ועדת הכלכלה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 27, 2021-10-04 11:00

מיכאל ביטון: שלום, ממשיכים בקצב את דיוני ועדת כלכלה במסגרת חוק ההסדרים, אנחנו עכשיו עם משרד התקשורת פרק ט"ו, למעט סעיפים 79-80 ו-81 (בעניין מתקן שידור התקשורת), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2021 ו-2022), התשפ"א-2021.

מיכאל ביטון: ספיר, את תתחילי.

מיכאל ביטון: ספיר איפרגן, רכזת תקשורת, תיירות ומדע באגף תקציבים, בבקשה.

ספיר איפרגן: שלום לכולם, שלום לחברי הכנסת, שלום ליושב-ראש הוועדה.

ספיר איפרגן: אפשר להעלות את המצגת שלנו?

מיכאל ביטון: החכמה היא לדבר גם כשאין מצגת.

ספיר איפרגן: נכון.

ספיר איפרגן: אציג בקצרה את תכלית התיקון, את הרציונל שלו ואת הבעיות שהוא בא לפתור.

ספיר איפרגן: נציג יותר מספרים ותמונות ואני מקווה שזה יהיה יותר מחובר למשהו שניתן יותר להמחיש.

ספיר איפרגן: בשורה התחתונה, כולנו יודעים שאנחנו מצויים בעיצומה של מהפיכה בפריסת תשתיות תקשורת.

ספיר איפרגן: למעשה אנחנו עוברים דור מהישענות על תשתית נייחת של נחושת לתשתית סיבים.

ספיר איפרגן: כמובן שזה דבר ידוע, פה בוועדה, בדצמבר האחרון עבר תיקון שמעגן בחקיקה את מתווה הסיבים שבסופו יביא לפריסת סיב בכל בית במדינת ישראל.

ספיר איפרגן: מאז שהרפורמה התחילה ממש להתבצע בשטח, עלו מהשטח הרבה מאוד חסמים, דברים שמעכבים ופוגעים ביכולת של אותן חברות תשתית לפרוס את תשתית הסיבים, שכאמור, כולנו מבינים כמה היא חשובה וחיונית.

ספיר איפרגן: חסמים שפוגעים ביכולת שלהם לפרוש את התשתית הזו באופן מיטבי.

ספיר איפרגן: ולכן התכלית המרכזית של התיקון שאנחנו מביאים לשולחן הוועדה הוא לאפשר לאותן חברות לפרוס את התשתיות הללו כך שתשתית התקשורת המתקדמת תגיע לכמה שיותר בתים בישראל וכמה שיותר מהר.

אבתיסאם מראענה: על איזה חברות אנחנו מדברות?

ספיר איפרגן: חברות התשתית המשמעותיות נכון לעכשיו, אלו בזק, IBC ופרטנר.

ספיר איפרגן: אבל יש עוד בעלי רישיון קטנים יותר.

אבתיסאם מראענה: כמו?

ספיר איפרגן: נמצאים פה בדיון נציגים ממשרד התקשורת, אני בטוחה שהם יוכלו לפרט יותר ממני, בין השאר גם על נתחי השוק.

ספיר איפרגן: אבל אלו השחקניות המשמעותיות.

אבתיסאם מראענה: הן מתחרות ביניהן.

ספיר איפרגן: כן.

ספיר איפרגן: זה חלק מרכזי מאוד, ועכשיו אתעכב על זה.

מיכאל ביטון: בסוף החוק, את יודעת, הוא לא מגיע במצגת.

מיכאל ביטון: אז אם את יודעת לתאר חוק, תגידי לנו אותו בלי מצגת.

אבתיסאם מראענה: אולי סיבים יגיעו בסוף.

ספיר איפרגן: זה יגיע על סיבים.

ספיר איפרגן: אני תמיד אומרת שזה מאוד משרת אותנו, כשתמיד יש תקלות תקשורת כאלה ואחרות ואז הצורך הוא מאוד ברור.

ספיר איפרגן: לא תזמנו את זה מראש.

מיכאל ביטון: זה מקצר את הדיון.

ספיר איפרגן: נכון.

אוסאמה סעדי: אם אפשר אדוני היושב-ראש - - -

מיכאל ביטון: אי אפשר שלושה חברי כנסת - - -

מאזן גנאים: רק ערבים יושבים פה.

אוסאמה סעדי: רק ערבים מבינים ככה.

מיכאל ביטון: לא רק שהגעת, גם הפרעת וגם כיכבת.

מיכאל ביטון: יאללה, שב.

מיכאל ביטון: ברוך הבא.

ספיר איפרגן: (הצגת מצגת) בשקף אנחנו רואים המחשה ליכולות שסיב מביא עמו.

ספיר איפרגן: בצד שמאל של השקף, זה לקוח מהרשתות החברתיות, אנחנו רואים מהירות של 45 מגה ועם סיב היא מגיעה לג'יגה.

ספיר איפרגן: זה בא להמחיש את השיפור שתשתיות תקשורת מתקדמות יכולות להביא לחיים של כולנו.

מיכאל ביטון: תסבירי שזה פי כך וכך.

ספיר איפרגן: זה פי 22 בערך, זה בהחלט משמעותי מאוד.

ספיר איפרגן: בצד ימין של השקף אנחנו רואים את הגידול.

מיכאל ביטון: אוסאמה, בוועדה שלי לא עושים את זה.

מיכאל ביטון: ועדות אחרות עושים.

מיכאל ביטון: פה יש עסק שעובד.

אוסאמה סעדי: כן?

מיכאל ביטון: חבל לך על הזמן, תשאל את מאזן, הוא מהוותיקים.

מאזן גנאים: נכון, אני חותם בשתי ידיים.

מיכאל ביטון: פה העסק עובד.

מיכאל ביטון: בבקשה.

ספיר איפרגן: בצד ימין של השקף רואים את המהירות הממוצעת של ה-upload וה-download , ובעצם הממוצע המהיר, הגידול הדרמטי, גידול של כמעט 50% ב-download בא ללמד אותנו על פריסה דרמטית מאוד שציינתי קודם.

ספיר איפרגן: כל זה כדי לומר שאנחנו עכשיו בשעת כושר, עכשיו זו העת בה החברות פורסות בקצב מהיר ועכשיו העת לתקן את החסמים שאנחנו זיהינו ומיד אסביר מדוע זה כל כך דרמטי.

ספיר איפרגן: בשקף הזה, אנחנו רואים באופן ויזואלי את מתווה הסיבים שהזכרתי קודם שוועדת הכלכלה דנה בו ואישרה בדצמבר האחרון.

ספיר איפרגן: אגיד במשפט רק כדי לתת את האוריינטציה למי שפחות מכיר את הפרטים: למעשה מתווה הסיבים אמר שבזק, שהיא שחקן התשתית המרכזי והגדול ביותר, יודיע על האזורים במדינה שהוא מתכוון לפרוס.

ספיר איפרגן: בזק הודיעה על כ-84%.

ספיר איפרגן: יתר האזורים, כ-16%, יפרסו במסגרת מתווה קופת התימרוץ, שלמעשה זאת קופה שתמומן מהכנסות חברות התקשורת.

ספיר איפרגן: והם יחולקו במנגנון מכרזי על פי אמת מידה של כמה שיותר משקי בית במחיר מסוים, כלומר, מכרזים בגובה הסבסוד.

