה.

איתמר בן גביר: הוגשו עררים?

פרץ עמר: ניסינו.

פרץ עמר: זה לא אנחנו וזה לא רק הפרקליטות, כי אין לנו עצמאות לשלוט בכל התהליכים האבסולוטיים האלה, כי יש גם רמות ומדרגים.

פרץ עמר: אנחנו עובדים לפי מדרגים ורמות.

פרץ עמר: אני אומר לכם שיומיים אחרי אירועי "שומר החומות" במרחב הנגב במחוז הדרומי לא זרקו אפילו גרגר של אבן כי התרעה יושמה.

פרץ עמר: אני אומר לכם בצורה הכי ברורה, אנשים שם קרסו, אלה שנעצרו, כי אף אחד לא גיבה אותם ולא סייע להם בתקציבים כדי למנות עורכי דין, ונשארו לבד עם ייצוג יקר מאוד בבית המשפט, והדבר הזה לדעתי יחלחל ואם יהיה אירוע דומה בעתיד, כנראה שזה לא יקרה עוד פעם.

פרץ עמר: אולי יקרה באופן מינורי אבל לא באופן כזה גדול.

פרץ עמר: אני רוצה להגיד לכם שהזעקות הכי גדולות שקיבלנו זה גם מהציבור הערבי, שהם לא אהבו את מה שהם ראו.

פרץ עמר: אני מדבר על הצד הנורמטיבי.

פרץ עמר: הם ניסו, חלקם, להוריד ולהסדיר.

פרץ עמר: זה לא עבד כי מישהו הכווין אותם.

פרץ עמר: רוב האנשים הם אנשים שבאו מצאצאים של דור ב'.

פרץ עמר: יש להם משבר זהות לא פשוט, האם הם כאלה או הם כאלה, ומאוד יכול להיות, ויש לנו לצערי כמות גדולה מאוד של בני נוער מהסוג הזה, שחייבים למצוא לדבר הזה פתרון.

שמחה רוטמן: דור ב', הכוונה פלשתינים, איחודי משפחות.

מירב בן ארי: למה איחודי משפחות?

מירב בן ארי: זה מילה מכובסת.

מירב בן ארי: זה פוליגמיה של ריבוי נשים שאסורה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אני מציעה לכל מי שיושב כאן, לחברי הכנסת לקרוא את המסקנות של הוועדה של אמי פלמור ולראות את מצב הפוליגמיה שקיים בנגב וריבוי נשים, שלא לדבר שאתמול היה לנו שיחה ארוכה גם עם מאיר כהן וגם מנכ"ל ביטוח לאומי על זה שיש שם תופעה של גירושין, של מזונות שמשלמים 100 שקל ואז המדינה נכנסת בנעלי החייב, אבל עזבו.

מירב בן ארי: תאמינו לי, בנושא של פוליגמיה אני מבינה מצוין.

מירב בן ארי: ההתנהלות מביאה לנו דור ב' של פלשתינים שלא היה.

מירב בן ארי: זה תופעה שאנחנו נחשפים אליה בעיקר בשנים האחרונות, ודור ב' של פלשתינים שנמצאים במדינה ונקרעים בין הזהות הלאומנית פלשתינית לבין הזהות הבדואית, ולכן אומר ובצדק מפקד המחוז, משהו השתנה מבחינת האוכלוסייה אבל זה לא רק משטרה, זה גם חינוך ורווחה שאנחנו צריכים כמדינה להתגייס גם לטובת הנשים, אבל גם לטובת הילדים האלה שברובם אפילו לא מדברים עברית.

פרץ עמר: אגב, דבר מדהים, אני לא יודע אם יש פה ממשרד החינוך מישהו.

פרץ עמר: לא יכול להיות שאזרח במדינת ישראל ולא משנה מה דתו ומה השקפתו העולמית, הוא צריך ללמוד עברית בכיתה א'.

פרץ עמר: זאת הכיתה שאפשר לקלוט עברית.

פרץ עמר: הם לומדים מכיתה ג'.

פרץ עמר: אני רוצה לגייס שוטרים.

פרץ עמר: הם מגיעים אליי לבחינה הכי בסיסית, הם לא מצליחים לעבור כי הם לא מבינים את הבנת הנקרא, אז זה מסכל להם עבודה.

פרץ עמר: מה אני עושה כדי בכל זאת לגייס מתוך המגזר הבדואי שוטרים, כי זה חשוב מאוד, אז אני עושה לכם מכינה שנה לפני.

מירב בן ארי: יש כבר מכינה כזו?

פרץ עמר: כן.

פרץ עמר: כבר סיימנו מחזור אחד שלם.

מירב בן ארי: זה הראשון?

פרץ עמר: לא, זה המחזור השני.

מירב בן ארי: כמה שוטרים בדואים נמצאים עכשיו במרחב?

פרץ עמר: במדויק אין לי אבל מדובר בכמה עשרות, שזה מעט.

פרץ עמר: זה בטל בשישים.

איתמר בן גביר: אבל זה לא בעיה לשים שוטרים במקום שהם גרים בו?

איתמר בן גביר: אתה לא יוצר להם בעיה?

איתמר בן גביר: אם יש שוטר שגר ברהט, אתה לא יוצר לו בעיה?

איתמר בן גביר: אני שואל כי אני יודע שהמשטרה פועלת בלא לשים - - -

פרץ עמר: אתה צודק, אבל אם אני אעשה השמה נכונה, לצורך העניין, אני לא אשים את הבדואי במקום שזה השבט האותנטי שלו, אז זה יהיה בסדר.

פרץ עמר: מה חשוב בשוטר הערבי?

פרץ עמר: השוטר הערבי שבא מהם מכיר את כל המגבלות של המסורת.

פרץ עמר: לפעמים שוטר יהודי שעושה איזשהו אקט מסוים של אכיפה והוא לא מבין שפה הוא בעצם עבר על אחד מהכללים שאסור לך לעבור בתוך המגזר בהקשרים של תרבות.

פרץ עמר: אתה תלמד אותו ובכל זאת הוא יפספס כי הוא בא היום לבית, מותר לו לעשות הכול.

פרץ עמר: הוא בא למגזר הבדואי, הרבה מאוד דברים הם אסורים.

פרץ עמר: אנחנו רוצים לכבד את האוכלוסייה הזאת ואנחנו לא רוצים לטעות ולשגות.

פרץ עמר: חשוב גם שיבינו, גם מתוך האוכלוסייה, כמה מורכב לטפל בבעיות ותופעות פשיעה שהן בעיות חברתיות, שהם יצטרכו להיות אולי המנהיגות העתידית החיובית כדי שיובילו את המגזר הזה למקומות הנכונים ולא למקומות הלא נכונים.

פרץ עמר: בסך הכול במצטבר יש לנו מענה ותוכנית.

פרץ עמר: חלק מהתוכנית היא בעצם כבולה בהקשר של מתן משאבים, שבסוף זה הנגזרת של התוכנית.

פרץ עמר: אין תוכנית שהיא לא עולה כסף, ובסופו של דבר נצטרך לראות איך אנחנו משלבים את הסיפור הזה מול המשרד שלנו, מול משרדי הממשלה השונים כדי להביא את המיצוי המקסימלי שהאזרח בדרום ירגיש כאחד העם, גם האזרח הבדואי וגם האזרח הישראלי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: יהיה לך שאלות של חברי הכנסת, אז תרשום לך ובסוף תיתן עוד התייחסות.

מירב בן ארי: לפני חבר הכנסת רק אני רוצה לשמוע את נציגת הפרקליטות.

אחמד טיבי: הערה לניצב.

אחמד טיבי: גם האזרח הבדואי וגם האזרח היהודי.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: נציגת הפרקליטות, עו"ד טל אדיר כהן, מנהלת מחלקה בפרקליטות מחוז דרום-פלילי.

מירב בן ארי: בקשה.

טל אדיר כהן: לגבי הנתונים, אנחנו התמקדנו בנתונים של כתבי אישום שהוגשו, למרות שאני חייבת לומר שאנחנו בקצה.

טל אדיר כהן: רוב העבודה שמתבצעת בשטח בלתת תחושת ביטחון לאזרח, לבלום, לסכל ולמנוע את התופעות, היא של המשטרה.

טל אדיר כהן: אנחנו מקבלים בסופו של דבר את מה שהצליח לעבור את כל הדרך, לגבש ראיות ולהבשיל לכדי כתב אישום.

טל אדיר כהן: אני יכולה לומר שבמחוז הדרום יש כמות גדולה של כתבי אישום שמוגשים עם בקשות למעצר עד תום הליכים, יותר מבכל הארץ.

מירב בן ארי: יחסית גם למספר האוכלוסייה, כן?

מירב בן ארי: זאת אומרת, זה לא רק בגלל שזה אזור הכי גדול בארץ.

טל אדיר כהן: אני עכשיו אתמקד בנתונים של כמה תופעות פשיעה בולטות.

טל אדיר כהן: למשל בתחום הנשק והירי, אני מסתכלת מ-2017 עד היום שאנחנו עוד לא סיימנו שנה שלמה, בממוצע מוגשים בין 95 ל-100 כתבי אישום בשנה.

טל אדיר כהן: בתחומי האלימות החמורה, בממוצע בסביבות ה-80.

טל אדיר כהן: סיכון חיי אדם בנתיב תחבורה, בסביבות 20 כתבי אישום.

טל אדיר כהן: סיכון חיי אדם על ידי השלכת אבן, השנה למשל היה גידול מאוד גדול.

טל אדיר כהן: עד למועד הזה הוגשו כ-25 כתבי אישום כאלה בהשוואה לשנים קודמות שהיו חמישה, שישה או תשעה כתבי אישום.

איתמר בן גביר: אבל זה לא רק כתבי אישום, כי השאלה היא גם מה אתם עושים אחר כך.

איתמר בן גביר: אם אתם מגישים כתב אישום ואחרי זה מתפשרים איתם באיזה הסדר טיעון מביך, אז יש לנו בעיה.

איתמר בן גביר: אני יודע במחוז ירושלים, במחוז צפון הענישה היא מאוד מחמירה.

איתמר בן גביר: זה שנים בכלא.

איתמר בן גביר: זה מה שאתם מבקשים ומקבלים?

טל אדיר כהן: קודם כל יש הבחנה בין תיקי זריקת האבן של ירושלים, ברובם, לבין שלנו, ששלנו לא מוגשים ממניעים לאומניים ואידיאולוגיים, לרוב.

טל אדיר כהן: אני לא מדברת על "שומר החומות", אני מדברת על השגרה הרגילה.

איתמר בן גביר: למה?

טל אדיר כהן: כיוון שהעובדות מוכיחות שזה לא נובע ממניע אידיאולוגי או לאומני.

איתמר בן גביר: כל ההתפרעויות האלה של "שומר החומות" זה לא היה לאומני?

מירב בן ארי: לא, היא אמרה בלי "שומר החומות".

טל אדיר כהן: אמרתי שאני לא מדברת על "שומר החומות".

טל אדיר כהן: העבירה הזאת הייתה קיימת קודם.

טל אדיר כהן: ב"שומר החומות" ההתייחסות הייתה שונה.

טל אדיר כהן: סך הכול ב"שומר החומות" הוגשו 63 כתבי אישום עם 127 נאשמים, כולם עם בקשות למעצר עד תום הליכים.

טל אדיר כהן: כמו שמפקד המחוז הבהיר, לא כולם נשארו במעצר עד תום הליכים.

טל אדיר כהן: עו"ד בן גביר יודע זאת היטב, יש דינמיקה לדברים.

איתמר בן גביר: איזוק בפיקוח אלקטרוני והרחקה מהאזור.

איתמר בן גביר: בדרך כלל לא משאירים אותם ברהט.

איתמר בן גביר: מישהו שזרק אבן ברהט לא צריך לחזור לרהט.

איתמר בן גביר: ככה זה בירושלים מקובל, שמישהו שזרק אבן בירושלים, מגלים אותו.

טל אדיר כהן: אם הגשנו בקשה למעצר עד תום הליכים, אז אנחנו מתכוונים שיהיה מעצר עד תום הליכים.

טל אדיר כהן: אנחנו לא הגורם המחליט, אנחנו הגורם המבקש.

איתמר בן גביר: זה אני יודע.

טל אדיר כהן: אוקיי.

טל אדיר כהן: אם זה בסופו של דבר נגמר באיזוק, אנחנו ננסה למקסם, לבקש כמובן שהוא יורחק מהאזור, ולרוב עבריין לא מוחזר לאיזוק אלקטרוני בתחום ביצוע העבירה, לא רק בתחום הזה.

טל אדיר כהן: עם הזמן, אין מה לעשות, ברגע שהאש יורדת, מגישים עיונים חוזרים, אני לא צריכה להגיד לך.

עמיחי שיקלי: כמה הרשעות יש מ"שומר החומות"?

עמיחי שיקלי: כמה משפטים מנהלים?

טל אדיר כהן: ראשית, אנחנו עוד לא שם.

טל אדיר כהן: זה מאוד טרי.

מירב בן ארי: גם מפקד המחוז אמר לי שיש עדיין חקירות שעוד לא הגישו אפילו, שיש כאלה שעוד חוקרים אותם ועוד לא הגישו עליהם כתבי אישום של "שומר החומות", נכון?

איתמר בן גביר: איך יכול להיות?

טל אדיר כהן: אני אסביר למה.

טל אדיר כהן: מכיוון שהיו אירועים רבי משתתפים שהמשטרה סימנה את החשודים.

טל אדיר כהן: הם היו בבחינת ד"ח (דרושי חקירה) ואחד אחרי השני, לאט לאט כולם הגיעו וימשיכו להגיע.

טל אדיר כהן: אנחנו הגשנו כתבי אישום לאחרונה על אירועים שהיו בתחילת "שומר החומות", זאת אומרת, אנחנו לא מוותרים לאף אחד, בשיתוף פעולה מלא - - -

פרץ עמר: אני יכול לספר לך בשאלה ששאלת, שייקח עוד שנה לסיים להוביל את כל אלה שיש בידינו ראיות כדי שבסופו של דבר יוגש כתב אישום.

איתמר בן גביר: זה בגלל שאתם לא נכנסים לבתים?

פרץ עמר: לא, לא.

פרץ עמר: אתה חייב לבוא איתנו פעם אחת.

פרץ עמר: אני מזמין אותך לביקור.

פרץ עמר: אתה תבוא איתי לבקר ותגיד לי לאן בדיוק אתה רוצה להיכנס, אפילו למקום שהוא הכי מפחיד.

פרץ עמר: אתה תיכנס איתי בוודאות, לא יקרה לך שום דבר.

מירב בן ארי: שר הרווחה מאיר כהן מחכה כבר בזום, ממונה על ההסדרה של הבדואים, קיבל את התפקיד לדעתי בשבוע האחרון, אבל איש הנגב, איש דימונה, מכיר מצוין את האזור.

מירב בן ארי: אני מבקשת להעלות אותו בזום.

מאיר כהן: שלום לכולם.

מירב בן ארי: שלום אדוני.

מירב בן ארי: בינתיים שתדע, היה סקירה של מפקד המחוז, סקירה של הממ"מ בכל מה שקשור לעלייה בפשיעה ועבריינות באזור הדרום, ונציגת הפרקליטות.

מירב בן ארי: בקשה.

מאיר כהן: מירב, תודה רבה לכם, תודה רבה לכל הנמצאים.

מאיר כהן: שלום פרץ עמר, שמעתי אותך, ושלום לכל המכובדים שנמצאים שם, חברי הכנסת.

מאיר כהן: ראו, אני ארצה להוסיף.

מאיר כהן: אני מקווה שאני אוסיף לדיון הער והמכובד, משהו מתפקידי היום, מהנתונים שאני מנקד ומהשיח החדש עם הבדואים בפזורה.

מאיר כהן: תפקיד הרשות הוא באמת לארגן את ההסדרה.

מאיר כהן: אני רק רוצה לתת נתונים.

מאיר כהן: 300,000 בדואים חיים בנגב, ריבוי של בן 3.5% ל-3.8% כך שכל שנה מתווספים והדור הצעיר גדל וגדל.

מאיר כהן: קצת יותר מ-50% נמצאים בערים מסודרות שזה רהט וכסייפה ולקיה וכו', והשאר נמצאים בפזורה, זאת אומרת בכל מיני צבירים אנחנו קוראים לזה, ב-1,000 צבירים, כלומר ב-1,000 נקודות שפזורות ברחבי הנגב, במיוחד במשולש בין באר שבע לדימונה ולערד.

מאיר כהן: לצערי הגדול רובם הגדול מגיעים לבית הספר אחרי כמה דקות טובות של הליכה בשמש הקופחת ובגשם הנורא.

מאיר כהן: אנחנו מגלים עוד כמה עובדות שצריך לשים אותן בוועדה כזאת ולא להתעלם מהן, כי הדבר הכי טוב זה לקחת את זה למישור הפלילי ולהגיד אוקיי, שם יש משטרה, אנחנו פותרים.

מאיר כהן: אנחנו חייבים באומץ גדול מאוד לשים את הכול על השולחן.

מאיר כהן: יש שם תחושות לאומניות לא קלות.

מאיר כהן: יש שם תחושה של הדתה.

מאיר כהן: יש שם אצל חלק מהאנשים, אני פוגש את זה אצל חבר'ה צעירים, יש להם בעיה גדולה מאוד של זהות ואני מתחיל להגיע למסקנות שבניגוד לערביי מרכז הארץ והגליל, הקשיים שלהם בהשתלבות בחברה הישראלית, של הערבים הבדואים בדרום, הם הרבה יותר מורכבים בגלל הדברים האלה שאמרתי.

מאיר כהן: עד היום ניסו לדבר מעל הראש שלהם.

מאיר כהן: אחד הדברים שאני היום מנהיג זה לשבת איתם בשולחן, גם אם הדברים שנאמרים הם דברים קשים אבל הם השותפים לשיח.

מאיר כהן: היום בשעה 13:30 בבאר שבע אנחנו מקיימים פגישה של כל ראשי הרשויות בנגב אצל רוביק בחדר, הבדואיות והיהודיות, כי חייבים להתחיל לדבר וחייבים להרגיע את השטח.

מאיר כהן: זה לא צריך למנוע את הטיפול שאנחנו כרשות עושים, שהמשטרה חייבת לעשות, כי יש היום שתי מערכות חוק וצריך להגיד את זה.

מאיר כהן: יש מערכת חוק שהיא החוק של מדינת ישראל, הברור, שאם אתה עובר אותו, אתה נענש, ויש מערכת חוקים שהופכת את המקום למקום שהוא קשה מאוד.

מאיר כהן: לנסוע מבאר שבע לדימונה ב-00:00 בלילה זה בערך לבלום בין שלוש לארבע פעמים כי אתה נתקל בנסיעה מטורפת שמסכנת את חיי הנוהגים וחיי אדם.

מאיר כהן: להיכנס לתוך היישובים ולראות את התשתיות ולראות שאין כמעט תשובה לא לבנייה בלתי חוקית ולא לבעיות כל כך קשות.

מאיר כהן: שאלתי בחור צעיר, למה?

מאיר כהן: הגענו ביחד לתחנת דלק.

מאיר כהן: למה אתה עוקף ונוסע ככה?

מאיר כהן: הוא אומר לי, ואלה אדוני, קשה לי לעבור מהכפר שאני נוסע שם איך שאני רוצה, ואין תמרורים ואין משטרה.

מאיר כהן: שתי דקות אחרי זה אני יוצא לכביש ואני ממשיך לנהוג באותה תרבות.

מאיר כהן: אז אלה הדברים שאנחנו צריכים לטפל בהם.

מאיר כהן: אחד, זה להחזיר את המשילות.

אוסאמה סעדי: אתה מכליל, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: אתה מכליל על אוכלוסייה שלמה.

אוסאמה סעדי: אתה מצטרף ללהקה פה של המסיתים נגד ציבור שלם.

אוסאמה סעדי: אם יש כמה נהגים, יש חוק.

אוסאמה סעדי: מי שעובר על החוק, צריך להגיש נגדו, אבל לבוא ולהסית נגד אוכלוסייה שלמה, נגד 300,000 אזרחים בדואים - - -

מירב בן ארי: חבר הכנסת סעדי, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: דיברת ודיברת.

מירב בן ארי: תעצור.

אוסאמה סעדי: לא יכול להעיר הערה לשר?

