ועדת העבודה והרווחה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 24, 2021-10-07 12:30

אפרת רייטן: אני פותחת את ישיבת ועדת העבודה והרווחה, 7 באוקטובר 2021, א' בחשוון תשפ"ב, השעה היא 12:36.

אפרת רייטן: הנושא שאנחנו נדון בו בישיבה הקרובה יעסוק בפרק ט' בביטוח הלאומי, סעיפים 26–28 (שיפוי והגדלת קצבאות נכות), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א–2021.

אפרת רייטן: זה דיון המשך לדיון שקיימנו לפני מספר ימים בנוגע להצעת החוק הזו, והיום אנחנו נבקש לעבור על הסעיפים, על התיקונים של הצעת החוק, ולשמוע את הנציגים ממשרד האוצר, וכמובן את ארגוני הנכים שנמצאים כאן.

אפרת רייטן: אני מבינה שהייתה כאן איזו בקשה לדבר.

אפרת רייטן: אתם רוצים בתחילת הדברים או שאנחנו נתייחס לסעיפים בהמשך?

יהודה דורון: אנחנו רוצים לומר כמה מילים.

אפרת רייטן: בבקשה, אדוני, רק תציג את שמך ואת התפקיד.

יהודה דורון: אני יושב-ראש ארגון נכי הפוליו, יו"ר ארגון איל"ה וחבר בהנהלת פורום ארגוני הנכים.

יהודה דורון: אני קודם כול שמח שאתם מתקנים את העוול שנעשה לציבור הנכים, אבל אני חושב שצריך לתקן את העוול לאו דווקא לקבוצה מצומצמת, או אפילו קבוצה גדולה אבל היא קבוצה, ושכחתם את הקבוצה השנייה, שיש לה את הסיבות שציינתי גם בדיון הקודם: נכים שעברו את הגיל.

יהודה דורון: הם נכים כפולים בנכות, בגלל המסה שהייתה על השרירים של אותם אנשים שהפעילו את השרירים ועבדו ועשו, וכשהם הגיעו לזקנה, הם גם זקנים והם לא מקבלים את אותה תוספת.

יהודה דורון: זה לא יכול להיות, נקודה.

יהודה דורון: אתם גרמתם לעליית שכר המינימום בארבע פעימות.

יהודה דורון: ארבע פעימות זה 1,200 שקלים, שהנכה היה צריך לקבל כמו כל אזרח במדינה שקיבל את העליות – רמת הכלכלה עלתה, והוא היה צריך לקבל את אותו דבר בשכר המינימום.

יהודה דורון: וזה לא נתתם לנכים.

יהודה דורון: אחר כך הטלתם על הנכים גם לשלם לעובד הזר תוספות של מעל 1,200 – 1,200 כי שכר המינימום עלה.

יהודה דורון: הנכה צריך לקחת מהאוכל שלו ולשלם.

יהודה דורון: לא מספיק שלא נתנו לו, גם צריך לשלם מהכיס כסף שאין לו.

יהודה דורון: נוסף לזה, היום אתם מעדכנים, ואתם אומרים לאותם אנשים: אתם יודעים מה?

יהודה דורון: אתם לא תקבלו שווה בשווה, אתם תקבלו פחות.

יהודה דורון: זה דבר שאסור שיהיה.

יהודה דורון: אף פעם לא היה מצב כזה שהכנסת עשתה חקיקה שהגבילה קבוצה בתוך הנכים.

יהודה דורון: אני מ-1977 פה, לא נתתי יד לדבר כזה.

יהודה דורון: ואני חושב שאסור לנו לתת יד, שחלק מהנכים יישארו עם קצבה פחותה, למרות שההוצאות שלהם הן גבוהות יותר מכל נכה צעיר יותר, שיכול גם ללכת לעבוד לפעמים ולהשתכר 5,300.

יהודה דורון: הזקן לא יכול כבר ללכת, כי אף אחד לא יקבל אותו.

יהודה דורון: אז איפה ההיגיון?

יהודה דורון: חבר'ה, תסבירו לי, אני רוצה קודם לשמוע את ההיגיון בדברים.

אפרת רייטן: תכף נשמע גם התייחסות מסודרת.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: אני רוצה לעבור לירון לוי ממטה קולם – פעילים למען נכים וקשישים בישראל, בבקשה.

ירון לוי: שלום לכולם.

ירון לוי: אני הגשתי לוועדה לפני יומיים מספר נקודות והערות.

ירון לוי: בהמשך למה שאמר יהודה, לגבי השר"מ, מה שקרה זה שב-2018 חילקו את זה לשתי קבוצות.

נעה בן שבת: הגיע אליכם?

נעה בן שבת: הוא אומר שהוא שלח.

אפרת רייטן: רק דקה.

אפרת רייטן: אתה שלחת את זה למייל של הוועדה?

ירון לוי: כן.

אפרת רייטן: כי אנחנו לא יודעים על מה אתה מדבר.

ירון לוי: זה במייל ועדה.

ירון לוי: יש לי את זה פה.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: בוא תגיד בכמה מילים.

אפרת רייטן: זה לא לפנינו.

ירון לוי: לגבי השר"מ, מה שיהודה התחיל לומר, ב-2018 חילקו את זה לשתי קבוצות, את הנכים שמגיעים לגיל פרישה – עשו לפני גיל פרישה, אחרי גיל פרישה.

נעמי מורביה: זה לא רק את השר"מ, גם את הקצבה הבסיסית.

אפרת רייטן: רק דקה, גברתי.

ירון לוי: בסדר, דיברנו על השר"מ.

ירון לוי: עכשיו מה עושים?

ירון לוי: מחלקים לשלוש קבוצות.

ירון לוי: את אותה קבוצה של אנשים, שהיו חדשים אז ב-2018, ואז הם קיבלו כפול מחבריהם, היום שמו אותם בתווך.

ירון לוי: הקבוצה האמצעית אלה אנשים שנכנסו בין 2018 ועד היום, וזה מעניין למה.

ירון לוי: זו נקודה אחת של השר"מ, בוודאי כל מי שעובר לגיל פרישה חייב לקבל אותו דבר כמוני וכמו כולנו.

ירון לוי: זה דבר שצריך להיות מובן.

ירון לוי: מצידי תוריד עשרה שקלים ושכולם יקבלו שווה.

ירון לוי: זה דבר ראשון.

ירון לוי: דבר שני שמאוד מאוד מטריד אותי, ב-2018 הייתה תמימות דעים בין שר הרווחה וכולם לא להפקיר שום קבוצה.

ירון לוי: אני מדבר על סעיף 307, מדובר על אנשים שמתגוררים במעונות של משרד הרווחה.

ירון לוי: אני אומר לך, כגמלאי יצאתי לפרישה רפואית במשרד הרווחה, עבדתי במעון הכי גדול בארץ לאנשים עם מוגבלויות, 400 איש, בתל מונד, ואני פשוט מתבייש להסתכל להורים בעיניים כשעכשיו מחריגים אותם.

ירון לוי: תראי בסיפה: אבל למעט מי שחל עליו סעיף 307 – אלה הדיירים שבמעונות.

ירון לוי: זה דבר שלא יכול להתקבל.

ירון לוי: עכשיו אני רוצה לתת פה מסגרת, סליחה שאני אומר את זה עכשיו, הייתי צריך להגיד את זה בראשית דבריי.

ירון לוי: יש פה תקלה חמורה.

ירון לוי: אני מכבד, כולם חברים שלי פה, אני אומר את זה בלב שלם, אבל יש פה תקלה חמורה.

ירון לוי: אני לא מדבר פה באופן אישי.

ירון לוי: כשאני מדבר על האוצר, כשאני מדבר על הביטוח הלאומי, אני מדבר על המנגנון – המנגנון הזה לא טוב.

ירון לוי: כמה פעמים אני צריך לבוא לפה?

ירון לוי: לדוגמה ב-2018 באתי, הייתי בדיונים אצל אלאלוף, אמרתי: תקשיבו, אתם אומרים שהתקציב מ-2021 והלאה הוא יהיה 4.2 מיליארד.

ירון לוי: אני שואל אותו: וכי מצבת הנכים לא תגדל?

ירון לוי: אז הוא אומר לי: אתה פותח פה בור, תשתוק.

ירון לוי: סתם לי את הפה.

ירון לוי: עכשיו מגיע האוצר ואומר, בצדק: חסר לו חצי מיליארד.

ירון לוי: אנחנו לא אשמים.

ירון לוי: לא לקחת בחשבון גידול של האוכלוסייה?

ירון לוי: אז האוצר מתחכם עוד יותר: לא, יש עוד 200 מיליון שקל, שזה לא הגידול הטבעי – אלה שנכנסו ומקבלים קצבה שלא ביושר.

ירון לוי: בשביל זה יש לכם 136 חוקרים בביטוח לאומי, שיעשו את עבודתם.

ירון לוי: זה מה שצריך להיות לגבי כל ההחרגות האלה, כל קבלת החלטות.

ירון לוי: אני לא צריך להגיע לוועדה מתל מונד בשביל להתברבר, שלא יושבים איתם קודם ביחד, בשיתוף פעולה, ואני יודע שהדברים סגורים.

ירון לוי: אנחנו נעדרי ארגון יציג, חייבים פה שיתוף פעולה פורה.

ירון לוי: ואף אחד לא יכול לסתום לי את הפה, אף אחד לא יכול להגיד לי: תשמע, אולי תעביר את ההערות שלך למאן דהוא, אחד מהחברים, כי אנחנו לא יכולים לשבת עם כולם.

ירון לוי: אתם אומר לי את זה היום?

ירון לוי: ברמה האישית אני מאוד מכבד ואוהב את השר מאיר כהן.

ירון לוי: אבל מעולם לא היה דבר כזה, מידור כזה.

ירון לוי: שלושה חודשים לשכת השר לא מוכנה לקבל אותנו.

ירון לוי: אני מדבר על הנושא של הקצבאות, אני מדבר על נושא של ארגון יציג – זה נושא אחר שטיפלנו בו בעבר.

ירון לוי: משתיקים אותנו.

ירון לוי: אז אנחנו לא רוצים לבוא לפה להתווכח.

ירון לוי: אז בדיונים יגידו לנו: למה אתם לא מסתדרים?

ירון לוי: מספיק להסתכל במליאה, לראות מה קורה.

ירון לוי: אז לחברי כנסת מותר.

ירון לוי: גם לנו מותר להתווכח.

ירון לוי: אז בואו נמנע את זה.

ירון לוי: כל עוד אנחנו נעדרי ארגון יציג צריך שיתוף פעולה פורה.

ירון לוי: כולנו פשרנים, אבל יש דברים שאי-אפשר להתפשר עליהם, כמו שר"מ, כמו 307.

ירון לוי: ויש עוד כמה נקודות שצריך לתת עליהן את הדעת, כמו ההצמדה לשכר הממוצע במשק, כי זה עוול אם זה לא יעבור.

ירון לוי: זה עוול.

ירון לוי: הם רוצים לתת לנו 74 שקלים עכשיו.

ירון לוי: זאת אומרת חישוב של השכר הממוצע בחמש שנים האחרונות – 74 שקלים – אז ייתנו אותו.

ירון לוי: זה נחמד.

אפרת רייטן: תסכם.

אפרת רייטן: תודה.

ירון לוי: רק אני אומר:

ירון לוי: תכניסו את זה בהצעת החוק.

ירון לוי: אם כל המשק הולך להיעצר בהצמדה, אין הצמדה בשנתיים הקרובות – אין בעיה, גם אוכלוסיית הנכים תהיה ככה.

ירון לוי: אבל שעוד שנתיים ייכנס באוטומציה, לא נצטרך עוד חקיקה לבוא לפה.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: גב' נעמי מורביה.

נעמי מורביה: אני רוצה לחזק את מה שאמרו חבריי ולהביא קצת נתונים.

נעמי מורביה: ב-2001 עשינו שביתה של 77 יום, סגרנו את הבניין של משרד העבודה והרווחה.

נעמי מורביה: בגללנו יש את כל השערים והברזלים והמוטות שעולים ויורדים מהאספלט וכל הדברים האלה.

נעמי מורביה: מה שיצא מאותו מאבק הוא שהושגה העלאה בקצבאות, וקרה בדיוק מה שקורה גם היום.

נעמי מורביה: כשהגיע השלב של עיבוד החוק לקראת 2003 השאירו קבוצה של הנכים, אלה שעברו עם קצבת הנכות שלהם לקצבת זקנה, שזה היה חלק מההסכם, כי עד אז מי שהיה עובר מנכות לזקנה היה מאבד הכול.

נעמי מורביה: אחד מההישגים הגדולים של אותה הפגנה, וזה נכנס כחקיקה, זה שעוברים עם הקצבה לזקנה.

נעמי מורביה: משנים טכנית את השם, אבל הקצבה נותרת, הקצבה הגבוהה, ואנחנו עוברים גם עם השר"מ שלנו ועם הניידות.

נעמי מורביה: עכשיו, באיזשהו שלב, תוך כדי עיבוד החוק, במשרד האוצר החליטו שרק אנשים שעברו עד תאריך מסוים ייכנסו למסגרת החוק, ואחרים שלחו אותם על קרחון לים כמו אסקימואים.

נעמי מורביה: התארגנו, הוגש בג"ץ שושנה לוי 2009, אנחנו במטה מאבק הנכים היינו חלק מהבג"ץ הזה.

נעמי מורביה: אני חושבת שאחד מהמייצגים היה עו"ד ערן טמיר, שהיום הוא בנציבות שוויון, ואפשר לקרוא לו, אפשר לדבר איתו, והוא יכול לתת את כל הפרטים, כי הוא גם היה מזכיר ועדת לרון לאחר מכן.

נעמי מורביה: ובאותו בג"ץ הוחלט שלא תיתכן אפליה כזו, וצריך לשלם גם לנכים שעברו עם קצבת הנכות שלהם לזקנה בתאריך מסוים, צריך לשלם להם כמו לשאר.

נעמי מורביה: אי-אפשר לקחת קבוצה ולהגיד להם: לא, אתם עכשיו נכים סוג ב'.

נעמי מורביה: זו אפליה גילנית.

נעמי מורביה: והשתמשו במושג אפליה גילנית.

נעמי מורביה: אנחנו מוצאים את עצמנו היום בשידור חוזר.

נעמי מורביה: לוקחים קבוצה של נכים, ב-2018 הושארו נכים מאחור – כשכולם קיבלו 380 שקל תוספת, אותם נכים קיבלו 190 שקל תוספת לקצבה.

נעמי מורביה: עכשיו אומרים להם: לא רק שנשארתם, אתם תישארו, כי מה אכפת לנו שבג"ץ אמר שלא תיתכן אפליה גזענית ושלא יעלה על הדעת לעשות את זה.

נעמי מורביה: מפלים אותנו גם בנושא של השר"מ, כי באמת אנחנו מגיעים לגיל שבו הצרכים שלנו גדלים, זה לא שהצרכים שלנו קטנים.

נעמי מורביה: אז מצד אחד ניתנה לנו אפשרות בחוק לבחור לעבור לזקנה.

נעמי מורביה: אני יכולה לעבור היום לזקנה, אבל אם אני עוברת לזקנה אני צריכה לוותר על הניידות והשר"מ.

נעמי מורביה: נכון, קצבת הזקנה מינואר תהיה יותר גבוהה, קצבת הזקנה תהיה 3,700.

עלי בינג: השלמת הכנסה, לא קצבת זקנה.

נעמי מורביה: בסדר, לא על הניידות, אבל על השר"מ מעבירים אותי לגמלת סיעוד, שזו אופרה אחרת.

אפרת רייטן: הניידות נשארת.

קריאה: הניידות נשארת.

אפרת רייטן: לגבי השר"מ זה סיפור אחר.

לודמילה אליאסיאן: גם שר"מ נשאר.

אפרת רייטן: גם השר"מ נשאר?

נעה בן שבת: למה?

נעה בן שבת: שר"מ עובר.

נעה בן שבת: אחרי גיל 65, מי שקיבל אותו קודם - - -

נעמי מורביה: כן, הוא עובר, אבל - - -

אפרת רייטן: - - - מגורמי המקצוע שהדברים נשארים.