ספיר איפרגן: זה לא עיקר הדברים, מה שאני רוצה להראות ולהמחיש פה שחוץ מבזק יש עוד חברות תשתית, כפי שציינתי קודם, חברת אנלימטד-IBC, רואים בצבע האדום, מכוח החובה הרגולטורית שחלה עלייה, צריכה לפרוס 70% ממשקי הבית במדינת ישראל, יש עוד שחקן גדול, כפי שציינתי קודם שאנחנו לא יודעים כמה - - -

מיכאל ביטון: IBC, 70%

ספיר איפרגן: כן.

ספיר איפרגן: כ-70%.

ספיר איפרגן: 1.7 מיליון משקי בית.

מיכאל ביטון: אבל איך זה 70%, ועוד 30% ועוד 16%?

אוסאמה סעדי: איך 70 ו-50 - - -

ספיר איפרגן: לא, אני מסבירה: למעשה יש אזורי חפיפה, כלומר, יש משקי בית שתהיה להם יכולת לבחור בין כמה תשתיות סיב או תשתיות תקשורת מתקדמת, זה המינוח היותר נכון.

מיכאל ביטון: יש שם תשתיות כפולות או שהם יבחרו ספק?

ספיר איפרגן: יהיו תשתיות כפולות.

ספיר איפרגן: יהיו משקי בית – זה מה שהתרשים בא להראות, את אזורי החפיפה – שיהיו עם תשתיות כפולות.

ספיר איפרגן: בדיוק כמו שאנחנו יכולים לבחור מכמה חברות סלולאר שלכל אחת מהן יכולה להיות תשתית אחרת.

מיכאל ביטון: אז פיזית בזמן ההנחה, כל החברות שמות את הסיבים שלהם אחד עם השני?

ספיר איפרגן: נכון.

אבתיסאם מראענה: לא, זה לא נכון, את אמרת שבזק היא הגדולה ביותר.

ספיר איפרגן: ברשות

ספיר איפרגן: כם אסביר שוב כדי שזה יהיה מאוד מאוד ברור.

אבתיסאם מראענה: אנחנו רוצות ברור.

ספיר איפרגן: בזק פורסות כ-80% ממשקי הבית בישראל, חוץ מבזק יש עוד שחקניות תשתית שגם הן יפרסו סיבים.

ספיר איפרגן: יש אזורי חפיפה משמעותיים.

ספיר איפרגן: יש אזורים שהם יותר כדאיים כלכלית ובאותם אזורים כמה חברות תקשורת יפרסו.

ספיר איפרגן: כלומר, יהיו משקי בית בישראל שיוכלו לבחור בין כמה חברות תשתית שיספקו להם את השירות, כפי שקורה כאמור בתשתיות סלולאריות.

ספיר איפרגן: למה הדבר הזה הוא חיוני?

ספיר איפרגן: אגיד את זה מהצד השני: יהיו משקי בית שתהיה להם רק תשתית סיב אחת.

ספיר איפרגן: זה יקרה לרוב במקומות שהכדאיות הכלכלית שלהם היא נמוכה יותר או שיש קשיים מאוד משמעותיים בפריסה.

ספיר איפרגן: הדבר הזה משמעותי וחשוב.

ספיר איפרגן: אנחנו, וגם משרד התקשורת, והוא יתייחס לזה בהמשך הדיון, רואים בתחרות ערך מאוד משמעותי שדוחף את ההשקעות בתשתית קדימה.

ספיר איפרגן: למעשה, תחרות על תשתית היא תחרות מדרגה גבוהה יותר.

מאזן גנאים: אבל מה שקורה עם תחרות זה על מנת שכמה ירוויחו יותר.

מאזן גנאים: למשל, בזק הרוויחה מיליארד שקל.

מאזן גנאים: אז המטרה היא איך היום לתת שירות לאזרח, בינתיים אנחנו לא מקבלים את זה.

מאזן גנאים: אני רוצה להגיד לך, בישובים הערבים כמעט ואין.

מאזן גנאים: הסיבים האלו בישובים היהודים זה 80% , 80% ומשהו אחוז, אבל בישובים הערבים כמעט ואין.

מאזן גנאים: השאלה היא איפה החברה הערבית נמצאת במה שאת אומרת?

אוסאמה סעדי: בהמשך לשאלה של חברי מאזן, אנחנו נפגשנו עם שר התקשורת, אדוני היושב-ראש, בדיוק בנושא הזה ובעוד נושאים.

אוסאמה סעדי: יש רשימת יישובים איפה הולכים לעשות את הסיבים האופטיים, למשל, עושים בטייבה.

אוסאמה סעדי: אבל בטירה ובקלנסווה לא עושים.

אוסאמה סעדי: בסכנין עושים, אבל בעראבה לא.

מאזן גנאים: אין שם אפילו קליטה בכלל.

אוסאמה סעדי: אלה אותם אזורים, אז למה לא עושים לקבוצת ישובים?

אבתיסאם מראענה: שהשאלות לא יהיו נטו ערביות, גבריות, אז אני - - -

אוסאמה סעדי: זה על טהרת הערבים היום.

אבתיסאם מראענה: שלא יהיה טהרני מדי, אז אוסיף, אני אעגן את זה תחת משהו שנקרא פריפריה.

אבתיסאם מראענה: ואז אתם לא תראו מאוד – רק בהתנהגות בשביל החברה הערבית.

אוסאמה סעדי: זאת העדפה מתקנת היום, זה בסדר.

מיכאל ביטון: מה שאבתיסאם אמרה הוא לא סתם.

מיכאל ביטון: יש עוד ישובים.

מיכאל ביטון: יש גם כמה יהודים שלא קיבלו סיב, תתפלא.

אוסאמה סעדי: כמה?

אוסאמה סעדי: כמה?

מיכאל ביטון: יש כמה.

מיכאל ביטון: למשל, אתה יודע.

אבתיסאם מראענה: ירוחם.

אוסאמה סעדי: אצלכם זה החריג, אצלנו זה הכלל.

מיכאל ביטון: אני רוצה להגיד לכם משהו:

מיכאל ביטון: מדינת ישראל חטפה ביקורת קשה מאוד ב-OECD כשביקשנו להיות חלק מחבר העמים.

מאזן גנאים: גם אנחנו וגם החרדים שמה.

מיכאל ביטון: קיבלנו ביקורת על היעדר השתתפות בעולם הכלכלי.

מיכאל ביטון: בעיקר של ערבים וחרדים, עם הדיוק של גברים חרדים ונשים ערביות, שם זה אפילו בהיקף גדול יותר, ועוד אוכלוסיות שלא משתתפות בפריפריה בהיקפים ראויים.

מיכאל ביטון: ומהפכת הסיבים שהיא דרמטית לעתיד, כרגע היא מואצת לא לכיוונים של הפריפריה ולאוכלוסיות המודרות ששם אנחנו רוצים את הצמיחה הכלכלית.

מיכאל ביטון: אני מבין דבר אחד – בכלל כל הנושא הזה לא זז, וזה בשבילך מאזן, כשאתה אומר בזק כל כך רווחית ועדיין לא מיהרה לשים סיבים עד שהמשרד הצליח להכניס חברות אחרות.

מיכאל ביטון: כשהחברות האחרות נכנסו, בזק התחילה לעבוד.

מיכאל ביטון: היא הבינה שאם היא לא תמהר, אחרים ישימו.

מיכאל ביטון: זה המריץ אותה במובן הזה שתחרות גרמה לבזק לרוץ ולשים סיבים.

מיכאל ביטון: יש פה נציג של המשרד לשוויון חברתי, שרוצה להגיד משהו דומה לגבי הנושא, אני אתן לו זכות דיבור.

מיכאל ביטון: למרות שמהות הדיון פה הוא לא צמצום הפערים, אבל את רואה מי הגיע לדיון ואתם גם תעבירו את זה לשרים, שהמצב הזה לא יכול להימשך.