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: אתה מעיר ומעיר ומעיר.

מירב בן ארי: תעצור.

מירב בן ארי: אני קוראת לך, אתה בכלל לא מתייחס אליי.

אוסאמה סעדי: אז עצרתי.

מירב בן ארי: סליחה, אתה תעצור.

מירב בן ארי: יחסית, עם כל הכבוד, אנחנו שומעים פה את הדברים.

מירב בן ארי: הדבר האחרון שאפשר להגיד, שהוא מכליל.

מירב בן ארי: האחרון.

מירב בן ארי: תיתן למאיר לדבר, ועם כל הכבוד, זה דברים שחברי כנסת פה, אני רואה מהימין, מגלגלים עיניים, אז תאמין לי, הדבר האחרון שהוא עושה זה הכללות.

מירב בן ארי: בקשה, מאיר.

מאיר כהן: גבירתי היושבת-ראש, חבל שאמרת את זה, סעדי.

מאיר כהן: אתה יודע שאני לא מכליל ואתה יודע שאני ממש - - -

אוסאמה סעדי: אני מכיר אותך, לכן הערתי.

איתמר בן גביר: זה טקטיקה.

עמיחי שיקלי: מאיר, חבל להתחנף.

מירב בן ארי: זה מיותר.

איתמר בן גביר: זה טקטיקה, מאיר.

איתמר בן גביר: ככה הם עובדים.

איתמר בן גביר: הם מלחיצים.

איתמר בן גביר: אני קלטתי אותם בוועדות.

איתמר בן גביר: הם יגידו לך תיכף גזענות.

איתמר בן גביר: אני למדתי את השיטה.

איתמר בן גביר: כל דבר זה גזענות, גזענות.

אוסאמה סעדי: הוא לא מפריע, הא?

אוסאמה סעדי: אני הערתי הערה, בן גביר כבר מעיר אלף הערות.

מירב בן ארי: מספיק.

מירב בן ארי: בקשה אדוני השר.

מאיר כהן: חשוב לי להגיד את הדברים.

מאיר כהן: תראו, אנחנו יכולים לשבת כאן ולגלגל עיניים וכל אחד לייפות את המציאות.

מאיר כהן: אני לא מכליל חס ושלום.

מאיר כהן: אני נוסע שם ומרגיש שאני בבית, ואני מכיר את האוכלוסיות הנהדרות ואת ראשי הערים שנותנים את נשמתם במגזר הבדואי, שנותנים את נשמתם ועושים יש מאין, אבל אם אתם רוצים שאנחנו נבוא לכאן ולא נגיד את הדברים, אז חבל על הפגישה הזאת.

איתמר בן גביר: אבל מאיר, למרות זאת הרשות שלך מתעלמת - - -

מירב בן ארי: איתמר, אני קראתי גם לך כמה פעמים לפני.

מירב בן ארי: תפסיק.

איתמר בן גביר: לא, אני שואל.

איתמר בן גביר: זה הערת ביניים, מאיר.

איתמר בן גביר: אתה יודע שאני מכבד אותך מאוד אבל אני שואל.

מירב בן ארי: לא, אתה לא שואל כי השר תיכף נכנס לישיבת ממשלה.

מירב בן ארי: הוא במיוחד אתמול בערב אמר לי, אני כן עולה, זה חשוב לי, אז תנו לו לסיים את הדברים.

מאיר כהן: אתמול ישבנו בוועדת שרים למיגור הפשיעה במגזר.

מירב בן ארי: בחברה הערבית.

מאיר כהן: ויואב סגלוביץ' הכין תוכנית.

מאיר כהן: התוכנית היא בוודאי ובוודאי לא מתייגת ולא עושה עוול לאף אחד, ואנחנו תומכים בתוכנית הזאת ואנחנו מתחילים כבר לבצע אותה.

מאיר כהן: חוץ מההסדרה וחוץ מלתת עוד אחריות לראשי הערים במגזר הבדואי, אנחנו נותנים להם אחריות על היישובים שלהם.

מאיר כהן: הם לא צריכים לבוא לשום מקום לבקש רשות לבנות עוד מדרכה ולא לתכנן את הבתים שלהם.

מאיר כהן: זה אחד.

מאיר כהן: יחד עם זה ובנוסף לזה אנחנו צריכים לדאוג שבכל מקום תהיינה תחנות משטרה, ואני מאוד מבקש מפרץ עמר לספר לכם על התוכנית הטובה שלו של להוסיף עוד מרחבים ולהכניס לשם עוד כוחות, ואנחנו בהיבט האזרחי מוותרים על חלק מהכסף בכדי להביא עוד תקנים למשטרה.

מאיר כהן: פעם אמר נדמה לי הנשיא רובי, שאם אנחנו נסגור את הדלת ואת החלון, הם לא יישארו בחוץ.

מאיר כהן: הנגב היום עובר תקופה יפה.

מאיר כהן: מה שקורה בבאר שבע אצל רוביק ובדימונה אצל בני זה דבר נהדר, אבל אני תמיד מסייג.

מאיר כהן: אם בפזורה הבדואית וביישובים הערבים, אותו שגשוג לא ייגע בהם, שום דבר טוב לא יקרה בנגב.

מאיר כהן: צריך להגיד את זה באומץ, לכן זה לא שאלה של תיוג חס ושלום, זו שאלה של לשים את הדברים על השולחן.

מאיר כהן: אם זורקים בקבוקים וזורקים אבנים בדרך, ואם שמים מחסום בתקופת הפרעות ואומרים לך, אם אתה יהודי, צא מהאוטו, ושורפים לך את האוטו, ואם אתה בדואי, תמשיך לנסוע, אם אנחנו נתעלם מזה, ואני לא אומר את זה כי אני איש ימין.

מאיר כהן: אם אנחנו נתעלם מזה ולא נשים את זה על השולחן באומץ ונפתור את זה, לא נגיע לשום מקום, נמשיך להתבחבש.

מאיר כהן: אני באתי בכדי לשנות את הפנים של המציאות, קצת.

מאיר כהן: לא בטוח שאני אצליח, אבל מעט.

מאיר כהן: להתחיל להידבר, לתת עצמאות לראשי הערים הבדואים, להקים מרכזי שירות בתוך הפזורה הבדואית, ולא משנה, ילד הוא ילד, הוא ילד, וקשיש הוא קשיש, הוא קשיש גם בכפר שאינו מוכר, ואין שום סיבה שהוא לא יוכל להגיע לרופא.

מאיר כהן: אם אנחנו נותנים זכויות, אנחנו צריכים גם להכביד את היד בכל מה שקשור לחוק, והמשטרה לבד לא תוכל לעשות את זה.

מאיר כהן: יושב שם כמדומני גם השר לביטחון פנים לשעבר.

מאיר כהן: גם לו יש המון ניסיון והוא יכול להוסיף כי הוא התעסק עם זה, אני יודע.

מאיר כהן: עוד פעם חבריה, שהוועדה הזאת לא תהפוך לטובים ורעים.

מאיר כהן: זה לא.

מאיר כהן: לוועדה יש אחריות לדון במה שקורה בנגב, וכל אחד מהמקום הטוב, להציע את הצעותיו.

מאיר כהן: זה מה שצריך לעשות בוועדה הזאת כי אנחנו נשארים שם.

מאיר כהן: היהודים והבדואים יישארו בנגב, ואם לא נלמד לחיות ביחד ואם לא נרגיש שכולם מקבלים את מה שצריך, גם חובות וגם זכויות, אנחנו נאבד את המקום הזה.

מאיר כהן: כולנו נאבד אותו.

מאיר כהן: אני מצטער שאני צריך לסיים.

מאיר כהן: יש שם אנשים מאוד מנוסים, כולל אוסאמה שהעיר הערה שלא הייתה במקום.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מירב בן ארי: תודה רבה, השר מאיר כהן.

מירב בן ארי: אני עוברת לחברי כנסת, ראשי רשויות.

מירב בן ארי: נתחיל לפי סדר הכניסה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת יסמין פרידמן, בקשה גבירתי.

יסמין פרידמן: תודה.

יסמין פרידמן: אני אמנם כאן כחברת כנסת אבל אני כן מרגישה שאני פה בכובע כבאר שבעית שנולדה וחיה שם עד היום.

יסמין פרידמן: אני רוצה לומר לכם תודה על העבודה הקשה, תודה על המאמץ.

יסמין פרידמן: אני נמצאת שם ויודעת.

יסמין פרידמן: מצד שני, אני גם רואה איך בעשור האחרון לאט לאט דברים קרו.

יסמין פרידמן: ראיתי את אוזלת היד של כולם, של כל הרשויות.

יסמין פרידמן: ראיתי דברים מתדרדרים.

יסמין פרידמן: אני לא מאשימה אתכם, אני מאשימה את הממשלה הקודמת.

יסמין פרידמן: אני מאשימה אותם שהתעלמו, שראו מה קורה, שלא העבירו מספיק תקציבים.

יסמין פרידמן: כרגע התקווה שלי היא באמת מה שקורה, התוכניות החדשות, הוועדה של מירב, התוכניות של מאיר, אבל חשוב לי שאתם כגוף שאמור לאכוף את זה, תגידו עוד מה אתם רוצים.

יסמין פרידמן: תגידו למה אתם זקוקים.

יסמין פרידמן: אני כן חושבת, מירב, שבכל התוכנית החדשה הנגב צריך לקבל יחס שונה, זאת אומרת שאם החליטו להקצות 1,100 שוטרים, אז שהרוב צריך להגיע לנגב, גם כי זה שטח מאוד גדול, גם כי זה ייחודי.

יסמין פרידמן: אנחנו צריכים לקבל יותר תקציבים, יותר יחס.

יסמין פרידמן: לצד האכיפה וכל מה שדרוש, גם כל מה שמאיר אמר.

יסמין פרידמן: דרוש חינוך, דרושה השקעה.

יסמין פרידמן: אנחנו חיים שם.

יסמין פרידמן: אין לאן לברוח.

יסמין פרידמן: כולם יכולים לדבר פה עד מחר.

יסמין פרידמן: אנחנו אלה שחיים שם.

יסמין פרידמן: אף אחד לא הולך לשום מקום.

יסמין פרידמן: אני אהיה שם והם יהיו שם ואנחנו צריכים ללמוד לחיות ביחד בצורה הכי מיטבית.

יסמין פרידמן: הנגב זה העתיד של המדינה, ככה אני רואה את זה ואני מאוד מקווה שכל חבריי, חברי הכנסת רואים את זה.

יסמין פרידמן: זה המקום.

מירב בן ארי: תודה רבה חברת הכנסת.

מירב בן ארי: חבר הכנסת עמיחי שיקלי ולאחר מכן נעבור לרוביק דנילוביץ' שהוא מחכה לנו בזום.

מירב בן ארי: בקשה, חבר הכנסת שיקלי.

עמיחי שיקלי: שמענו כאן סקירה חשובה ואני מאוד שמח שיש נציגים באמת רציניים היום גם מהמשטרה וגם מהפרקליטות.

עמיחי שיקלי: כרגיל, חסר המשרד לביטחון פנים גם אתמול, גם היום.

מירב בן ארי: הנציג כאן, הכול בסדר.

עמיחי שיקלי: אני אומר שבדרג יותר גבוה.

מירב בן ארי: זה דרג גבוה.

מירב בן ארי: יש לך פה את מפקד המחוז, הכי גבוה שיש כאן.

עמיחי שיקלי: המצב בנגב שתואר כאן מתואר יחסית על מי מנוחות.

עמיחי שיקלי: אני חושב שהמבחן היחידי שקובע הוא מבחן התוצאה, ומבחן התוצאה זה התחושה של ביטחון אישי של תושבים, יש ביטחון אישי או אין ביטחון אישי?

עמיחי שיקלי: במבחן התוצאה, בנגב, יותר אולי מכל אזור אחר בארץ לתושבים אין תחושת ביטחון וזה לא נובע מפנטזיות או פרנויות, זה נובע מקליעים שמגיעים מלקיה לכרמית, וזה נובע מבחורות שלא מסוגלות להסתובב בלילה בבאר שבע מחוץ לרחוב או לצאת לריצת ערב פשוטה בבגדי מד"ס.

עמיחי שיקלי: זה נובע ממה שאנחנו רואים ברשתות החברתיות, בעיקר ברשת טיקטוק.

עמיחי שיקלי: יש עניין של סמל סטטוס של נשקים.

עמיחי שיקלי: יש כנופיות שלמות.

עמיחי שיקלי: יש מליציות שמחזיקות עשרות כלי נשק.

עמיחי שיקלי: אנחנו רואים תמונות.

עמיחי שיקלי: הם מצטלמים מסוערבים.

עמיחי שיקלי: הם מצטלמים עושים מטווחים ברובים באמצע השטח, ברובי סער מכל סוג אפשרי.

עמיחי שיקלי: זה משפחה שמורידים אותם מהכביש, רוגמים אותה באבנים, מאיימים עליה, רק לפני כמה שבועות, ובקיצור, המצב בנגב הוא בלתי נסבל.

עמיחי שיקלי: נכון, זה לא תופעה שהתחילה עכשיו אבל התופעה הזאת מזנקת כפי שראינו בנתונים סטטיסטיים חד משמעיים, ואני חושב שמדינת ישראל וגם משטרת ישראל צריכה להתייחס למה שקורה בנגב כמצב שהוא מצב חירום, לא פחות מזה.

עמיחי שיקלי: השאלות הקשות שעולות כאן זה בעיקר מה שקורה בציר שהוא הציר המשפטי.

עמיחי שיקלי: אנחנו רואים שאנשים שלקחו חלק במעשי לינץ', ביידויי אבנים, בהורדה של עמודי חשמל, ואנחנו מדברים על עמודי חשמל עצומים בכביש שם ליד חורה וליד שוקת.

עמיחי שיקלי: בסופו של דבר למרות שהוגשו כתבי אישום ולמרות שהיה כן ניסיון לעשות פעולות, הם משוחררים בטוענות הזויות שהשטח נרגע וכל מיני דברים מהסגנון הזה.

עמיחי שיקלי: אני רוצה לשמוע מכם פה בדיון הזה איך אנחנו מתמודדים עם העובדה שבסופו של דבר מערכת המשפט נותנת כאלה עונשים מקילים?

עמיחי שיקלי: בסוף אין הרתעה.

עמיחי שיקלי: ראינו גם את התיעוד של אותה יחידת יואב.

עמיחי שיקלי: למרות שכבר מגיעים אליו שוטרים, הוא ממשיך להתעמת איתם.

עמיחי שיקלי: עד שהם לא ירו ברכב, ואותו מעצר מתועד, הבן לא חדל להתעמת עם כוח השיטור.

עמיחי שיקלי: יש לנו בעיית הרתעה חמורה.

עמיחי שיקלי: מה לגבי הוראות הפתיחה באש?

עמיחי שיקלי: האם שוטרים חוששים לעשות שימוש בנשק אישי?

עמיחי שיקלי: האם בסופו של דבר עבריין שנמצא עכשיו בשטח ורודפת אחריו ניידת, הוא מורתע מהמשטרה או שהמשטרה מורתעת מהעבריין?

עמיחי שיקלי: אני לא בטוח מי פה מורתע יותר ומי מורתע פחות.

עמיחי שיקלי: לסיכום העניין, בקצב האירועים הנוכחי התחזית שלי היא שכשצה"ל יהיה בשטחי כינוס במבצע הבא, יהיו מליציות בדואיות, וזה לא איזה תחזית אפוקליפטית, זה בדוק, שיפתחו באש על צה"ל בשטחי כינוס.

עמיחי שיקלי: במבצע האחרון אי אפשר היה להגיע לטייסות מבצעיות, אי אפשר היה להביא אספקה לבסיסים בנגב.

עמיחי שיקלי: העניין הזה הופך לבעיה ביטחונית ממדרגה ראשונה וכל מה שקשור בטשטוש בין ביטחון וביטחון פנים, כשנכנס הרכיב הלאומני-הפלשתיני שחברי הכנסת הערבים מרבים ללבות אותו ולהסית אותו, אז אנחנו מגיעים לסיטואציה שבה הבעיה הזאת של ביטחון פנים ושל המשטרה, היא כבר הופכת לבעיית ביטחון לאומי מן המדרגה הראשונה.

עמיחי שיקלי: הייתי שמח לשמוע איך אנחנו מתמודדים עם הנושא של ענישה מקלה?

עמיחי שיקלי: אתה עכשיו תופס בקניון בבאר שבע בחור גיבור, צעיר מה שנקרא במחוזותינו, שמסתובב עם שני גלוקים ברכב.

עמיחי שיקלי: מה דינו?

עמיחי שיקלי: מה העונש על להסתובב עם שני גלוקים ברכב ללא רישיון?

עמיחי שיקלי: זה דבר מטורף, וגם מה עושים עם רשת הטיקטוק?

עמיחי שיקלי: הרי אתה רואה שבטיקטוק זה הופך להיות ממש עניין של כבוד.

עמיחי שיקלי: אני, יש לי 16M, אז למה לא להילחם בזה גם בתוך הרשתות החברתיות?

עמיחי שיקלי: עד כאן דבריי.

עמיחי שיקלי: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים לראש עיריית באר שבע, רוביק דנילוביץ', ואחרי זה חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מירב בן ארי: בקשה, רוביק.

רוביק דנילוביץ': תודה רבה גבירתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת.

רוביק דנילוביץ': אני מתנצל שנכנסתי לישיבה באיחור.

רוביק דנילוביץ': הייתה לי שיחה מאוד חשובה דווקא בימים האלה עם חבורה של 120 שינשיניות ושינשינים שהם עושים את המעשה הציוני, אני חושב, הגדול ביותר.

רוביק דנילוביץ': בראשית דבריי אני רוצה לומר משהו.

רוביק דנילוביץ': אני מכבד את כל חברות וחברי הכנסת.

רוביק דנילוביץ': אני היום לא איש פוליטי, לא חבר באף מפלגה בשנים האחרונות, מכבד את כולכם.

רוביק דנילוביץ': אני אוהב את מדינת ישראל כמו כל אחת ואחד מכם.

רוביק דנילוביץ': אין לנו מדינה אחרת ואני רוצה לדבר בדם ליבי, לומר את הדברים כהווייתם ולקרוא לילד בשמו.

רוביק דנילוביץ': מדינת ישראל נרדמה בשמירה, כל המערכות שלה.

רוביק דנילוביץ': אני לא מחפש אשמים כי אני מחפש פתרונות ביחד.

רוביק דנילוביץ': אם אנשים חושבים שמדובר רק על המשילות בנגב, אתם טועים, כי הטיל הראשון שנפל בעוטף עזה, אמרו, הוא לא יגיע לבאר שבע.

רוביק דנילוביץ': אמרו, הוא לא יגיע לאשדוד והוא לא יגיע לראשון לציון והוא לא יגיע לתל אביב.

רוביק דנילוביץ': פשיעה, היא פשיעה, היא פשיעה, אין לה גבולות, ומדינה ריבונית שמאבדת את ההרתעה שלה, מובילה לאנרכיה לכולם, אגב, יהודים, לא יהודים, כל האזרחים שלה.

רוביק דנילוביץ': זה צריך להיות אינטרס משותף של כולנו.

רוביק דנילוביץ': אם בעבר דיברנו על קומץ, זה כבר לא קומץ.

רוביק דנילוביץ': צריך לקרוא לילד בשמו.

רוביק דנילוביץ': לא מדובר בקומץ.

רוביק דנילוביץ': יחד עם זאת אני חושב שעדיין הרוב המכריע של האזרחים, יהודים ולא יהודים רוצים לחיות פה ביחד.

רוביק דנילוביץ': יש להם אינטרס משותף אבל יש קבוצה של אנשים שהלכה וגדלה והתפתחה וצמחה הרבה אודות לאזלת היד של היעדר טיפול של מדינת ישראל.

רוביק דנילוביץ': אני רוצה לומר משהו כי אני כואב את כאבם של האזרחים שלי ואני הפכתי להיות כתובת בשבועות האחרונים ואני מקבל את זה.

רוביק דנילוביץ': אני מרכין את ראשי.

רוביק דנילוביץ': אני כתובת.

רוביק דנילוביץ': כשנופלים טילים, אני כתובת.

רוביק דנילוביץ': כשיש קורונה, אני כתובת, ואני כתובת גם עכשיו.