נעמי מורביה: אנחנו עוברים בתעריף הנמוך.

נעמי מורביה: התוספות לא חלות על האנשים המבוגרים.

נעמי מורביה: התוספות לא יחולו.

אפרת רייטן: אני תכף רוצה לשמוע התייחסות.

נעמי מורביה: לודה מתקנת אותי, קיבלתי.

נעמי מורביה: אבל בנושא קצבת הבסיס אלה העובדות.

נעמי מורביה: סבתא שלי לימדה אותי, הייתה אישה מאוד חכמה, שמאותו סיר דייסה אפשר להוציא עשר מנות ואפשר להוציא גם 12 מנות.

נעמי מורביה: וכמו שאמר ירון לוי, אני מחזקת אותו: אפשר להוריד עשר שקל מכולם, ובאיזשהו מקום לתקן את העוולה הזו.

נעמי מורביה: אנשים מבוגרים לא צורכים פחות מאנשים צעירים.

אפרת רייטן: תודה רבה, גברתי.

אפרת רייטן: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ראשית, אנחנו כדרכנו לא מהיום, במשך שנים רבות, תנועת ש"ס וחברי הכנסת שמייצגים אותם תומכים במאבקים שלכם.

משה אבוטבול: אנחנו חושבים שאתם באמת מגזר שראוי לתת את הדעת כדי לפתור את הבעיות הקשות שבמשך שנים הצטברו במדינה.

משה אבוטבול: גם בקדנציה הקודמת וגם שלפניה, מאז שאני בכנסת בוועדת העבודה והרווחה, יעידו החברים, בראשן גם מנהלת הוועדה שלנו, שאנחנו חושבים שבאמת צריכים לעשות את הכול, לא רק לתת את ארגז הכלים למגזרים אלה, אלא גם כן לנסות להמתיק את זה, כלומר לעשות את זה בלי פרוצדורה ובלי כל הדברים האלה.

משה אבוטבול: וגם המדינה צריכה לשאת.

משה אבוטבול: לדוגמא, יש איחור מצד המדינה, את תראי גם בהסתייגויות שהגשתי לגבי החוק הזה, שהם אמורים טיפה יותר להיטיב.

משה אבוטבול: אם המדינה שוגה בכל מיני דברים, שהמדינה, כמו שהם יודעים לקחת מאתנו הצמדה וריבית על כל מיני דברים שאנחנו שוגים או לא משלמים – אם לא אתה לא משלם ביטוח לאומי, מיד באים ומתנפלים עליך: אדוני, תשלם את זה, עם הריבית הזו והזו.

משה אבוטבול: אז גם כן שלא משלמים את אותה תמיכה בזמן, מכל מיני סיבות כאלה ואחרות, אני חושב שגם המדינה יכולה לשפות את זה.

משה אבוטבול: לא יקרה שום דבר למדינה אם גם כן הם יוכלו להצמיד את זה או לסדר את הנושא הזה, כי הציבור הזה, שאנחנו בקשר איתם זמן רב, ואנחנו באמת משתדלים לייצג אותם גם בדברים שלא קשורים לכסף, כמו המאבק הצודק שלנו שהצליח, ברוך השם, גם על ידי בתי המשפט, ונמצא פה גם ידידי, לגבי הנגשת מערת המכפלה, שזה היה מאבק מאוד מאוד מאוד עקבי, וניצחנו הרבה כוחות שם בנושא הזה.

משה אבוטבול: כלומר אנחנו צריכים להבין דבר אחד.

משה אבוטבול: ראשית כול, לדעת ולהבין שהמגזר הזה כבר סובל כשלעצמו מעצם הלקויות שלו או מעצם הנכות.

משה אבוטבול: דבר שני, בוא לפחות נעשה מקדם מסוים בעניין הזה.

משה אבוטבול: אני מנצל ברשות

משה אבוטבול: כם את הבמה הנכבדה הזו להביע מחאה מאוד גדולה.

משה אבוטבול: מחאה מאוד גדולה על הכאב העצום שלי מאתמול בערב.

משה אבוטבול: זה חוק שעבדתי עליו הרבה זמן, סך הכול למען אותו מגזר של מוגבלים ודברים מהסוג הזה, שאם הם מגיעים להפגנה או לעצרת כזו ואחרת, אז עד היום היה מצב כזה ששוטרים היו מפזרים הפגנות בלי חמלה, בלי רחמים.

משה אבוטבול: והיו גם מקרים מזעזעים, שנערים כאלה שהם על גבול לקויות כאלה ואחרות, שמוגדרים כאלה, התנהגו אליהם בצורה ברוטלית.

משה אבוטבול: יעיד ידידי חבר הכנסת הרב מאיר פרוש, שהיו כמה מקרים מזעזעים עם חינוך מיוחד, ששוטרים היכו אותם או שהתנהגו אליהם בברוטליות.

משה אבוטבול: ואחרי זה כשאמרו להם: למה עשיתם את זה ואת זה?

משה אבוטבול: לא ידענו שהוא חינוך מיוחד, לא ידענו שהוא מוגבל, כי הוא נראה רגיל.

משה אבוטבול: סך הכול החוק שלי בא לעשות טוב עם כל עם ישראל.

משה אבוטבול: אנשים כאלה ישנם בכל המגזרים, אפרת.

משה אבוטבול: גם במגזר הדתי, הלאומי, החרדי – אצל כולם ישנם כאלה.

משה אבוטבול: אז מה ביקשתי סך הכול בחוק שלי?

משה אבוטבול: לתת הכשרה מתאימה לשוטרים, שכשהם מגיעים להפגנות, שלא יהיה מצב כזה שהם לא יודעים לזהות את אותם דברים; פלוס אותה נקודה, שבתוך המחשב של המשטרה תהיה איזה כוכבית או משהו, כשהם לוקחים או אוסרים מישהו, איך שהם רואים את הכוכבית הזאת, יקפוץ להם שמה שצריכים להתנהג בצורה אחרת בקודים אחרים.

משה אבוטבול: לדבר כזה סגן השר לביטחון הפנים יואב סגלוביץ' עונה תשובות כאלה מצחיקות: שמע, צנעת הפרט.

משה אבוטבול: מה צנעת הפרט?

משה אבוטבול: כשמרביצים לאותו אחד הוא לא מעדיף שיידעו שהוא כזה, כדי שלא יהיה את זה?

משה אבוטבול: כמה צנעת הפרט שומרים אצל כאלה שלדוגמה עשו תאונות דרכים או דברים מהסוג הזה?

משה אבוטבול: או כאלה שלא שילמו מזונות לאנשים שלהן, וכן מופיע שמה בתוך המחשבים שלהם?

משה אבוטבול: פתאום נעשו כאלה אניני טעם?

משה אבוטבול: אני מאוד כואב את זה.

משה אבוטבול: אומנם החוק נפל בהפרש קטן.

משה אבוטבול: אני עוד אמשיך להיאבק לנושא הזה.

משה אבוטבול: אני חושב שהמדינה חייבת להכיר באנשים האלה, ולא לתת להם חס וחלילה לסבול פעמיים, גם בגלל הלקויות שלהם, שה' ישלח להם רפואה שלמה ואריכות ימים.

משה אבוטבול: פה ההזדמנות להיפרד מאחד שהיה מייצג אתכם ונפטר לפני מספר שבועות.

קריאות: אבנר עורקבי.

משה אבוטבול: כן, כן.

משה אבוטבול: שבאמת היה מגיע לכל הוועדות, ועושה את זה בהתנדבות, גם בישיבת סיעת ש"ס.

אפרת רייטן: גם בישיבה הקודמת אנחנו כמובן - - -

משה אבוטבול: הזכרתם את זכרו.

משה אבוטבול: אני הכרתי אותו.

משה אבוטבול: אדם נחמד ביותר.

משה אבוטבול: הכול בדרכי נועם.

משה אבוטבול: לכן אני אומר: אנחנו נמשיך לעזור לכם.

משה אבוטבול: אנחנו יחד.

משה אבוטבול: ואני אומר פה: זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, זה עניין שאנחנו צריכים לדעת, שלכל אחד במשפחה יש איזה מישהו, קרוב משפחה, שגם צריך לקבל את העזרה הזאת.

משה אבוטבול: ניתן את כולנו למענכם.

משה אבוטבול: אנחנו בשבילכם פה בנושא הזה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה על דבריך.

אפרת רייטן: חבר הכנסת יוראי להב.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה להתייחס לדברים שלך, חבר הכנסת אבוטבול, ולברך אותך על היוזמה שלך.

יוראי להב-הרצנו: אני חושב שזאת יוזמה מאוד מאוד חשובה, אני התעסקתי גם בנושא הזה.

יוראי להב-הרצנו: אני חלוק על הדרך.

יוראי להב-הרצנו: אני לא חושב שצריך חוק שיגדיר לשוטרים או לכל אדם במדינת ישראל לא להתייחס בכבוד או באלימות כלפי האחר, ודאי לא כלפי אנשים עם צרכים מיוחדים.

יוראי להב-הרצנו: אני נפגש בשבוע הבא עם סגן המפכ"ל, באישורו של סגן השר לביטחון הפנים יואב סגלוביץ', כדי לדון איתו על הפרוטוקול, שמתחיל בזיהוי אנשים עם צרכים מיוחדים ובטיפול בהם.

יוראי להב-הרצנו: אז אני רוצה להזמין אותך להצטרף אליי, ניפגש יחד עם סגן המפכ"ל.

יוראי להב-הרצנו: זה חשוב לך כמו שזה חשוב לי.

משה אבוטבול: אני מודה לך, יוראי, אתה אדם נחמד.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר לך, שאני מרים את הכפפה, בעזרת השם.

משה אבוטבול: אם אין פה איזה משהו שנתקע עם איזה פגיעה שנקבעה, אני בא איתך.

אפרת רייטן: בבקשה.

אפרת רייטן: זה בפרוטוקול של הדיון.

יוראי להב-הרצנו: אז נזיז את הפגישה כדי שתצטרף.

יוראי להב-הרצנו: אגב, גם מיכל וולדיגר מצטרפת אליי.

משה אבוטבול: היא גם מטפלת בזה כל הזמן, ייאמר לשבחה.

יוראי להב-הרצנו: זה לא עניין של קואליציה - - -

משה אבוטבול: אגב, אני חייב לציין לך, יושב-ראש הוועדה, שאני לחוק הזה החתמתי מכל המפלגות, אפילו מהמגזר הערבי.

משה אבוטבול: מהמגזר הדתי-הלאומי גם החתמתי.

משה אבוטבול: לא עשיתי את זה פוליטי, עשיתי את זה - - -

אפרת רייטן: אין לזה משמעות מבחינה פוליטית.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: בואו נתקדם, יש לנו הרבה מאוד אנשים שמבקשים לדבר עוד קודם לכן.

אפרת רייטן: אבל רציתי כן לשמוע את לודה מהביטוח הלאומי.

מאיר פרוש: על ההסתייגויות אני צריך עכשיו?

אפרת רייטן: לא, לא.

אפרת רייטן: איך שאתם רוצים.

אפרת רייטן: אם יהיה לנו זמן אחר כך.

אפרת רייטן: אבל אני מעדיפה שנשמע את כולם.

אפרת רייטן: אנחנו גם עוד נותנים זמן לאנשים להגיש את ההסתייגויות, וגם בדיון הבא אפשר יהיה לדון בהן.

מאיר פרוש: בסדר גמור.

משה אבוטבול: אנחנו הגשנו את זה טכנית, אבל נביא את זה עם חתימות בתחילת שבוע הבא.

אפרת רייטן: בדיוק.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

מאיר פרוש: כנ"ל גם פרוש.

אפרת רייטן: הרב פרוש.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לכם שאין לי תעודת סמיכה לרבנות.

מאיר פרוש: שיהיה גילוי נאות.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: בבקשה, גברתי.

לודמילה אליאסיאן: אני רק רציתי לחדד משהו קטן בנושא שנאמר פה.

לודמילה אליאסיאן: אדם שהתחיל לקבל שירותים מיוחדים וגמלת ניידות, הוא ממשיך לקבל את אותן הקצבאות גם אחרי גיל פרישה.

לודמילה אליאסיאן: אם המצב שלו הוחמר הוא יכול להגיש החמרה גם אחרי גיל פרישה, ולהמשיך לקבל את אותה קצבה.

לודמילה אליאסיאן: זה מה שרציתי לציין.

אפרת רייטן: תודה רבה.

יהודה דורון: לא לגבי קצבת הנכות.

נעה בן שבת: אבל זה לא קצבת נכות, זו קבצת זקנה.

לודמילה אליאסיאן: מה שדובר פה, יש פה דיון סביב קצבת נכות, שגברתי יושבת-הראש מכירה, ואנחנו מודעים שיש פה סכומים שונים שאמורים לקבל שעברו את גיל הפרישה לפני תחילת החוק ואחרי.

לודמילה אליאסיאן: אז לגבי קצבת נכות ברור?

לודמילה אליאסיאן: רק רציתי להתייחס לסוגיית - - -

אפרת רייטן: מאה אחוז.

איתן פלג: גברתי, אפשר להגיד משהו לגבי הילדים?

אפרת רייטן: מי אדוני?

איתן פלג: נעים מאוד, אני היועץ המשפטי של לי"ן.

אפרת רייטן: האמת היא שגם לי מבקשת לדבר, בדיוק רציתי לפנות אליה.

אפרת רייטן: , אני מבינה שגם היא מהארגון שלכם והיא בזום.

איתן פלג: אז אם אפשר להגיד כמה מילים.

אפרת רייטן: בבקשה.

אפרת רייטן: אז תציג שוב את שמך המלא.

איתן פלג: אני היועץ המשפטי של התארגנות ההורים לי"ן – למען הילדים הנכים.

איתן פלג: קודם כול אני גם בתחושה שיש פה יום חג.

איתן פלג: ואני גם ראיתי את הישיבה הקודמת, אני מברך אתכם על שיתוף הפעולה והאווירה העניינית.

איתן פלג: אבל הבקשה שלי בשם עשרות אלפי בתים עם ילדים מיוחדים היא לצרף את הילדים באמת ליום החג הזה.

איתן פלג: זאת הבקשה שלנו.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: אתה יודע שהוועדה כבר הביעה את עמדתה בעניין הזה, ושאנחנו פועלים גם לעשות את זה?

איתן פלג: נכון, ואני מברך על כך.

איתן פלג: אני רוצה להגיד שהעוול פה הוא גדול והוא ניתן להוכחה במספרים.

איתן פלג: אני רק רוצה להעמיד אתכם על הנתונים.

איתן פלג: הילדים המיוחדים הם בערך 80,000 ילדים.

איתן פלג: הנכים הבוגרים הם בערך 270,000.

איתן פלג: כלומר מדובר על בערך 22% מתוך הנכים שהם ילדים.

איתן פלג: בתקציב שניתן להסכם הילדים קיבלו 3.5%, שזה אחוז אפסי.

איתן פלג: עכשיו, למה זה גרם?

איתן פלג: זה נכון לגבי כל דרגות הנכות של הילדים המיוחדים, אבל הכי מובהק לגבי ילדים של ה-100%.

איתן פלג: אם בשנת 2017, לפני ההסכם הזה, ילד נכה של 100% קיבל 2,500 שקל, ומבוגר של 100% קיבל 200 שקל פחות – 2,300, היום נפתח פער של מעל 1,000 שקל לטובת המבוגר.

איתן פלג: עכשיו, מי זה הילדים המיוחדים של 100%?

נעה בן שבת: רגע, כשאתה אומר 100% אתה מתכוון לקצבה בשיעור של 100%, לא דרגת נכות 100%.

איתן פלג: נכון.

נעה בן שבת: קוראים לשניהם 100%, אבל זה לא אותם מאה אחוזים.

נעה בן שבת: הוא לא מדבר על אחוז נכות, הוא מדבר רק על סכום הקצבה שמקבל אותו ילד.

אפרת רייטן: 100% של קצבת נכות ולא 100% שנקבעה כנכות.

נעה בן שבת: 100% מקצבת יחיד מלאה.

נעה בן שבת: זה סכום, זה לא מעיד על גובה הנכות שלו.