מיכאל ביטון: יש את ההבהרה שהמדינה שמה קופה לא כלכלית, לא על בסיס כלכלי, של איזה 100 מיליון לפריסה באזורי פריפריה.

מיכאל ביטון: והטענה היא שזה מעט מדי ובקצב איטי מדי.

מיכאל ביטון: אתן לאמיר וייס להשלים כי כבר פתחנו את הדבר הזה.

אמיר וייס: תודה היושב-ראש, אמיר וייס, מנהל אגף מדיניות ממשלתית ברשות לפיתוח כלכלי מיעוטים במשרד לשוויון חברתי.

אוסאמה סעדי: זה עדיין נקרא מיעוטים?

מיכאל ביטון: עד שתהיו רוב, אוסאמה.

אמיר וייס: שייקח את זה לאן שהוא רוצה.

אמיר וייס: אם חברה ערבית זה בסדר, אז גם כן.

מיכאל ביטון: את זה צריך לדבר עם הבחור הצעיר.

מיכאל ביטון: איך קוראים לו לבחור שם?

אוסאמה סעדי: חסאן.

מיכאל ביטון: חסאן לא החליף את השם?

מיכאל ביטון: צעיר מודרני.

מיכאל ביטון: נשאר מיעוטים?

מיכאל ביטון: תדבר עם חסאן.

מיכאל ביטון: אבל זה כנראה השם החוקי.

מיכאל ביטון: צריך להחליף את זה בחוק.

אמיר וייס: אפשר לעשות על זה דיון אבל רק זה ייקח דיון שלם.

מיכאל ביטון: קדימה.

אמיר וייס: נציגת אגף תקציבים דיברה על זה שהם מעוניינים שהתשתית תגיע לכמה שיותר משקי בית בישראל.

אמיר וייס: בכל מה שקורה, זה לא המצב.

אמיר וייס: כמו שנאמר פה, באזורי פריפריה וגם לקבוצות אוכלוסייה מסוימות – זה לא מגיע.

אמיר וייס: ואם אנחנו מדברים על הפריסה של חברת בזק, כמו שמצוין פה, כתוב שהיא פורסת בכ-80% ממשקי הבית, אבל כשאנחנו עשינו פילוח הגענו לסדר גודל שמדובר על כ-50% ממשקי הבית בחברה הערבית.

אמיר וייס: מבחינת חלוקה זה יותר בצפון ובמשולש ופחות בנגב, מזרח ירושלים וכולי.

אמיר וייס: לא ניכנס פה כרגע לחלוקה.

אמיר וייס: מה שלנו חשוב ושכרגע אנחנו דנים בו על החוק ואני בטוח שאחר כך חברי ממשרד התקשורת ירחיב, אנחנו מעוניינים לתקן את החוק כך שהוא ייתן מענה אמיתי לפריסת הסיבים האופטיים בחברה הערבית.

אמיר וייס: ומה שיותר חשוב, מדובר על זה שבזק תפרוס את זה על פני ארבע-חמש שנים, ובצורה רגילה אנחנו מדברים על עשור.

אמיר וייס: המטרה שלנו היא לצמצם פערים שבמסגרת החוק יהיה ברור שקצב הפריסה השנתי יהיה שווה בין הישובים היהודים לישובים הערבים.

אמיר וייס: כי אם זה לא מה שיקרה – אנחנו בסופו של דבר נגדיל את הפער ולא נצמצם את הפער, וזה קריטי היום הרבה יותר, גם אחרי תקופת הקורונה שחווינו, גם בנושא של חינוך, אם זה בבתי ספר, אם זה באוניברסיטאות, אם זה בעבודה מרחוק.

אמיר וייס: שבוע שעבר היינו בסיור בטירה, ואחת המורות אמרה: רציתי להפעיל לילדים קבוצות קטנות ולא יכולתי כי אין לי את זה, אין לי את זה.

אמיר וייס: לכן התיקונים האלה מאוד מאוד קריטיים כדי לצמצם את הפערים, וזה חיוני היום.

אמיר וייס: תודה.

מיכאל ביטון: אמיר, אמרת דברי טעם והזעקה הזאת עולה מכל חברי הוועדה.

מיכאל ביטון: אנחנו פה בחוק ההסדרים ממוקדים בתיקוני חקיקה שלא יפגעו בתהליך פריסת הסיבים, אבל אנחנו נכניס לסיכום היום את הדרישה לתשובות ממשרד התקשורת והאוצר על האצת הפריסה באוכלוסיות שלא נהנות מהסיבים האופטיים.

אמיר וייס: גם מצד הפריסה זה חשוב.

אמיר וייס: אבל גם שמדי שנה הפריסה תהיה שווה בקרב משקי הבית.

אמיר וייס: כי אם אנחנו מדברים גם על פריסה שווה של משקי בית, אז אנחנו עושים.

אמיר וייס: אתה מבין, זה סוגר מכל הכיוונים.

מיכאל ביטון: אם אין פריסה שווה אז היא לא שווה גם במשקי בית, ואם מאיצים, אז יגדל מספר משקי הבית.

מיכאל ביטון: שווה?

מיכאל ביטון: הלוואי.

מיכאל ביטון: יש שוויון או מוחלט או תנועה אל השוויון, מגמות של שוויון.

מיכאל ביטון: אנחנו במגמות של אי שוויון, אנחנו רוצים מגמה של התקרבות, לא יהיה שוויון מוחלט, אבל התקרבות לשוויון.

מיכאל ביטון: לפחות אם את זה נשיג, כבר התקדמנו.

מיכאל ביטון: אנחנו נשמע על זה תשובות גם היום, אבל גם סיכום הוועדה יעסוק בנושא הזה.

מיכאל ביטון: בואו נמשיך להיבטים שלשמם הגעתם.

ספיר איפרגן: אשמח לציין בפני חברי הוועדה שהעלו נקודות שכמובן גם לנו הן חשובות מאוד ואנחנו עוסקים בהן ביום יום.

ספיר איפרגן: אני מכירה את אמיר, דיברתי איתו ממש אתמול על הנושא הזה, ולכן חשוב לנו לומר שזה לא נעלם מעניינו, זו סוגיה שחשובה לנו מאוד ואנחנו עוסקים בה.

ספיר איפרגן: ובשביל לסבר את אוזניהם של חברי הוועדה, אגיד בקצרה, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, זה באמת לא הנושא שלשמו התכנסנו, אנחנו התכנסנו לא לדבר על קצב הפריסה אלא על הסרת חסמים בפני הפריסה הנוכחית.

ספיר איפרגן: אני רוצה לציין שהצענו להקים צוות ממשלתי שיעסוק במיפוי והמלצה להסרת חסמים שאנחנו מבינים שהם במיוחד בחברה הערבית, לא רק, אבל במיוחד.

ספיר איפרגן: אנחנו מקווים מאוד שנלך לעבודה כזו ויהיה לנו את כל סל הפתרונות הנכון שיהיה בו את האיזונים כדי לא לפתוח פערים בין החברה הערבית ובין החברה היהודית, זה ברור לנו, ואנחנו שותפים לתכלית הזאת.

מיכאל ביטון: אני רוצה להעיר לך עוד משהו, איפרגן, ככה אני זוכר, אתם דיברתם על זה שהשרה לשוויון חברתי החלה בדיאלוג עם שר התקשורת יועז הנדל לייצר – יש בקופת הפריסה של סיבים אופטיים "אין", אבל אמרו שיגבשו 100 מיליון שקל לביצוע ראשוני במקומות שהחברות לא מרגישות שזה כלכלי עבורם, ושהמדינה תחליף את החברות ותממן.