רוביק דנילוביץ': אמנם אנחנו לא באנו להיות במודל האמריקאי.

רוביק דנילוביץ': המשטרה לא כפופה אליי.

רוביק דנילוביץ': אם המדינה הייתה נותנת לי את כל הסמכויות שהמשטרה תהיה כפופה אליי, אני אומר, תנו לי הכול, את כל הכלים וכל הסמכויות.

רוביק דנילוביץ': אני מניח שזה לא יקרה.

רוביק דנילוביץ': אם זה לא קורה, אני חושב שכולנו צריכים להסתכל בחשש מאוד גדול.

רוביק דנילוביץ': על אף הכוונות הטובות של האזרחים הטובים שלנו שרוצים לסייע, רוצים להתנדב, רוצים לעזור, אין תחליף למשטרה חזקה.

רוביק דנילוביץ': לאורך שנים המשטרה לא קיבלה את התקנים שהיא צריכה, לא גייסה אנשים חדשים כפי שהיא צריכה.

רוביק דנילוביץ': כל שאר המערכות לצערי לא עובדות בסנכרון.

רוביק דנילוביץ': גם בתי המשפט והפרקליטות, אני חושב שאין הרתעה, אין ענישה חזקה, כי כשכל אחד מנסה לחצות עוד פעם קו אדום ועוד קצת קו אדום ועוד קצת קו אדום, והם רואים שלא עושים להם שום דבר, אלה התוצאות, והתוצאות הלאה יגיעו לכולם.

רוביק דנילוביץ': המדינה הייתה צריכה להתעורר כשהיו יורים בכפרים הערבים, כי גם בתל שבע שירו כל הזמן והילדים הקטנים התמימים האלה לא מבינים מה זה היריות האלה, אבל זה לא פרץ לכיוון בהתחלה כשפיני בדש ידידי כל הזמן באמת אמר את הדברים בצורה מאוד ברורה.

רוביק דנילוביץ': אמרנו כל השנים, יש לנו תיקים.

רוביק דנילוביץ': לכל השרים לביטחון פנים בכל הממשלות, וכולם בקונסטלציה כזו או אחרת היו בממשלה כזו או אחרת.

רוביק דנילוביץ': אני מדבר על כולכם.

רוביק דנילוביץ': כשהיה צריך להציב קו אדום, ליצור הרתעה ולהגיד, זאת מדינה שיודעת למשול, זאת מדינה ריבונית שמביאה שקט ושלווה לאזרחים שלה, זה לא קרה.

רוביק דנילוביץ': מה שקורה עכשיו זה מסוכן.

רוביק דנילוביץ': כוונות טובות וטהורות של אזרחים, אבל אם האזרחים ייקחו את החוק לידיים ויגידו, המשטרה לא עושה את עבודתה, בתי המשפט לא עושים את עבודתם, מדינה לא יודעת למשול, אנחנו על סיפה של אנרכיה.

רוביק דנילוביץ': את זה צריך לעצור.

רוביק דנילוביץ': אנחנו כבר באיחור.

רוביק דנילוביץ': המדינה צריכה לדעת איך היא מתמודדת מייד.

רוביק דנילוביץ': נושא ההסדרה, עוד הרבה מאוד שנים המדינה מפחדת לקבל הכרעות לכאן ולכאן, אני אומר.

רוביק דנילוביץ': צריך כבר לקבל החלטות כי תמונת המצב כל הזמן משתנה.

רוביק דנילוביץ': היא לא קפואה, היא לא נשארת במקום.

רוביק דנילוביץ': צריך לקבל החלטות, צריך לשנות את המציאות.

רוביק דנילוביץ': אני אומר את זה בכל ההיבטים, אני אומר את זה לכל האוכלוסיות.

רוביק דנילוביץ': בסוף אנחנו רוצים לחיות פה והנושא של המשילות, לפני שעושים הסדרה גדולה וצריך לעשות את זה ולעסוק בזה, צריך קודם כל שכל אזרח במדינת ישראל ידע ויבין, יש זכויות לכולם, שוות, אבל יש גם חובות לכולם.

רוביק דנילוביץ': יש גם חובות לכולם, לכולנו, יהודים ולא יהודים.

רוביק דנילוביץ': הפשיעה היא פשיעה, היא פשיעה והגיע הזמן, אני ממש קורא לכם, אני מבקש.

רוביק דנילוביץ': אני שמעתי רק את הסיפה של הדברים של חבר הכנסת שיקלי.

רוביק דנילוביץ': אני מתנצל שלא שמעתי את האחרים.

רוביק דנילוביץ': חבר'ה, אני פונה אליכם, לכולכם, אל כל חברי הכנסת.

רוביק דנילוביץ': אני יודע, זה נשמע אולי תמים.

רוביק דנילוביץ': מאיתמר בן גביר ועד החברים שנמצאים פה, חברות וחברי הכנסת במשותפת או ברע"מ.

רוביק דנילוביץ': אני אומר לכולכם, אין פה קואליציה ואין פה אופוזיציה.

רוביק דנילוביץ': התעשתו כולכם.

רוביק דנילוביץ': אנחנו חלוקים בדעות כאלה ואחרות.

רוביק דנילוביץ': אנחנו נמשיך להיות חלוקים בדברים כאלה ואחרים ומותר לנו, זאת מדינה דמוקרטית.

רוביק דנילוביץ': בנושא הזה של הפשיעה אין חילוקי דעות, יד קשה, יד נחושה.

רוביק דנילוביץ': אין אזרח שיהיה לו נשק אוטומטי בבית.

רוביק דנילוביץ': אין כזה דבר.

רוביק דנילוביץ': צריך לעקור את זה מהשורש ולא חשוב אם זה בכפר קאסם, בנתניה, בבאר שבע, בתל אביב וחיפה, בכסייפה, בכל מקום.

רוביק דנילוביץ': מדינת ישראל חייבת מייד להחזיר את המשילות עם כולם, המודיעין שלה, המשטרה שצריך להוסיף לה עוד 6,000 תקנים.

רוביק דנילוביץ': השוטרים עובדים יום ולילה, אני רואה אותם, אבל בכלים שיש להם ובחוסר הגיבוי שנותנים להם, איזה תוצאות אתם מצפים מהם?

רוביק דנילוביץ': בואו נחזק את המשטרה, בואו ניתן להם גיבוי.

רוביק דנילוביץ': תתחילו לעשות עונשי מינימום.

רוביק דנילוביץ': הגיע הזמן שיתחילו להיות עונשי מינימום על דברים.

רוביק דנילוביץ': אני כואב כל בחורה שמוטרדת.

רוביק דנילוביץ': היא כמו אחות בשבילי.

רוביק דנילוביץ': היא יכולה להיות כמו הבת שלי.

רוביק דנילוביץ': אני כואב את כאבם של התושבים.

רוביק דנילוביץ': לי אין משטרה, לי אין בתי משפט.

רוביק דנילוביץ': אני מצפה שאנחנו כולנו, הממסד, עברנו עכשיו חודש של חשבון נפש של כולנו, ממשלה, רשויות מקומיות, משטרה, בתי משפט, שב"כ, כולנו, נבחרי ציבור.

רוביק דנילוביץ': זה עכשיו חשבון הנפש של כולנו.

רוביק דנילוביץ': זאת הסיטואציה, איך אנחנו ביחד יוצאים למציאות חדשה מהר מאוד ובנחישות רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, רוביק.

מירב בן ארי: ישבתי אצלך גם שבוע שעבר, ראיתי כמה שאתה מדבר מדם ליבך.

מירב בן ארי: יש כאן דברים שאנחנו כולנו לגמרי צריכים להתגייס, אבל בוא נמשיך.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אמיר אוחנה, השר לשעבר לביטחון פנים, בקשה.

אמיר אוחנה: אז קודם כל רוביק דיבר לא רק מדם ליבו אלא מדם ליבם של תושביו.

אמיר אוחנה: אני אומר את זה כמי שגם נולד וגדל בבאר שבע וגם כמי שבמהלך השנה כשהייתי שר לבט"פ, אני חושב שהמחוז שביקרתי בו הכי הרבה זה מחוז הדרום, אפילו בפער ניכר ביחס למחוזות אחרים, וזאת בגלל המצוקה והאתגרים המיוחדים שמייד אני אדבר עליהם כמה מילים.

אמיר אוחנה: לפני שאני מתחיל, אני חייב להפריך איזה טענה שעולה לחלל האוויר, כולל בדיון הזה וראיתי גם במקומות אחרים, כאילו המשטרה בעשור האחרון הוקפאה והוקפאו התקציבים וכוח אדם וכו'.

אמיר אוחנה: הנתונים הם כדלהלן: בין 2009 ל-2019, כלומר במהלך העשור הזה תקציבי הבט"פ הוכפלו פי שניים, 102%, זה קצת יותר מפי שניים.

אמיר אוחנה: מקצת יותר מ-9 מיליארד ב-2009 ל-19 מיליארד ב-2019, וזה בא לידי ביטוי כמובן גם בכוח אדם, גם באמצעים, גם בטכנולוגיות, אז קודם כל בואו נפריך את הדבר הזה.

אמיר אוחנה: קודם כל אני רוצה להגיד כמה מילים על מפקד המחוז.

אמיר אוחנה: ניצב פרץ עמר הוא איש הדרום.

אמיר אוחנה: רוב שירותו, כמעט כל שירותו במחוז הדרום גם פיקד על תחנות, גם פיקד על מרחבים.

אמיר אוחנה: הוא בסך הכול נכנס לתפקידו לפני כמה חודשים, נכנס בתקופה קשה מאוד, תקופה שבאמת השיח הציבורי שאנחנו שומעים כאן עכשיו, אפיין גם את השיח ברמה הלאומית.

אמיר אוחנה: ריבוי של מקרים קשים מאוד.

אמיר אוחנה: אני מזכיר לכם כמובן את המעשה הנפשע שנעשה בילדה בת 10 בעזוז, גם את הפריצה לבסיסי שדה תימן וגניבה של 90,000 כדורים אם אני זוכר נכון, והפריצה כמובן לנבטים שאתם זוכרים את זה, את הכניסה לתוך בסיס נבטים.

אמיר אוחנה: גם השוד של הרכב עם המצ'טה שעשה גלים ברשתות החברתיות, ולאחר מכן באותו רכב שנגנב גם עשו שוד בתחנת דלק.

אמיר אוחנה: היו עוד מקרים אבל כל המקרים הללו, אני מדבר על 100% במקרים שפירטתי כרגע, את כולם המשטה פענחה, תפסה, עצרה והעבירה אחר כבוד למערכת המשפט.

אמיר אוחנה: מה קרה מכאן והלאה, זה כבר לא בידי המשטרה.

אמיר אוחנה: צריך להכיר.

אמיר אוחנה: אני רוצה להגיד משהו.

אמיר אוחנה: קודם כל נמצאת פה נציגת פרקליטות מחוז דרום.

אמיר אוחנה: אני יכול להגיד לכם שביחס לפרקליטויות, פרקליטות מחוז דרום וכנראה גם בתי המשפט הם מהיותר לוחמניים, אבל זה ממש לא מספיק.

אמיר אוחנה: אני לכם דוגמה אחת, פסק דין מהשנה, מחוזי באר שבע.

אמיר אוחנה: נאשם שרכב על אופנוע ללא לוחיות זיהוי, ניסה להימלט משוטרים שבאו לעצור אותו, ברח מהם, הגביר את מהירות הנסיעה, עלה על מעגל תנועה ונמלט לרחוב אחר, שם ירד מהאופנוע והחל להימלט רגלית.

אמיר אוחנה: לאחר מכן הוציא מתוך השיחים המקיפים חצר בניין תיק צד שחור קטן שהכיל אקדח חצי אוטומטי מסוג ברטה, ובתוכו מחסנית וכדור בקנה, 9 מ"מ עם משתיק קול.

אמיר אוחנה: משתיק קול, אף אחד לא יכול להגיד שהוא מחזיק להגנה עצמית.

אמיר אוחנה: משתיק קול זה כלי התקפי.

אמיר אוחנה: זה כלי שנועד לחסל, להרוג.

אמיר אוחנה: עבר פלילי מכביד בעבירות אלימות.

אמיר אוחנה: יש לו הפרת הוראה חוקית, יש לו החזקת סכין.

אמיר אוחנה: העונש שקבוע בחוק להחזקת אקדח הוא עד שבע שנות מאסר, ואם זה גם הובלה ונשיאה, זה עשר שנות מאסר.

אמיר אוחנה: אלה המימדים שאנחנו מדברים.

אמיר אוחנה: הפרקליטות ביקשה מבית המשפט להטיל 27 חודשי מאסר, ובית המשפט בסופו של דבר הטיל 24 חודשי מאסר.

אמיר אוחנה: אני יכול להגיד לכם בצער גדול שזה תיק שעוד קיבלו עונש "משמעותי".

אמיר אוחנה: יש גם תיקים אחרים שאני יכול להביא בפניכם, ואתם יודעים מה?

אמיר אוחנה: למה בדיון כזה נמצאת המשטרה וחוטפת גם ביקורת, אבל אין פה נציג של בתי המשפט?

אמיר אוחנה: למה בתי המשפט שהם חולייה מרכזית בצמצום הפשיעה, באכיפה, גם בהיבט של מעצרים, גם בהיבט של ענישה, למה הם לא נמצאים פה?

אמיר אוחנה: למה אנחנו לא יכולים לשמוע גם אותם?

אמיר אוחנה: מה המניעים של בתי משפט שמטילים עונשים כאלה?

אמיר אוחנה: תאמינו לי, אני ראיתי את המשטרה.

אמיר אוחנה: אמרתי לכם, 100% מהמקרים האלו פוענחו.

אוסאמה סעדי: אמיר, אתה היית שר משפטים, שר לביטחון פנים.

אוסאמה סעדי: אתה מביא פסק דין אחד.

אוסאמה סעדי: אני יכול להביא לך עכשיו 20 פסקי דין שקיבלו כמה חודשים, והם מביאים יהודים ישראלים ואני לא רואה שאתה מתקומם על זה.

אוסאמה סעדי: אנחנו באנו אליך כשהיית שר משפטים ושר לביטחון פנים.

אוסאמה סעדי: אמרנו לכם, בכתובים יש לנו את זה, תגדירו את העבירות האלה כמכת מדינה.

אוסאמה סעדי: עד היום אתם, לא משרד משפטים, לא משטרה, אז מה ההתלהמות הזאת, כביכול בגלל שהוא בדואי נתנו לו 24 חודשים.

מירב בן ארי: זה לא קשור לזה שהוא בדואי, זה קשור לזה שהוא עבריין.

אוסאמה סעדי: הדיון הזה, כביכול אתם אומרים שהוא כאילו פשיעה אבל הכיוון הוא ברור, הסתה ועוד הסתה נגד ציבור שלם של הבדואים.

אוסאמה סעדי: תפסיקו.

אוסאמה סעדי: אתם רוצים דיון על רמת ענישה?

אוסאמה סעדי: תעשו דיון על רמת ענישה.

אוסאמה סעדי: אמיר, זה לא מתאים לך.

מירב בן ארי: אוסאמה, הנה אני אומרת לך, אל תאלץ אותי.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לעשות פה דיון.

מירב בן ארי: יהיה לך את הזמן שלך, תגיד.

יואב קיש: אוסאמה, אני אפילו לא ידעתי שהוא היה בדואי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אמיר אוחנה מדבר בדקה האחרונה שנותרה לו, ואתם לא תפריעו כי יש ראשי רשויות שצופים בדיון והם מחכים.

יואב קיש: אני יודע עכשיו שהעבריין שאמיר אוחנה דיבר עליו הוא יהודי, אז מה אתה רוצה, אוסאמה?

יואב קיש: תפסיק.

אמיר אוחנה: אוסאמה, באיזשהו שלב כשאתה צועק זאב, זאב, כבר לא ייקחו אותך ברצינות.

אמיר אוחנה: אני דיברתי על נאשם יהודי.

אוסאמה סעדי: אני לא אמרתי אם זה יהודי או לא יהודי.

מירב בן ארי: אז למה אתה צועק?

אוסאמה סעדי: לא דיברתי על יהודי או לא יהודי.

מירב בן ארי: ועוד אני אמרתי עבריין והוא אמר יהודי.

מירב בן ארי: לא תהיה כאן שכונה בדיון הזה.

מירב בן ארי: יש כאן תושבים, יש כאן ראשי רשויות.

מירב בן ארי: אמיר אוחנה חבר הכנסת יסיים בדקה האחרונה שנותרה לו, ואני רוצה בקשה לעבור הלאה.

אמיר אוחנה: אני רוצה להגיד מילה על האתגרים הגדולים שניצבים בפרט במחוז הדרום, וזה המרחבים העצומים.

אמיר אוחנה: אני אתן לכם דוגמה אחת, תחנת דימונה.

אמיר אוחנה: תחנת דימונה היא אחת מבין 82 תחנות במשטרת ישראל, אבל היא חולשת על שטח של 23% ממדינת ישראל, רבע מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: אלה שטחים עצומים.

אמיר אוחנה: אני אומר לכם, המאמצים האלה שדיבר עליהם פרץ, שאנחנו רואים בחודשים האחרונים, כבר נושאים פירות.

אמיר אוחנה: לא מיגרו את הפשיעה.

אמיר אוחנה: לוקח זמן עד שתחושת הביטחון מחלחלת, אבל כשקמה מפקדה משימתית ברהט והיא מביאה לעלייה מאוד משמעותית בתפיסות נשק, בהפסקה של אירועי הירי לא רק ברהט.

אמיר אוחנה: אגב, רהט מחוללת פשיעה גם מסביב כמובן.

אמיר אוחנה: אני יודע מבעלי חנויות בדרום, כשרב פקד לוי אוחנה, הוא עדיין מפקד המפקדה.

אמיר אוחנה: רב פקד לוי אוחנה נכנס לחנות-חנות, אומר להם, זה הנייד האישי שלי.

אמיר אוחנה: כל מה שקורה, אתם קוראים לי, אנחנו בשטח, ואני רואה גם את ההגעה המהירה.

אמיר אוחנה: מגיעים עם אופנועים, עם אמצעים.

אמיר אוחנה: מגיעים מייד.

אמיר אוחנה: יצא לי כמה פעמים גם עם רגבים, דרך אגב, שחשוב גם שהם יהיו בדיון הזה, וחשוב ששר הרווחה שאחראי גם על הנושא של הבדואים יפגוש גם אותם.

אוסאמה סעדי: יש נציגים של רגבים.

אמיר אוחנה: אני ביקרתי גם כחבר כנסת, לא כשר.

אמיר אוחנה: כשר אתה מגיע, אז תמיד עושים רושם ושיירות, אבל גם כחבר כנסת הגעתי ואני אומר לכם, רואים הגברה של הנוכחות המשטרתית בצירי הדרום.

אמיר אוחנה: הדבר הזה נותן פירות.

אמיר אוחנה: דיבר מפקד המחוז על העלייה בכתבי האישום בתפיסות כלי הנשק.

אמיר אוחנה: זה דבר שרואים אותו, אגב, גם במקומות אחרים בארץ, אפילו ביתר שאת במחוז צפון, אבל גם במחוז הדרום, ובסוף כולנו נהנה מהפירות האלה.

אמיר אוחנה: מה שצריך, וזה מילה אחרונה שלי, לגבות את השוטרים, לתת להם גב כי אנחנו צריכים כן משטרה יותר התקפית, יותר יוזמת, יותר חותרת למגע.

אמיר אוחנה: אני אומר את זה אחרי 20 שנה לצערי מאז ועדת אור שיצרה לנו משטרה שהיא מסורסת מדי, שהיא מפוחדת מדי, מח"ש ובתי משפט ויועץ משפטי לממשלה.

אמיר אוחנה: אנחנו צריכים לתת להם יותר גב, יותר כוח.

מירב בן ארי: תודה רבה.

אמיר אוחנה: רזיאל רווח, שם הנאשם שדיברתי עליו.

אמיר אוחנה: כשאני הייתי שר משפטים אז קודמי בתור שר הבט"פ, גלעד ארדן, ביקש לפגוש את נשיאת העליון בדיוק כדי להביא להחמרה בענישה, כדי שבתי משפט ייקחו יותר ברצינות את עבירות הנשק כדי שיכירו בהם כמכת מדינה.