אפרת רייטן: אוקיי.

איתן פלג: תכף אני אדבר על זה.

אפרת רייטן: אז אתה מתייחס לאיזו קבוצה, לפי מה שאומרת היועצת המשפטית?

איתן פלג: בשנת 2017 ילדים עם קצבה של 100% קיבלו 2,500 שקל, ומבוגר עם כושר 100% קיבל 200 שקל פחות.

איתן פלג: היום מהפך.

איתן פלג: המבוגרים – ולי"ן מברכים על כך – שהמבוגרים מקבלים 3,700 שקל.

אפרת רייטן: עדיין לא מקבלים, אנחנו בדרך.

איתן פלג: נכון, מברכים על כך שזאת הכוונה.

איתן פלג: אבל אי-אפשר להשאיר את הילדים מאחור, עם 1,000 שקל פחות.

איתן פלג: זה לא יכול להיות.

איתן פלג: אני מבקש מגברתי לא לתת לזה לקרות.

איתן פלג: עכשיו, מי זה למשל הילדים של 100%?

איתן פלג: זה ילדים אוטיסטים, זה ילדים שצריכים השגחה צמודה.

איתן פלג: מה זה צמודה?

איתן פלג: שבאותו חדר צריך להיות מבוגר.

איתן פלג: זה עולה כסף הדברים האלה.

איתן פלג: ההורים האלה לא יכולים לעבוד.

איתן פלג: יש צרכים שצריכים לטפל בהם.

איתן פלג: הם קורסים.

איתן פלג: ההורים פשוט קורסים בעניין הזה.

אפרת רייטן: נדרשת כאן התייחסות מיוחדת.

אפרת רייטן: אנחנו מודעים לזה.

איתן פלג: אני מבקש שההעלאה תהיה כמה שיותר גבוהה כבר בפעם הזאת, ולהתחיל לתקן את העוול הזה.

איתן פלג: אבל אני מבקש גם שבעיקר לי"ן תהיה כתובת עבור הוועדה הזאת ועבורך להמשך שיתוף פעולה, כי יש פה הרבה מאוד דברים לעשות.

איתן פלג: ואני אומר עוד דבר.

איתן פלג: למבוגרים יש קצבת נכות, ויש שירותים מיוחדים למבוגרים שתלויים, שהן מצטרפות אחת לשנייה.

איתן פלג: לגבי הילדים הנכים זה בפנים.

איתן פלג: כלומר, ילד שהוא תלוי לחלוטין בעזרה, כלומר שמגיע לו שר"מ מלא לכאורה, זה חלק מהנכות שלו.

איתן פלג: הוא לא מקבל גם נכות, גם שירותים מיוחדים, הוא מקבל רק את הנכות פעם אחת.

איתן פלג: חייבים לעזור לילדים האלה ולתקן את העוול הזה.

אפרת רייטן: תודה רבה, עו"ד פלג.

אפרת רייטן: ד"ר עמיחי תמיר בזום, ארגון זכויות נכים, בבקשה.

עמיחי תמיר: צוהריים טובים.

עמיחי תמיר: כמה הערות.

עמיחי תמיר: תודה על זכות הדיבור, חסכתם לי לבוא למשכן הכנסת, נעשה את זה מהבית.

עמיחי תמיר: קודם כול דרישת העמותה שאני עומד בראשה הייתה תמיד, לשם כך היא הוקמה – קצבת נכות בגובה שכר המינימום ולא בשקל פחות.

עמיחי תמיר: ב' אנחנו גם הצבענו על מקור המימון – אותם כספים של הביטוח הלאומי שהאוצר מעביר אליו באופן קבוע.

עמיחי תמיר: מדובר בסדרי גודל של 20 מיליארד שקלים לשנה.

עמיחי תמיר: עכשיו, אנחנו בעצם עוסקים בתיקון 200, ואנחנו נתנגד לכל שנמוך של תיקון 200.

עמיחי תמיר: ובמה הדברים אמורים?

עמיחי תמיר: קודם כול בתיקון 200 ההצמדה אמורה להיות לשכר הממוצע במשק, כמו שהיה לפני 2003.

עמיחי תמיר: למרות שהשכר הממוצע הוקפא, אין לזה שום קשר לקצבת הנכות, ולכן אין שום בעיה להחזיר בדרך האחורית את ההצמדה למדד מחירי הדיור, ויש להתייחס לשנים האחרונות.

עמיחי תמיר: מדובר בתוספת של כ-200 שקלים לקצבה.

עמיחי תמיר: באג נוסף בנושא הזה הוא שהחוק מחייב להעלות את בסיס הקצבה לערך הכי נמוך של 3,700 שקלים, אבל מסתבר שאת אותם 50 שקלים שהעלו את הקצבה בהצמדה ב-2019, פשוט מכניסים אותם פנימה, כלומר על גב הנכים לוקחים בעצם את אותה הצמדה ומשאירים את הקצבה קצת יותר נמוכה, כאילו נתנו 3,700 שקלים.

עמיחי תמיר: אנחנו כמובן דורשים את ה-50 שקלים האלה.

עמיחי תמיר: עכשיו, לגבי אפליה גילנית, נושא שכולם עוסקים בו אבל אני רוצה לחדד.

עמיחי תמיר: ילדים עם 100% נכות, ואני נזכר בצעירותי כי הייתי כזה, על סף בין החיים למוות באותן שנים, לא קיבלו בכלל בפעימות הראשונות המאוחדות של 2018 ו-2019 שקל אחד בעליה לקצבה.

עמיחי תמיר: ובהמשך עשו לנו טובה גדולה – או להם, כי אני כבר לא בתקן הזה כמובן – והוסיפו 83 שקלים בלבד, במקום 380.

עמיחי תמיר: לכן הדרישה שלנו זה שכל הילדים וכל הנכים קשישים – פה גם יש אפליה, כמו שחבריי ציינו – יקבלו את הקצבה בגובה של 3,700 שקלים.

עמיחי תמיר: תודה רבה.

אפרת רייטן: תודה רבה לך.

אפרת רייטן: משרד העלייה והקליטה, גב' קסניה, בבקשה.

אפרת רייטן: אנא תציגי את שמך המלא ואת התפקיד.

קסניה קירילין: שלום לכולם.

קסניה קירילין: שמי קסניה קירילין סוויסה, אני עובדת סוציאלית מחוזית במחוז צפון במשרד העלייה והקליטה.

קסניה קירילין: אני רוצה להעלות את הנושא של עולים חדשים והנכות המיוחדת שניתנת להם בשנה הראשונה בארץ.

קסניה קירילין: כפי שידוע לחלק מכם או שלא ידוע, עולה חדש חדש שמגיע לארץ לא זכאי לקצבת נכות – אני מדברת כמובן על נכים.

קסניה קירילין: אני לא מדברת על ילדים נכים, כי להם יש זכאות מהיום הראשון לעליה לעומתם מבוגרים נכים שמגיעים לארץ, קודם כול צריך לעבור 91 ימים, ורק אז הם יכולים להגיש בקשה לשירותים מיוחדים.

קסניה קירילין: ורק אלה שזכאים לשירותים מיוחדים יוכלו לזכות בקצבת נכות אחרי חצי שנה בארץ.

קסניה קירילין: יש גם דקויות ויש הפרשים בין התשלום של שירותים מיוחדים לאוכלוסיית נכים כללית מול אוכלוסיית עולים חדשים.

קסניה קירילין: איכשהו נוצר פער.

קסניה קירילין: אלה שזכאים ל-50% שירותים מיוחדים, הפער בין הקצבה שלהם של 50% לקצבת נכים רגילים זה 312 שקלים.

קסניה קירילין: ובאחוזים יותר גדולים הפער מגיע ל-1,151 שקל.

קסניה קירילין: זה אומר שכבר עכשיו בלי העלייה של קצבת הנכות וקצבת שירותים מיוחדים לכלל האוכלוסייה, אוכלוסיית העולים החדשים נמצאת בפער מאוד משמעותי בתשלומים.

קסניה קירילין: החצי שנה הראשונה של העלייה, עד שהבן-אדם בעצם יהיה זכאי לשירותים מיוחדים, זכאי לנכות, הוא מקבל סל קליטה ליחיד.

קסניה קירילין: לסבר את האוזן, סל הקליטה זה 2,636 שקל.

אפרת רייטן: בואי נתקדם ותגיעי לשורה התחתונה, בבקשה, גברתי.

קסניה קירילין: זאת אומרת שהפער גם בנכות וגם בשירותים מיוחדים לעולים חדשים בשנה הראשונה בארץ הוא מאוד משמעותי, ואני מבקשת התייחסות גם לזה.

קסניה קירילין: תודה.

אפרת רייטן: כן, ברור.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אז אני רוצה התייחסויות לסיכום של המשרדים שיש כאן, גם של הביטוח הלאומי אם אתם רוצים עוד להוסיף, וגם של משרד האוצר לכמה מהדברים שעלו: גם לענייני השר"מ; גם לענייני הצמדה לשכר המינימום; סעיף 307 – אתם צריכים לי מה זה היה; האפליה הגילנית עלתה כאן; ועלה הסיפור של ה-50 שקלים האלה, שאתם צריכים יותר להבהיר לי את העניין.

אפרת רייטן: בבקשה, משרד האוצר.

עלי בינג: אני מאגף תקציבים, משרד האוצר.

עלי בינג: אני חושב שעלו הרבה סוגיות ויהיה קשה לתת את המענה לכולן.

עלי בינג: אבל אני חוזר רגע על מה שאמרתי בפתח דבריי בדיון הקודם: אני חושב שזה אירוע די דרמטי בתולדות קצבאות הנכות.

עלי בינג: מדובר על העלאה משמעותית ביותר.

עלי בינג: חשוב לזכור שתמיד אפשר לתת יותר.

עלי בינג: ותמיד יש עוד דברים לתקן, אנחנו לא נתקן את הכול בפעם אחת.

עלי בינג: אני כן אתייחס למספר דברים שאני זוכר, ואם תרצי, היושבת-ראש, אז תשאלו בצורה מפורשת, ואנחנו ונציגי הביטוח הלאומי ננסה לענות.

עלי בינג: ראשית, בנוגע לאוכלוסייה הזקנה – מי שעבר את גיל הפרישה, כבר בתיקון הקודם זה נחקק בשנת 2018, נקבע בחקיקה שמגיל העבודה מקבלים העלאה מסוימת ומעבר לגיל העבודה מקבלים חצי.

עלי בינג: זה גם נתקף בבג"ץ שאישר את זה.

אפרת רייטן: שזה השושנה לוי, נכון?

טלי ארפי: היו שני בג"צים.

טלי ארפי: בבג"ץ הנוסף המליץ בית המשפט לעותרים לחזור בהם מהעתירה.

אפרת רייטן: למשוך את העתירה?

טלי ארפי: כן.

נעמי מורביה: ולחזור אל המחוקק.

נעה בן שבת: אולי צריך להבהיר, בבג"ץ שושנה לוי הייתה אפליה הייתה אפליה בין שתי קבוצות של אנשים שכבר עברו לקצבת זקנה.

נעה בן שבת: הם היו בקצבת נכות ועברו לקצבת זקנה, וביניהם עשו הבחנה.

נעה בן שבת: אבל המקרה שדובר עליו בתיקון 200, הפער שנוצר הוא בין האם משולמת מלוא התוספת, כפי שמשולמת לנכים, או משולמת מחצית התוספת, כפי שמשולמת לנכים שעברו לקצבת זקנה.

אפרת רייטן: ועל כך הייתה עמדת בית המשפט ש - - -

נעה בן שבת: ובית משפט לא התערב פה.

נעה בן שבת: אמר שיש פה עניין ציבורי, אבל לא עניין משפטי.

עלי בינג: וחשוב להגיד, כפי שנאמר, שהמחוקק עשה זאת.

עלי בינג: זאת אומרת, בשנת 2018 זו בעצם ההכרעה שהייתה.

עלי בינג: בנוגע להצמדה – אז החוק קובע באמת הצמדה לשכר הממוצע החל משנת 2022 וצפונה.

עלי בינג: אנחנו לא מתכננים לבקש להחזיר את זה למדד, למרות שקצבת הנכות זו הקצבה היחידה כרגע מקצבאות הביטוח הלאומי, למעט קצבאות קטנות שהן בדרך כלל בחוקים אחרים, שאינה צמודה למדד.

נעמי מורביה: לא הבנתי, למדד?

נעמי מורביה: לפי החוק היה מדובר על הצמדה לשכר הממוצע במשק.

עלי בינג: זה בדיוק מה שאמרתי.

עלי בינג: אני אומר: היא הקצבה בביטוח הלאומי שאינה צמודה למדד.

נעמי מורביה: היה מדובר שהיא תוצמד לשכר הממוצע במשק.

עלי בינג: לשכר הממוצע ולא למדד.

ירון לוי: למה זה לא בחקיקה אבל, עלי?

עלי בינג: זה בחקיקה שכבר עברה.

קריאה: זה כבר בחקיקה של 2022.

עלי בינג: זה כבר מופיע.

עלי בינג: אם תרצה, היועצות המשפטיות של הוועדה יציינו לך את זה, אבל זה עבר בתיקון 200.

ירון לוי: אוקיי.

ירון לוי: עוד שנתיים צריך לעבור בחקיקה עוד הליך?

עלי בינג: לא.

נעה בן שבת: השאלה מה עושה הקפאת השכר הממוצע.

עלי בינג: זה נושא אחר.

עלי בינג: אבל רק לשאלתו של ירון, זה כבר עבר בחקיקה בתיקון 200 בשנת 2018.

ירון לוי: צריך להופיע היום, לא?

עלי בינג: לא, זה מופיע בהגדרות של חוק הביטוח הלאומי - - -

קריאה: לא, הוא אומר שזה מ-2018 בתוקף כבר.

עלי בינג: זה כבר קיים בחוק, כן.

עלי בינג: החל משנת 2022 והלאה.

עלי בינג: שלומי, אתה רוצה להסביר?

שלומי מור: כן.

שלומי מור: אני מהמוסד לביטוח לאומי.

שלומי מור: בהגדרה של ההצמדות של קצבת נכות כללית, באותו תיקון משנת 2018, כבר כתוב שהחל מה-1 בינואר 2022 תופסק ההצמדה למדד, תתחיל ההצמדה לשכר הממוצע.

שלומי מור: זה כבר קיים.

שלומי מור: זה כבר קיים בחוק, אין צורך לתקן שום דבר.

אפרת רייטן: אנחנו לא נוגעים בזה.

שלומי מור: אלא מאי?

שלומי מור: שעכשיו יש הקפאה של השכר הממוצע, שזו סוגיה בפני עצמה.

שלומי מור: אבל לא נדרש שום תיקון חקיקה נוסף, זה כבר נמצא עלי חוק.

ירון לוי: למה מופיע פה שר"מ?

ירון לוי: למה מופיעים כל הנושאים שדיברנו קודם?

שלומי מור: לא, זה מה שיפה.

שלומי מור: ההגדרה מצמידה לשכר הממוצע במשק של כל הגמלאות מכוח פרק נכות – נכות כללית, שר"מ, ילד נכה – בלי בכלל לעשות שום דבר.

ירון לוי: זה ייכנס אוטומטית - - -

שלומי מור: אוטומטית זה קיים.

שלומי מור: אבל יש כעת הקפאה.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: התייחסות נוספת, עלי?

עלי בינג: אם יש משהו נוסף, אז בשמחה.

עלי בינג: ואם לא, אני חושב שאפשר במהלך - -

אפרת רייטן: מה זה הסיפור של ה-50 שקלים?

אפרת רייטן: לא הבנתי.

אפרת רייטן: הפער.

עלי בינג: אני אסביר, אם אני הבנתי את הכוונה.

עלי בינג: החוק קובע, באותו תיקון 200 המפורסם מ-2018, שהקצבה תעמוד בשנת 2021 לכל הפחות על 3,700 שקלים.

עלי בינג: ונאמר פה שבמעלה הדרך הקצבה גם עלתה גם מכוח העלאה אקסוגנית של תקציב המדינה שהעלה את הקצבה וגם מכוח הצמדה.