מיכאל ביטון: אבל 100 מיליון זה מעט.

מיכאל ביטון: הייתה הצעה של השרה שהאוצר יעמיד לקרן הזאת סכום מוגדל יותר, ולאט לאט הרי החברות הרי מפרישות מהרווחים שלהם.

מיכאל ביטון: לחברי כנסת אסביר – פה יש הסכם שהחברות שמניחות את הסיבים משלמות אחוז קטן שנצבר להניח סיבים במקומות שזה כאילו לא כלכלי.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש, אני יכולה להפריע לך שנייה.

מיכאל ביטון: להפריע כן, רק אסיים.

מיכאל ביטון: שם מדובר בצבירה של 100 מיליון.

מיכאל ביטון: השרה לשוויון חברתי אומרת שזה לא מספיק.

מיכאל ביטון: זה לא עוצמתי.

מיכאל ביטון: ואז היא באה לאוצר ואמרה: תנו לנו 400-300 מיליון, וכל שנה תקבלו את סכום של 100 מיליון האלה.

מיכאל ביטון: אבל בואו נתחיל לבצע הרבה יותר ולכם יש הכנסות עתידיות, יותנו הקדמת מימון, אפילו לא הוצאה כספית.

אוסאמה סעדי: ביקשו הלוואה.

אוסאמה סעדי: זה מה שביקשו.

מיכאל ביטון: הלוואה, הלוואת מימון.

מיכאל ביטון: וזאת משימה שהיא מעשית, היא לא פילוסופיה.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים שהמספרים האלה יגדלו.

מיכאל ביטון: זאת משימה.

מיכאל ביטון: כן, אבתיסאם.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש, אני מנסה להבין את ההיגיון מאחורי מה שנאמר כאן.

אבתיסאם מראענה: אני לא מצליחה להבין מי יותר חזק כאן?

אבתיסאם מראענה: המדינה חזקה יותר מהחברות שבעצם משתמשות בנו כאזרחים, באדמה, בתשתיות, בכל מה שיש – יש להם הרי את כל המשאבים על מנת שהסיבים האלה יהיו נגישים לכל מדינת ישראל על כל אזרחיה, זה לא משנה באיזה שפה מדברות ומדברים ובאיזה צבע עור ולאיזה דת הם מתפללים ומתפללות.

אבתיסאם מראענה: השאלה שלי היא: למה אנחנו בתור מדינה, ממשלת ישראל, לא מחייבת את אותן חברות לעשות את העבודה הזאת?

אבתיסאם מראענה: מה זאת אומרת שבזק תחליט האם היא "בא לה" על איזה כפר בדווי או על כפר פרדיס שממנו אני באה או ג'סר א-זרקא?

אבתיסאם מראענה: יש לך רישיון, אז היא מחויבת - - - מה זה הדבר הזה,?

מיכאל ביטון: אז יש שתי אופציות.

אבתיסאם מראענה: אני לא מליחה להבין, הסיפור של הקרנות האלה - - -

מיכאל ביטון: אני רוצה לענות לך על השאלה.

אבתיסאם מראענה: רק אסיים.

אבתיסאם מראענה: הסיפור של הקרנות שמפרישים, ועד שמפרישים, ועד שמגלים, כמה כסף יש ועד שמוציאים את זה מהבטן של האוצר וכולי.

אבתיסאם מראענה: למה ללכת ככה?

אבתיסאם מראענה: זאת האוזן ולמה ללכת מאחוריה.

מיכאל ביטון: יש שתי דרכים להניח תשתיות בישראל: במימון ממשלתי, ואז כן זה שוויוני לכל אדם, שהמדינה תממן ותכסה את כל המדינה.

מיכאל ביטון: פה, לא המדינה ממנת את הנחת הסיבים, החברות מממנות מתקציביהן.

אבתיסאם מראענה: שתכריח אותם על פי הרישיון שהם יעשו את העבודה הזאת ולא לפי מה שמתאים להם.

מיכאל ביטון: אז עכשיו באה המדינה ואמרה: אתם רוצים להניח סיבים?

מיכאל ביטון: בואו תקבלו רישיון או זיכיון.

מיכאל ביטון: החברות לא שמו סיבים, הן אמרו: זה לא כלכלי, לא רוצים לשים; תממנו, תביאו לנו כסף.

מיכאל ביטון: פתאום הצליח משרד התקשורת לייצר דינאמיקה שיש חברות שהם לא בזק שנכנסו לשוק.

מיכאל ביטון: בזק ראתה ואמרה: וואו, מישהו אחר נכנס.

אבתיסאם מראענה: יש תחרות.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: אבל אותו אחד הוא לא גוף שיש לו משאבים לשים על כל המדינה.

מיכאל ביטון: הוא רוצה לשים איפה שתהיה לנו הכנסה כדי להתקיים, אחרת הוא יפשוט רגל.

מיכאל ביטון: באה השאלה הזו ששאלת: רגע, מה יהיה עם האזורים שהם לא כלכליים, שהחברות לא ירצו להיות בהם?

מיכאל ביטון: הפתרון שנמצא לאזורים האלה הוא שהחברות יפרישו כסף ומשם נלך לאזורים הלא כלכליים.

מיכאל ביטון: הכסף הזה הוא קטן מדי.

מיכאל ביטון: וההיקף שלו לא משפיע, ופה אנחנו רוצים לייצר חבילה של ממשלה, של כמה מאות מיליונים, שתגדיל את ההנחה של הסיבים.

מיכאל ביטון: אבל החברות לא יממנו מכיסן הנחה במקום לא כלכלי.

אבתיסאם מראענה: אוקיי, - - - שייוצר כשיש חברה מאוד חזקה כמו בזק, שכן תייצר את הסיבים, לאזרחים מסוימים, כנראה אלו האזרחים שיקבלו, הם יהיו הפריבילגים.

אבתיסאם מראענה: ומצד שני, עד שתקום הקרן ועד שיפרישו את הכסף, מה עם הפריפריה שתישאר מאחור?

אבתיסאם מראענה: איך מצמצמים את הפער?

מיכאל ביטון: הדאגה שאת מציינת היא של כולנו ואנחנו פוגשים את האירוע הזה.

אבתיסאם מראענה: היום.

מיכאל ביטון: את חדשה, אני לא חדש, אבל שנתיים פה.

מיכאל ביטון: הם עוסקים בזה זמן.

מיכאל ביטון: אבל בוועדה אני חודשיים, ואנחנו פוגשים אירוע ישן שאנחנו רוצים לתקן אותו.

אבתיסאם מראענה: לגמרי.

מיכאל ביטון: לתקן אותו זה לא למחוק אותו, זה לשפר אותו ולנוע אל השוויון.

מיכאל ביטון: לשפר.

מיכאל ביטון: 100 מיליון זה לא מספיק.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים מאות מיליונים.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לראות את הביצוע.

מיכאל ביטון: את צודקת שזה לא מספיק שמישהו אמר שיהיה כסף, בואו נראה את הכסף עובד.

מיכאל ביטון: בואו נראה יישובים ערבים עם סיבים אופטיים.

מיכאל ביטון: זה מה שאנחנו רוצים.

אבתיסאם מראענה: אדוני, אסור שהדבר הזה יקרה, אם זה יקרה ונעביר את הדבר הזה, בטח בתקופה כל כך קריטית וממשלה שהיא ממשלה שמביאה תקווה, אני אומרת שזה אסור שיקרה.