אמיר אוחנה: בצדק, צריך להכיר בהם כמכת מדינה, והוא אכן פגש את נשיאת העליון וביקש ממנה את כל הדברים הללו.

אמיר אוחנה: מה השיבה לו נשיאת בית המשפט העליון?

אמיר אוחנה: אני לא יכולה להנחות את השופטים איך להעניש, זה הפרקליטות צריכה לבקש ענישה מחמירה יותר.

אמיר אוחנה: מה שאני רוצה להגיד, כל המערכות חייבות להתגייס למאבק.

מירב בן ארי: לגמרי.

מירב בן ארי: אנחנו שם.

מירב בן ארי: פיני בדש מעומר, בקשה.

פיני בדש: אתם כפי שיודעים, אני כמו קאטו הזקן כבר 30 שנה ומתריע ומתריע ובסופו של דבר כולם התעוררו כי זה התפוצץ לכולנו בפנים.

פיני בדש: היום מה שמעניין את תושבי הנגב זה ביטחון אישי בלבד ולכן מה שקרה בזמן האחרון, כל ההפגנות והמליציות שהקמנו, כי זה כבר עבר את כל הגבולות ואי אפשר היה לנשום יותר.

פיני בדש: חבר הכנסת אוחנה נגע בדבר הכי מרכזי ואני אומר לכם, זה בתי המשפט והפרקליטות.

פיני בדש: כל ראיון שלי בתקשורת אני חוזר ואומר, יסלחו לי, אבל הגעתי למסקנה שהשופטים מפחדים.

פיני בדש: אין לי הסבר אחר שתופסים רכבים עם נשקים ואנשים יורים, ומשחררים את הבן אדם למעצר בית באום בטין.

פיני בדש: מה זה אום בטין?

פיני בדש: אומר לי מפקד תחנה, שני קילומטר על שני קילומטר, איך אני בדיוק בודק שהוא במעצר בית?

פיני בדש: הענישה מגוחכת.

פיני בדש: אין ענישה, אין הרתעה.

פיני בדש: - - -, לצערי הרב מת מקורונה לא מזמן, אמר לי, אתם חארטה.

פיני בדש: בסעודיה אין אחד בלי שתי ידיים.

פיני בדש: הענישה ברורה.

פיני בדש: בין לבין צריך להיות משהו.

פיני בדש: אני אומר לכם, 80% מהתיקים נסגרים, גם ירי וגם נשקים שתופסים, ו-40% נסגרים תוך שבוע.

פיני בדש: אין שום היגיון בזה.

פיני בדש: היום עבירות בינוניות-קטנות בכלל לא נחשבות.

פיני בדש: היום מתחילים לטפל רק בעבירות הגדולות, ואני אומר לכם, ב"שומר החומות" כשדיברתי עם שוטרים, למה לא ירו, למה לא הגנו, אתה יודע מה השוטרים אמרו לי?

פיני בדש: ומפקד המחוז, פרץ, הוא חבר טוב.

פיני בדש: תדעו ששוטרים אמרו לי, אנחנו מפחדים ממח"ש יותר מכל דבר אחר, לכן כל אחד כזה שירה, הלך למח"ש ולכל מיני מקומות.

פיני בדש: השוטרים לא מוכנים להתמודד עם הבעיה ואני מרחם עליהם.

פיני בדש: הם עושים מאמצים בזמן האחרון, באמת רואים.

פיני בדש: פרץ פה פרס עבודה מדהימה.

פיני בדש: יש תפיסות נשקים.

פיני בדש: פשוט אנשים הולכים הביתה.

פיני בדש: רבותיי, על העבריינים הצעירים שהם שולטים ביישובים, הפשע שולט פה.

פיני בדש: לראשי הרשויות כמעט אין אפשרות לעשות משהו.

פיני בדש: הם כולם חשים שהם פלשתינאים.

פיני בדש: ב"שומר החומות" נפתחים סוכות אבלים פה בכל האזור.

פיני בדש: הם מרגישים חלק מהפלשתינאים ולכן הם התנהגו כפי שהתנהגו ב"שומר החומות".

פיני בדש: המשטרה, הפכו אותה שק חבטות.

פיני בדש: המשטרה היא רק אמצעי לעזור.

פיני בדש: הפתרון הוא בבתי המשפט ולכן אני דיברתי גם עם שר המשפטים.

פיני בדש: השופטים אומרים לי, תשנו את חוק המעצרים, תעשו חקיקה מינימאלית.

מירב בן ארי: ענישה מינימאלית.

פיני בדש: דיברתי עם שר המשפטים.

פיני בדש: הוא אומר שהוא רוצה להוביל שינוי של חוק המעצרים והענישה המינימלית.

פיני בדש: רבותיי, הפשע הכלכלי הוא אדיר.

פיני בדש: מגיעים אלי פה מכוניות עם ילדים בני 20–22, מכוניות פאר, עם BMW עם דלתות נפתחות כלפי מעלה.

פיני בדש: מישהו שואל אותם מאיפה הכסף?

פיני בדש: מישהו מברר מאיפה הכסף?

פיני בדש: להשלמת הכנסה מגיעים פה לדואר בעומר עם מכוניות הכי מפוארות שיש.

פיני בדש: מישהו בודק מאיפה יש להם את הכסף?

פיני בדש: אף אחד לא מעז להתעסק בבעיה הזו, והסמים וכל מה שקורה על הכבישים.

פיני בדש: אנחנו כבר למדנו לנהוג על הכבישים.

פיני בדש: יש לי ירוק, אני לא אצא לכביש עד שאני לא מוודא שכולם עצרו.

פיני בדש: פחד בכבישים, רצח בכבישים.

פיני בדש: 70% מתאונות הדרכים הקטלניות בנגב, מעורבים בדואים.

פיני בדש: זה לא עניין של גזענות ולא עניין של כלום.

פיני בדש: 70% מכמעט כל המעצרים וכל הפשע פה הוא במגזר וזו המציאות.

פיני בדש: השר מאיר כהן אמר דברים שאנשים לא אוהבים לשמוע את זה.

פיני בדש: זו המציאות.

פיני בדש: חבר'ה, אל תטאטאו את הבעיה.

אוסאמה סעדי: תראה איך אתה מדבר ואיך ראש עיריית באר שבע מדבר.

אוסאמה סעדי: אתה כל הזמן מסית.

אוסאמה סעדי: תלמד מראש עיריית באר שבע, איך שהוא מדבר ואיך אתה מדבר.

פיני בדש: התחנה בערוער, עושים טקס ענק.

פיני בדש: אחרי שבוע אני שואל את מפקד תחנת עיירות, מה קורה, למה אין פה משטרה?

פיני בדש: הוא אומר לי, מה אתה רוצה, חצי מהשוטרים שלי לקחו מעיירות, העבירו לערוער, אז מה עשינו בזה?

מירב בן ארי: ערוער ועיירות זה סוגיה שהתעסקתי איתה עם מפקד המחוז.

מירב בן ארי: אנחנו שם.

מירב בן ארי: זה נקודה שאנחנו צריכים להתעסק איתה.

פיני בדש: אני אומר לכם, היום מצב הביטחון האישי הוא קטסטרופלי, ועד שלא נתעשת, אין הרתעה, אין ענישה, לא תהיה הרתעה.

פיני בדש: עד שלא תהיה ענישה מחמירה, והשנתיים שדיבר עליהם אמיר זה באמת בדיחה.

פיני בדש: אגב, אם הוא היה יהודי, היה מקבל שמונה שנים, אני אומר לכם.

מירב בן ארי: הוא היה יהודי.

פיני בדש: אין ענישה, אין הרתעה.

פיני בדש: ברגע שתהיה ענישה מינימלית, תגיע ההתרעה.

פיני בדש: העסק מורכב.

פיני בדש: זה חינוך, זה ביטחון, זה תשתיות, זה תוכנית רחבה מאוד שכל משרדי הממשלה צריכים להיות מעורבים בה, להכין תוכנית כזו ולצאת לדרך.

פיני בדש: אני עוד אופטימי שעכשיו יקרה משהו למרות האכזבות שהיו כל השנים, אבל אני מקווה שיהיה שינוי.

מירב בן ארי: תודה רבה, הדברים שלך ברורים ואנחנו חייבים להמשיך.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה גבירתי היושבת-ראש, אני חייב להגיד שמה שקורה פה, יש גם פה גבירתי, סממנים קלים של אלימות.

מאיר יצחק הלוי: לא עולה על הדעת שיושבים אנשים בשקט, מאזינים ומקשיבים, ופה התפרצויות על כל עבר.

מאיר יצחק הלוי: לא מכבד.

מאיר יצחק הלוי: יש תמיד סממנים כאלו.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד שאין ספק שהגורם המאיים אסטרטגית על מדינת ישראל ותושביה זה נושא האלימות במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: זה ברור לכול.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שעל זה אין עוררין.

מאיר יצחק הלוי: אני אומר כמי שהוביל את תוכנית עיר ללא אלימות שהפכה להיות תוכנית לאומית, אם מישהו חושב שהפתרון היחיד לטיפול באלימות זה המשטרה, התבלבל בהתבלבלות גדולה מאוד.

מאיר יצחק הלוי: כדי לטפל באלימות צריכה קהילה שלמה להיות מגויסת.

מאיר יצחק הלוי: זה לא רק המשטרה.

מאיר יצחק הלוי: המשטרה היא רכיב אחד.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד פה משהו שאני מקווה שהמשטרה לא תכעס עליי.

מאיר יצחק הלוי: המשטרה נמצאת לא בתקופת העוצמות שלה.

מאיר יצחק הלוי: המשטרה לצערי הגדול, כשאני בוחן את זה בפרספקטיבה של 40 שנה, ואני מלווה את המשטרה לא רק כראש עיר לשעבר אלא כמי שעסק כל חייו בחינוך, זה לא אותה משטרה.

מאיר יצחק הלוי: היום השוטר הוא חצי עורך דין, שיותר מסתכל מה יגידו הפרקליטות, והוא מבוהל וקשה לו לעשות הרבה מאוד דברים וזו האמת ואין בלתה, לכן אני חושב שאם ניתן יותר כלים לשוטרים כולל כלי עצירה משובחים, פחות מבוהלים, הוא יוכל לעשות את עבודתו כעבודה מצוינת.

מאיר יצחק הלוי: דבר נוסף אני רוצה להגיד.

מאיר יצחק הלוי: חשוב להגיד את זה ואני אומר את זה פה לאוסאמה ולכל החברים.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי את זה גם בדיונים הקודמים.

מאיר יצחק הלוי: אם הקהילה לא תתגייס ותגיד, אצלנו פעילויות אלימות הן לא לגיטימיות, אנחנו לא נוכל להתקדם.

מאיר יצחק הלוי: לגלות נשק אוטומטי בתוך בתים זה פעולה של המשטרה בראש ובראשונה ושל גורמים אחרים, אבל גם לקהילה יש מה להגיד בעניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: כשאנחנו יצאנו לתוכנית עיר ללא אלימות, גייסנו את הקהילה, נציגות הורים, נהגי מוניות.

מאיר יצחק הלוי: כולם היו מגויסים כי כולם הבינו שתופעת אלימות, משמעותה פגיעה באיכות החיים של התושבים, לכן אני אומר, חייבים שהמבט יהיה יותר פתוח.

מאיר יצחק הלוי: אני עכשיו מסתכל רק על המשטרה, זה מבט עצל.

מאיר יצחק הלוי: צריך להסתכל על קהילה כקהילה שלמה בתוכה.

מאיר יצחק הלוי: אני מדבר גם על הפרקליטות.

מאיר יצחק הלוי: אני לחלוטין מסכים עם מה שאמר פה פיני לגבי בתי המשפט שיש להם נטיות סלחניות, ואני יודע את זה דרך התופעות של האלימות ברשתות החברתיות, שזו עוד תופעה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אתמול, אני חייב להגיד לכם, שש שעות כל אותם מקלידים של שיימינג היו עצובים בעצב גדול מאוד.

מאיר יצחק הלוי: לקחו להם את פרי לחמם.

מאיר יצחק הלוי: אני יודע את זה מתגובות שקיבלנו לאחר מכן.

מאיר יצחק הלוי: הם ממש התפרקו כי הכלים שלהם לא היו להם ביד.

מאיר יצחק הלוי: לסכם את דבריי, גבירתי.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריך לתת למשטרה לא רק משאבים כספיים אלא להוציא מהם את החרדות ואת הבהלה.

מאיר יצחק הלוי: היה בתקופתי המפקד אבני.

מאיר יצחק הלוי: הוא היה מפקד המשטרה הראשון כשאני הגעתי לאילת ב-79'.

מאיר יצחק הלוי: אני לא זוכר שהוא היה עסוק בסעיפים משפטיים כשהוא בא לעצור עצור, והוא ידע לעשות את העבודה שלו והוא קיבל גיבוי מלא.

מאיר יצחק הלוי: כשאבני הלך ברחוב, אז היו כאלו שזזו ימינה או שמאלה כי הוא היה שוטר.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריך לחשוב מה קרה.

מאיר יצחק הלוי: אני מפנה מבט גם לפרקליטות שאני בקשר טוב איתם.

מאיר יצחק הלוי: הקהילה כולה צריכה להתגייס.

מאיר יצחק הלוי: זה נכון לגבי הקהילה הבדואית וזה נכון לגבי הקהילה בבאר שבע וזה נכון לגבי הקהילה באילת.

מאיר יצחק הלוי: כולה צריכה להתגייס.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: יש לי בקשה, לתת לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן לדבר שתי דקות אם זה בסדר מבחינתכם, כי היא צריכה ללכת.

עאידה תומא סלימאן: תודה לחברי הכנסת שאפשרו את זה ותודה לך כבוד היושבת-ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי והקשבתי ואני הייתי רוצה לשאול.

עאידה תומא סלימאן: אותם הדברים שאני שומעת גם מראש העיר באר שבע וגם ראש העיר דימונה בניואנסים ובשפה אחרת לצערי הרב, אני יכולה לשמוע אותם מכל ראש עיר וכפר ערבי.

עאידה תומא סלימאן: עובדה, הביטחון האישי הוא לא רק נחלת אנשי הדרום והוא לא רק היהודים בדרום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר איבדנו את הביטחון האישי שלנו מזמן ואנחנו כבר שש, שבע, שמונה שנים נאבקים ונלחמים ומשמיעים צעקה, בואו תצילו את המצב, בואו תעצרו את קבוצות הפשיעה המשתוללים.

עאידה תומא סלימאן: כשתדברו על ביטחון בדרום, תדברו על קבוצות פשיעה שקיבלו חיסיון עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא ידעתי שיש לנו הנחות בבתי המשפט, הנחה לערבי שהוא מקבל פחות.

איתמר בן גביר: יש.

איתמר בן גביר: אני יכול להוכיח לך.

עאידה תומא סלימאן: תבדקו את המחקרים שנעשו בעניינים האלה, אתם תמצאו שבמחקרים של אוניברסיטאות שעשו, כולל מחקר שנעשה באוניברסיטת חיפה, דווקא הענישה נגד ערבים היא יותר חמורה בבתי המשפט הישראלים.

איתמר בן גביר: סיפורי סבתא.

עאידה תומא סלימאן: אולי סבתא שלך, אני לא יודעת.

איתמר בן גביר: אני יכול להוכיח לך.

עאידה תומא סלימאן: אז תפסיק לקטוע אותי.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שאני הייתי רוצה, אני כן הייתי רוצה לראות ענישה יותר חמורה עם הפושעים ועם קבוצות הפשיעה.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות את השב"כ מסיר את החסינות של קבוצות הפשיעה כי הם משת"פים שלו, ואת זה המשטרה אמרה, לא עאידה תומא.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות כן שהמשטרה נאבקת בפשיעה, לא באזרחים.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לראות ביטחון אישי לכל אנשי הדרום, במיוחד האוכלוסייה הערבית הבדואית בדרום.

עאידה תומא סלימאן: לכל אלה שאומרים, מרגישים שהם פלשתינים, יא חביבי, אנחנו לא מרגישים, אנחנו כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פלשתינים.

מירב בן ארי: זה לא נותן לגיטימציה לזרוק אבנים.

איתמר בן גביר: אז מה את עושה בכנסת אם את פלשתינית?

איתמר בן גביר: זה כנסת ישראל.

איתמר בן גביר: לכי לרמאללה.

מירב בן ארי: תודה.

יואב קיש: אני רוצה לדבר על נושא אחד שפשוט לא שמעתי אותו מאז שנכנסתי, הייתי בוועדת כספים, מתנצל, אולי היה.

יואב קיש: הנושא הוא מאוד פשוט, פרוטקשן.

יואב קיש: בסוף, המנוע לכל מה שאני רואה בדרום, אני אומר לכם - - -

מירב בן ארי: הוא התייחס, מפקד המחוז.

יואב קיש: מה שאני מבקש בעניין הזה, שילוב.

יואב קיש: התופעה הזו של הג'יפים של היוקרה, דיבר על זה גם פיני.

יואב קיש: אתה מסתובב, אתה לא מבין איך קורה דבר כזה.

יואב קיש: אתה רואה אנשים שברור לחלוטין שזה כסף שחור.

יואב קיש: אם אנחנו נצליח לפצח ולעצור את הפרוטקשן הזה מכמה סיבות, גם כפשיעה כלכלית וגם כפשיעה אלימה, כמקור לעידוד פשע, את הדבר הזה בנחישות רבה, זה צריך להיעשות.

מירב בן ארי: תודה יואב.

מירב בן ארי: חברת הכנסת רות לנגה.

רות וסרמן לנדה: ספציפית אני רוצה להגיד משהו לגבי מה שאתה אמרת על פרוטקשן, וספציפית מה שעאידה תומא סלימאן אמרה קודם.

רות וסרמן לנדה: אנחנו אומרים, אנחנו רוצים לראות ענישה יותר קשה ואנחנו מדברים על עניין של פרוטקשן.

רות וסרמן לנדה: כל הנושא הזה, מדובר בחקיקה.

רות וסרמן לנדה: חברים, אם אני לא טועה, אנחנו חברי כנסת.

רות וסרמן לנדה: המטרה שלשמה אנחנו פה, גם הנורבגים, ואני כמו שאתם רואים, באמת נראית נורבגית, אז המטרה שלשמה אנחנו כאן זה כדי לחוקק ולתת את המעטפת שתהיה בהלימה, שתעזור לאנשים המאוד מכובדים האלה שעומדים בתווך אל מול הפושעים, ואני באה מלוד, אז אנחנו כאן כדי לחוקק.

יואב קיש: זה לא מספיק, כי החקיקה קיימת והפרקליטות ובתי המשפט לא - - -

מירב בן ארי: לא, החקיקה לא טובה היום.

רות וסרמן לנדה: עונשי מינימום מתחילים עכשיו, לא ב-12 שנים האחרונות.

רות וסרמן לנדה: העניין של הפרוטקשן, להוציא את זה ולהכפיף את זה בעצם לחוק ענישה שקשורה להלבנת הון ולא לקקמייקה שנמצאת היום והייתה נמצאת הרבה שנים, כדי שאפשר יהיה באמת לעשות משהו עם הנושא הזה.

רות וסרמן לנדה: יש לי הרבה שעות, אדוני היקר, עם אנשים כמוך שאני באמת, אני אומרת ללא טיפת ציניות, מצדיעה לכם.

רות וסרמן לנדה: נכון, אתם לא טלית שכולה תכלת.

רות וסרמן לנדה: אף אחד לא טלית שכולה תכלת.

רות וסרמן לנדה: אין קבוצה, ארגון שלא עושים טעויות, אבל עלינו חברי הכנסת לתת גיבוי, לחוקק את המעטפת.

רות וסרמן לנדה: מקבלי ההחלטות בעבר ובהווה חייבים לתת את המדיניות, לא אתם.

רות וסרמן לנדה: אנחנו, הממשלה הנוכחית שקיימת שלושה וחצי חודשים, ו-12 שנים של שלטון, חייבים לתת את המדיניות שתיתן את הכלים.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה להגיד משהו על מה שאמר פה רוביק דנילוביץ'.

רות וסרמן לנדה: הוא אורטור מדהים.

רות וסרמן לנדה: בניגוד לאורטורים מדהימים אחרים, הוא אמר דברי אמת.

רות וסרמן לנדה: הוא אמר, אין פה משילות.