עלי בינג: אז האם ה-3,700 הזה אמור להיות גם מוצמד?

עלי בינג: אבל החוק לא קבע שהוא יהיה מוצמד אלא קבע את שלוש האפשרויות כמספר נומינלי.

עלי בינג: ולכן אנחנו עושים את מה שהמחוקק קבע, שזה 3,700 בשנת 2021.

נעה בן שבת: לפחות.

עלי בינג: לכל הפחות, כמובן.

עלי בינג: תיקון חשוב של נעה, לכל הפחות 3,700.

אפרת רייטן: אגב, יש לכם עלויות לגבי המשמעות של התיקון שדיברנו עליו מקודם, שנעמי העלתה לגבי האוכלוסייה המבוגרת?

נעה בן שבת: האם הפחתה של עשרה שקלים לכולם תאפשר לתת לכל הקשישים עוד מחצית הגמלה?

עלי בינג: קודם כול, אפשר עוד לבדוק.

עלי בינג: עשרה שקלים לכולם לא יאפשר את זה, אני חושב, אבל אנחנו נוכל לנסות לבדוק עם אנשי ביטוח לאומי את המספרים.

עלי בינג: אם אני זוכר נכון, תוספת של כ-200 מיליון.

אפרת רייטן: כ-200 מיליון?

עלי בינג: כן.

אפרת רייטן: כן, בבקשה, אלכס.

ירון לוי: אלכס, מחילה רגע, רק משפט אחד.

ירון לוי: הוועדה עכשיו נאלצת להתמודד עם כל מיני סוגיות – שר"מ, 307 והצמדה.

אפרת רייטן: נכון.

ירון לוי: ואת אומרת לעצמך: בעצם למה לא נסגר קודם?

ירון לוי: עכשיו, מה התקלה החמורה?

ירון לוי: זו תקלה ראשית.

ירון לוי: בא האוצר בזמנו, מביא 4.2 מיליארד, ועכשיו הוא זורק – תריבו.

ירון לוי: נכנסו היום דברים אחרים שלא היו ב-2018.

ירון לוי: האחים שלי המונשמים.

אפרת רייטן: אז הינה, אני חושבת שלא היית, אדוני, בדיון הקודם, ודיברנו גם על סוגיית המונשמים, ואמרנו שגם להם אנחנו מבקשים למצוא כאן איזשהו פתרון.

ירון לוי: אין בעיה, אבל למה בתוך התקציב?

אפרת רייטן: אז אנחנו על זה, ואני מקווה שיימצאו פתרונות ממש בימים הקרובים גם לאוכלוסייה הזו, גם לילדים.

אפרת רייטן: דברים שדיברנו עליהם.

אפרת רייטן: אלכס פרידמן, ביקשת לומר משהו?

אלכס פרידמן: נכון.

אלכס פרידמן: אני רוצה להמשיך את דבריו של עלי.

אלכס פרידמן: כידוע, מחאת הנכים התעוררה בחודשים האחרונים מחדש בעקבות פערים עם משרד האוצר.

אלכס פרידמן: ואחד הדברים היה החישובים של משרד האוצר, שלטענתנו אינם צודקים.

אלכס פרידמן: וזה כולל בין היתר את ה-50 שקלים המדוברים ועוד ועוד ועוד.

אלכס פרידמן: יחד עם זאת, הפערים האלה הגיעו, כמו שאת יודעת, להבנות, ויש תוספות עליהן דיברנו בדיון הקודם, שאמורות לפצות על הפערים מבחינה תקציבית.

אלכס פרידמן: ובדברים נוספים שאנחנו דנים בהם במסגרת ההרחבות, כמו שאת יודעת, אנחנו בהחלט מחפשים פתרונות, קודם כול לילדים, אבל גם לאוכלוסיית הקשישים.

אלכס פרידמן: משרד האוצר קיבל מאיתנו הצעה מאוד מעניינת בנושא הנכים הקשישים.

אלכס פרידמן: ההצעה הזאת נבדקת.

אלכס פרידמן: גם בנושא השוהים במוסדות, שקיבלו פעימה מאוד מאוד גדולה ב-2018.

אלכס פרידמן: יחד עם זאת, אנחנו כן מנסים לכלול גם אותם בתוך החוק.

אפרת רייטן: וגם לגבי השר"מ, צריך לומר.

אפרת רייטן: חשוב מאוד.

אלכס פרידמן: כמובן.

אלכס פרידמן: כמובן.

אלכס פרידמן: ובמידה והכול יסתדר מבחינה חוקתית ותקציבית, בדיונים בשבוע הבא יהיו בשורות טובות, שאת יודעת עליהן.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: אז באמת חסכת לי את הדברים לקראת הסיום, אבל באמת חשוב לומר, שאנחנו כל העת, בכל הימים, החודשים האחרונים, מחפשים את הפתרונות לדברים שאתם מעלים כאן, חלקם דברים ידועים, באמת כבר הרבה שנים אתם עוסקים בזה.

אפרת רייטן: על כך אני גם, אגב, רוצה להצדיע לכם, לכל ארגוני הנכים, ולמטה המאבק, באמת לכל הארגונים כולם, שהינה גם יודעים לשבת פה ביחד, ולדבר בצורה מכובדת ועניינית ולכבד זה את זה.

אפרת רייטן: ובאמת, כמו שירון אמר מקודם, האחדות שלכם היא פשוט חשובה מאין כמוה, כדי להגיע להישגים ולהסכמות עם האוצר, עם הביטוח הלאומי, איתנו חברי הכנסת.

אפרת רייטן: כולנו כאן בעצם רוצים להגיע להסכמות, שייטיבו עם כמה שיותר אוכלוסיות.

אפרת רייטן: לעולם לעולם הרי לא נצליח להכליל את כולם, אתם יודעים את זה היטב, אתם יודעים את זה טוב ממני, אתם ותיקים ממני בתחום.

אפרת רייטן: אבל עדיין אנחנו עושים, ואני אומרת לכם את זה ביושר, כל אחד תורם את יכולותיו, כדי שעוד אדם עם מוגבלות יוכל לזכות עכשיו בהטבה מסוימת, גם אם זה לא יהיה ב-100% וזה לא יהיה מלא.

אפרת רייטן: אני באמת מתחייבת לכם שהמאמצים הם כנים ואדירים, כדי שכמה שיותר פתרונות יימצאו כאן עכשיו.

אפרת רייטן: בבקשה, דורון.

יהודה דורון: רציתי להוסיף, בדיון הקודם דיברתי על נפגעי עבודה.

יהודה דורון: ואני מבין שאנחנו לא דנים כרגע בנושא, אבל מאוד הייתי רוצה שיושבת-ראש הוועדה תיקח על עצמה ותגיד: אני לוקחת על עצמי לתקן את החקיקה, שנפגעי עבודה - - -

אפרת רייטן: אז, יהודה, הרי דיברנו על זה בפעם הקודמת.

יהודה דורון: בסדר.

יהודה דורון: רציתי להזכיר את זה, שזה יירשם בפרוטוקול.

אפרת רייטן: אני יכולה לשלוח לך גם את התמליל של הפרוטוקול הקודם, שבוודאי תמצא את זה שם.

יהודה דורון: תודה.

אפרת רייטן: והדבר יהיה פה על סדר-היום.

אפרת רייטן: אבל באמת כרגע אני רוצה לגעת בדברים שנמצאים על הפרק.

אפרת רייטן: כמו שאמרת את זה היטב, נכי העבודה לא במסגרת עכשיו התיקון הזה, ואנחנו נטפל בזה בהמשך.

אפרת רייטן: ביטוח לאומי, אתם רוצים להוסיף עוד התייחסות?

שלומי מור: לא, תודה.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: עלי?

עלי בינג: לא.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אז אני כן אבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה, שתקריא עבור חברי הוועדה כאן והנוכחים את התיקון המוצע, ואם יש למישהו התייחסויות והערות זה הזמן.

נעה בן שבת: אז אנחנו בפרק ט': ביטוח לאומי.

נעה בן שבת: בסימן ג': ביטוח נכון.

נעה בן שבת: והתיקון הוא תיקון לחוק הביטוח הלאומי.

נעה בן שבת: הפסקה הראשונה עוסקת בנושא של שיפוי המוסד לביטוח לאומי בידי המדינה, את השיעורים מתוך סכומי הגבייה של המוסד לביטוח לאומי.

נעה בן שבת: בדרך כלל הסעיף הזה נדון אחרי שכבר רואים תמונה כוללת של הסכומים שהוטלו על המוסד לביטוח לאומי לשלם, ואז יש איזושהי התחשבות לצורך קביעת הסכומים של השיפוי.

נעה בן שבת: ולכן אני מציעה שלא נדון בפסקה הזאת כרגע.

אפרת רייטן: כי עוד אין לנו את התמונה הרחבה.

נעה בן שבת: כי אין עדיין את התמונה הרחבה.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: בואי נתקדם.

נעה בן שבת: אנחנו עוברים לפסקה (2).

נעה בן שבת: זה העלאת סכום ההכנסה שאינה מובאת בחשבון, ה-disregard.

נעה בן שבת: לאיזה סכום זה מועלה?

שלומי מור: 5,300.

אפרת רייטן: 5,300 במקום – כמה היה עד עכשיו?

שלומי מור: 3,941.

חנן טל: 3,700 שעלה ל-3,941 בעקבות ההצמדה לשכר הממוצע במשק.

אפרת רייטן: ועכשיו החוק מציע שהסכום שהוא יהיה הסכום ההתחלתי לחישוב קיזוז הגמלה – נכון?

אפרת רייטן: תקנו אותי – הוא 5,300 שקלים.

שלומי מור: 5,300.

שלומי מור: שכר המינימום.

ירון לוי: סליחה, אפשר הערה?

ירון לוי: אם אמרו ש-5,300 זה שכר מינימום, אז אולי הצעה לתקן שיהיה שכר מינימום?

עלי בינג: אם אפשר רק להסביר, בעצם הסכום הזה זה הסכום שאותו מי שמקבל קבצת נכות יכול להשתכר בלי שהקצבה שלו תקוזז בכלל.

אפרת רייטן: תקוזז מהשכר שלו.

אפרת רייטן: שינוי משמעותי.

עלי בינג: כן, שינוי מאוד מאוד משמעותי.

עלי בינג: וכפי שציין חנן, זה גדל בצורה דרמטית, ראשית בתיקון הקודם, ואנחנו עכשיו משלימים את ההעלאה הזאת בעוד כ-1,300 שקלים ל-5,300.

נעה בן שבת: אתם ראיתם שיש לזה השפעה לשיעורי תעסוקה של נכים?

נעה בן שבת: זה אחד הדברים שביטוח לאומי התבקש לדווח.

עלי בינג: זו שאלה מאוד טובה.

אפרת רייטן: רק דקה.

אפרת רייטן: בבקשה, לודמילה.

לודמילה אליאסיאן: אני רוצה להגיד רק שני דברים קטנים.

לודמילה אליאסיאן: דבר ראשון, שבעצם מעל 5,300 זה לא שהבן-אדם מאבד את הקצבה.

לודמילה אליאסיאן: הקצבה שלו - - -

קריאה: תרד בהדרגה.

לודמילה אליאסיאן: בצורה הדרגתית, ככה שבעצם הבן-אדם עדיין ברמת שכר של 12,000 שקל הוא יכול להמשיך לקבל קצבה מאוד קטנה, אבל היא פשוט יורדת הדרגתית מ-5,300 עד 12,000 שקלים.

אפרת רייטן: תודה.

לודמילה אליאסיאן: זה דבר אחד.

לודמילה אליאסיאן: ולגבי השאלה של אחוז המועסקים.

אפרת רייטן: האם זה מעודד תעסוקה?

אפרת רייטן: זאת השאלה.

לודמילה אליאסיאן: תראו, לפני הקורונה, אני מתייחסת פה לשנת 2019, כי 2020 זו שנה שהרבה אנשים עם מוגבלות, לצערי, היו הראשונים לאבד ולצאת משוק העבודה.

אפרת רייטן: נפלטו מהשוק.

אפרת רייטן: פוטרו.

לודמילה אליאסיאן: אבל בשנת 2019 אנחנו הגענו לכמעט 25% מועסקים מכלל מקבלי קצבת הנכות, כאשר בעצם ערב חוק לרון, עשור לפני, עמדנו על 12%.

אפרת רייטן: כן, יוראי.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לשאול את עלי או את היועצת המשפטית של הוועדה: זה תיקון מדהים, ההעלאה של ה-disregard.

יוראי להב-הרצנו: אם דה-פקטו אנחנו מצמידים אותו לשכר המינימום, למה לא לעשות את זה דה-יורה?

עלי בינג: תסביר את השאלה, לא הבנתי.

יוראי להב-הרצנו: אם ההצמדה היא לגובה שכר המינימום דה-פקטו, ואני מצטרף לשאלה של ירון, למה לא לעשות דה-יורה?

עלי בינג: קודם כול, ה-disregard בעצם צמוד לשכר הממוצע.

עלי בינג: תלוי מה יקרה לשכר המינימום, אבל גם שכר המינימום בעיקרון אמור להיות צמוד לשכר הממוצע, אז בעצם זה די דומה.

עלי בינג: זאת אומרת, כמו קצבת הנכות, שהיא חריגה ביחס לשאר הקצבאות בביטוח הלאומי, אז "דיסריגרדים" בביטוח לאומי – כמעט כל ה"דיסריגרדים", גם disregard ומבחני הכנסות בקצבת הנכות – היא צמודה לשכר הממוצע, היא לא צמודה למדד.

עלי בינג: אז ההצמדה גם פה היא גבוהה יותר.

יוראי להב-הרצנו: לא הבנתי.

עלי בינג: ההצמדה של סכום ה-disregard היא לשכר הממוצע.

עלי בינג: ככל שהשכר הממוצע גדל, גם ה-disregard יגדל בהתאם.

יוראי להב-הרצנו: כן, אבל העלייה - - -

עלי בינג: העלייה כרגע היא עלייה נומינלית, אנחנו מקפיצים בצורה משמעותית את ה-disregard.

עלי בינג: ומעתה והלאה, כמו כל ה"דיסריגרדים" בביטוח הלאומי, וגם כמו קצבת הנכות, זה יהיה צמוד החל מעתה והלאה לשכר הממוצע.

קריאה: אז להדגיש את זה.

עלי בינג: זה כבר קיים היום בחוק.

עלי בינג: נכון, שלומי?

יעל סלנט: - - - שבהם השכר הממוצע הוקפא.

ירון לוי: עדיף שתגדיר disregard בגובה שכר מינימום.

שלומי מור: יש כאן חסרונות ויתרונות.

שלומי מור: שכר המינימום לא עולה באופן קבוע, הוא עולה אחת ל - - - בקפיצות, בעוד שההצמדה של השכר הממוצע היא כן שנתית.

שלומי מור: אנחנו לא יודעים, רק בדיעבד נוכל לדעת אם זה טוב או רע לעשות את זה ככה.

עלי בינג: אבל כן חשוב להגיד, שהצמדה לשכר הממוצע זו ההצמדה יחסית הנדיבה יותר.

קריאה: שיהיה הגבוה מביניהם.

אפרת רייטן: תשובה טובה.

יוראי להב-הרצנו: כן, תשובה מצוינת.

אפרת רייטן: חנן, בבקשה.

חנן טל: חנן טל, נכה לא חצי בן אדם.

חנן טל: חשוב לי לציין בהקשר הזה שני דברים: אחד, 24%, כמעט 25% זה יפה מאוד ביחס לעולם.

חנן טל: שיאניות העסקת אנשים עם מוגבלות בעולם מגיעות לכ-28% עד 30%.

חנן טל: זאת אומרת, שאנחנו כן נמצאים בקבוצה הגבוהה ביחס למקבילות בעולם.

חנן טל: דבר נוסף, בינואר 2015, כשהתחלנו את המאבק, בשנת 2017 למעשה, ה-disregard עמד על 1,900 שקלים.

חנן טל: אז מקצה השיפורים משנת 2017 הוא 1,900 עד 5,300, הוא דרמטי.

אפרת רייטן: דרמטי לחלוטין.