אבתיסאם מראענה: אנחנו נמשיך לרדוף אחרי עצמנו ונגיד כל היום, כל הלילה, כל השנים שאנחנו מצמצמים פערים ובסופו של דבר הפערים לא מצטמצמים.

אבתיסאם מראענה: אנחנו נותנים לדבר הזה יד ואני מבקשת ממך, יושב-ראש הוועדה: אל תיתן לדבר הזה לעבור.

אבתיסאם מראענה: יש כסף – שיפרישו עכשיו כסף, והדבר הזה חייב לעבוד.

אבתיסאם מראענה: הפריפריה מול המרכז, הפריפריה מול החזקים.

אבתיסאם מראענה: החלשים מול החזקים, זה לא יכול לעבוד.

אבתיסאם מראענה: זה שוויוניות נטו.

אבתיסאם מראענה: ואנחנו חייבות לעשות את הדבר הזה.

אבתיסאם מראענה: הפריפריה לא תישאר מאחור, זה הדבר הבסיסי שצריך להתקיים.

מיכאל ביטון: זאת משימה משותפת שלנו.

מיכאל ביטון: אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אני מסכים איתך שאנחנו פה דנים במהות שזה הסרת חסמים, אבל אנחנו גם רוצים הסרת חסמים בפריפריה ובקרב מי שאנחנו מייצגים, את הציבור שלנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים הסרת חסמים לציבור שלנו, ליישובים שלנו.

אוסאמה סעדי: בשביל זה אנחנו נמצאים כאן.

אוסאמה סעדי: אם אני ליישוב שלי או מאזן ליישוב שלו או ליישובים הסמוכים שאנחנו מייצגים או אבתיסאם לפרדיס וג'סר, אנחנו לא מביאים את הסיבים האופטיים או לא מבינים את אזורי התעשייה – אנחנו מועלים בתפקיד שלנו.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו אתכם פה, ואני מסכים עם היושב-ראש, ובפגישה שלנו עם שר התקשורת - - -

מיכאל ביטון: נקצה לזה דיון דחוף - -

אוסאמה סעדי: לא, בפגישה עם שר התקשורת אמרנו, הרי הם לא מתנגדים, הם לא מבקשים מענקים, הם לא מבקשים תקציב.

מיכאל ביטון: - - על הפריפריה וסיבים אופטיים, ושם נרצה תשובות.

מיכאל ביטון: ויהיו לכם עוד חוקים שתרצו אותנו, ויגיע הרגע שנגיד לכם: מה קרה עם הסיבים?

אוסאמה סעדי: אפילו הבקשה להביא 300, 400 מיליון כהלוואה – ריבונו של עולם, זה לא שמבקשים תקציב, אלא לממן את זה ואז מתוך קופת התמרוץ להחזיר את זה.

מיכאל ביטון: יש פה מישהו מהאוצר, נכון?

מיכאל ביטון: מי פה מהאוצר, אין פה איש אוצר?

מיכאל ביטון: ספיר, כן.

מיכאל ביטון: מה עם ההלוואה הזאת שמדברים עליה?

מיכאל ביטון: אמרת צוות בין-משרדי, זה הכול טוב ויפה, איפה זה עומד?

ספיר איפרגן: ברשות

ספיר איפרגן: כם אני רק רוצה להבהיר: מתווה הסיבים שעבר פה בוועדה יביא ל-100% נגישות לתשתית תקשורת מתקדמת.

אוסאמה סעדי: אחרי כמה זמן?

מיכאל ביטון: נשאר רק מתי?

ספיר איפרגן: אפשר לדבר על הפרטים ולהיכנס אליהם.

ספיר איפרגן: אבל לפי הערכות שלנו תוך חמש שנים.

ספיר איפרגן: וגם לפי המתווה, לרוב המוחלט של משקי הבית בישראל תהיה נגישות לתשתית.

ספיר איפרגן: המכרז הראשון - - -

מיכאל ביטון: יש לנו ניסיון מר עם העבר, כאשר חברות שהתחייבו לשים תשתית בכל בתי האב בישראל לא עמדו בהתחייבות הזאת.

מיכאל ביטון: זה קרה לנו בכבלים.

אבתיסאם מראענה: נכון.

מיכאל ביטון: חברות התחמקו מחובתם החוקית.

מיכאל ביטון: זה לא מספיק שמישהו יגיד לי תוך חמש שנים 100%.

מיכאל ביטון: הייתי חותם על זה מחר.

מיכאל ביטון: כל פרויקט תשתית של ישראל זה איחור של 100% מהזמן.

אבתיסאם מראענה: וגם כשאנחנו מדברות על טכנולוגיה – בעוד חמש שנים הטכנולוגיה תבוא ותדפוק לנו בדלת ותגיד לנו: היי, אנחנו במקום אחר, וכמו שקורה לנו בלוויין וכולי.

אבתיסאם מראענה: תוך חמש שנים אנחנו נהיה במקום אחר.

אבתיסאם מראענה: בינתיים אלה מאחור יישארו מאחור.

אבתיסאם מראענה: זה לא עובד.

ספיר איפרגן: כבוד היושב-ראש ויתר חברי הוועדה, אני רוצה לדייק כדי לא להטעות את חברי הוועדה: מתווה הסיבים כפי שהוא מפורט בחקיקה הוא למשך זמן ארוך יותר.

ספיר איפרגן: וקופת התימרוץ תפעל למשך שנים רבות, כלומר, אותו סכום שנקבת בו, הוא לא יהיה לשנה אחת, הוא למשך כמה שנים.

ספיר איפרגן: כמובן ארחיב ככל שאדרש, אני סבורה שקצרה היריעה בעת הזאת.

מיכאל ביטון: רק תעני לי על ההלוואה, איפה זה עומד?

מיכאל ביטון: על הקדמת מימון, על האצה.

ספיר איפרגן: ראשית אציין שנעשתה עבודת מטה מאוד ארוכה בנושא מתווה הסיבים, היא גם נדונה פה לפני תקופה קצרה ולא סתם המתווה סוכם כפי שהוא סוכם.

ספיר איפרגן: שוק התקשורת הוא שוק פרטי לחלוטין.

ספיר איפרגן: מה שדוחף את ההשקעות בשוק התקשורת זאת תחרות.

ספיר איפרגן: אנחנו מאוד חוששים למעורבות ממשלתית בשוק הזה.

ספיר איפרגן: אנחנו חוששים שזה יוביל בסבירות גבוהה מאוד להשלכות חמורות על שוק התקשורת כמו הקפאת השקעות, דחיית השקעות פרטיות, פגיעה ביעילות ועוד הרבה מאוד דברים.

ספיר איפרגן: בסוף, ופה חשוב לי להדגיש - - -

אבתיסאם מראענה: על איזה בסיס את אומרת את הפגיעה הזאת כשהממשלה בעצם מתערבת ומפקחת?

אבתיסאם מראענה: על איזה בסיס, סליחה שאני - - - זה מביא לי את העצבים.

ספיר איפרגן: חברת הכנסת, אשמח שנעשה פגישה ייעודית, אנחנו עושים ניתוחים כלכליים, כתבנו חוות דעת כלכלית ואני באמת אשמח להציג אותה לכל מי שמעוניין בכך.

מיכאל ביטון: אבתיסאם, יש דבר כזה, למשל, עשינו פה דיון על בנקאות.

מיכאל ביטון: גם שם יש סוג של קרטל, של מונופול של הבנקים.

מיכאל ביטון: אבל יש חברות ישראליות שכבר עושות שירותים פיננסיים בצורה של היי-טק, אבל הן לא רוצות לעבוד בישראל, הן הולכות לאירופה, חברות ישראליות.