רות וסרמן לנדה: אני, בתור מי שעלתה לארץ בגיל 17 לבד, גרתי בלוד, שירתי את המדינה לבד בקהיר שלוש שנים.

רות וסרמן לנדה: אני אוהבת את המקום הזה.

רות וסרמן לנדה: בלי שתהיה פה משילות אי אפשר להמשיך.

רות וסרמן לנדה: עם כל הכבוד, אני בן אדם שיש לו כבוד.

רות וסרמן לנדה: כל מי שמכיר אותי יודע.

רות וסרמן לנדה: כל הצרחות האלה מפה ומפה, מה זה לא עוזרים לפשיעה, מה זה לא מטפלים בשום דבר.

רות וסרמן לנדה: אנחנו נשמעים כמו חבורת חוליגנים שנותנים דוגמה לאנשים צעירים.

רות וסרמן לנדה: אני ממש מתביישת.

רות וסרמן לנדה: עזבו את מה שהעולם חושב, עזבו את יהדות התפוצות שמסתכלת עלינו.

רות וסרמן לנדה: אני, בתור מי שעלתה לארץ, מה לעשות, אני רואה ושומעת את זה.

רות וסרמן לנדה: אני מדברת על אותם צעירים שהם רואים את המרצדס או ה-ב.מ.וו או את הכסף או את הבחורות.

רות וסרמן לנדה: אנחנו צריכים להיות הדוגמה שלהם, ומה שאנחנו עושים פה זה צורחים אחד על השני.

רות וסרמן לנדה: אנחנו צריכים להפשיל שרוולים, לחוקק חוקים שיעזרו למשטרה לעשות את העבודה שלהם.

רות וסרמן לנדה: להפסיק להאשים אחד את השני ולעשות מדיניות שמדברת על אכיפה אמיתית.

רות וסרמן לנדה: בלוד שעוד רגע תתפוצץ לנו בפרצוף, ולא כמו שהיה במאי אלא בצורה מטורפת, שתגרום למלחמת אזרחים.

רות וסרמן לנדה: החמאס יושב ומחכה, פשוט מתחנן שנמשיך לעשות את מה שאנחנו עושים.

רות וסרמן לנדה: זה מטורף.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רוצה להעלות את בני ביטון, ראש עיריית דימונה.

בני ביטון: גבירתי יושבת-ראש הוועדה, אני קודם כל רוצה להחמיא לך על הדיון הדחוף, כי אני כבר ב-13:30 בדיון אצל ראש עיריית באר שבע יחד עם שר העבודה והרווחה מאיר כהן, בנושאים האלה ובנושאים האקטואליים.

בני ביטון: תראי, אני אגע במספר נקודות שהן מאוד חשובות ואני אולי לא אחדש לכולם.

בני ביטון: אני לא שמעתי את כל הדיון אבל תקשיבו.

בני ביטון: הדבר הראשון, אני גם אמרתי ומחר אני גם יושב עם השר לביטחון פנים בלהבים.

בני ביטון: אנחנו באמת בצורה אינטנסיבית כרגע באזור הדרום ברצף.

בני ביטון: תראו, אולי באר שבע כרגע עלתה לכותרות אבל הבעיה היא לא רק בבאר שבע.

בני ביטון: הבעיה היא בכביש 25, הבעיה היא בכביש 31.

בני ביטון: אי אפשר גם לעשות הכללה על כל המגזר הבדואי.

בני ביטון: הם אנשים נהדרים אבל יש 10% של עבריינים שצריכים להתייחס אליהם, ואם אנחנו רוצים להתייחס ולגעת בנקודה הרצינית, זה קודם כל לפי תוכנית, מפקד המחוז, עוד 1,000 תקנים של שוטרים.

בני ביטון: חייבים לתגבר את כוח המשטרה ולהכניס בצורה מסיבית.

בני ביטון: אין מספיק כוח משטרתי כדי להיכנס לתוך היישובים.

בני ביטון: זה אחד.

בני ביטון: שניים, מה שהולך בדרכים, אני אומר לכם, זה קטסטרופה.

בני ביטון: לנסוע בכביש 25 ובכביש 31 זה פחד אימים בשעות מסוימות.

בני ביטון: צריכה להיות תנועה.

בני ביטון: בסדר, משטרת ישראל כרגע הכניסה את יחידת יואב.

בני ביטון: אני חושב שהם עושים עבודה טובה אבל זה לא מספיק.

בני ביטון: הדבר השלישי זה נושא התעסוקה להם.

בני ביטון: אם לא תהיה תעסוקה למגזר הבדואי, ואנחנו רואים את המצבים.

בני ביטון: אם אצלנו האבטלה מגיעה עד ל-10%, מה שרשומים אצלם זה 30%.

בני ביטון: אני מדבר מה שרשומים בשירותי התעסוקה.

בני ביטון: צריכים להכניס תעסוקה, ותעסוקה גם איכותית.

בני ביטון: זה לא מה שהיה פעם.

בני ביטון: גם הנשים הבדואיות יוצאות לעבודה.

בני ביטון: הדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו שזה גם מתסיס את האווירה, זה נושא הפינויים שלהם במגזר הבדואי.

בני ביטון: צריכים לקבל החלטה.

בני ביטון: היה לי הרבה דיונים איתם.

בני ביטון: מעבר לזה שאני ראש עיריית דימונה, אני מחזיק במספר תפקידים אבל אני בתפקיד אקטואלי כיושב-ראש אשכול הנגב המזרחי ש-80% מהמגזר הבדואי נמצאים אצלי באשכול והם אומרים את זה, אנחנו רוצים לגור.

בני ביטון: יש מגרשים.

בני ביטון: לא מחלקים את חלקם וככה נבנית הבנייה הפירטית.

בני ביטון: אני מסיים ואני אומר לך מירב ברמה האישית, אני מכיר אותך.

בני ביטון: את עושה עבודה יוצאת מן הכלל והדיון הזה, אמנם זה כרגע בוועדה, זה חשוב אבל צריך להקדיש.

בני ביטון: כמו שראש הממשלה ושרת הפנים הלכו בקמפיין שלהם ואמרו, הנגב מופקר, הנגב מופקר, אז הנה, זה הזמן שלכם לתת מענה לנגב, ואנחנו לא מוחים.

בני ביטון: יש פה ראשי רשויות מצויינים.

בני ביטון: אנחנו רוצים ביטחון אישי לאזרחים שלנו.

בני ביטון: תודה רבה לכם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: בהצלחה שם בפגישה גם היום עם השר.

מירב בן ארי: הוא גם עידכן אותנו.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בקשה אדוני.

שמחה רוטמן: תודה רבה גבירתי יושבת-הראש.

שמחה רוטמן: כמובן שגם אני מצטרף.

שמחה רוטמן: אני חושב שהדיון הזה יחד עם הדיון שהיה אתמול מאוד חשובים וצריך לעשות אותם ולעשות אותם בדחיפות והרבה, ולא רק לעצור בדיונים.

שמחה רוטמן: אני רוצה להזכיר, בטח תסכימי איתי שבדיון שכזה היה מאוד טוב אם הייתה יושבת איתנו חברתנו אורית סטרוק שהנושא הזה הוא בדמה.

שמחה רוטמן: היא לצערנו יושבת שבעה ואני רוצה לנצל את ההזדמנות לשלוח מפה את הניחומים בשמי, אני מתאר לעצמי שבשם כולנו, כי היא עוסקת בנושא הזה הרבה במשך שנים רבות וגם בקיאה בו רבות.

שמחה רוטמן: אני רוצה קצת לחלוק על רות.

שמחה רוטמן: היא צודקת שאנחנו מחוקקים, היא צודקת שהתפקיד שלנו הוא לקבוע, וגם עונשי מינימום עבר בכנסת הנוכחית, חוק מינימום לעניין החזקת נשק לא חוקי.

מירב בן ארי: נכון, בקריאה טרומית.

שמחה רוטמן: עבר בכנסת ואפשר לקדם אותו.

שמחה רוטמן: אם הוא יקודם, יכול להיות שזה יהיה פה בוועדה או בחוקה, אני לא יודע.

קריאה: זה בחוקה.

שמחה רוטמן: בסדר.

שמחה רוטמן: חקיקה היא דבר נחמד.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר כמו שאמר חברי, השר לשעבר אמיר אוחנה, הבעיה היא בתי המשפט, סליחה שאני אומר.

שמחה רוטמן: הם החשודים המיידים תמיד אצלי אבל במקרה הזה זה מאוד בולט, ולא רק הם.

שמחה רוטמן: אני אשאל פה שאלות שהתשובה עליהן צריכה להיות לדעתי בכן ולא.

שמחה רוטמן: כמה ניידות ותחנות משטרה ובכלל, נפגעו במהלך האירועים?

מירב בן ארי: איזה אירועים?

שמחה רוטמן: של "שומר החומות".

שמחה רוטמן: תחנות הותקפו, בסיסי צה"ל.

פרץ עמר: אז אני אומר, במחוז דרום אף תחנה לא הותקפה.

פרץ עמר: הייתה נקודת מש"ק שישב שם שוטר במבנה של רשות כי ניסו להצית את הדלת.

שמחה רוטמן: וניידות?

פרץ עמר: אף אחת מהניידות.

שמחה רוטמן: לא הותקפו באבנים ניידות?

פרץ עמר: הותקפו באבנים, כן.

שמחה רוטמן: הותקפו באבנים ניידות.

מירב בן ארי: לא נשרפו.

שמחה רוטמן: התכוונתי על הפעולה, לא התכוונתי על התוצאה.

פרץ עמר: כל יום אנחנו נפגעים מאבנים.

מירב בן ארי: בלי קשר ל"שומר החומות".

פרץ עמר: בלי קשר.

שמחה רוטמן: בלי קשר ל"שומר החומות", וב"שומר החומות" כמובן ראינו את התופעה הזאת גם בלוד, שעל זה דיברנו אתמול, וגם בדרום.

שמחה רוטמן: עכשיו אני אשאל אותך, גבירתי מהפרקליטות, כמה כתבי אישום הוגשו על סעיף 108?

שמחה רוטמן: פגיעה ברכוש של כוחות מזוינים, יש שם עבירה.

שמחה רוטמן: מי שעבר עבירה לפי סעיף קטן (א) שזה פגיעה בזדון ברכוש שהוא בשימוש כוח מזוין, שזו משטרת ישראל, היא אחד מהכוחות המזוינים של מדינת ישראל, או אפילו סיכן בזדון את האספקה לכוחות המזוינים, שזה חסימת כביש לבסיס.

שמחה רוטמן: זה הסיפור.

שמחה רוטמן: מי שעבר עבירה לפי סעיף קטן (א) בתקופה שבה מתנהלות פעולות איבה צבאיות של ישראל או נגדה, דינו מאסר 15 שנים, אז יש חוק, יש עבירה של 15 שנות מאסר.

שמחה רוטמן: למיטב ידיעתי, תקני אותי אם אני טועה, אפילו כתב אישום אחד כזה לא הוגש, לא על מי שזרק אבנים על ניידות, לא בדרום, לא מי שפגע בבסיסי צה"ל, לא מי שחסם כבישים לבסיסי צה"ל.

שמחה רוטמן: אני לא יודע שהוגש אפילו כתב אישום אחד כזה, אז יפה שאנחנו חוקקנו חוק.

טל אדיר כהן: אין לי ניתוח של סעיף 108.

טל אדיר כהן: אני יכולה לומר בפשטות, אם היה מגיע תיק עם ראיות על סעיף 108, על כל סעיף שתבחר, היה מוגש כתב אישום, ואם זה היה נוגע לאירועי "שומר חומות", הוא גם היה מוגש עם בקשה למעצר עד תום הליכים.

טל אדיר כהן: אני דיברתי על 63 כתבי אישום ב"שומר החומות".

טל אדיר כהן: יש 19 כתבי אישום שהוגשו בגין מניע גזעני או לאומני.

שמחה רוטמן: בכוונה לא שאלתי על זה כי הטענה שלי היא טענה אחרת.

שמחה רוטמן: אני בטוח שהמשטרה הביאה אנשים שזרקו אבנים על שוטרים או על ניידות או על תחנות משטרה.

שמחה רוטמן: אני בטוח שהמשטרה עצרה אותם.

שמחה רוטמן: אפשר להגיש עליהם על תקיפת שוטר ואפשר להגיש עליהם על עבירה עם 15 שנות מאסר.

שמחה רוטמן: גם כשאתה מגיע לבית משפט כמו ששמענו, גם כאשר העבירה היא שבע או עשר שנות מאסר, אפשר לבקש עונש בהתאם למתחם שיקול הדעת ובית המשפט יכול עוד להקטין את זה.

שמחה רוטמן: בסופו של דבר גם אם החוק יקבע, וסיכון חיים בנתיב תעבורה זה 20 שנות מאסר.

שמחה רוטמן: לא הוגשו הרבה כתבי אישום על זה למרות שלכאורה כל נהיגה פרועה היא זה, ואני יודע שלהבדיל, בתקופת ההתנתקות מי שחסם כבישים באיילון, הגישו על זה, אז שם הגזימו לכיוון אחד, פה אנחנו הולכים לכיוון אחר.

שמחה רוטמן: הטענה היא מאוד פשוטה.

שמחה רוטמן: הטענה היא שהפתרון הוא לא חקיקה.

שמחה רוטמן: הטענה היא שאנחנו מחוקקים ומתעלמים ממה שאנחנו מחוקקים פה.

שמחה רוטמן: הטענה היא שיש סעיפי חוק חמורים מאוד שאפשר להשתמש באירועים כאלו.

שמחה רוטמן: או שלא משתמשים בהם מראש או שמשתמשים ובתי המשפט לא מתעסקים בהם.

שמחה רוטמן: הטענה היא שאם תקבעי עונשי מינימום, אז מה שיעשו, זה פשוט ימחקו את סעיפי האישום האלו כדי שחס ושלום לא יגיעו לעונשי מינימום, כי העבירה הכי חמורה בספר החוקים של מדינת ישראל נכון להיום זה צמצום שיקול הדעת השיפוטי.

שמחה רוטמן: בדקתי כמה יוזמות היו, החל משר המשפטים רמון, עוד מלפני, עונשי מינימום.

שמחה רוטמן: זה הפך סירוס להבניית שיקול הדעת.

שמחה רוטמן: אחרי הבניית שיקול הדעת התברר שאין הבניית שיקול דעת.

שמחה רוטמן: סיפרו לנו על פגישה עם נשיאת העליון שאומרת, אני לא יכולה להנחות את השופטים.

שמחה רוטמן: סליחה, בשביל מה חוקקנו הבניית שיקול דעת בענישה?

שמחה רוטמן: הכנסת פה חוקקה כדי שאת, בית המשפט העליון תבואי ותגידי לשופט שנותן עונש קל מדי, חרגת ממתחם הענישה.

שמחה רוטמן: לא עושים את זה כמעט ואם עושים את זה, עושים את זה על מתחם ענישה הרבה יותר נמוך מהעונשים.

שמחה רוטמן: בקיצור, אנחנו משחקים בנדמה לי.

שמחה רוטמן: אנחנו נקבע עונשי מינימום, לא יוגשו כתבי אישום על מה שיהיה.

שמחה רוטמן: יש פה מערכת שצריכה ניעור, והמערכת שצריכה ניעור, שמענו סקירה מאוד יפה ממפקד המחוז מה הם עושים בכבישים.

שמחה רוטמן: אני לא אומר שהוא טועה.

שמחה רוטמן: אני אומר שזה מה שהוא עושה, אבל בסופו של דבר אם כל בן אדם שנוהג בפרעות לפי הנתונים, מחכה לו ניידת בסוף ועוצרת אותו, אני הייתי מצפה, חצי שנה, שנה, האירוע נגמר, כי כל בן אדם שנעצר באירוע הזה, יש לו מסוכנות, הוא מסכן חיים, הוא יהיה במעצר עד תום ההליכים ויהיה לו כתב אישום והוא יקבל גם עונש רציני.

שמחה רוטמן: העובדה שמאיר כהן מגיע לפה ואומר, כל פעם לנסוע מבאר שבע לדימונה זה אירוע, העובדה שראש עיריית עומר אומר את אותו דבר, שלנסוע בכבישים כשיש אור ירוק, לא חוצים את הכביש, סימן שכל המאמצים ההרואיים שהמשטרה עושה, נתקעים איפשהו.

שמחה רוטמן: אם אתה עוצר כל אחד שמתפרע והוא מגיע לבית משפט והוא יוצא מבית המשפט, אז משהו דפוק במערכת, אז אנחנו משחקים בנדמה לי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת איתמר בן גביר, בקשה אדוני.

איתמר בן גביר: אני מלא הערכה לך, גבירתי יושבת-הראש, ואנשי הרשויות המקומיות ששמענו אותם, עושים עבודה גדולה וחשובה, וגם אתה אדון פרץ עמר וכמובן נציגי הפרקליטות.

איתמר בן גביר: אני יודע שאתם עושים עבודה ועבודת קודש.

איתמר בן גביר: אם אני אומר ביקורת, זה ביקורת בונה, זה ביקורת שבאה מתוך אהבה.

איתמר בן גביר: אני אקרא לכם איזשהו מייל שאני קיבלתי.

איתמר בן גביר: גם למפקד משטרת באר שבע שלחו את זה.

איתמר בן גביר: "אתמול, תאריך 4.10", כותבת כאן איזה גברת, "לקראת השעה 22:00 הלך בעלי לסופר תהילה לדוד בשכונה ג' לרכוש מספר פריטים שהיינו נחוצים לבית.

איתמר בן גביר: בעודו בחנות נכנסו ארבעה רעולי פנים, בני מיעוטים, ריססו אותו, את בן המשפחה הקופאי בגז פלפל, צרחו בקול רם כי זה שוד, החלו להכות אותם.

איתמר בן גביר: בעלי נכה 100% נחבל חבלות קשות, ספג פגיעות.

איתמר בן גביר: אחרי זה הם רוקנו את הקופה.

איתמר בן גביר: אחרי זה מגיע עוד מישהו מסופר אחד ליד ומספר שגם עבר שוד".

איתמר בן גביר: בואו נאמר את האמת והאמת היא כואבת.

איתמר בן גביר: אין שלטון חוק בנגב.

איתמר בן גביר: כשרוצים שיהיה שלטון חוק, יש דגם.

איתמר בן גביר: בזמנו היו אירועי תגי מחיר.

איתמר בן גביר: כאן טוש, כאן גרפיטי.

איתמר בן גביר: לא מקל בהם ראש אבל עבירות קלות, מה שנקרא.

איתמר בן גביר: הקימו, גבירתי היושבת-ראש, יחידה לפשיעה לאומנית, יחידה שלמה שזה העיסוק שלה, שזה המדיניות שלה.

מירב בן ארי: איפה זה היה?

איתמר בן גביר: במחוז ש"י.

איתמר בן גביר: כשאתה מקים דבר כזה התופעה נפסקת.

איתמר בן גביר: דיברנו כאן על המניע הלאומני.

איתמר בן גביר: זה ממש מעט.

איתמר בן גביר: כשמייחסים רק 19 כתבי אישום ממניע לאומני על מאות אירועים לאומניים, זה כלום, גבירתי מהפרקליטות, ואת צריכה להבין את זה.

איתמר בן גביר: אנחנו יודעים מה המשמעות של מניע לאומני.

איתמר בן גביר: אנחנו משפטנים.

איתמר בן גביר: מניע לאומני זה כפל עונש.

איתמר בן גביר: זה מכפיל את העונש.

איתמר בן גביר: היחס של בית משפט הוא יחס אחר.

איתמר בן גביר: היחידה הזאת לקחה כל אירוע של הפרת הוראה חוקית או גרפיטי, סעיף 196, זה עבירה של עד שנה מאסר, זה משהו מגוחך, והפכו אותו לבקשות למעצר עד תום ההליכים, אירוע הכי קטן.

איתמר בן גביר: אני שואל למה זה לא יכול להיות בנגב.

איתמר בן גביר: למה כל מי שמטריד מינית בחורה, ואני מקבל עשרות, כל חודש עשרות תלונות כאלה.

איתמר בן גביר: כאן בחורה הולכת לקניון וכאן בחורה הולכת למכולת ומטרידים אותה מינית.