חנן טל: השילוב למעשה של קצבת הנכות הכללית בשנת 2017 או 2015, פלוס ה-disregard, יכול היה להגיע ל-4,200 שקלים.

חנן טל: לעומת זאת, ה-disregard פלוס הקצבה החדשה יגיע ל-9,000 שקלים.

חנן טל: זה למעשה מקצה השיפורים.

חנן טל: הכפלנו למעשה את התמריץ בעבור אותם אנשים שירצו לצאת ולהשתכר ועדיין לשמור על קצבתם.

אפרת רייטן: יפה.

אפרת רייטן: בוא נתקדם לסעיף הבא בבקשה.

אפרת רייטן: הכוונה?

נעה בן שבת: אז כאן יש לנו את התוספת שניתנת בתיקון הזה, שהיא משלימה, היא תוספת שנוספת לשיעורים שנחשבים חלק מקצבה חודשית מלאה.

נעה בן שבת: 17% זה בערך 190 שקלים.

נעה בן שבת: אבל הוא לא חל על מי - - -

עלי בינג: זה 380.

נעה בן שבת: אה, זה כל הסכום, סליחה.

נעה בן שבת: למעט לעניין מי שהוראות סעיף 307 חלות לגביו.

אפרת רייטן: מה זה 307?

נעה בן שבת: סעיף 307 מתייחס לאדם שנמצא במוסד במימון של המדינה או גוף ציבורי.

אפרת רייטן: כן, שאמרנו שנתייחס לזה גם כן בניסיונות של התיקונים שלנו.

בשביל זה אני כאן.

באתי מהכשרות, קפצתי רק לעניין הזה.

אפרת רייטן: איך הלך שמה?

אפרת רייטן: היה בסדר?

נורא נחמד.

מאיר פרוש: את שומעת שהוא צרוד.

אפרת רייטן: היה נדמה לנו שאנחנו שומעים צעקות.

נעה בן שבת: אני רק אזכיר, צוין פה קודם, שבתיקון 200, התוספת שניתנה באותו תיקון ניתנה גם למי שהוראות סעיף 307 חלות עליו.

נעה בן שבת: ונקבע שם גם תיקון לסעיף 307 לגבי אותו סכום, שהוא לא יחולק.

נעה בן שבת: היום אותו אדם יקבל רק סכום קטן מתוך קצבת הנכות, וכאן ההוראה שהתוספת הזאת לא תשולם לו.

אגב, זה לא רק על לימוד?

זה גם אם יש מישהו שקיבל מתנה של 1,500 שקל או - - -

נעה בן שבת: אם אתה שואל על ה-disregard שבו מדובר, זה disregard - - -

לא, כשדובר על ההצעה הזאת, שגם דיברנו עליה בישיבה הקודמת, מה שהתכוונה היושבת-ראש, זה היה שעד ה-17% לא ייקרא הכנסה גם אם זה לא מעבודה.

נעה בן שבת: אז חשוב להבהיר, שכל סכום שהוא לא הכנסה מעבודה במשלח יד, הוא לא משפיע על הקצבה החודשית המלאה עצמה אלא רק על התוספות התלויים - - -

על זה אני מדבר, כי זה משמעותי מאוד.

עלי בינג: זה עלה בדיון האחרון, אנחנו עוד מחכים לנתונים מהביטוח הלאומי, להבין את - - -

זה על השולחן?

אפרת רייטן: הבטחתי לחבר הכנסת יעקב אשר שזה בטיפול.

עלי בינג: העלית את זה בדיון הקודם, אנחנו לוקחים ברצינות.

אפרת רייטן: אתה רואה?

אפרת רייטן: קיבלת כאן את האישור לזה.

אפרת רייטן: יש למישהו הערה לסעיף הזה?

אפרת רייטן: בבקשה, שלומי.

שלומי מור: רק על מנת לסבר את האוזן, היום מי שנמצא במוסד שמעל 50% מההוצאות שלו הן על חשבון המדינה, מקבל סכום של בערך 950 שקלים.

שלומי מור: אלה לא סכומים נמוכים מאוד, זה 950.

שלומי מור: אומנם מ-3,700, אבל זה הסכום, רק לסבר את האוזן.

אפרת רייטן: תודה רבה, שלומי.

ירון לוי: אפשר משפט, היושבת-ראש?

ירון לוי: לגבי העניין הזה, בהחרגה של ה-307, המעונות, אז בדברי ההסבר מובא שם שממילא רוב הקצבה שלהם הולכת למעון.

אפרת רייטן: למעון, נכון.

ירון לוי: אוקיי, 80% הולכים למעון, 20% נשאר להם – להורים, לאפוטרופוס.

ירון לוי: זאת טענה מצחיקה, כי אם אתה אומר: נשאר להם 20%, תוסיף להם עשרה שקלים, ה-20% יעלה, לא?

ירון לוי: למה לא לתת להם עוד כמה שקלים?

אפרת רייטן: כן, הדבר זה נמצא בדיונים, עלי?

עלי בינג: ראשית, הוא נמצא בדיונים.

עלי בינג: אבל אני כן אגיד, ושלומי יכול להרחיב על זה, כי הוא היה חלק מהצוות הבין-משרדי, אבל כשהצוות דן בנושא הזה, המחשבה הייתה להקצות הפעם, מכיוון שפעם שעברה, כפי שציינה נעה, הם קיבלו ב-100%, דווקא הפעם להקצות את התקציבים למי שלא נמצא במעונות.

עלי בינג: זאת הייתה ההכרעה של הצוות הבין-משרדי.

עלי בינג: ועם כל זה, אנחנו עדיין פתוחים לשיח בנושא ומנהלים על זה שיח בימים אלה.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: נעה.

נעה בן שבת: סעיף 201 עוסק באנשים שדרגת אי הכושר שלהם להשתכר היא 74 ומטה.

נעה בן שבת: חלק מהמרכיבים של קצבה חודשית מלאה הם מקבלים באופן יחסי לדרגת אי הכושר, ורכיב אחד, אותה תוספת שניתנה בתיקון 200, הם מקבלים באופן מלא.

אפרת רייטן: מה השינוי?

נעה בן שבת: כאן הובהר שהתוספת הנוכחית ניתנת להם באופן חלקי, בהתאם לאחוז דרגת אי הכושר לסכום המלא שנכלל בקצבה חודשית מלאה.

אפרת רייטן: מישהו רוצה להעיר על זה משהו?

אפרת רייטן: אוקיי, בואי נתקדם.

אפרת רייטן: זה התיקון של השיעורים של - - -

נעה בן שבת: זו קצבה שניתנת למי שזכאי לשר"מ.

נעה בן שבת: מי שזכאי לשר"מ לפי סעיף 206 מקבל גם את אותה קצבה מיוחדת לפי סעיף 206א.

נעה בן שבת: וכאן מגדילים את השיעורים לפי שלוש הרמות שקיימות - - -

אפרת רייטן: כן, החדשות.

נעה בן שבת: מה הסכומים?

ירון לוי: 100, 200 ו-300.

חנן טל: הדרגה של ה-50% - - -

אפרת רייטן: רגע, אי-אפשר ביחד.

אפרת רייטן: עלי.

עלי בינג: זה בעצם 100, 200 ו-300 שקלים בהדרגה, בהתאם לדרגת השר"מ.

עלי בינג: זאת אומרת, ככל שדרגת השר"מ חמורה יותר, 188% זה 300, והדרגה הנמוכה יותר, 50% זה 100 שקלים.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: נעה.

נעה בן שבת: אולי נבקש מהמוסד לביטוח לאומי להסביר את התוספות האלה שניתנות?

אפרת רייטן: לעולה.

אפרת רייטן: וזה גם אפרופו מה שקודם התייחסה הגברת - - - צפון.

לודמילה אליאסיאן: נכון, מה שקודם התייחסה הגברת ממשרד הקליטה, שהיום, כמו שאתם מכירים, קצבת שירותים מיוחדים מורכבת משני רכיבים.

לודמילה אליאסיאן: אז רכיב אחד ניתן לעולים שתלויים בעזרת הזולת ורכיב אחד לא, אבל את התוספת של ה-100, 200 ו-300 שקלים הם מקבלים.

אפרת רייטן: תחזרי על הדברים.

לודמילה אליאסיאן: העולים יקבלו את התוספת של 100, 200, 300 שקלים, כמו אנשים - - - בארץ.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: זאת אומרת, אנחנו מחילים את אותה עלייה גם על העולים.

אפרת רייטן: זה התיקון שבסעיף.

שלומי מור: נכון.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: אבל אתם רוצים להתייחס למה שמקודם העלתה קסניה?

אפרת רייטן: היא העלתה מקודם התייחסות לעולים ולפער הזה שיש בקצבה שלהם.

לודמילה אליאסיאן: אני יכולה להתייחס לפער הזה.

לודמילה אליאסיאן: העולים מקבלים את ההטבות שלהם בשנה הראשונה במסגרת הסכם שר"מ עולים.

לודמילה אליאסיאן: וכמו שהיא אמרה, העולים שתלויים בעזרת הזולת, יקבלו את השירותים המיוחדים אחרי שלושה חודשים שהם נמצאים בארץ, ואת קצבת הנכות אחרי חצי שנה שהם נמצאים בארץ.

לודמילה אליאסיאן: עכשיו, החקיקה שעמדה אז, בתקופה שהייתה, זה בעצם שבשנה הראשונה האחריות לעולה זה בידי משרד הקליטה.

לודמילה אליאסיאן: רק עולים שהם נכים מאוד קשים מקבלים את הסיוע מביטוח לאומי במסגרת הסכם העולים, והם לא מקבלים את התוספת – כמו שאמרנו, הקצבה מורכבת משני סכומים, אז את הסכום הקטן יותר הם לא מקבלים.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: והמבנה הזה נשאר קבוע גם - - -

קסניה קירילין: זה נשאר.

קסניה קירילין: זה משתנה אחרי שנה.

קסניה קירילין: הזכויות שלהם משתוות לזכויות של כל אזרח ישראלי.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: ירון, במילה.

ירון לוי: כשאנחנו מדברים על התוספת לשר"מ – 100, 200 ו-300 – אז ניקח את הדרגה הגבוהה, זה 300 שקלים.

ירון לוי: היום זה עומד על 5,300.

ירון לוי: זה יהיה 5,600.

ירון לוי: עם 5,600, התוספת של ה-300 שקל לא תעזור לי להביא את המטפל.

אפרת רייטן: כמה יעזור להביא את המטפלת?

ירון לוי: מטפל, לפי הממ"מ, זה כ-8,500–9,000 שקל.

אפרת רייטן: אוקיי.

ירון לוי: אני לא אומר: תעשו.

נעמי מורביה: 11,000 שקל בשנת 2012.

נעמי מורביה: הממ"מ עשה את התחשיב.

נעמי מורביה: וזה לפני שהתחילו עם – תשלמו להם פנסיה ותשלמו להם - - -

ירון לוי: אנחנו מדברים על כ-272,000 מקבלי קצבאות נכות כללית.

ירון לוי: 82% מהם מתקיימים אך ורק מהקצבה הבסיסית, נכון להיום היא תעלה 3,700.

ירון לוי: אני לא רוצה.

ירון לוי: אני כירון, כסיעודי ברמה הגבוהה, לא רוצה את התוספת הזאת.

ירון לוי: תביאו לטובת הקצבאות.

אפרת רייטן: לשים את זה בקצבה ולא בשר"מ?

ירון לוי: זו קבוצה קטנה.

ירון לוי: השר"מ זה לא 200,000.

ירון לוי: 100 או 200 שקלים לא יעזרו לי – אני לא מזלזל חס ושלום בשקל – אבל בזמן שאני יודע, נכי נפש וכולם, 82% מתקיימים רק – כל השאר, ה-19%-20% שנותרו, יש להם - - -

אפרת רייטן: אבל מדובר כאן בעלייה מאוד משמעותית, אם אני לא טועה, לגבי הקצבה הבסיסית.

אפרת רייטן: הרי על זה אנחנו מדברים, עלה ל-3,700, כמעט 2,000 - - -

ירון לוי: אבל - - - 82% שהם רק מהקצבה הזו, מה אתה צריך את התוספת של השקלים האלה לשר"מ, ממילא - - -

אפרת רייטן: אני מניחה אבל שיש אוכלוסיות שלא יסכימו אותך בתוך הקבוצה הזאת, שכן צריכים - - -

נעמי מורביה: זאת הבעיה, שאנחנו - - -

אפרת רייטן: וצריך גם לתת להם את המקום שלהם.

ירון לוי: לא מסכימים – אין בעיה.

ירון לוי: אבל צריך לדון קודם - - -

אפרת רייטן: אלכס, רצית לומר משהו?

יהודה דורון: אני רציתי להגיד משהו.

אפרת רייטן: אה, סליחה.

יהודה דורון: כמו שהזכרתי לפני שהתחלתי לדבר, קצבת השר"מ לנכים עלתה ב-1,200 בשנת 2018–2019.

יהודה דורון: היא עלתה לנכים יותר כי השכר הממוצע עלה.

אפרת רייטן: כן, אבל לחזור על הדברים, כי הם באמת כבר נאמרו.

יהודה דורון: אז באיזשהו מקום אם נותנים להם 300 זה חשוב, ואם היינו יכולים לתת להם את כל העלייה שהייתה אז זה היה עוד יותר חשוב.

יהודה דורון: אין פה מקום להוריד את זה.

אפרת רייטן: ברור.

נעה בן שבת: רציתי עוד פעם לשאול ולברר לגבי העולים.

נעה בן שבת: הסעיף הזה חל על העולים רק בשנה הראשונה להגיעם לארץ?

לודמילה אליאסיאן: כל הסכם העולים חל בשנה הראשונה ארץ.

לודמילה אליאסיאן: חוק הביטוח הלאומי לנושא של נכות, פרק ט', לא חל על עולים בשנה הראשונה בהיותם בארץ.

נעה בן שבת: אתם מתקנים פה רק חלק מהפער שנוצר בגלל שסעיף 206א לא חל עליהם?

לודמילה אליאסיאן: נכון.

נעה בן שבת: אבל זה חלק של תיקון של הפער, לגבי אותה שנה ראשונה.

לודמילה אליאסיאן: התיקון מתייחס רק לתוספת של מסגרת הנכים של 100, 200 ו-300 שקלים.

יעל סלנט: וכעבור שנה הם מקבלים מכוח החוק?

שלומי מור: כן.

שלומי מור: ולא מדובר בהרבה אנשים.

שלומי מור: 100 איש?

לודמילה אליאסיאן: הרבה עולים נכים.

שלומי מור: הרבה עולים נכים.

שלומי מור: זה לא כמויות גדולות.

שלומי מור: מה שלא נעשה ב-2018, שאז התוספת לא ניתנה להם, כן ניתנת כעת.

שלומי מור: אבל רק התוספת שניתנת כעת.

יעל סלנט: רק התוספת שניתנת כעת ולא התוספת - - -

שלומי מור: נכון.

יעל סלנט: ומה העלות של מתן התוספת של 2018 לקבוצה הזאת?

יעל סלנט: יש לכם הערכה?

נעה בן שבת: זה לא רק 2018, זה גם העלות של 206א כולו.

שלומי מור: נכון.

שלומי מור: אני לא יודע.

לודמילה אליאסיאן: אפשר לחשב כמובן את העלות הזאת של - - -

נעה בן שבת: אז אנחנו עוברים הלאה?

יעל סלנט: סעיף 251 זה הסעיף של אותה קבוצה של אנשים שעוברים מקצבת נכות לקצבת זקנה.

אפרת רייטן: משמעות של הדברים האלה?

נעה בן שבת: ברשותך, אולי נקרא את שלושת הסעיפים, ואז נוכל להסביר את שלוש הקבוצות שיש לנו?

אפרת רייטן: בסדר.

יעל סלנט: ואולי גם נשלים רק את 251 שמדבר על שמירת הטבות?

יעל סלנט: כלומר, יש אנשים שכתוצאה מהעלאה הזאת תישלל להם קצבת הבטחת הכנסה, ואז גם יישללו ההטבות שמקבלים מי שמקבלים קצבת הבטחת הכנסה - - -

אפרת רייטן: מעבר, כמו בתשלומים, בתרופות.