מיכאל ביטון: למה?

מיכאל ביטון: כי הבירוקרטיה פה, כי לא מתאים להם וכולי.

מאזן גנאים: רוצות גם להתעשר כמה שיותר מהר.

מיכאל ביטון: לתופעה הזאת אני קורא הימנעות.

מיכאל ביטון: הגוף העסקי אומר: אני לא רוצה, עכשיו תשכנע אותי לזוז.

מיכאל ביטון: אני דווקא אומר לזכותם של משרד התקשורת שהשנה הייתה תאוצה בהנחת סיבים אופטיים.

מיכאל ביטון: גם במדדים, במספרים, נכון?

ספיר איפרגן: כן.

ספיר איפרגן: לפי הערכות בתום השנה כמעט 50%.

מיכאל ביטון: תוך כמה זמן זה קרה?

עופר רז דרור: אדוני היושב-ראש, אני ממשרד התקשורת, ד"ר עופר רז דרור, סמנכ"ל כלכלה, הייתי גם יושב-ראש הצוות הבין-משרדי שגיבש את מתווה הסיבים והיום אני יושב-ראש ועדת המכרזים שאמורה להוציא את קופת התימרוץ לפועל כך שהיא תפרוס באותם 16% שבזק לא התחייבה לפרוס בהם.

עופר רז דרור: קודם כל, אמרת נכון - - -

מאזן גנאים: איפה הם אותם 16%?

עופר רז דרור: אותם 16% נמצאים בכל חלקי הארץ, הרבה מהם בפריפריה, הרבה מהם במגזר הערבי.

מיכאל ביטון: ברור.

מיכאל ביטון: גם חרדים, הרבה חרדים.

מיכאל ביטון: גם חרדים וגם פריפריה יהודית, יש עוד כמה שנשארו.

עופר רז דרור: נכון, גם הרבה קיבוצים.

עופר רז דרור: אזכיר לכם שהיינו פה בסוף 2017 עם אפס אחוז פריסה, עם עיכוב של עשור לעומת ארצות מתקדמות בעולם.

עופר רז דרור: והדרך שעשינו הייתה דרך משמעותית שבסוף השנה הנוכחית נגיע לחצי ממשקי הבית שיהיו נגישים לסיבים.

עופר רז דרור: כשאנחנו מסתכלים קדימה, תוך שנתיים-שלוש, אנחנו סבורים שנגיע לאזור של 80% ומעלה.

עופר רז דרור: אנחנו עכשיו צריכים להתמודד עם איך אנחנו משלימים את אותם 15%, 20% האחרונים שהם גם קשים לפריסה, הן מבחינת רמת ביקושים, הן מבחינת תשתיות התקשורת הקיימות שם.

עופר רז דרור: קשה יותר להניח שם את הסיבים.

עופר רז דרור: יש קשיים מהגורן ומהיקב.

עופר רז דרור: ועדת המכרזים שחברים בה פה עוד כמה אנשים סביב השולחן צריכה להתמודד עם הדבר הזה ואנחנו מתכננים בחודש אוקטובר להוציא מכרז ראשון.

עופר רז דרור: לפני שעה סיימנו ישיבת ועדה נוספת, אפילו הייתי צריך לריב עם כמה חברים פה כדי שנסיים את הדיונים מהר כי אנחנו רוצים לפרסם מכרז ראשון - - -

מיכאל ביטון: של 100 מיליון.

עופר רז דרור: של כ-90 מיליון שקלים להערכתנו.

מיכאל ביטון: מה עם האפשרות של ההלוואה הגדולה, של מהלך גדול, איפה זה עומד?

עופר רז דרור: אנחנו כרגע בדין ודברים פנימי בתוך הממשלה, יש - - -

מיכאל ביטון: אתם יוזמים את זה?

מיכאל ביטון: משרד התקשורת אוכף את זה?

עופר רז דרור: עמדת משרד התקשרות היא שיש מקום להאיץ את פריסת הקרן.

עופר רז דרור: צריך להבין שלוחות הזמנים, כפי שאנחנו רואים אותם כרגע, ניתנו לבזק כחמש שנים – שש שנים מדצמבר, היום אנחנו מתקרבים לחמש שנים – להגיע ל-84% שלה.

עופר רז דרור: במקביל ל-IBC ניתנו גם כחמש שנים להגיע ל-70% שלה.

עופר רז דרור: אנחנו סבורים שצריכים להביא לאיזשהו איגום כספי שאותם 16% יפרסו בסד זמנים דומה.

עופר רז דרור: לא יודע אם נצליח להגיע עד 100%, אבל את רוב רובם של אותם 16%, לעמדתנו, יש צורך לצמצם את לוחות הזמנים כך שבחמשת השנים הקרובות הם יפרסו.

עופר רז דרור: צריך להבין שמדובר פה על פריסה של תשתית ארצית.

עופר רז דרור: אי אפשר להספיק אותה בשנה ואי אפשר להספיק אותה בשנתיים.

עופר רז דרור: המדינה שפרסה תשתית סיבים בצורה המהירה ביותר שראינו עשתה את זה בעשור.

עופר רז דרור: כך שאנחנו מדברים על אם נצליח לעשות בחמש שנים, נצליח להשלים את החצי השני, זה אומר שנעשה את זה בפחות מעשור.

עופר רז דרור: כמו שאמרתי, בתחילת 2018 היינו על אפס.

עופר רז דרור: אנחנו מתמודדים עם הקשיים, יש פה עבודה ממשלתית שיש בה לא מעט דעות, אין הסכמה כרגע על האם בכלל יש להאיץ ואיך נעשה את זה.

עופר רז דרור: אנחנו כרגע מתמודדים עם זה.

עופר רז דרור: לנו, למשרד התקשורת, הכי דחוף זה להוציא את המכרז.

מיכאל ביטון: בכנסת יש הסכמה שצריך להאיץ את זה בפריפריה על סוגיה, ושהייתה צריכה להיות ראשונה, אבל אנחנו לא היינו פה להתנות שאת הסיב הראשון יניחו בפריפריה.

אבתיסאם מראענה: לא מאוחר אדוני.

מיכאל ביטון: לא, אבל עכשיו אנחנו רוצים להיות חכמים ולא צודקים.

מאזן גנאים: תסלח לי בבקשה, למה למשל בזק 80%, והוט ואורנג' וכולי, איפה הם?

עופר רז דרור: צריך להבין שיש הבדל גדול בין חברות התקשורת, גם בהיסטוריה שלהם, גם בגודל שלהם, ביכולות הפריסה שלהם ובתשתיות הקיימות להן.

עופר רז דרור: ספציפית, החברות הקטנות יותר שעד לפני כמה שנים בכלל לא היה להן פריסה קווית, הן היו חברות סלולאר בלבד – סלקום, פרטנר וכאלה למשל, הן אלו שהתחילו לפרוס ראשונות את הסיבים בגלל שלא הייתה להן פריסה.

עופר רז דרור: המשרד אפשר להם לעשות שימוש בתשתיות של השחקנים הגדולים, ולפרוס כשהאינטרס שלהם או התמריץ שלהם זה בעצם לקחת את המנויים מאותן חברות גדולות שיש להן מינוי נחושת ואין להן אינטרס גדול מדי להשקיע בשדרוג תשתיות הנחושות.

עופר רז דרור: זאת הייתה הבעיה הקשה שלנו פה במדינה, שעל אף שהיה לנו חובות פריסה מכאן ועד הודעה חדשה, החברות הגדולות – בזק והוט – ישבו על הישבן ולא עשו כלום.