איתמר בן גביר: למה כל מי שמטריד מינית, לא עוצרים אותו ולא משחררים אותו אחרי חקירה, אלא מגישים כתב אישום?

פרץ עמר: יש תופעה שהתלונות מגיעות בפייסבוק.

פרץ עמר: אין לי תא, אני לא בקבוצה ומן הסתם זה לא תלונה.

פרץ עמר: מי שנפגע וצריך סיוע רשויות המדינה, הוא צריך להתלונן או להרים טלפון לקו 100.

מירב בן ארי: מפקד המחוז, תרשום לך.

מירב בן ארי: אנחנו ניתן התייחסות.

איתמר בן גביר: הסמכות שלכם היא לפתוח בחקירה גם בלי תלונה.

איתמר בן גביר: ברגע שאתה יודע, ברגע שמעבירים לך גם דרך הפייסבוק תמונות או סרטונים, אתה צריך לפתוח חקירה.

פרץ עמר: בן גביר, זה לא ממוען אליי.

פרץ עמר: אני לא בקבוצה הזאת.

שמחה רוטמן: אבל תראה כמה תיקי חשיפה יש בימ"ר ש"י.

פרץ עמר: אני אספר לך משפט או שניים על ימ"ר ש"י.

פרץ עמר: זה לא אותו ימ"ר, זה גם לא אותה משטרה, זה גם לא אותה משילות.

איתמר בן גביר: בוא תסביר לנו למה ימ"ר ש"י יכולים ואתם לא יכולים?

איתמר בן גביר: למה הם יכולים לפתוח יחידה לפשיעה לאומנית ואתם לא?

איתמר בן גביר: למה על כל שחרור של נער, אני אומר עוד פעם, אני ייצגתי כל גרפיטי, עוצרים.

איתמר בן גביר: בית משפט משחרר?

איתמר בן גביר: עיכוב ביצוע אוטומטית.

איתמר בן גביר: כבר הוא מקבל עוד יומיים.

איתמר בן גביר: הולכים למחוזי.

איתמר בן גביר: מחוזי משחרר?

איתמר בן גביר: רוצים להגיש בקשת רשות ערעור לעליון.

איתמר בן גביר: למה זה לא נעשה אצלכם?

איתמר בן גביר: אני שוב אומר, אני יודע שאתם רוצים לעבוד.

איתמר בן גביר: אני יודע שאתם עובדים אבל אולי אתם לא עובדים בכיוון הנכון.

איתמר בן גביר: מילה אחת לגבי בתי המשפט.

איתמר בן גביר: חבר הכנסת, חברי, שמחה רוטמן, אתה צריך להיות מודע לזה, וחברי הוועדה למינוי שופטים צריכים להיות מודעים לזה, וזה סיפור שערורייתי שאני גיליתי אותו.

איתמר בן גביר: יש שופט אחד בבאר שבע.

מירב בן ארי: אתה לא אומר שמות.

איתמר בן גביר: לא אומר שמות.

איתמר בן גביר: טענו הבדואים שהוא מחמיר את הענישה.

איתמר בן גביר: שופט כזה, אחרי כל הדיון ששמענו כאן היה צריך להיות מקודם למחוזי.

איתמר בן גביר: היה צריך להגיד, איזה יופי, סוף סוף יש שופט שמחמיר את הענישה.

איתמר בן גביר: אתה יודע מה עשו לו?

איתמר בן גביר: הוא היה שופט פלילי.

איתמר בן גביר: אמרו לו, מעכשיו אתה תשפוט רק בדיונים - - -

אמיר אוחנה: סליחה שאני שואל אבל למה לא להגיד שמות?

מירב בן ארי: כי היה לנו כבר פה אירוע עם שמות של שופטים ואני ביקשתי לא לומר.

איתמר בן גביר: אני אגיד לך את השם שלו בצד.

איתמר בן גביר: עצרו לו את הקידום.

שמחה רוטמן: אולי פשוט ראו שהוא מחמיר.

שמחה רוטמן: רוצים שהוא יעשה יותר מעצרים.

איתמר בן גביר: הטילו וטו על הקידום שלו.

איתמר בן גביר: כאשר יש דבר כזה, אז המסר לכלל השופטים בבאר שבע זה שמי שמחמיר לא מקודם, ומי שמשחרר, אותם שופטים ששופטים שמשחררים אחרי כמה שעות מעצר, הם מתקדמים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את סלימאן, הוא גם בזום, חבר עיריית רהט.

מירב בן ארי: בקשה.

סלימאן אלעתאיקה: שלום לכולם, אני חבר עיריית רהט.

סלימאן אלעתאיקה: רציתי להבהיר דברים שנשמעים לי לא נכון.

סלימאן אלעתאיקה: המגזר הבדואי הוא מגזר נורמטיבי.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו פה יושבים עם חבר מועצה של הכפרים הבלתי מוכרים, לידי, חסין אלרפיעה גם כן הוא מכיר בחברה הבדואית.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו נגד ההכללה שנשמעת פה מפיני בדש וגם כן מאחרים.

סלימאן אלעתאיקה: אני ראיתי ושמעתי את הדברים של מפקד המחוז, מר פרץ עמר, ואני שמעתי גם את כן את הדברים של השר מאיר כהן.

סלימאן אלעתאיקה: אני שמח לשמוע שיש ישיבה היום בעיריית באר שבע, שצריכה להתמקד בנושא הזה.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו נגד פשיעה מכל סוג, אם זה גניבת סיגריות ואם זה רצח.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו רוצים לבדוק את הסיבות שגרמו לזה.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו מכירים שבחברה הבדואית, שהיישובים לא מוכרים וגם המוכרים מוזנחים במשך עשרות שנים.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו פונים לגורמים ולכל משרדי הממשלה להסדיר את העניין של הקרקעות.

סלימאן אלעתאיקה: ברשות מאיר כהן אני פונה אליו אישית פה.

סלימאן אלעתאיקה: אני אומר לו, אנחנו צריכים להיות עצמאיים הן בתכנון והן בשיווק.

סלימאן אלעתאיקה: לא יכול להיות שעשרות מקרי רצח בנגב בשנים האחרונות נגרמו מסכסוך קרקעות.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו רוצים להפסיק את זה.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו נותנים את כל הכוח שלנו.

סלימאן אלעתאיקה: אני חבר עירייה ועמדתי באירועים של מבצע "שומר החומות".

סלימאן אלעתאיקה: אני ראיתי את הצעירים ואני עמדתי שם בעיריית רהט והסברתי להם שאסור לעשות את זה.

סלימאן אלעתאיקה: צריך להפסיק עם זה, וזה רכוש של עיריית רהט.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו נגד הכללה לגבי הבדואים.

סלימאן אלעתאיקה: צריך להפסיק את זה.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו צריכים לשבת, אם זה חברי המועצות ואם זה שכנים מראשי מועצות יהודיות ואם זה ערבים.

סלימאן אלעתאיקה: צריך לשבת ביחד וגם המשטרה צריכה להיות מעורבת.

סלימאן אלעתאיקה: את ההכללה של הבדואים, הם פושעים והם עבריינים, זה צריך להפסיק.

סלימאן אלעתאיקה: אני אומר שהעניין הזה יגלוש למימדים לא נכונים.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו לא רוצים את זה.

סלימאן אלעתאיקה: אנחנו רוצים שהנגב יהיה של כולם.

סלימאן אלעתאיקה: הנגב צריך להיות של כולם, יהודים וערבים.

סלימאן אלעתאיקה: אין יהודים ואין ערבים.

סלימאן אלעתאיקה: הנגב צריך להיות של כולם ואנחנו צריכים לשמור על העתיד של הדור הבא, אחרת אנחנו נאבד את הכיוון.

סלימאן אלעתאיקה: אני שומע את ראש עיריית דימונה אומר ש-10% מהבדואים הם פושעים, זאת אומרת שיש לנו 30,000 עבריינים בנגב.

סלימאן אלעתאיקה: זה לא יכול להיות.

סלימאן אלעתאיקה: זה דבר בלתי נסבל.

סלימאן אלעתאיקה: אני שמעתי את פיני בדש.

סלימאן אלעתאיקה: הוא אומר, חברים, באים עם רכבי פאר וג'יפים ורכבים מפוארים.

סלימאן אלעתאיקה: כמה יש כזה?

סלימאן אלעתאיקה: ריבונו של עולם, מה זה?

סלימאן אלעתאיקה: אני מכיר שרוב האוכלוסייה הם אנשים נורמטיביים.

סלימאן אלעתאיקה: אני אומר לך שזה לא 10% ולא 1% אפילו שהם נכללים בעניין של הפשיעה.

סלימאן אלעתאיקה: הפשיעה הזאת היא בכל מקום בעולם ובכל החברות בעולם, אם זה בבאר שבע, אם זה בקריית מלאכי, אם זה באשדוד, אם זה ברהט, אם זה בלקיה, אם זה בחורה.

סלימאן אלעתאיקה: אני ראיתי בכתבה האחרונה ששני בדואים מרהט גנבו קופסת סיגריות וטלפון של בחורה.

סלימאן אלעתאיקה: אני נגד פשיעה מכל סוג, אם זה בגניבה של קופסת סיגריות ואם זה בנושא של רצח.

סלימאן אלעתאיקה: צריך לעצור את המטרד הזה.

סלימאן אלעתאיקה: צריך להקים אזור תעשייה, צריך להקים תשתיות, צריך להכיר בכפרים, צריך לתת לצעירים.

סלימאן אלעתאיקה: אני פונה מפה למאיר כהן ואני אומר לו, צריך לתת פתרון לצעירים.

סלימאן אלעתאיקה: לא יכול להיות.

מירב בן ארי: קודם כל תודה.

מירב בן ארי: הוא דיבר על זה גם.

מירב בן ארי: כל הזמן אנחנו מדברים כאן על העניין הזה שבנוסף לנושא של ביטחון פנים, זה הנושאים הנוספים של תעסוקה, חינוך ורווחה, אבל אני רוצה רגע שנחזור לעניין שלנו.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בקשה אדוני.

אוסאמה סעדי: תודה גבירתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: אני חייבת רגע להגיד משהו על מה שרות אמרה, בגלל שיש לי כאן באמת קדנציה של ארבע שנים בוועדות ונראה לי הרבה ועדות היינו ביחד.

מירב בן ארי: מותר לחברי הכנסת קצת להתלהם וקצת להעיר הערות ביניים.

מירב בן ארי: זה לא הופך אותם לחוליגנים.

מירב בן ארי: שמעתי את הדברים שלך.

מירב בן ארי: כשהם מגזימים יותר מדי, אני מנהלת את האירוע, אבל זה מאוד חשוב לי.

מירב בן ארי: חלק מתפקיד חבר הכנסת הוא לקרוא קריאות ביניים, הוא להעיר.

מירב בן ארי: מה לעשות, נימוס בריטי כנראה לא מאפיין פה את האירוע, אבל עדיין כשזה מוגזם, הם עוצרים וזה בסדר.

מירב בן ארי: זה חלק מהתפקיד שלהם, אז קצת הפריעה לי המילה חוליגנים.

מירב בן ארי: אני מבינה גם אותך - - -

רות וסרמן לנדה: אני לא חושבת שהנימוס הבריטי זה מה שהתכוונתי.

מירב בן ארי: פשוט המילה חוליגנים היא קצת קשה לי, עד עכשיו עוד תקועה לי פה באירוע הזה.

רות וסרמן לנדה: אז מחילה מכבודך כי יש לי הרבה מאוד כבוד אליך.

רות וסרמן לנדה: אני חושבת שמה שאת עושה פה בוועדה הספציפית הזאת הוא מאוד חשוב, להביא את כולם, ובאמת אלה דיונים שהם בליבה של מדינת ישראל.

רות וסרמן לנדה: אגב, לא התכוונתי ספציפית לוועדה הזאת.

רות וסרמן לנדה: זה מאפיין את כל הוועדות.

רות וסרמן לנדה: זה מאפיין את המליאה שאתמול באו ספורטאים פרא-אולימפיים ואנשים צורחים לנשיא המדינה וליושב-ראש הכנסת דברים הזויים על זה שכמה חברי כנסת החליטו ללכת לאבו מאזן.

רות וסרמן לנדה: בלי שום קשר שאם אני מסכימה או לא, זה בכלל לא רלוונטי.

רות וסרמן לנדה: לא דיברתי על זה, דיברתי על חוליגניזם במובן של דוגמה אישית, לא בדבר הזה שזה לא מנוהל.

מירב בן ארי: נראה לי שגם הבנו אחת את השנייה.

מירב בן ארי: אוסאמה, בקשה.

אוסאמה סעדי: גבירתי היושבת-ראש, כשקראנו שיש היום דיון על חיזוק הביטחון האישי של תושבי הדרום, אני חושב שאין חולק שצריך ביטחון אישי לכלל תושבי הדרום.

אוסאמה סעדי: לא רק לתושבי הדרום, לכלל תושבי ואזרחי המדינה.

אוסאמה סעדי: אנחנו הראשונים כמיעוט שנפגעים מהעניין הזה ואנחנו תמיד זועקים, תצילו.

אוסאמה סעדי: ריבונו של עולם, תביאו לנו את הביטחון האישי הזה.

אוסאמה סעדי: שנים אנחנו זועקים את הזעקה הזאת.

אוסאמה סעדי: רות, אני לא יכול לשבת בשקט כל הזמן.

אוסאמה סעדי: כשאני שומע דברים והסתה, והסתה פרועה והכללות נגד - - -

רות וסרמן לנדה: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, למה לא?

רות וסרמן לנדה: אתה עשית את זה קודם ואתה אומר שזה בסדר.

רות וסרמן לנדה: קריאת ביניים זה מה שאני עושה עכשיו.

אוסאמה סעדי: ואני לא קורא לזה חוליגנים.

מירב בן ארי: אני רוצה שאוסאמה ידבר עכשיו.

מירב בן ארי: בקשה.

רות וסרמן לנדה: זה בדיוק העניין.

רות וסרמן לנדה: אני לא יכולה להפריע לך לא בגלל שאתה אומר בדיוק את מה שהוויית נפשי ומה שהבטן שלי חושבת, אלא כי אתה, כבודך במקומו מונח.

רות וסרמן לנדה: מותר לך לדבר, מותר לו לדבר ומותר לנו גם לא להסכים, אבל ראוי שנקשיב אחד לשני.

רות וסרמן לנדה: זאת הייתה הכוונה, וזה מפריע, נכון.

מירב בן ארי: זהו, מיצינו את האירוע הזה.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, גבירתי היושבת-ראש, לבוא ולהסית נגד ציבורים שלמים, נגד אוכלוסייה שלמה זה אסור ולא נסכים ולא ניתן את זה.

אוסאמה סעדי: הייתה להקה פה שתזמרה כל הזמן נגד הבדואים בדרום.

אוסאמה סעדי: מה זה?

אוסאמה סעדי: בדואים זה 300,000.

אוסאמה סעדי: אם יש פה כמה פורעי חוק כמו שיש בכל חברה, אי אפשר להכתים ציבור שלם ולעשות תיוג ופרופיילינג, וזה בדיוק מה שעשה, עם כל הכבוד, השר מאיר כהן, שהוא דיבר על 10%.

אוסאמה סעדי: מה זה 10%?

אוסאמה סעדי: אני מסכים עם מה שאמר סלימאן.

אוסאמה סעדי: 10% זה 30,000.

איתמר בן גביר: זו תופעה קשה.

אוסאמה סעדי: אתה תופעה בעצמך.

אוסאמה סעדי: אתה תופעה נלוזה.

איתמר בן גביר: לא כולם שומרי חוק, מה לעשות.

אוסאמה סעדי: 30,000?

איתמר בן גביר: מסתבר.

אוסאמה סעדי: גם בציבור הערבי, אדוני שר ביטחון פנים הקודם, יש עבריינות ויש ארגוני פשיעה כמו שיש בחברה היהודית, ויש שיתוף פעולה גם בין הארגונים האלה.

איתמר בן גביר: אין סימטריה.

אמיר אוחנה: אני יכול להשיב לך?

אמיר אוחנה: אני חושב שאף אחד כאן לא אמר, כל האוכלוסייה הערבית או כל האוכלוסייה הבדואית.

אמיר אוחנה: אף אחד לא עשה לך הכללה.

אוסאמה סעדי: שמעת את פיני בדש?

אמיר אוחנה: שמעתי.

אוסאמה סעדי: אני אמרתי, אני מסכים עם מה שאמר ראש עיריית באר שבע.

אוסאמה סעדי: הוא דיבר בצורה מאוזנת.

אמיר אוחנה: אוסאמה, אני אתן לך נתון ותגיד לי מה אתה חושב.

אמיר אוחנה: האוכלוסייה הערבית מתוך אוכלוסיית מדינת ישראל, היא כמה?

אוסאמה סעדי: 21%.

אמיר אוחנה: 20%, נכון?

אמיר אוחנה: האוכלוסייה הזאת של 20%, כמובן מיעוט מתוכה, לא כולה, לא רובה - - -

אוסאמה סעדי: מיעוט שבמיעוט.

אמיר אוחנה: מיעוט שבמיעוט מחולל 60% מהפשיעה החמורה במדינת ישראל: מקרי הרצח, עבירות הנשק.

אוסאמה סעדי: מי אשם?

אמיר אוחנה: אתה מבין שיש פה בעיה?

אוסאמה סעדי: מי אשם?

אוסאמה סעדי: זה המדינה.

איתמר בן גביר: היהודים תמיד אשמים.

אוסאמה סעדי: אמרתי המדינה, לא היהודים.

אוסאמה סעדי: שתבין פעם אחת מה מדברים.

אוסאמה סעדי: אתה לא מבין אפילו.

אוסאמה סעדי: יש לך קשיי הבנה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת בן גביר, מספיק.

אוסאמה סעדי: אמיר, אני רוצה לענות.

מירב בן ארי: לא, אתה לא עונה לו.

מירב בן ארי: נתתי לאמיר להעיר לך את ההערה.

מירב בן ארי: לא יקרה.

מירב בן ארי: אתה מסיים לדבר.

מירב בן ארי: יש לי כאן סטודנטים שאני רוצה לשמוע, וסיכום של מפקד המחוז.

אוסאמה סעדי: רק לענות, שיש שבעה-שמונה מיליוני פלשתינים בשטחים הכבושים, בגדה המערבית, ברצועת עזה.

אוסאמה סעדי: למה אין אחוזי הפשיעה האלה?

אוסאמה סעדי: כי אני אומר לכם, המדינה הפקירה את הציבור הערבי.

אוסאמה סעדי: המשטרה הפקירה.

אוסאמה סעדי: יש סייענים של השב"כ שעובדים בדברים האלה של הפרוטקשן, אדוני הממ"ז.

אוסאמה סעדי: פעם אחת תגידו, אנחנו אשמים.

איתמר בן גביר: כולם אשמים.

איתמר בן גביר: השב"כ אשם, המשטרה אשמה.

איתמר בן גביר: הם אף פעם לא אשמים.

איתמר בן גביר: אוסאמה אף פעם לא אשם.

אוסאמה סעדי: גבירתי היושבת-ראש, אנחנו כן בעד ביטחון אישי.

מירב בן ארי: כן, אבל אם לא תיקחו קצת אחריות, אז אנחנו לא נתקדם.

אוסאמה סעדי: ניקח אחריות אבל אני אומר, אדוני השר לביטחון פנים הקודם, אנחנו גם רוצים לא רק ביטחון אישי.

אוסאמה סעדי: הציבור הזה בנגב, הכי חלש, הכי עני, הוא מחפש חיים.

אוסאמה סעדי: הוא לא רק מחפש ביטחון אישי, הוא מחפש חיים.

איתמר בן גביר: היית צריך לבוא לראות את הווילות.

איתמר בן גביר: עייני לא צרה בהם אבל בוא תראה את הווילות.

איתמר בן גביר: את יודעת איזה וילות יש שם?

מירב בן ארי: אני יודעת.

איתמר בן גביר: בקיסריה אין דברים כאלה.

אוסאמה סעדי: כשיש 150,000 תושבים עם 35 יישובים בלתי מוכרים, מה זה יישובים בלתי מוכרים?

אוסאמה סעדי: אין בהם אפילו תנאים בסיסיים.

איתמר בן גביר: אז בונים לכם.

איתמר בן גביר: הם לא רוצים לשלם ארנונה.