יעל סלנט: כן.

יעל סלנט: ולכן אנחנו שומרים להם את ההטבות.

עלי בינג: אני מניח שזה צריך להיות אם נקבעו, לא?

נעה בן שבת: נכון, אם נקבעו – לא ההגדלה, אם נקבעה, סליחה.

נעה בן שבת: יש לנו פה שלוש קבוצות בתוך האזרחים הוותיקים, אבל זה לא באמת שלוש קבוצות.

נעה בן שבת: פסקאות (1) ו-(2) מדברות על קבוצה לפני שאנחנו מחילים את התיקון הנוכחי.

נעה בן שבת: מי שיפרוש מ-1 ביולי 2021 הוא פורש כבר עם הקצבה המוגדלת, כיוון שההגדלה של הקצבה, כפי שנראה סעיף התחילה, תחול עליו, גם רטרואקטיבית.

נעה בן שבת: גם אדם – אנחנו נמצאים עכשיו באוקטובר – הוא כבר עבר, כבר הגיע לקצבת זקנה - - -

אפרת רייטן: הוא כבר זכאי להגדלה הזאת של שיעור הנכות שלו אם הוא פרש ביולי?

נעה בן שבת: נכון.

נעה בן שבת: עכשיו אנחנו מדברים רק על אנשים שפרשו לפני 1 ביולי, עברו לקבלת קצבת אזרח ותיק לפני 1 ביולי, ויצאו בעצם מהנכות.

עלי בינג: לפני 1 בינואר.

נעמי מורביה: אני יכולה לתקן משהו?

נעמי מורביה: לא מדובר בפרישה.

אפרת רייטן: לא, זה רק מבלבל אותי.

נעמי מורביה: זה לא פרישה, זה יום הולדת.

נעמי מורביה: אנחנו נכים, אנחנו לא עובדים.

נעמי מורביה: זה מעבר לגיל פנסיה.

נעמי מורביה: אנחנו לא יוצאים לפנסיה, אנחנו לא פורשים.

נעה בן שבת: סליחה, תודה שדייקת אותי.

נעה בן שבת: אני אגיד: מעבר לגיל פנסיה.

נעה בן שבת: אשתדל לזכור.

נעה בן שבת: אז אנחנו עוברים לגיל הזכאות לקצבת אזרח ותיק.

נעה בן שבת: בתוך הקבוצה הזאת של האנשים יש שלושה הסדרים.

נעה בן שבת: הסדר אחד, מי שהיה זכאי כבר, מי שעבר לפני תיקון - - - הוא קיבל 10.7%, הוא כבר קיבל את זה בתיקון 200.

נעה בן שבת: אז אומרים: הוא מקבל את ה-10.7%, והוא יקבל את התוספת שהיא בשיעור מחצית מהתוספת הנוכחית, שזה 8.52%.

נעה בן שבת: זה מה שהוא מקבל.

נעה בן שבת: והסיפה בפסקה (1) אומרת שאם הוא בדרגת אי-כושר של 74% ומטה הוא מקבל אותה באופן יחסי, את התוספת הנוכחית.

נעה בן שבת: בתיקון 200 לא עשו הבחנה ביניהם, כרגע עושים הבחנה ביניהם.

נעה בן שבת: בפסקה (2) יש לנו אזרח שעבר לגיל הפנסיה, הוא עבר אליו אחרי תיקון 200, אבל לפני 31 בדצמבר 2020.

נעה בן שבת: אותו אדם מקבל רק את מחצית התוספת, אבל צריך להזכיר, שאנשים שבשנת 2021 עברו לגיל הפנסיה, במסגרת המענקים הם קיבלו מענק בשיעור דומה.

אפרת רייטן: זאת אומרת המשיך אותו עיקרון עכשיו בחוק כמו שהיה בקורונה?

ירון לוי: לא.

שלומי מור: אני אנסה.

אפרת רייטן: תנסה להסביר, כי זה מורכב.

שלומי מור: כן, זה באמת מורכב.

שלומי מור: קודם כול העיקרון הבסיסי הוא שמי שעבר לקצבת אזרח ותיק, עבר לקצבת אזרח ותיק ב-1 בינואר 2021, הוא מבחינתנו כבר מגיע עם מלוא התוספת.

שלומי מור: מי שהוא במאגר, מי שעבר לקצבת אזרח ותיק עוד קודם, העיקרון הבסיסי – נכון, זה נאמר כאן, וזה באמת היה כך בבג"ץ – מקבל רק 50% מהתוספת הזאת.

שלומי מור: זה העיקרון הבסיסי.

שלומי מור: עכשיו, תשימו לב שאנחנו מדברים על ה-1 בינואר 2021 ולא על ה-1 ביולי 2021.

שלומי מור: זאת אומרת, הלכנו רטרואקטיבית, כיוון שהמדינה התחייבה שהתוספות, ה-3,700, יהיו כבר מה-1 בינואר 2021.

שלומי מור: ולכן על אף שהחוק עדיין לא תוקן והם קיבלו את זה מה-1 בינואר 2021 כמענקים, אנחנו רואים בהם כאילו הם כבר עברו עם קצבת נכות יותר גבוהה, ולכן הם יקבלו את מלוא התוספת.

שלומי מור: אז אלה עקרונות הבסיס, כשכפי שנעה הסבירה, יש לנו את התיקון של 2018.

שלומי מור: מי שהיה במאגר לפני קיבל אז כבר חצי, אז לחצי הזה אנחנו מוסיפים לו עכשיו עוד חצי.

שלומי מור: אבל מי שנכנס עם מלוא התוספת של 2018, והוא כבר קיבל את מלוא התוספת של 2018, עכשיו הוא יקבל עוד חצי.

שלומי מור: אז זה באמת שלוש דרגות.

שלומי מור: ואם זה לא היה ברור אני יכול לנסות שוב.

יוראי להב-הרצנו: אני מרגיש כמו בפסיכומטרי.

נעמי מורביה: אתם אוהבים לסבך דברים.

נעמי מורביה: לקחת דברים ולסבך אותם, אלוהים.

נעמי מורביה: זה כל כך פשוט.

נעמי מורביה: קחו את כולם, תעבירו אותם כמו שצריך – לא, הוא עבר ככה, עשינו לו ככה, ובחצי של החצי של הרבע.

יוראי להב-הרצנו: אפרת, אם את הבנת, אז תסבירי לי אחר כך.

אפרת רייטן: אז אתם יודעים מה?

אפרת רייטן: בשביל הפרוטוקול ובשביל כולנו ובשביל חבר הכנסת יוראי להב, עלי, תורך להסביר - - -

חנן טל: ברשותכם, לפני שעלי מסביר.

חנן טל: קודם כול יש בינינו פערים בהקשר הזה.

חנן טל: לטענתנו אתם מדברים על תחולת החוק.

חנן טל: החוק עכשיו מוחל ב-2021.

חנן טל: אנחנו חושבים שתחולת החוק למעשה זה בשנת 2018, וכל מי שעבר לגיל זקנה בשנת 2018 צריך לקבל את התוספת המלאה.

חנן טל: אתם מכירים את עמדתנו בהקשר הזה.

חנן טל: כן ציינה נעה, ובצדק, שהקבוצה של הנכים הקשישים בדרגות חלקיות למעשה לא נלקחה בחשבון במסגרת התיקון בשנת 2018.

חנן טל: חלקם נלקחו, מי שעבר את 2018, ומי שלא עבר את 2018 לא נלקח בחשבון.

חנן טל: אנחנו כן ביקשנו שבמסגרת התיקון הזה כל הדרגות החלקיות כן יילקחו בחשבון, ואנחנו רואים את זה פה מתוקן, אבל אנחנו כן חושבים שצריך לעשות מקצה שיפורים דווקא בקבוצת הביניים שהיא פוסט 2018, שכן צריכה לקבל תוספת מלאה.

אפרת רייטן: זו שלא נכנסת עכשיו למעשה - - -

חנן טל: לא נכנסת עכשיו.

נעה בן שבת: אבל מה הבסיס לטיעון שלכם שזה צריך לחול כבר מ-2018?

נעה בן שבת: מה הבסיס לזה?

חנן טל: הבסיס לזה, לפי מה שאני קורא, שכתוב ערב תחולת החוק – מבחינתנו תחולת החוק מדברת על 2018.

נעה בן שבת: תחולת החוק הזה אתה מתכוון היא ערב 2018?

חנן טל: כן, מרץ 2018.

נעה בן שבת: על בסיס מה?

ענת כהן שמואל: כי הבטיחו.

נעה בן שבת: לא, אבל הבטיחו - - -

ענת כהן שמואל: זה הטיעון שלו.

אפרת רייטן: עלי, תתייחס.

עלי בינג: להסביר פעם נוספת את האירוע?

יוראי להב-הרצנו: לא, הבנתי את האירוע.

יוראי להב-הרצנו: בהמשך לטענתו של חנן.

עלי בינג: בסדר, אז אני אנסה להתייחס, אני לא אסביר פעם נוספת.

עלי בינג: בעצם מה שחנן אומר זה שהם העלו טענה, שגם אנחנו שאלנו את אותה שאלה שנעה שאלה.

עלי בינג: לטענתם מי שעבר את גיל הפרישה רק אחרי מרץ 2018 צריך לקבל את הקצבה במלואה.

אלכס פרידמן: לכל הפחות.

עלי בינג: אנחנו לא חושבים שיש לזה עיגון בחוק.

עלי בינג: וגם אנחנו לא חושבים שאפשר לעשות את ההבחנה הזאת, מכיוון שהחוק לא עושה אותה, ואנחנו לא יודעים גם להצדיק אותה, בין אזרחים שונים שעברו את גיל הפרישה.

עלי בינג: לכן כרגע זה לא מקבל מענה.

עלי בינג: בנוגע לסוגיה הזאת של הזקנים – מי שעבר את גיל הפרישה, סליחה.

אפרת רייטן: יצאו לפנסיה.

עלי בינג: לא, אמרנו שהם רק עברו את גיל הפרישה, הם לא יצאו לפנסיה.

חנן טל: הטרמינולוגיה הנכונה היא אזרחים ותיקים בנכות.

עלי בינג: אני אגיד: עבר את גיל הפרישה, זה מתגלגל לי יותר בקלות.

עלי בינג: אז מי שעבר את גיל הפרישה ולפני כן קיבל באופן יחסי, אז אנשי הביטוח הלאומי כבר במהלך הדיונים וגם בדיונים שלנו עם אנשי הוועדה זה עלה.

עלי בינג: ולאור ההצעות שעלו אז אנחנו מוכנים לתיקון שהוצע.

עלי בינג: זה אומר שהסיפה של סעיף (1) וסעיף (2) תימחק, כך שהאזרחים הוותיקים, שגם אם היה להם בעודם בגיל העבודה קצבת נכות יחסית, הם עדיין יקבלו את המחצית המלאה.

עלי בינג: כן חשוב לי להגיד שהסיפה של סעיף (3) תישאר, כי מי שעדיין בגיל העבודה קיבל את החלק היחסי שלו, הוא עובר איתה גם לגיל הפרישה.

עלי בינג: ה היה לבקשת הוועדה וכן לבקשת הביטוח הלאומי.

עלי בינג: אנחנו נענים לבקשה הזו, והסיפה של פסקאות (1) ו-(2) – מבחינתנו ניתן למחוק אותן, את החלק היחסי.

עלי בינג: עקב ההנהונים אני רואה שלפחות מבינים - - -

אפרת רייטן: מעולה, תודה רבה, עלי.

ירון לוי: מה לגבי הקבוצות?

ירון לוי: הקבוצות זה הבעיה.

ירון לוי: לקחתם קבוצה אחת וחילקתם אותה לפי תאריכים ויצא לנו שלוש קבוצות.

ירון לוי: ב-2018 היו שתיים.

ירון לוי: מי שטרם התחולה עבר לגיל פרישה קיבל כפול – מה שנקרא החדשים – הישנים קיבלו מחצית.

ירון לוי: זה מה שהיה ב-2018.

עלי בינג: נכון.

ירון לוי: עכשיו עושים שלוש קבוצות.

עלי בינג: לא, זה אותו דבר.

ירון לוי: - - - הקבוצה השנייה מתחלקת בעצם לשתיים, פותחים אותה לשתיים.

ירון לוי: למה?

ירון לוי: מסבכים את ביטוח לאומי.

עלי בינג: יכול להיות שזה מבלבל.

עלי בינג: קודם כול, הנוסח פה מתואם עם הביטוח הלאומי.

עלי בינג: יכול להיות שזה מבלבל מבחינת איך שזה כתוב בחוק, אבל החלוקה היא אותה חלוקה.

עלי בינג: עוד פעם, מי שבגיל פרישה כרגע, ערב תחולתו של החוק הנוכחי, מקבל 50%.

עלי בינג: מי שהיה לפני כן מקבל 100%.

עלי בינג: הדבר היחידי שאני חושב שאנחנו כממשלה, כביטוח לאומי, באנו לקראת, זה כמו ששלומי ציין, מי שהיום הוא כבר מעבר לגיל פרישה, אבל הוא נכנס לגיל פרישה רק בשנת 2021, אנחנו מסתכלים עליו כאילו הוא קיבל את התוספת בעודו בגיל העבודה, ולכן אנחנו נותנים לו את התוספת במלואה.

עלי בינג: זה כל - - -

ירון לוי: אבל התפר בין 2018 - - - חילקתם את הקבוצה לשתיים.

עלי בינג: לא.

ירון לוי: מה לא?

ירון לוי: כתוב - - -

עלי בינג: לא, זה רק כדי להסביר ולא לפגוע במי שקיבל בשנת 2018 את התוספת המלאה.

נעמי מורביה: מה שכולכם אומרים לנו פה זה נעמי, דורון, חנן, אלכס, קחו את עצמכם, תיגשו עוד פעם לבג"ץ, כדי שבג"ץ יפתח את העיניים לכולם, ותפסיקו לעשות את האפליה הגילנית, כמו שנקבע ב-2009.

נעמי מורביה: ואת אותה תוספת שאתם נותנים לכל הנכים תיתנו גם לקשישים.

נעמי מורביה: הקשישים לא יוצאי דופן.

נעמי מורביה: הם לא קונים את הלחם בפחות כסף מהנכה הצעיר יותר.

נעמי מורביה: נהפוך הוא, יש לו יותר הוצאות בגלל זקנתו.

נעמי מורביה: אז מה שאתם עושים, אתם דוחפים אותנו לפתחו של בג"ץ או לחזור למאבק.

נעמי מורביה: למה?

נעמי מורביה: למה להאריך?

נעמי מורביה: בוא נעשה את הדברים פעם אחת כמו שצריך.

אפרת רייטן: שלומי רוצה להתייחס.

אפרת רייטן: בואי רגע נקשיב.

שלומי מור: אני לא חולק על הצרכים, אני רק רוצה אבל לתת תמונה יותר מלאה, כיוון שגם במסגרת חוק ההסדרים הזה יש כן אלמנטים שבאים לטובת האזרחים הוותיקים – השלמת הכנסה לקשישים באמת הנזקקים ביותר הולכים להעלות; וגם מבחן ההכנסות, ה-disregard, לעניין קשישים בגיל המותנה שיכולים לעבוד, גם הולכים להשתפר.

שלומי מור: זאת אומרת, יש מענה לאזרחים ותיקים, מגדילים את הקצבה.

שלומי מור: זה לא כאן.

שלומי מור: כאן זה 50%.

שלומי מור: וב-2018 בג"ץ בעצם אמר שזה ככל הנראה יכול לעמוד.

נעמי מורביה: בחייאת, כל הקשישים היום יכולים להשתלב בשוק העבודה עם הקורונה?

נעמי מורביה: בואו נהיה מציאותיים.

נעמי מורביה: אנחנו משחקים ב - - -

אפרת רייטן: נעמי, אני חושבת שהקדשנו לזה התייחסות.

אפרת רייטן: אלכס, מילה, ואני רוצה להתקדם.

אלכס פרידמן: יחד עם זאת, אני חוזר ואומר: הגשנו למשרד האוצר הצעה מאוד מעניינת.

אלכס פרידמן: מחכים לתשובות.

אפרת רייטן: טוב, עלא כיפאק.