מאזן גנאים: זאת אומרת שלבזק יש מונופול על 80%.

מיכאל ביטון: אבל מאזן, לבזק יש את התעלות, את הצינורות – לחברות האחרות אין.

מיכאל ביטון: חלק משינוי החוקים זה שחברה כזאת תוכל לשים בצינור של בזק את הכבל שלה.

מאזן גנאים: השאלה היא איך הופכים את אלו לתת שרות?

מיכאל ביטון: אני חושב שיש התקדמות.

מיכאל ביטון: ההערה הנוקבת שלנו על הפריפריה היא אמיתית.

מיכאל ביטון: אנחנו נטפל גם בזה.

מיכאל ביטון: אבל אני חייב להגיד גם לטובתם שהם הזיזו.

מיכאל ביטון: בשנתיים האלה זז משהו שהיה תקוע שנים.

מיכאל ביטון: צריך להגיד מילה טובה.

מיכאל ביטון: בואו עכשיו נרד לתיקוני חקיקה.

מיכאל ביטון: בסוף הדיון נציג דרישה וגם מועד לדיון מיד עם תום התקציב וחוק ההסדרים.

מיכאל ביטון: מועד לדיון בנוכחות השר והמנכ"לית בסוגיית הפריפריה והסיבים.

מיכאל ביטון: ועד אז אם תקימו קופה של 400 מיליון שקל לפריפריה בהלוואה של האוצר, על בסיס ההכנסות העתידיות מקרן התימרוץ, יכול להיות שאנחנו נהיה מבסוטים.

אמיר וייס: כבוד היושב-ראש, רק עוד משפט אחד: כמו שנאמר פה, אם נמשיך בעסקים כרגיל, אנחנו מדברים על סדר גודל של פריסה במרבית היישובים במשך כעשור, ואנחנו לא רוצים להיות שם.

אמיר וייס: ומה שדיברה נציגת אגף תקציבים, על הנושא של הצוות, אנחנו לא שוללים את זה, אבל אני רק רוצה להגיד שאנחנו מתעתדים להעביר בשבועות הקרובים את תוכנית החומש החדשה לחברה הערבית, ושם בפרק הזה של התקשורת, בנושא הסיבים, תהיה אמירה הרבה יותר - - -

מיכאל ביטון: לא יודע אם אמירה, מדברים על עשרות מיליארדים לחברה הערבית.

מיכאל ביטון: אפשר לשים בתקציב איזה 300-200 לסיבים.

אמיר וייס: תוכנית החומש לחברה הערבית - - -

מיכאל ביטון: אמירה אצלנו זה שווה כסף.

מיכאל ביטון: אמירה שהיא שירים זה לא - - -

אמיר וייס: אדייק: תוכנית החומש לחברה הערבית היא בהיקף של כמיליארדי שקלים.

אמיר וייס: הפרק הספציפי שעוסק בתשתיות תקשורת יקבל מענה מעבר לנושא של - - -

מיכאל ביטון: בואו נעבור להקראה ובסוף הדיון נוסיף סיכום שמתייחס לסיבים בפריפריה.

מיכאל ביטון: קדימה.

ספיר איפרגן: אעבור על שאר המסרים שלנו יותר בזריזות.

ספיר איפרגן: אני חוזרת לסוגיה המרכזית.

מיכאל ביטון: איפרגן, אני מציע לך להתחיל הקראה כי לא תתקדמי, חבל.

מיכאל ביטון: תתחילי לעבוד על הסעיפים.

ספיר איפרגן: כבוד היושב-ראש, אפשר בקצרה רק לתאר אולי את ההצעה שלנו?

ספיר איפרגן: מה השינוי ביחס למצב הנוכחי.

מיכאל ביטון: קדימה, בקצרה.

אבתיסאם מראענה: יש לי רק נושא - - -

מיכאל ביטון: מה לפני?

מיכאל ביטון: הבחורה התחילה לדבר ואת היית כוכבת הדיון היום אבתיסאם.

אבתיסאם מראענה: אני ממש לא כוכבת ואני גם לא רוצה לגזול מזמנך, אבל יש נושא שמאוד חשוב שיעלה פה.

מיכאל ביטון: קדימה.

אבתיסאם מראענה: נמצא איתנו איתמר.

מיכאל ביטון: אני אתן לו לדבר עוד מעט.

אבתיסאם מראענה: אתה נותן לו?

אבתיסאם מראענה: מעולה.

מיכאל ביטון: את רוצה לנהל את הדיון אני מבין.

אבתיסאם מראענה: לא אדוני, ממש לא.

מיכאל ביטון: אחרי שהיא תציג את מהות התיקון, הוא ידבר.

מיכאל ביטון: איתמר אביטן, הוא "בלדנא", את יודעת.

אבתיסאם מראענה: פריפריאלי גם.

מיכאל ביטון: בבקשה.

ספיר איפרגן: (הצגת מצגת) אגיד בקצרה שחברות התקשורת כשהן באות לפרוס תשתית סיב הן פורסות שכונות ורחובות שלמים.

ספיר איפרגן: איך זה נראה?

ספיר איפרגן: בגדול, סיב מחדר האגרגציה אל ארון התקשורת ברחוב, מארון התקשורת סיב ברחוב, ואפשר לראות בצד ימין למטה את החיבור לתוך קופסה שנמצאת בלובי הבניין או בקיר החיצוני של הבניין, וממנו יוצא החיבור הוורטיקלי אל הקומות השונות והדירות בבניין.

ספיר איפרגן: כל זה כדי לומר שכאשר חברות באות לפרוס הן פורסות בדרך כלל בניינים בבת אחת, כלומר, שכונות שלמות.

ספיר איפרגן: רואים בצד שמאל תמונה של פתיחת גוב, רואים את זה הרבה פעמים ברחוב, פתח במדרכה שיש בו צינורות שדרכן משחילים את הסיב – אם זאת תשתית תת קרקעית יש גם פריסה מסוג אחר.

ספיר איפרגן: וזה כדי לומר שאם יש תרחיש שבו בניין, מטעמים שמיד אדבר עליהם, בוחרים או מקשים או יוצרים כל מיני תנאים לפריסת סיב, חברות התקשורת פשוט ידלגו על הבניין הזה.

ספיר איפרגן: והסבירות שהם יחזרו לאותו בניין בעתיד היא קטנה, כי מדובר בעלויות מאוד משמעותית.

ספיר איפרגן: להביא צוות ולפתוח את האדמה, למצוא את הצינור הנכון, להביא סיב עד הבניין, כשזה רק לתוך בניין אחד – הסבירות לכך יורדת משמעותית.

ספיר איפרגן: זה פוגע ביעילות, במהירות, וגם בתחרות.

ספיר איפרגן: גם אם זה ייפרס בעוד פרק זמן מסוים, עד אז יש למעשה פגיעה בתחרות באותו בניין.

אבתיסאם מראענה: אז בעצם את אומרת, שיש קופסה חמודה כזאת מתחת לבניין, אם הבניין הוא 19 קומות זה משתלם.

אבתיסאם מראענה: אם הבניין הוא קומה וחצי, אז פחות משתלם – האם אני טועה?

ספיר איפרגן: לא.

ספיר איפרגן: מה שבאתי לומר - - -

מיכאל ביטון: המשתלם זה גם שבמקום אחד אתה נותן להרבה דירות, אבל שיש מי שישלם על הסיב, שהלקוח ירצה להשתמש.

מיכאל ביטון: אם לא יעשה מנוי – למה שמנו לו?

מיכאל ביטון: לוקחים ממנו כסף על זה.