מירב בן ארי: בן גביר, אני קוראת לך לסדר פעם שנייה.

מירב בן ארי: דיי.

אוסאמה סעדי: הם פשוט לא רוצים לשמוע את האמת.

אוסאמה סעדי: אין תנאים, אין חשמל.

אמיר אוחנה: אגב, גם האוכלוסייה החרדית היא אוכלוסייה מאוד ענייה אבל אתה לא רואה שם פשיעה כזאת.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר לך, אין חשמל, אין מים, אין כבישים, אין לימודים, אין חינוך, אין תעסוקה.

אוסאמה סעדי: אני מברך על זה שהיום רוצים לעשות תוכניות גם ברווחה, גם בתעסוקה, גם באזורי תעשייה.

אוסאמה סעדי: אני אומר, אנחנו רוצים לשלב ידיים, ואני אמרתי לך את זה.

אוסאמה סעדי: אנחנו ברשימה המשותפת וגם ברע"מ וגם כשהיינו רשימה משותפת אחת, כשהלכנו לשר לביטחון פנים ולשר המשפטים ולמפכ"ל, הלכנו לכולם ויש את זה בכתובים.

אוסאמה סעדי: אנחנו נוכל להראות לכם את זה.

אוסאמה סעדי: אני מסכים איתך, חקיקה קיימת, ענישה מקסימלית.

אוסאמה סעדי: ביקשתי להגדיר.

אוסאמה סעדי: אדוני הממ"ז והפרקליטות, אתם הגדרתם גניבת רכב, מכת מדינה.

אוסאמה סעדי: אתם הגדרתם זריקת אבנים באינתיפאדה הראשונה, מכת מדינה.

אוסאמה סעדי: היום עם כל העבירות האלה שפוגעות גם בציבור הכללי, גם ביהודי, גם בערבי אנחנו משלמים מחיר דמים.

אוסאמה סעדי: היום אנחנו עם 100 הרוגים מתחילת השנה.

אוסאמה סעדי: אנחנו קוראים לכם להגדיר את העבירות האלה כעבירות מכת מדינה.

אוסאמה סעדי: גם פרוטקשן, גם שוק אפור, גם החזקת נשק.

אוסאמה סעדי: בקשה, תרימו את העניין.

אמיר אוחנה: על זה אנחנו מסכימים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הנה, אנחנו מסכימים בסוף.

מירב בן ארי: חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: אני חושבת שרוב הדברים נאמרו.

קרן ברק: אני פשוט זוכרת את מערכת הבחירות.

קרן ברק: אני זוכרת שפשוט נפתלי בנט ואיילת שקד ירדו לדרום ואמרו, אנחנו נחזיר את המשילות לדרום.

קרן ברק: זה הייתה סיסמת הבחירות של ימינה: אנחנו נחזיר את המשילות לדרום.

קרן ברק: מאז, מה שאנחנו רואים זה את הדבר ההפוך.

קרן ברק: אני קודם כל חושבת שחבל, כי הם באמת נתנו איזושהי תקווה לתושבי הדרום, ובטח תושבי הדרום מאוד שמחו שאותו בן אדם שאמר שיחזיר את המשילות לדרום, גם עומד היום בראש הממשלה ואין לו שום מעצור בעצם להחזיר את המשילות לדרום.

קרן ברק: אני חושבת שאם זו הייתה סיסמת הבחירות, אז צריך לחזור אליו ולומר לו, איפה המשילות?

קרן ברק: אם אני עכשיו פורטת את זה לפרוטות, חברתי רות, אין בעיה של חוקים.

קרן ברק: החוקים קיימים כמעט כולם.

רות וסרמן לנדה: זה לא נכון.

קרן ברק: כן נכון.

קרן ברק: נתנו פה אין-ספור דוגמאות של חוקים שכתובים ולא נאכפים.

קרן ברק: אנחנו יכולים לשבת ולדקדק על כל אות ועל כל מילה, ואז בסוף בפרקטיקה של החיים שום דבר מזה לא קורה.

קרן ברק: אני מסכימה שהרבה מזה זה לא קשור באמת למשטרה אלא גם לפרקליטות וגם לבתי המשפט.

קרן ברק: הסיפור של הטרדות הנשים בבאר שבע, אז תוסיפו את זה לכל הפגיעות בנשים, והאלימות בתוך המשפחה והאלימות נגד ילדים ופדופיליה.

קרן ברק: בסוף כמעט בכל הנושאים האלה יש חוקים, ובסוף מי שבעצם משחרר את העבריינים זה הפרקליטות.

קרן ברק: אין לי מושג למה תמיד בסוף, במאזן הזה שבין הגנה על הציבור הכללי לבין הגנה על זכויות העבריין, כמעט תמיד זכויות העבריין אצלם מנצחות והחברה כולה יוצאת נפגעת.

קרן ברק: אם אנחנו לא נשנה את כל הסדר הזה בכל העבירות האלה, ונגיד, אנחנו צריכים לקיים פה חברה מתפקדת, משילות, חוסר אנרכיה, סדר וארגון.

קרן ברק: חברה בלי ביטחון פנים חזק, היא לא יכולה לתפקד.

קרן ברק: זה כלל ידוע בכל החברות בכל העולם.

קרן ברק: ביטחון פנים חזק הוא זה שיוצר את החברה כסדר מאורגן.

קרן ברק: אנחנו עדיין חברה דמוקרטית ואנחנו לא נתנער מהדמוקרטיה אצלנו, אבל בין הסדר של זכויות הנאשם והעבריין לבין לשמור על החברה, אנחנו חייבים לשים את זה בראש סדרי העדיפויות וקודם כל לשמור על החברה.

קרן ברק: גם להפר את האיזון מבחינתי.

קרן ברק: נפר אותו לצד השני מתי שזה יתאזן, אבל זו העת שבה אנחנו צריכים להחזיר את החברה לסדר.

קרן ברק: יש לנו היום, לי ולרות את השדולה לערים מעורבות.

קרן ברק: מהבדיקות שאני עשיתי יש קושי אולי כן באיסוף הנשקים ובפרוצדורה של האיסוף.

קרן ברק: אם אתה צריך לכל דבר כזה שופט ואחרי זה נותנים לך כתובת ואין שם כלום, אם אפשר את התהליך הזה, שאולי שופט לא צריך לאשר כל דבר וכשנותנים כתובת, אז לא שהבן אדם יגיד, אני לא יודע למה יש לי פה נשק מתחת לרצפה, זה לא קשור אליי, אלא שכל האנשים באירוע הזה יישאו באחריות, זאת אומרת, בין זה שהוא אומר זה לא אני, כולם יישאו באחריות ולא אף אחד.

קרן ברק: האיזונים האלה חייבים להשתנות בעיניי בדברים האלה, ואת זה אולי פה בוועדה את כן יכולה לשנות.

מירב בן ארי: אוקיי, אני אבדוק את זה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לשמוע את הסטודנטית שיר צדוק שהיא יו"ר אגודת הסטודנטים, מגיעה מבאר שבע.

מירב בן ארי: בקשה.

שיר צדוק: שלום, תודה רבה על ההזדמנות לשתף אתכם בחוויה של צעירי וצעירות הדרום.

שיר צדוק: אני ברשות

שיר צדוק: כם אתחיל באיזשהו מקרה שקרה חודש שעבר.

שיר צדוק: צעירה, סטודנטית הגיעה לפארק שנמצא בלב שכונה צעירה, תוססת, פארק מלא באנשים, התיישבה עם חברים כשלפתע מישהו ניגש מאחוריה, תפס אותה בידיים, התחיל לגרור אותה לאחור כשהוא קורא "בואו לאנוס אותה".

שיר צדוק: המקרה המזעזע הזה התרחש בפארק מלא אנשים ותודה לאל שהיה שם המון אנשים שיכלו לעצור את המקרה.

שיר צדוק: לאחר שהגיעה המשטרה היא התלוננה.

שיר צדוק: התוקף נעצר.

שיר צדוק: חמישה ימים בלבד לאחר המקרה הזה היא הגיעה שוב לאותה נקודה, לאותו פארק וראתה את אותו תוקף.

שיר צדוק: היא העלתה את המקרה הזה לרשתות החברתיות.

שיר צדוק: מהתגובות ומההדף שנוצר מהמקרה הזה התגלו עשרות נשים שחוו הטרדה מאותו בחור בדיוק, ותנחשו מה?

שיר צדוק: גם באותו פארק.

שיר צדוק: תראו, המקרה הזה הוא אחד מתוך רבים שבחרתי להציג את זה בפניכם פה ולהגיד לכם אותו היום, אבל האמת היא שאנחנו סובלות וגם סובלים ממקרים רבים כאלה.

שיר צדוק: בשנים האחרונות התחילו להתפתח גם אפליקציות ומיזמים חברתיים כדי לאפשר לנשים לדבר אחת עם השנייה כשהן הולכות ברחוב במרחב הציבורי, כדי שהן ירגישו מוגנות ושיש להן תמיד למי לפנות ומישהי שתגן עליה למקרה שיקרה משהו, אבל זו לא צריכה להיות אחראיות רק של הקורבן.

שיר צדוק: היא לא צריכה להגן על עצמה.

שיר צדוק: צריך לעצור את ההטרדה הבאה.

שיר צדוק: צריך מבעוד מועד לקדם תהליך מדיני כדי למנוע מהמקרים האלה להיות.

שיר צדוק: אני פונה אליכם, חברי וחברות כנסת כמפתחות ההגה של הספינה הזאת.

שיר צדוק: היא בידיים שלכם.

שיר צדוק: אני תושבת העיר באר שבע.

שיר צדוק: באר שבע היא עיר שמפתחת צעירים, היא מפתחת הזדמנויות.

שיר צדוק: באר שבע היא הבית שלי והיא הבית של כולנו ואנחנו מרגישים לא מוגנים בבית שלנו.

שיר צדוק: אני אשתף אתכם במשהו שסטודנטית אמרה לי לא מזמן.

שיר צדוק: היא אמרה לי שהטרדה מינית זה חלק מהסיכונים שאת לוקחת על עצמך כשאת עוברת לדרום.

שיר צדוק: איזה משפט כואב לשמוע על זה.

שיר צדוק: להגן על תושבות הדרום זה לא אינטרס רק של באר שבע, זה אינטרס לאומי כי הדרום זה העתיד של מדינת ישראל.

שיר צדוק: אני אסכם ואני אגיד שביטחון המרחב הציבורי היא זכות שמגיעה לכולנו.

שיר צדוק: אל תדירו את הזכות הזאת מאיתנו.

שיר צדוק: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מנהל סיעת רע"מ, ואליד, בבקשה.

מירב בן ארי: הוא ביקש לדבר, גם תושב הנגב.

ואליד: תודה מירב.

ואליד: אני תושב הנגב.

ואליד: אני מסכים עם כולם.

ואליד: יש בעיה רצינית בנגב והיא בעיה גם כללית בחברה הערבית, שהיא בעיית הפשיעה ולכן רע"מ כשנכנסה לממשלה, אנחנו שמנו על זה דגש, על נושא הפשיעה והאלימות החברה הערבית.

ואליד: גם בדרום, היישובים היהודיים וגם היישובים הערבים באותה קלחת, לכן אנחנו צריכים להיות ביחד בנושא הזה ולנסות כמה שיותר לצאת מהפלונטר הזה ולעזור לאנשים שירגישו בנוח ושיהיה להם ביטחון אישי.

ואליד: חשוב לי להגיד ש-50% מהאוכלוסייה הבדואית בנגב הם מתחת לגיל 15 ו-32% הם צעירים.

ואליד: יש הזנחה של שנים רבות בנגב.

ואליד: זה מתבטא בכל מיני נושאים.

ואליד: יש את הנושא של האבטלה.

ואליד: ראש המועצה של דימונה דיבר גם על אזורי תעשייה.

ואליד: יש מחסור באזורי תעשייה.

ואליד: אני אתן לכם דוגמה.

ואליד: מזה שלוש שנים אנחנו מטפלים בנושא אזור התעשייה של תל שבע ולא מצליחים להגיע לפתרון.

ואליד: צעירים שאין להם תעסוקה, איפה ילכו?

ואליד: יש עוד סוגיה, סוגיית הדיור של כלל האנשים ובמיוחד הזוגות הצעירים.

ואליד: אני רוצה לספר לכם סיפור שאני מכיר באופן אישי.

ואליד: יש צעיר בדואי שרוצה להתחתן.

ואליד: בנה בית, המדינה הרסה אותו.

ואליד: חיכה כמה חודשים, בנה אותו שוב והמדינה הרסה אותו.

ואליד: אני מכיר את הצעיר הזה באופן אישי.

ואליד: הוא התייאש והלך לעולם הפשיעה.

איתמר בן גביר: אם זה בית לא חוקי, מה אתה רוצה?

ואליד: אני כרגע מדבר על למצוא פתרונות.

ואליד: אנחנו לוקחים אחריות בנושא הזה ורוצים לעזור לצעירים לצאת מכל העולם הזה ולחיות בשלום בתוך החברה ולהתנהל בצורה תקינה.

ואליד: בכל הנושא של חינוך פורמלי ושירותי רווחה, יש מחסור בנושא הזה.

ואליד: אנחנו רוצים לשפר את הנושא של התיכונים, יותר סטודנטים באוניברסיטאות ולהשתלב בשוק העבודה.

ואליד: אני בסוף רוצה להתייחס לנושא ההסתה של התקשורת.

ואליד: באר שבע היא עיר גדולה ואני שמעתי את רוביק דיבר בצורה יפה, בצורה מאוזנת.

ואליד: התקשורת צריכה להפסיק את נושא ההסתה הזה.

ואליד: יש פשיעה בכל החברות.

ואליד: אנחנו רוצים להשתלב בתוך החברה, רוצים לסייע לצעירים לצאת מכל הנושא הזה של פשיעה ולצאת לדרך חדשה שאנשים ישתלבו בכל התחומים שנמצאים על סדר היום במדינה.

ואליד: תודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים למפקד מחוז הדרום, פרץ עמר, קודם כל התייחסויות לחברי כנסת וסיכום שלך.

פרץ עמר: אוקיי, אז אני קודם כל אומר כמה דברים לדברים שנאמרו על ידי חברת הכנסת יסמין.

פרץ עמר: אני חושב שדווקא תושבי באר שבע שיכולים להביע ולהשמיע את קולם, הם אלה שמשמיעים בצורה הכי אמיתית ואותנטית את המצוקות ואת הקשיים של העיר, כך שאני יכול לומר בוודאות שמה שהיא אמרה זה באמת התחושה של רוב הציבור בבאר שבע, אבל חשוב גם לומר שלדברים האלה גם ניתנו לא מעט פתרונות, ופתרונות, כשאתה נותן אותם, התגובה והשינוי תמיד חל באיזשהו זמן אחרי, אבל הדברים נמצאים על סדר היום.

פרץ עמר: שיקלי אמר במספר דברים על הביטחון האישי, הוא רוצה לראות תוצאות.

פרץ עמר: קשה מאוד למדוד מה זה ביטחון אישי.

פרץ עמר: אין סרגל מדידה לביטחון אישי.

פרץ עמר: ביטחון אישי הוא דבר סובייקטיבי.

פרץ עמר: ככל הנראה כל פעם שמישהו יגיד שהוא לא מרגיש בטוח, זה אומר שזה 100% לא ביטחון אישי.

פרץ עמר: זאת הגישה שלי ואני לא מסתכל על מספרים ולא מסתכל על סטטיסטיקות.

פרץ עמר: אנחנו מדברים על ביטחון אישי.

פרץ עמר: אני מנסה לדלות את תחושות הביטחון האלה.

פרץ עמר: מאחר ואין לי גישה לכל אדם שמביע חוסר ביטחון, אנחנו עושים את זה דרך המדיה.

פרץ עמר: אנחנו עושים דברים שבדרך כלל מעולם לא עשינו.

פרץ עמר: אנחנו מנסים להגיע מתוך המדיה, לא מעט אינפורמציה כדי להבין באיזה קבוצות יש חוסר ביטחון אישי ושם בעיקר למקד את הפעילות.

פרץ עמר: יתרה מזאת, אמרנו והדגשנו שקהילה היא קהילה מונעת פשיעה.

פרץ עמר: קל מאוד לטפל בפשיעה ותופעות פשיעה בתוך הקהילה כשהקהילה עצמה מתארגנת ומסייעת.

פרץ עמר: במקומות מסוימים בבאר שבע שלא היו קהילות, בנינו קהילות.

פרץ עמר: אנחנו כמשטרה, לא התפקיד שלנו לבנות קהילה.

פרץ עמר: התפקיד של המשטרה לא לבנות ועדים של כלניות וחרציות, כי כל הזמן נבנים שם שכונות שלמות בתוך העיר באר שבע כאיזושהי עיר שמפתחת בהיקפים מטורפים, ואנחנו באים מיוזמתנו ומקימים קהילה כי קל לי יותר לטפל בפשיעה כשאני מדבר לקהילה ולא מדבר לאדם פרטני, כי אז היכולת שלי להשפיע היא הרבה יותר גדולה.

מירב בן ארי: כמה מתנדבים יש היום בבאר שבע במשטרה?

פרץ עמר: אני לא יודע את המספר המדויק אבל תיכף נדבר על זה שאנחנו מקימים יחידות מתנדבים דווקא לאור העובדה שהביעו הרבה מאוד מציבור העיר שהם רוצים לעשות פעילות מליצית.

פרץ עמר: אני לא רוצה שיהיו מליציות, אלא להפוך אותם להיות משהו יותר מוסדי, יותר מסודר, פעם אחת, כדי למנוע חלילה איזשהו אימפקט לא טוב שיכול בעצם לדרדר את המצב ולא לתקן אותו, ופעם שנייה, גם לתת להם כלים וסמכויות כדי שלא יסתבכו, אז זה דברים שתיכף אני גם אומר בסוף.

פרץ עמר: כל הסיפור של הבנות שעושות ג'וגינג, בסוף השבוע האחרון אנחנו נתנו לזה פתרון.

פרץ עמר: אנחנו לא מקלים ראש בדבר הזה.

פרץ עמר: היו גם לא מעט מקרים שאנשים העלו בטיקטוק איזושהי נערה שיוצאת מהפורום ואיזושהי יד נשלחת לעברה מרכב נוסע והיא קיבלה פליק.

פרץ עמר: אני רוצה להגיד לכם שתוך ארבע שעות הגענו לחשוד ועצרנו אותו.

איתמר בן גביר: מה איתו?

פרץ עמר: בבית המשפט לא היו יכולות מעצר.

פרץ עמר: אתם מסתכלים על הדברים האלה כאילו שזה איזושהי רשלנות או משהו בדומה לזה.

אמיר אוחנה: זה לא נגד המשטרה.

איתמר בן גביר: השאלה אם הוגש כתב אישום.

פרץ עמר: עוד לא הספקנו כי בהארכת מעצרים הוא שוחרר.

פרץ עמר: אני צריך להגיד ואתם חייבים להבין שבמסגרת איסוף הראיות משטרת ישראל ביממה לא יכולה לאסוף את כל הראיות ולגשת עם זה לכתב אישום כי לפעמים צריך הרבה מאוד השלמות שנדרשות על פי דין, וכדי להגיע לכתב אישום נדרשים לנו לא מעט ימים.

איתמר בן גביר: אני עורך דין ואני ראיתי אלפי כתבי אישום.

איתמר בן גביר: כשיש לך סרטון ורואים בסרטון שהוא מטריד אותה מינית, אתה תוך יומיים יכול להגיש כתב אישום כזה.

פרץ עמר: לא מספיק.

פרץ עמר: אני אומר לך בוודאות.

איתמר בן גביר: אני מכיר התנהלות אחרת.

פרץ עמר: אנחנו באופן מעשי אמורים להתמודד עם הסוגיות הלא פשוטות.

פרץ עמר: כשמישהו פה דיבר, לא צריך חוק או לא צריך שינויים, אני חושב שכן צריך לעשות שינויים, לקחת את החוקים ולהתאים אותם לתקופה הבוערת.

מירב בן ארי: תן את הדוגמה של הבחור הזה עם האוטו בבאר שבע בשבוע שעבר.

מירב בן ארי: יש פה גם אמרות שזה קורה בכל מקום בארץ.

מירב בן ארי: פה יש משהו מאוד מיוחד בדרום.