אפרת רייטן: בואו נתקדם.

אפרת רייטן: נעה.

נעה בן שבת: ככל שיהיו כאלה תיקונים.

אפרת רייטן: מה זה אומר?

נעה בן שבת: סעיף 315ד כולו עוסק בהגבלת סכום שכר טרחה בשל מטפלים בתביעה כנגד המוסד לביטוח לאומי.

אפרת רייטן: אז ממשיכים את העיקרון גם ב - - -

נעה בן שבת: ממשיכים את העיקרון כי יש פה איזו הגדלה.

נעה בן שבת: אני מבינה שהטענה היא שיש פה הגדלה שלא נבעה מפעולה של המטפל אלא נבעה מהגדלת הקצבה.

אפרת רייטן: עלי, מילה.

עלי בינג: התפיסה שהמטרה של מתן הכספים האלה זה שהם יגיעו לציבור הנכים ולא למי שעזר לו לקבל את התביעה, ולכן ממילא המעמד של אותו גוף או עורך דין או מייצג שעזר לא היה משתנה בהתאם לסכום, זה גם היה ממילא לפני כן, לכן אין סיבה שההגדלה הזאת, ככל שההסכם הוא באחוזי, ילך לאותו מייצג.

איתן פלג: אני מייצג פה את הילדים ואני גם בעד.

אפרת רייטן: כעורך דין אתה אומר?

איתן פלג: כעורך דין אני אומר.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

אפרת רייטן: ייצגת לרגע את עורכי הדין.

אפרת רייטן: תודה.

נעה בן שבת: יש פה הבחנה בין הסכם שנכרת לפני התיקון, אז לא מקבלים שום חלק מהתיקון.

נעה בן שבת: אנחנו פשוט הולכים באותו נתיב, וכבר היו ויכוחים בזמנו - - -

אפרת רייטן: כן, כבר היה על זה קודם לכן, ואני מבינה שזה עבר.

אפרת רייטן: אני זוכרת שגם שאלתי אתכם, נדמה לי, אני לא זוכרת את מי שאלתי לפני כן, כי אני מבינה שכן הייתה התנגדות בפעם הקודמת של ציבור עורכי הדין לתיקון הזה, והיה חשש שזה יפגע בפעילות של עורכי הדין וכו', ועד היום לא שמענו שקרה משהו, אז אנחנו מתקדמים באותה דרך.

אפרת רייטן: כן.

נעה בן שבת: במסגרת אותו תיקון לתקנות, אם יהיו כאלה תיקונים, אותן תקנות שקראנו קודם.

נעה בן שבת: כאן יש איזושהי הצעה, אני רק לא בטוחה שאנחנו צריכים.

נעה בן שבת: למעשה הצעת החוק הממשלתית העתיקה את הנוסח שקבוע בפסקאות (א) ו(ב) לאותו סעיף.

נעה בן שבת: שם דובר על סכום, כשמביאים בחשבון רק סכום של 300 שקלים מאותה הגדלה של תיקון 200, ו-40% מההגדלות שיהיו לפי תקנות לפי סעיף 220ב.

נעה בן שבת: אלה אותן הגדלות שהובטחו, אותה הגדלה שאנחנו מביאים כאן בחקיקה ראשית בסוף ולא בתקנות.

נעה בן שבת: בסעיף 220ב אפשרו לשרים להגדיל בתקנות את שיעורי הקצבה.

נעה בן שבת: ולמעשה ההגדלה הזאת מתממשת היום לא בתקנות אלא בחקיקה ראשית.

נעה בן שבת: לכן צריך לעשות פה את ההתאמות בנוסח, וצריך לבחון – אם ייעשו תיקונים, אנחנו עוד לא יודעים אם ייעשו תיקונים ותקנות בהסכמים – אם תעשו תיקונים בתקנות ובהסכמים אנחנו מציעים ש-40% אולי יתייחס לתיקונים האלה.

נעה בן שבת: צריך עדיין לבחון, אני חושבת, את - - -

אפרת רייטן: ככל שנגיע כאן באמת לתיקונים הרלוונטיים, אז צריכה להיות התייחסות לסעיף.

עלי בינג: המחשבה שלנו, עוד פעם, זה שמקסימום הסכום יגיע לציבור הנכים.

עלי בינג: ולכן גם בנוגע להסכמים שייכרתו וגם בנוגע להגדלות - - -

אפרת רייטן: כן, רוצים להגביל, שתהיה תקרה.

נעה בן שבת: אז אתה אומר 300 שקל מהגמלה שהוגדלה ו-40% מתקנות הפריפריה, אם הן יבואו?

אפרת רייטן: לי זה נשמע סביר וראוי, אלא אם כן מישהו חושב משהו אחר.

אפרת רייטן: אוקיי, בואו נתקדם.

נעה בן שבת: יש שם איזה טעות כתיב.

נעה בן שבת: לוח ח'1 זה השלמה של נושא ה-disregard, כפי שהזכרנו אותו קודם.

נעה בן שבת: סעיף 27, תיקון חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 218 – הוראת שעה) (מענק חד-פעמי חלף הגדלת קצבאות הנכות לשנת 2020): אותו חוק הוא החוק שהעניק את המענקים לשנת 2020.

אפרת רייטן: בקורונה.

נעה בן שבת: את המענקים לקורונה בשנת 2020, ואחריו מחצית שנת 2021.

אוסאמה סעדי: לפני זה, סליחה, על סעיף קטן (1): במקום 3,500 יבוא 3,700 – 3,500 זה מה שהיה מעודכן עד אז?

אוסאמה סעדי: כי אמרנו שההעלאה היא מ-3,400.

חנן טל: למעשה הקצבה עומדת על 3,321.

חנן טל: בשנת 2020 ניתן - -

אוסאמה סעדי: זה המענקים?

חנן טל: בדיוק.

חנן טל: - - כחלף קצבאות מענק של 190 שקלים, שהעלה את זה ל-3,511 שקלים.

חנן טל: ועכשיו מקבלים את ה-3,511, ואז נותנים את ה-190 הנוספים.

אפרת רייטן: זאת אומרת, מקבעים את מה שהוענק כמענקים, עכשיו מכניסים את זה למסגרת החוקית.

קריאה: בדיוק.

אוסאמה סעדי: לא, הבנתי שעם המענקים זה הגיע ל-3,700, ואנחנו מקבעים את ה-3,700.

אפרת רייטן: זה הגיע ל-3,700?

עלי בינג: לא, המענקים שניתנו עד כה לא הגיעו ל-3,700.

עלי בינג: מה שעשינו בחלק הראשון של החוק זה בעצם קיבענו את זה ל-3,700 מעתה והלאה.

עלי בינג: בחלק הזה מה שאנחנו עושים, אנחנו משלימים למחצית הראשונה את הפער בין מה שניתן ל-3,700.

אפרת רייטן: מה שאומר, אני מניחה, חבר הכנסת סעדי, שניתנו מענקים שהגיעו כבר ל-3,700?

עלי בינג: לא, לא, לא.

אוסאמה סעדי: לא?

אוסאמה סעדי: זה מה שהבנתי.

עלי בינג: אני אחדד עוד פעם.

עלי בינג: המענק שניתן במחצית השנה הראשונה, אפשר לראות פה גם, תכף נעה תקריא את זה, כתוב:

עלי בינג: 3,511 שקלים, כי זה היה המענק שניתן על הדלתא הזאת של 3,511.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: שהגדילה ל-3,500.

עלי בינג: ואנחנו עכשיו מגדילים את זה ל-3,700.

אוסאמה סעדי: מתי זה יהיה 3,700, אחרי התקציב?

עלי בינג: אם עובר החוק.

עלי בינג: אחרי אישור החוק.

ירון לוי: מחילה, אפשר משפט?

ירון לוי: זה רק המחצית הראשונה.

איתן פלג: אני רוצה להדגיש לגבי הילדים, הייתה פעימה אחת שהעלתה באופן קבוע את הקצבאות, הפעימה של שנת 2018.

איתן פלג: בפעימה הזאת כל הילדים של 100%, שזה 45,000 ילדים, לא קיבלו אפילו לא שקל אחד.

איתן פלג: לאחר מכן, כשהתחילו לתת את המענקים הזמניים, הם קיבלו 83 שקלים לחודש.

איתן פלג: כלומר, זה בכלל לא בסדר גודל, זה לא קרוב בכלל למה שקרה, כשהאנשים הבוגרים מקבלים עכשיו בסיכום כ-1,400 תוספת, פלוס שר"מ של עוד מאות שקלים, רק שתבינו עד כמה הילדים נשארו מאחור.

אפרת רייטן: אנחנו מודעים לנקודה הזאת, כמובן.

אפרת רייטן: תודה.

אפרת רייטן: נעה, בואי תתקדמי.

נעה בן שבת: אני מעדיפה את חלופת הנוסח שהצענו פה ולנסות להסביר אותה.

נעה בן שבת: אחר כך אם יוחלט להעדיף איזה ניסוח, אבל ברמת הניסוח.

נעה בן שבת: אני פשוט חושבת שזה יבהיר לנו מה נעשה פה, הניסוח שלנו.

נעה בן שבת: אז ברשותך.

נעה בן שבת: הקראנו את שם החוק.

נעה בן שבת: סעיף (1).

נעה בן שבת: (1) ברישה – הרישה קובעת שזו הוראת שעה.

נעה בן שבת: כרגע הוראת השעה קבועה עד ה-31 בדצמבר 2021, אבל כיוון שהביטוח הלאומי מבקש לשלם את התשלומים אחרי אותו מועד, אז אנחנו מציעים שבמקום התאריך הזה, 31 בדצמבר 2021, יבוא: 31 במרץ 2022 – להאריך את תוקף אותה הוראת שעה, למרות שההוראות – קבוע שם מי זכאי לפיה.

נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא קיבל כבר עכשיו את המענק בסכום דומה, ועכשיו הוא מקבל עוד תוספת כזאת למענק.

אפרת רייטן: מענק?

ירון לוי: בגלל תאריך התחולה, ינואר 2021.

נעה בן שבת: הוא קיבל מענק ועכשיו הוא מקבל תוספת.

נעה בן שבת: היא גם משולמת כמענק, אבל היא בעצם נוספת על אותו מענק.

נעה בן שבת: אבל היא תוספת חד פעמית גם היא במהותה.

אפרת רייטן: זו השלמה?

נעה בן שבת: זו בעצם השלמה.

שלומי מור: כן, הקצבאות יוגדלו החל מה-1 ביולי 2021.

אפרת רייטן: אז כרגע זה מענקים.

שלומי מור: אבל כיוון שההתחייבות הייתה שמה-1 בינואר תהיה הגדלה, ומכיוון מינואר עד יוני כבר שילמנו מענקים, אז לא עושים מישמש – מגדילים את המענקים.

אפרת רייטן: הבנתי.

אפרת רייטן: מאה אחוז.

נעה בן שבת: אז אמרנו, פרט (1) בלוח ח'1א – זה אנחנו מדברים על אדם שהוא ב-75% דרגת אי-כושר ומעלה.

נעה בן שבת: באופן יחסי הוא מקבל את התוספת הזאת.

אפרת רייטן: מה זה פרט 6?

נעה בן שבת: פרט (6) זה מענק לאדם שהיה נכה ועבר לגיל פרישה.

אפרת רייטן: כן.

אפרת רייטן: תוספת של 189.

נעה בן שבת: תוספת של 189 שקלים.

נעה בן שבת: אבל השאלה אם לא צריך להוריד את הדרגה הזאת.

עלי בינג: לא, זה אותו דבר כמו קודם.

עלי בינג: זו המקבילה לסעיף (3).

נעה בן שבת: אם זה המקבילה לסעיף (3), אז הורדתם שם.

עלי בינג: לא, ההפך, בסעיף (3) השארנו את זה.

שלומי מור: מכיוון שהוא מקבל את המלא - - -

נעה בן שבת: אה, כי הוא מקבל - - -

עלי בינג: זה מי שעבר את גיל הפרישה - - -

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: מישהו רוצה להתייחס לסעיף הזה?

אוסאמה סעדי: אנחנו בסעיף (2)?

אפרת רייטן: עכשיו אנחנו עוברים לעמוד האחרון, סעיף 28.

אוסאמה סעדי: אני אז שאלתי, גברתי היושבת-ראש, על מענקי נכות מעבודה.

אפרת רייטן: דיברנו על זה גם בפעם הקודמת, וגם קודם דיבר על זה יהודה דורון, על הנכים מעבודה.

אפרת רייטן: ואמרנו שזה כרגע לא רלוונטי לנו לנושא הספציפי הזה, ודיברנו על כך שנדון על כך כשאנחנו נסיים את - - -

אלכס פרידמן: אני אשמח להתייחס לתאריך שדובר פה, שהמענקים ישולמו לכל הפחות תוך 90 יום.

אלכס פרידמן: ביטוח לאומי הבטיח לנסות לעשות.

אלכס פרידמן: נובמבר – 28 בפברואר נראה לי קצת רחוק.

אלכס פרידמן: אפשר לקצר את זה.

קריאה: זה 90 ימים.

נעה בן שבת: ממתי?

נעה בן שבת: מיום תחילת החוק?

נעה בן שבת: אבל אנחנו פה יכולים לדעת מה התאריך המאוחר ביותר של החוק או שאתם רוצים להשאיר 90 ימים?

נעה בן שבת: אפשר לכתוב 90 ימים.

שלומי מור: אנחנו נעשה כל מאמץ שזה יהיה הרבה לפני תום 90 ימים.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: אם זה מקובל אז אפשר כבר לתקן.

נעה בן שבת: מאוד מסרבל את הנוסח, להגיד: 90 ימים מיום – בסדר.

נעה בן שבת: אולי נכתוב את זה בהוראות המעבר.

עלי בינג: זה חוסך בסך הכול שבועיים, אבל אני כן חושב, ממה שאני מכיר את הביטוח הלאומי, שממילא הוא ישלם את זה עוד בשנת 2021.

אפרת רייטן: אוקיי.

אפרת רייטן: אני לא רואה שיש פה מחלוקות.

נעה בן שבת: אוקיי.

נעה בן שבת: זאת אומרת אנחנו מתחילים רטרואקטיבית את החוק הזה.

נעה בן שבת: יש פה הקדמה מיום פרסומו של חוק זה ולא ליום תחילתו של - - - כי החוק הנוכחי מתחיל ב-1 בינואר.

שלומי מור: כן, הכוונה 90 ימים מיום פרסומו.

שלומי מור: אם זה יהיה 15 בנובמבר, זה יצא 15 בפברואר, משהו כזה.

אוסאמה סעדי: אבל למה 90 יום?

שלומי מור: אז אמרנו, המנכ"ל שלנו התחייב לעשות כל מאמץ כדי שזה יהיה הרבה הרבה יותר מוקדם.

שלומי מור: אבל יש פה תיקון מאוד מורכב, וזה גם לא התיקון היחיד.

שלומי מור: בכל זאת נשתדל שזה יהיה הרבה הרבה יותר מוקדם.

אוסאמה סעדי: אבל זה קיבוע של המענקים.

אוסאמה סעדי: למה זה לוקח זמן?

שלומי מור: לא ניכנס למערכת המחשוב, אבל המענקים זה מערכת אחרת והקצבאות זה מערכת אחרת.

אפרת רייטן: ואי-אפשר להקדים את המענקים, את ההשלמה?

שלומי מור: סביר מאוד מאוד מאוד – תראי, זה יהיה שיטת סלמי – אבל שהמענקים ישולמו הרבה יותר מהר בשלב א', ולאחר מכן התוספת לקצבאות והשר"מ בשלב ב'.

שלומי מור: אנחנו עובדים על זה.

אפרת רייטן: טוב.

אפרת רייטן: חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר, שאנחנו אומרים את זה כל הזמן, ההתייחסות שלנו זה במה שאני העליתי.

משה אבוטבול: כלומר, שם אני מבקש אולי להקדים את זה, כל מיני תאריכים, זה בהסתייגויות.

אפרת רייטן: כן, אני מבינה שגם חבר הכנסת פרוש רוצה לנמק - - - מי נשמע.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר: אני לא הולך להתווכח על זה, כי אני מבין שלכם יש את לשון החוק.