מירב בן ארי: רואים את זה בטח בעליית מדרגה בתקופה האחרונה, אבל ספר על האירוע הזה שבו תושב באר שבע נוסע באוטו ומישהו שולף אותו מהאוטו.

רות וסרמן לנדה: זה באמת מטורף.

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

פרץ עמר: זה באמת מטורף אבל מה שקרה ביום שבת, הנה, תקשיבו למשל דוגמה מובהקת איך המשטרה צריכה להיערך לבלתי נודע, כי זה מבחינתנו נעלם.

פרץ עמר: במתמטיקה זה משוואה שקשה לפתור אותה.

פרץ עמר: לנו עוד יותר קשה לפתור כי אני לא נמצא בכל צומת, אבל בנינו לעצמנו כל מיני רשתות כדי להצליח וללכוד אדם שלוקח מישהו באמצע הרחוב, לשלוף אותו, ואני יכול לתפוס אותו תוך 100–200 מטרים, וזה מה שקרה עם אותו תושב שגב שלום, עבריין מוכר.

פרץ עמר: הוא ילך לשנים ארוכות כי אין פה ויכוח, כי הוא נשלף מתוך האוטו.

פרץ עמר: מבחינה ראייתית היא אבסולוטית, אבל יש עבירות שכדי להוכיח את העבירה, יש הרבה מאוד דברים שאני צריך לבוא ולהשלים, שלעיתים אני צריך את שיתוף הפעולה של העבריין, למרבה הפלא.

פרץ עמר: אם אתה כמובן מבוסס בראיות צילומיות פורנזיות, אז אולי אתה צריך פחות, אבל דרישת הסף להגיש כתב אישום היא תשתית ראייתית בסיסית שהיא צריכה להיות מספיק טובה לבית המשפט.

פרץ עמר: אמר השר לשעבר אמיר אוחנה לגבי הפרקליטות.

פרץ עמר: אני הייתי בפרקליטות גם אחרת.

פרץ עמר: פרקליטות דרום זה פרקליטות שהיא באמת לוחמנית והיא לא מוותרת על אף תיק, אבל לפעמים קורה שהתיק הוא מחורר, אין בו מספיק ראיות.

פרץ עמר: אנחנו נגיע לבית המשפט, נקבל סטירת לחי בזיכוי.

פרץ עמר: אין פה חוכמות.

פרץ עמר: אני אומר לכם שבהרבה מאוד מקרים התיקים הולכים להשלמות ועוד השלמות כדי באמת לנסות להציג את הראיות החסרות בשביל להביא לדין.

פרץ עמר: איפה הסמכויות והשינויים בחקיקה שאנחנו צריכים?

פרץ עמר: יש פעולות בעבירות שהמהירות שלהן כשהן מתבצעות, אין זמן ללכת לבית המשפט.

פרץ עמר: אם אני צריך לאכן עבריין שכרגע עשה שוד, ואני צריך ללכת לבית המשפט כדי להוציא צו - - -

איתמר בן גביר: למה?

איתמר בן גביר: סעיף 25 לפקודת סדר הדין הפלילי, אתה יכול להיכנס לבית אם זה פשע שבוצע.

איתמר בן גביר: אתה לא צריך צו.

קריאה: ואם זה נודע לך אחרי 48 שעות?

פרץ עמר: לצערנו לא כל התלונות מגיעות בזמן.

פרץ עמר: אם אני רוצה לצאת במסר פה לציבור, אני מבקש מהציבור שיתלונן אבל שיתלונן למשטרה, לא בפייסבוק ולא בכל מיני אתרים שפתאום צפו בהם.

רות וסרמן לנדה: האם אין פה עניין של הסברה?

רות וסרמן לנדה: אני אתן לך דוגמה.

רות וסרמן לנדה: בטירה המשפחה של מנסור, המשפחה התלוננה למשטרה.

רות וסרמן לנדה: מה שקרה זה שהאימא פשוט נרצחה.

רות וסרמן לנדה: יש להם ילד אוטיסט, סיפור מאוד קורע לב, באמת משהו נוראי.

רות וסרמן לנדה: אנשים מפחדים, במיוחד בחברה הערבית, לשתף פעולה עם המשטרה כי העבריינים פשוט באים ומחסלים אותם או בן משפחה.

רות וסרמן לנדה: מה עושים?

פרץ עמר: אני אומר שני דברים.

פרץ עמר: פה קראו כמה קריאות ביניים, שהאוכלוסייה האזרחית הערבית צריכה להבין שהיא צריכה גם היא להגן על עצמה, היא לא יכולה רק לסמוך על משטרת ישראל.

פרץ עמר: אם אני מגיע לזירת רצח, אני אסבר לכם את האוזן, באום אל פאחם או ברהט, ואנחנו מגיעים עם ניידות ואתה רואה את הבן אדם עם צינור מים שוטף את הזירה.

פרץ עמר: הוא לא שוטף בגלל שהוא לא רוצה לראות דם, הוא שוטף כי אם הוא לא ישטוף, הוא יקבל את הכדור הבא בראש.

פרץ עמר: אני רוצה לומר ששיתוף הפעולה של האזרחים איתנו הוא כורח המציאות כדי לאסוף את הראיות שבסוף יהיה תיק בבית המשפט שהוא יוכל בסוף להיות מורשע.

פרץ עמר: סיכויי הרשעה, שיהיו סיכויים טובים.

פרץ עמר: כל אותן בנות שמוטרדות, וזה דבר שכואב לי בצורה מטורפת כי בחורה בציבור הישראלי הולכת עם מכנסים קצרים ועם חולצה בלי כתפיות ומישהו כנראה מתרגם את זה לא נכון והוא חושב שהכול מותר.

פרץ עמר: זה אם כל הצרות ושם צריך לטפל בו.

פרץ עמר: כשדיברתי על בריונות, זאת בריונות.

פרץ עמר: בריון, זה שמניח את ידו על אדם ללא אישור ומשפיל ופוגע.

פרץ עמר: צריך לטפל בו במלוא החומרה, אבל כדי שנוכל לטפל בו במלוא החומרה היא צריכה להיות עבירה כזו שאפשר לטפל בה במלוא החומרה.

פרץ עמר: הטרדה מינית היא לא מסוג העבירות החמורות לצערי במדינת ישראל ואני חושב שהיא צריכה להיות כזאת, כי לא יכול להיות שאם אנחנו מגדלים ילדים וילדות, ולי יש גם ילדה.

פרץ עמר: לא הייתי רוצה שמישהו יתחב את ידו, איזה גיבור גדול.

פרץ עמר: אני רוצה לראות שמישהו בתוך המגזר הערבי יניח את ידו על נערה ערבייה.

פרץ עמר: באותו יום יהיה שם קטטה המונית וחלילה יכולים להיהרג אנשים.

פרץ עמר: מישהו פה הזכיר את הטיקטוק.

פרץ עמר: אתם יודעים כמה מעצרים אנחנו מביאים בטיקטוק?

פרץ עמר: עשרות רבות.

רות וסרמן לנדה: כן, הציבור הערבי הצעיר יותר ויותר בטיקטוק.

פרץ עמר: גם היהודי.

פרץ עמר: הם מתגאים ברובה 16M ומשתוללים.

פרץ עמר: אנחנו מביאים את כולם, חוקרים את כולם.

פרץ עמר: הולכים עם הצילומים האלה למעבדות.

פרץ עמר: איפה שמעבדה יכולה לכתוב ולהוכיח שמדובר בנשק קטלני, הוא ילך לבית המשפט עם כתב אישום מאוד חמור, אבל איפה שהמעבדה לא יכולה להוכיח, לא יהיה כתב אישום כי החוק דורש חוות דעת.

פרץ עמר: בלי חוות דעת זה לא עובד.

פרץ עמר: אי אפשר כל הזמן להגיד, הפרקליטות, המשפט.

קרן ברק: החוק דורש מה?

פרץ עמר: חוות דעת שהנשק הוא נשק הורג, כי אם אני רוצה להאשים אותו בהחזקת נשק - - -

קרן ברק: זה בדיוק המקום להגיד מה יכול לעזור לך.

קרן ברק: הנה אתה אומר, חוות דעת.

קרן ברק: אולי את זה צריך להוריד מהמילים?

קרן ברק: זה מה שאנחנו שואלים.

איתמר בן גביר: כאן זה יותר בעיה כי בסוף יגידו לך שזה היה נשק צעצוע.

איתמר בן גביר: חוות דעת, יש היגיון.

קרן ברק: הוא אומר שכל דבר קשה לו.

קרן ברק: מה אנחנו יכולים לעזור לו שיהיה לו יותר קל?

פרץ עמר: אני אסביר בשני משפטים.

פרץ עמר: אסור להוריד כל מיני דרישות חוק בהקשרים לנשק.

פרץ עמר: מחר בבוקר בפורים אני ארצה לתפוס מישהו מסוים, אני אגיד לו, היית עם נשק, הנה התמונה שלך.

פרץ עמר: זה יעמיד אותו לדין על נשק?

קרן ברק: זה גם קיצוני, פורים.

פרץ עמר: אני סתם הבאתי את זה כמשל.

פרץ עמר: ברור לי.

פרץ עמר: אני לא עושה מזה כאילו זה חזות הכול.

מירב בן ארי: התוכנית החדשה של המשרד לביטחון פנים, איך זה משפיע על האזור שלך?

פרץ עמר: אני רוצה לומר לך שמחוז דרום עם המשאבים הקיימים שלו יעשה ועושה את המקסימום.

איתמר בן גביר: היה שאלה על הימ"ר.

איתמר בן גביר: למה לא פועלים כמו ימ"ר ש"י?

פרץ עמר: אז אני אסביר לך.

פרץ עמר: יש ימ"ר שהוא נושאי ויש ימ"ר שהוא ימ"ר כללי.

איתמר בן גביר: אז תקים ימ"ר נושאי.

פרץ עמר: בקשה, אתה מוכן להעביר לנו משאבים ממפלגת - - - ?

מירב בן ארי: לא, הוא לא בקואליציה.

מירב בן ארי: משאבים זה פחות הוא.

איתמר בן גביר: מירב תעביר לך את המשאבים.

איתמר בן גביר: אם זה הבעיה שלך, מירב תעביר לך את זה.

פרץ עמר: בן גביר, אתה מוזמן אליי לביקור.

פרץ עמר: אני חייב להראות לך דברים שאתה לא רואה אותם, כי אתה תמיד נכנס בקצוות.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לבוא בקשה.

פרץ עמר: את מוזמנת.

מירב בן ארי: אני אעשה לכם סיור של הוועדה.

פרץ עמר: אני רוצה להגיד לך, בן גביר, דבר מאוד פשוט.

פרץ עמר: יש הרבה מאוד דברים שהם דינמיקה של איזשהו קמפיין שמוביל, ולפעמים בקמפיין הזה יש הרבה מאוד דברים לא כל כך מדויקים וכולם, כל הציבור כי אין דרך אחרת לדעת.

פרץ עמר: השופר, הוא נמצא בתקשורת.

פרץ עמר: הוא מבין את מה שהוא מבין.

פרץ עמר: בואו תראו בעיניים את הדברים האמיתיים.

פרץ עמר: פעם אמרו לי שיש דון קישוט.

פרץ עמר: חיפשתי אותו עד גיל 12, לא היה, התייחסתי אל זה כאל אגדה.

פרץ עמר: תתייחסו לדברים שאתם רואים בקמפיינים כאלה כאל אגדות.

פרץ עמר: 37 שנים אני בנגב.

פרץ עמר: אני אומר לכם שאני כואב את הנגב לא פחות מאף תושב.

פרץ עמר: אני גם תושב הנגב, לא תושב תל אביב, ואני לעולם לא אעבור לתל אביב.

פרץ עמר: אני חושב ששם פחות טוב אבל לא משנה.

פרץ עמר: אני תושב הנגב.

פרץ עמר: כואב לי ואני רוצה להישאר בנגב.

פרץ עמר: הנה, מפקדי, השר שלי היה השר אוחנה.

פרץ עמר: יכולתי לפרוש, לקבל פנסיה מלאה ואולי ללכת לעבוד עם בהמות וצמחים, פחות לראות אנשים, זה הרבה יותר נוח כי לוועדה הזאת לא הייתי מגיע, אבל אני בחרתי ללכת לשנתיים ושלוש לדרום כדי להשלים אג'נדה שלי ולמידה שלי במהלך כל השנים האלה, שאני יודע מה הדרום צריך.

פרץ עמר: אני יודע גם בלי אמצעים, אני כבר אומר את זה בצורה הכי גלויה בפרהסיה.

פרץ עמר: גם אם לא יתנו לי תקן אחד, אני אעשה את הכול כדי שהתופעות האלה לא יהיו, כי אני לא רוצה שהם יהיו שם לא בגלל שעכשיו אני ריבון העולם, אלא בגלל העובדה שאני נמצא במשמרת הזאת.

פרץ עמר: יש לי הרבה מה להשפיע ואני אעשה את הכול.

פרץ עמר: יתנו לי יותר כלים, אני אעשה יותר.

פרץ עמר: יתנו עוד יותר כלים, אני אעשה עוד יותר.

פרץ עמר: יש לי תוכנית סדורה מה הדרום צריך.

רות וסרמן לנדה: זה מאוד יעזור אם המשפטנים של המשטרה ספציפית לאזור שלך יכווינו את הוועדה בסיור.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם את הדיון עם כמה דברים להמשך.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה מפקד המחוז על הסקירה, ההתייחסות לשאלות של חברי הכנסת, גם לנציגת הפרקליטות.

מירב בן ארי: אני יודעת לפחות ממה שנחשפתי על העשייה והעבודה, אבל אני גם באותה מידה מודעת לחשש האמיתי של תושבי הדרום והפגיעה בביטחון האישי שלהם, ולכן אנחנו צריכים לשלב בין העשייה שנמצאת וקיימת לבין להחזיר את תחושת הביטחון לאותה צעירה שחוזרת לפארק ועד אותו בחור שנוסע באמצע באר שבע ונשלף מהאוטו או סתם משפחה מתל אביב שנוסעת לאילת ועל הדרך נרגמת באבנים או נתקלת בנהיגה מסוכנת.

מירב בן ארי: מאוד חשוב לי להגיד, לא היה כאן בעיניי הכללה.

מירב בן ארי: אנחנו ממש לא שם.

מירב בן ארי: אני מכירה, לפחות מה שראיתי, ואני גם אגיע עוד שבועיים עוד פעם לנגב.

מירב בן ארי: חוץ מהסיור של הוועדה שיהיה אצלך במחוז, אני רוצה קצת יותר להעמיק בנושא הפזורה.

מירב בן ארי: מטריד אותי הנושא של הפוליגמיה.

מירב בן ארי: מטריד אותי הדור ב' של הפלשתינים שנוצר שם בגלל הנשים, אבל מטריד אותי העניין שיש כאן ריבוי נשים, שזאת תופעה שלא קיימת בשום מדינה מודרנית בעולם והיא קיימת פה מתחת לאף.

מירב בן ארי: אנחנו גם הרבה פעמים מתגברים אותה בכספים של המדינה שזה גם, אגב, חייבת לומר, בשיח עם מאיר כהן ועם מנכ"ל ביטוח לאומי כדי לעשות איזשהו צוות חשיבה כדי לראות איך אנחנו בולמים את התופעה של החד-הוריות שנמצאת, שזה אירוע בפני עצמו, לכן אני באופן אישי אגיע עוד שבועיים.

מירב בן ארי: בלי קשר, יהיה סיור של הוועדה למחוז הדרום עם חשיפה של התוכניות שלכם, כולל כמובן יחידת יואב, מגן, מה שתחליטו שחברי הוועדה יראו.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה סיור עומק.

מירב בן ארי: נבוא אליכם שגם הם יחשפו לאירוע הזה.

מירב בן ארי: אני לוקחת כמה דברים לפעולה.

מירב בן ארי: אחד, אני חושבת שאנחנו צריכים להגביר את הפיקוח על העניין של טיקטוק, על הרשת הזאת שאמנם מביאה גם לכם את הכלים להתמודדות, אבל אם היא נותנת פתח שבו אפשר מלהטריד בחורות ועד נשקים, אולי הכנסת צריכה באיזשהו מקום להתחיל להבין את האירוע הזה, כי הוא אירוע מאוד מורכב.

מירב בן ארי: הנושא של בתי המשפט שעלה כאן, אני אישית אלך ואפגש עם הנשיאה של המחוזי באר שבע.

מירב בן ארי: נבדוק איזה כלים אנחנו יכולים כחברי כנסת, איזה כלים אנחנו יכולים כוועדה לקדם.

מירב בן ארי: יש בעיה אמיתית בבתי המשפט, השחרורים, האזיק האלקטרוני, מעצר בית, אותם מקומות שלא ניתנים לפיקוח.

מירב בן ארי: גם לשם אנחנו ניכנס.

אמיר אוחנה: העונשים.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: הגיעה הערה חשובה באמת בעניין שגם רות דיברה, על הגנת עדים.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה ועדה חסויה כאן עם הרשות להגנת עדים כדי להבין איך מתמודדים בעניין הזה בעיקר באזור הדרום.

מירב בן ארי: נקיים את הוועדה הזו כאן.

מירב בן ארי: דבר אחרון בעניין הזה.

מירב בן ארי: המטרה של הוועדה היא לסייע למחוז הדרום, שזה בעצם לסייע לתושבי הדרום.

מירב בן ארי: אני חושבת שגם התושבים היהודים אבל התושבים הבדואים-ערבים נפגעים כשיש אלימות בחברה, ושמענו כאן חברי כנסת מדברים וגם את הנציג של סיעת רע"מ.

מירב בן ארי: אם יש משאבים, שאני כבר אומרת, כבר עכשיו בתוכנית החדשה, בתקציב, שאפשר לעזור, הוועדה תעשה כל מה שאפשר כדי לסייע.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים לעקוב אחרי מה שקורה בדרום.

מירב בן ארי: חס וחלילה אם יהיו איזה שהם אירועים, אנחנו נחזור לפה ואנחנו נראה כל הזמן איך מחוז הדרום מתמודד, מה הכלים אבל מה אנחנו גם כחברי כנסת צריכים לעשות.

מירב בן ארי: אני יכולה להבטיח לך שדיברנו על העניין של הכסף.

מירב בן ארי: גם רשות המיסים, גם הרשות להלבנת הון מעורבים באירוע הזה של הפרויקט.

מירב בן ארי: אתמול ישבתי על זה עם סגלוביץ'.

מירב בן ארי: באתי לדבר איתו על הפוליגמיה, בסוף דיברנו 40 דקות על רשות המיסים ואיך אנחנו מונעים את הפשיעה הכלכלית.

מירב בן ארי: אנחנו נמצאים שם.

מירב בן ארי: זה המטרה של התוכנית של החברה הערבית ונעשה כל מה שאפשר כדי לסייע, אבל שוב פעם, גם מה שנוכל כדי לפקח שבאמת המצב של תושבי הדרום מתחיל לחזור לשגרה מסוימת, בטח אחרי ששמענו גם את הזעקה של ראשי הרשויות שגם להם צריך להגיד תודה שלקחו חלק בדיון הזה.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש לנו הרבה תושבים שמאזינים וצפו בשידור.

מירב בן ארי: אנחנו אתכם והמטרה היא, אנחנו יודעת שכל מי שיושב פה כולל חברי הכנסת, צריך להגיד להם תודה גם שהגיעו.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם אתם מכירים מה קורה בוועדות, אבל בוועדות הכנסת בדרך כלל יש שניים-שלושה.

מירב בן ארי: היו כאן היום 11 חברי כנסת שהגיעו וחיכו לזכות שלהם לדבר.

מירב בן ארי: גם השר לביטחון פנים לשעבר שישב פה כל הדיון.

מירב בן ארי: זה מראה לכם כמה זה חשוב.

מירב בן ארי: חשוב לנו מאוד.

מירב בן ארי: אמרתי לרוביק ביום חמישי, לא צריך לגור בבאר שבע כדי לסייע ולעזור ככל האפשר לתושבים שמתמודדים באמת עם הפשיעה, ופשיעה מאוד מיוחדת שנמצאת בדרום ביחס כמובן עם מה שקורה בשאר החברה הערבית, אז אני מודה לכולכם על הדיון.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.

מירב בן ארי: תודה רבה.