משה אבוטבול: אני גם לא נאיבי, מאוד יכול להיות שיידחו את ההסתייגויות, אבל אני בכל מצב אומר את המשנה הסדורה שלי, מה אנחנו חושבים שיותר טוב שיהיה לציבור הנכים, הציבור שחייבים לקבל את העזרה שלנו.

משה אבוטבול: אבל בהחלט הדברים שלי מופיעים פה, ואני לא חושב לחזור עליהם, כי הם מופיעים בצורה מאוד ברורה פה.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

מאיר פרוש: תהיה לי את האפשרות לנמק בסוף?

אפרת רייטן: כן, אני מיד נותנת לך.

אפרת רייטן: אנחנו ממש מגיעים לסוף.

נעה בן שבת: תחילתו של סעיף 27 – סעיף 27 זה סעיף העוסק במענקים, ותחילתו תהיה ביום פרסומו של חוק זה, כיוון שאנחנו שם משלמים תוספת על תשלומים שכבר נוספו.

אפרת רייטן: כן, נובמבר.

נעה בן שבת: אולי באמת לאור ההערה פה של הוועדה, שאמרה 90 ימים מיום הפרסום, אז אנחנו נחזור לנוסח של האוצר – סליחה, אני אחזור לנוסח של האוצר בסעיף הזה, למעט הארכת הוראת השעה – שצריך להאריך את הוראת השעה.

נעה בן שבת: אנחנו נאריך את הוראת השעה, נחזור לנוסח של האוצר שהוא יותר קצר, כי ממילא אין לנו פה את ההוראה של מועד התשלום, ותשלומים מכוחו ישולמו גם כן בתוך 90 ימים מיום פרסומו של חוק זה.

אפרת רייטן: תזכירי מה זה?

נעה בן שבת: זה סעיף השיפוי, שאנחנו עדיין לא דנו בו – בעיקרון צריך שתחילתו תהיה ביום תחילת החוק.

אפרת רייטן: בסדר.

אפרת רייטן: כמובן.

אפרת רייטן: טוב, אז אלה הדברים.

אפרת רייטן: הוגשו מספר הסתייגויות עד מועד זה.

עלי בינג: נעה, על ההערה האחרונה של 26(1) – תחילתו של חוק זה – הרי של כל חוק ההסדרים הוא ב-1 בינואר 2022.

עלי בינג: לדעתי 26(1) צריך להיות גם מיום הפרסום, כי אנחנו גם נתקן את 2021.

נעה בן שבת: אוקיי.

אפרת רייטן: מצוין.

אפרת רייטן: בבקשה, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: יש הסתייגויות שרשומות פה בהסתייגות שאני הגשתי.

מאיר פרוש: הן מתייחסות לפרק ט' בביטוח לאומי, סימן ג'.

מאיר פרוש: ואני מציין שם את הסכומים שאני חושב שצריך, לטעמי, להעלות את האחוזים שלהם, כאשר בדברי ההסבר על החשיבות מדוע נותנים להם את זה, באותם דברי הסבר שנמצאים בחוק הזה, משכנעים אותי לפחות להציג הסתייגות ולבקש שהם יוגדלו מעבר למה שמוצע.

מאיר פרוש: אז על כל אחד ואחד מהם, אם זה סעיף 26 פסקה (2), שאני מבקש במקום 50.23 שיבוא 60.

מאיר פרוש: זה מפורט.

אפרת רייטן: אני רואה.

אפרת רייטן: 60, 25, 70 - - -

מאיר פרוש: ואני מבקש שהדברים האלה יובאו גם להצבעה, וכמובן בהמשך, אם זה לא מתקבל פה, בכל דרך שיגיע למעלה.

מאיר פרוש: אני מבקש גם להתייחס לעוד נושא, שאומנם לא הגשתי על זה עכשיו הסתייגות, אבל אני מבקש שזה יירשם ואני אגיש את זה ביום ראשון בכתב.

מאיר פרוש: אני מבין שיש הבדל בין קצבאות של נכי תאונות עבודה וקצבאות קשישים, שהם באיזשהו מקום כרגע, הממשלה יוצרת אפליה בין הקבוצות של הנכים, בזה שהיא גוזרת על נכי תאונות עבודה וקשישים, שמה ההצמדה היא למדד, בעוד ששאר קצבאות הנכים מוצמדים לשכר הממוצע במשק.

מאיר פרוש: ואני בזה רואה פגיעה בחלק מקבוצות הנכים.

מאיר פרוש: ולכן על זה אני אבקש להגיש הסתייגות.

מאיר פרוש: אני חושב שזה מתייחס לסעיף 26, פסקה (5), אני אגיש על זה ניסוח מדויק של הסתייגות ביום ראשון, אם זה מקובל.

נעה בן שבת: מה המהות של ההסתייגות?

מאיר פרוש: אני מבין שיש הבדל בין הצמדה בקבוצות נכים, שההצמדה שם זה למדד, ויש כאלה שההצמדה שלהם זה לשכר הממוצע במשק.

נעה בן שבת: יש רק קבוצה אחת.

נעה בן שבת: יש קבוצה של נכים - - -

מאיר פרוש: נכי עבודה.

נעה בן שבת: לא, נכי עבודה, אני לא יודעת איך ההצמדה שלהם.

נעה בן שבת: אני מדברת על הקבוצה הזאת המסוימת של הנכים עם נכות כללית.

נעה בן שבת: הם מוצמדים מ-2022 לשכר הממוצע, כשהשכר הממוצע הוקפא.

מאיר פרוש: בעוד שאחרים מוצמדים למדד.

נעה בן שבת: הסכום הבסיסי מוצמד למדד, אבל - - -

מאיר פרוש: אוקיי, אז אני מתייחס לזה.

מאיר פרוש: ברשותך, היושבת-ראש, אני מתייחס לעוד נקודה מסוימת, שאני אומנם לא מביא את זה כתוב, אבל אני הסברתי מה זה, ואני עד יום שני אביא את זה כתוב, את ההסתייגות הזאת.

אפרת רייטן: אתה תביא את ההסתייגות הספציפית בהמשך בכתב.

מאיר פרוש: אמרתי את מהות ההסתייגות עכשיו, ואני אביא את זה ביום ראשון.

נעה בן שבת: רק לגבי ההסתייגות הנוכחית, יש לך הערכה של הסכומים?

מאיר פרוש: מה שאני אגיד האוצר יגיד שזה השלכות רוחב.

אפרת רייטן: ברור.

אפרת רייטן: אתה כבר מכיר את זה טוב מאיתנו.

מאיר פרוש: ואם אני אגיד שזה מיליון שקל, האוצר יגיד שזה 40 מיליון.

אפרת רייטן: אבל אין לך עלות תקציבית של ההסתייגות?

מאיר פרוש: אין לי עלות.

עלי בינג: האוצר יגיד את העלות האמיתית.

מאיר פרוש: אני גם לא חושב שזה נכון, ברגע שאני אומר שיש אפליה בין אלה לאלה, אז אסור שתהיה אפליה.

מאיר פרוש: אם זה עולה הרבה כסף מה אני יכול לעשות.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

יהודה דורון: ביטוח לאומי הוציא מכתב שכתב שעלות בשנה זה 102 מיליון.

נעה בן שבת: עלות של מה?

יהודה דורון: להצמיד את השכר הממוצע לתאונות עבודה.

אפרת רייטן: אוקיי, יש לנו תאונות עבודה ויש לנו את ההסתייגות של חבר הכנסת פרוש שמדברת כאן על שינוי בקצבאות - - -

מאיר פרוש: באופן של ההצמדה.

אפרת רייטן: לא, הסכומים.

נעה בן שבת: הדף הזה עם הסכומים זה בוודאי גם כן תקציבי.

אפרת רייטן: ודאי.

מאיר פרוש: אני יודע שזה תקציבי.

מאיר פרוש: למה אתם חושבים שרק פקידי האוצר יכולים להחליט?

מאיר פרוש: הרי זה העלאה מסוימת ממה שהיה, נכון?

אפרת רייטן: לא, אנחנו רק שאלנו אם יש לך את העלות התקציבית של ההסתייגות.

אפרת רייטן: זה הכול.

מאיר פרוש: אבל גם אם יהיה לי תהיה לזה התנגדות של האוצר.

אפרת רייטן: יכול להיות.

אפרת רייטן: אנחנו נבדוק את העלות שלך ושלהם, ואולי נביא מומחים.

מאיר פרוש: ואז מה?

מאיר פרוש: נניח אם יהיה הפרש של מיליון בין אחד לשני?

אפרת רייטן: אם יהיה מיליון - - -

מאיר פרוש: אני מוכן להיות במצב הזה שהוויכוח יהיה כמה כסף.

אפרת רייטן: בדיוק.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אוסאמה סעדי: אנחנו מגישים הסתייגויות?

אפרת רייטן: כבר הוגשו חלק.

אפרת רייטן: חברי כנסת כבר הגישו.

אפרת רייטן: לא נדון בהן היום, כי אנחנו לא מגיעים להצבעה.

אפרת רייטן: אז חבל, יש לכם זמן.

ענת כהן שמואל: כל חבר כנסת שרצה.

ענת כהן שמואל: אבל יש לך זמן, אוסאמה.

ענת כהן שמואל: הם פשוט כבר הגישו.

אפרת רייטן: חבר הכנסת אבוטבול, אתה רוצה גם להעלות?

משה אבוטבול: לא, הגשנו את זה.

משה אבוטבול: אני חושב שפחות או יותר גם החברים אמרו דברי טעם.

משה אבוטבול: אנחנו נחתים גם את חברי הסיעה שבוע הבא ונגיש את זה.

אפרת רייטן: בהמשך, כן, לדיון הבא.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: אם אין עוד למישהו התייחסות נוספת - - -

אלכס פרידמן: אני אשמח להוסיף, שיש דברים נוספים שניתנו במסגרת המענק, והם כבר בטוחים וסגורים, כמו התוספת 83 ו-490 שקל לילדים, והתוספת למונשמים, שלא מופעים פה אלא בתקנות והסכמים, עלי יוכל לפרט.

אלכס פרידמן: אבל חשוב שיהיה ברור שזה כבר סגור וסופי.

אלכס פרידמן: עלי.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: והדברים האלה יבואו, אני מאוד מקווה, לדיון הבא, שאפשר יהיה - - -

עלי בינג: המטרה שלנו, ביחד עם הביטוח הלאומי שעובד ממש קשה על זה, זה שבאמת נוכל לבוא כמקשה אחת לוועדה, כדי להצביע על זה בפעם אחת.

עלי בינג: היום זה עולה לדיון במועצת הביטוח הלאומי.

עלי בינג: ככל שזה יאושר שם, ואנחנו מאוד מקווים שכן, אז אנחנו נוכל - - -

אפרת רייטן: נוכל לבוא עם בשורות נוספות.

איתן פלג: לגבי הילדים הכוונה?

אפרת רייטן: ילדים, מונשמים, שר"מ.

אפרת רייטן: הרבה דברים.

ירון לוי: מונשמים זה דבר נפלא, והטענה בעצם שהם מחזיקים שני מטפלים.

ירון לוי: מדברים על - - -

אפרת רייטן: כן, אנחנו יודעים.

אלכס פרידמן: לא, ירון, בעצם יש שתי קבוצות.

אלכס פרידמן: יש את המונשמים מונשמים, ויש את הסעיף החדש שמדברים עליו במסגרת התוספות, זה סעיף נפרד, חדש, שמרחיב את הנושא של המונשמים.

ירון לוי: אני מדבר על המונשמים, מדברים על 400, פעם 500.

ירון לוי: הם צריכים לקבל.

ירון לוי: אם הטענה של שני מטפלים, אז בוודאי, מי שמחזיק שני מטפלים, כמו משה רוטמן, יש מלא כאלה, בוודאי ייתן להם.

ירון לוי: למה?

ירון לוי: אם תעשה חשבון פשוט.

ירון לוי: אני לא נכנס לכיס.

ירון לוי: כואב לי הלב - - -

אלכס פרידמן: אנחנו לא בוויכוח, ירון.

אלכס פרידמן: אנחנו מסכימים.

ירון לוי: רגע, אתה מדבר שהיה פעם 1,800 במשרד הרווחה, זה עבר לביטוח לאומי היום, פלוס שר"מ 5,300, פלוס 5,300 תוספת עכשיו, אתה מגיע לכדי 12,000 שקל - - - אבל נכון, זה אדם - - - בשר"מ הוא 5,000 שקל.

ירון לוי: למה לתת רטרו 20 מיליון שקל לשנה?

ירון לוי: למה לתת רטרו?

אפרת רייטן: אלכס, מילה לסיכום.

ירון לוי: - - - אותם לילדים.

אלכס פרידמן: א' אני מסכים איתך ש-12 זה לא מספיק, ולכן גם אחד הסעיפים שדובר עליהם בדיון הקודם מדבר על הרחבה.

אלכס פרידמן: האנשים הללו יקבלו בסביבות ה-14.

אלכס פרידמן: כמובן שאנחנו נרחיב בדיונים הבאים גם את ההרחבות ודברים אחרים, אבל אתה צודק במאה אחוז.

אפרת רייטן: בסדר גמור.

אפרת רייטן: אנחנו שלחנו גם את האוצר וגם את הביטוח הלאומי לעוד שיעורי בית, כדי שבאמת הם יגיעו להסכמות בכל הנושאים הבאים האלה.

אפרת רייטן: אנחנו נמשיך לדון בזה בשבוע הבא.

אפרת רייטן: מילה אחרונה שלך, נעמי?

אפרת רייטן: מילה וקצר, כי אנחנו מסיימים.

נעמי מורביה: בקצרה.

אפרת רייטן: לא בקצרה, ממש מילה.

נעמי מורביה: אני רוצה להחמיא ולהודות לך.

אפרת רייטן: לזה קחי את כל הזמן.

נעמי מורביה: אני רוצה להחמיא ולהודות לך על הפתיחות שלך ועל הנכונות שלך להקשיב.

נעמי מורביה: בישיבה הקודמת התמקדתי בדבריי על הילדים עם המוגבלות.

נעמי מורביה: באמת נכון נעשים תיקונים חשובים וגדולים, אבל עדיין יש עוד הרבה עבודה לעשות.

אפרת רייטן: נכון.

אפרת רייטן: את צודקת.

נעמי מורביה: ואני מצפה בקוצר רוח להמשך העבודה איתך.

נעמי מורביה: תענוג.

נעמי מורביה: עונג גדול.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: רק שנצליח.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, בשמי ובשם הרשימה המשותפת, אנחנו מבקשים, ואני אמרתי בתחילת הדיון, שאנחנו מבקשים להעמיד את קצבת הנכות המלאה על שכר מינימום, ולחלופין על 80% משכר המינימום, ולחלופי חילופין על 75% משכר המינימום.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה המינימום שבמינימום לאנשים עם מוגבלות כאלה, לתת להם את המינימום על מנת לחיות בכבוד.

אוסאמה סעדי: ובמקום 90 יום אני מבקש 60 יום.

אפרת רייטן: נרשם.

אפרת רייטן: חנן.

חנן טל: קודם כול תודה רבה על הדברים.

חנן טל: אנחנו כמובן קצבת נכות בגובה שכר מינימום על דגלנו חרטנו, ונכה לא חצי בן אדם במובן התקציבי של המילה.

חנן טל: בהחלט מדובר ביום חג, גם שיש קונצנזוס בין כולם עם כל הממשלה הזאת באמת על מרבית הדברים, וגם על הדרך שבה היושבת-ראש מנהלת את האירוע הזה, באמת בצורה מעוררת השתאות.

אפרת רייטן: תודה רבה.

חנן טל: תודה רבה לך, תודה רבה לכולכם.

חנן טל: יום חג.

אפרת רייטן: אז אנחנו ניפגש בשבוע הבא, נדמה לי ביום שני.

מאיר פרוש: אנחנו נצביע על ההסתייגויות במרוכז?

אפרת רייטן: כן, בשבוע הבאה נטפל בכול.

אפרת רייטן: תודה רבה.

אפרת רייטן: הישיבה מסתיימת.