אבתיסאם מראענה: הבנתי.

ספיר איפרגן: המסר המרכזי שאני מנסה לומר פה, זה להסביר מדוע במצב הנוכחי שבו יש מנגנון שמקשה מאוד ויוצר חסם אמיתי לחברות לפריסה, זה מדלג על בניינים ואותם בניינים; הסבירות שיחזרו אליהם אחר כך כדי לפרוס אותם הולכת ופוחתת.

ספיר איפרגן: פה אני רוצה להדגים - - -

רון כץ: יש לי שאלה בדיוק בנושא הזה: למה ישראל לא מאמצת את התקן האירופאי?

מיכאל ביטון: באופן כללי אנחנו עושים את זה בנושא אחר.

מיכאל ביטון: בנושא יבוא.

רון כץ: לא, אבל בדיוק פה בנושא הזה.

רון כץ: באירופה כבר הבינו את הבעיה הזאת שיכול להיות שידלגו על בניין.

רון כץ: הם אמרו: בואו נעשה הפוך, אם דייר אחד רוצה, מבחינתנו כל הבניין יכול לקבל.

רון כץ: אז למה אנחנו לא יכולים לעשות כזה דבר?

מיכאל ביטון: הם מציעים משהו דומה עכשיו.

מיכאל ביטון: הם מציעים להסיר חסמים.

מיכל שיר סגמן: מה שאפשר לעשות זה לתת זמן סביר.

מיכאל ביטון: הם רוצים שנעזור להם לשים על הבניינים.

מיכאל ביטון: חבר'ה, תנו לה לסיים.

מיכאל ביטון: כשתסיים את ההצגה אז אם רוצים, יהיו עוד הערות.

מיכאל ביטון: בבקשה.

ספיר איפרגן: (הצגת מצגת) פה אנחנו ממחישים איך זה נראה בפועל, זאת קופסת תקשורת שנמצאת בארון התקשורת של הלובי או לפעמים על קיר הלובי או בקיר החיצוני וממנו יוצא הסיב.

ספיר איפרגן: זה יכול להיות סיב שעובר בתוך תעלות התקשורת בבניין, כלומר, לא רואים אותו.

ספיר איפרגן: בבנייה יותר ישנה זה יכול להיות סיב שנתלה הרבה פעמים על תשתיות אחרות שנתלות מהקיר החיצוני של הבניין.

ספיר איפרגן: ככה זה נראה, רק כדי לתת לחברי הוועדה תחושה.

אבתיסאם מראענה: סליחה, מה הגודל שלו?

ספיר איפרגן: זה משתנה, אבל זה יכול היות, אני מדגימה עם הידיים.

ספיר איפרגן: משהו כזה.

ספיר איפרגן: קופסה בגודל מסוים.

ספיר איפרגן: זה משתנה בין החברות מעט, אבל זה לא איזה משהו מאוד בומבסטי.

עופר רז דרור: זה לא דוד שמש.

ספיר איפרגן: בדיוק.

ספיר איפרגן: יש קושי משמעותי מאוד בקבלת אישור לפריסת סיבים בבתים משותפים.

ספיר איפרגן: אלו תגובות מהרשתות החברתיות, תגובות ותחושות שעולות מהשטח, וזה מה שאנחנו גם שומעים.

ספיר איפרגן: הרבה פעמים זה בניין עם אוכלוסייה יחסית מבוגרת שאין לה עניין או צורך וביקוש לתשתית כזו, ואז זה מאוד מקשה על הפרטים בבניין שכן רוצים להשיג את ההסכמה של הרוב.

ספיר איפרגן: הרבה פעמים אנחנו שומעים שחברות האחזקה או ועדי הבניינים המשותפים מתנות תנאים להסכמתם לפריסת סיב.

ספיר איפרגן: זה יכול להיות: סדרו לי את הגינה, תשימו לי פה מסך, כל מיני דברים שהם לא רלוונטיים באופן קונקרטי לסיב.

ספיר איפרגן: יש עוד הרבה מאוד חסמים.

רון כץ: את מתייחסת לבנייני משרדים אותו דבר כמו דירות, זה באותה נשימה מבחינתך?

ספיר איפרגן: לא.

ספיר איפרגן: זה מסלול עסקי וזה שונה.

ספיר איפרגן: אנחנו מדברים רק על משקי בית פרטיים.

ספיר איפרגן: כן אגיד שיש פה איזשהו חיכוך – אם דייר רוצה לקבל סיב, הוא הרבה פעמים צריך שני מסלולים.

ספיר איפרגן: זה או שהחברה מצליחה לאסוף רוב או שדייר הולך וצריך ממש להחתים ולקבל רוב.

ספיר איפרגן: פה אנחנו מציגים את שני המסלולים הקיימים.

ספיר איפרגן: ממש בקצרה: מה המצב הנוכחי היום מבחינה חוקית?

ספיר איפרגן: המסלול הראשון הוא דרך המלך, חברה שרוצה לפרוס סיב ובהתאם לתוכנית הפריסה שלה, היא באה לבניין, לנציגות הבניין, ואם אין אז היא צריכה להשיג רוב ומבקשת את הסכמת רוב הדיירים.

ספיר איפרגן: ואז קורים מקרים כמו שאמרתי, שזה באמת לא פשוט.

ספיר איפרגן: הרבה פעמים יש חסמים, כל מיני דרישות, כל מיני תנאים שהם לא תמיד ענייניים.

ספיר איפרגן: לכן יש גם מסלול נוסף בחוק.

ספיר איפרגן: אקדים ואומר, שוב, בהתאם להבנתנו כמעט ואין, ואגדיל ואומר שאין שימוש במסלול השני.

ספיר איפרגן: אסביר למה.

ספיר איפרגן: זה מסלול שיש בו חיכוך מאוד מאוד גבוה.

ספיר איפרגן: צריך להתאמץ.

ספיר איפרגן: צריך לקוח מאוד נחוש כדי שזה יקרה.

ספיר איפרגן: מה אומר המסלול השני?

ספיר איפרגן: אם אני כאדם פרטי רוצה שיהיה לי סיב בבניין, אני צריכה לבקש ולהשיג את הסכמתם של כלל הדיירים.

ספיר איפרגן: 30 יום אחרי שעשיתי את זה, רק אז אני אוכל לפנות בכתב לחברת התקשורת.

ספיר איפרגן: וגם אז, כפי שאתם יכולים לראות, כל דייר עדיין רשאי להציב תנאים או לפנות למפקח בבקשה למנוע את ההנחה.

ספיר איפרגן: זה מסלול ארוך ועל כן גם לא נעשה בו שימוש.

ספיר איפרגן: נדלג בגלל קוצר הזמן.

ספיר איפרגן: אגיד מה אנחנו מציעים, אנחנו מציעים שיפור של המנגנון הזה, היו כל מיני חסמים שהיו יותר בולטים ולכן אותם בחרנו להציע לוועדה לתקן.

ספיר איפרגן: אנחנו מציעים שמי שיוכל להניע את התנועה זה בעל הרישיון.

ספיר איפרגן: הוא עדיין יצטרך את הסכמתו של לפחות דייר אחד וזה יכול להיות גם בטופס דיגיטלי, כמו שאנחנו ראים פה.

ספיר איפרגן: אני מחדדת, זה לא דייר, זה בעל דירה או מיופה כוחו, כלומר, שוכרים לא יוכלו לצורך העניין להיות צד לעניין הזה.

ספיר איפרגן: אפשר לראות על השקף, תוכל להיות פנייה לבעל הרישיון, בעל הרישיון בשם בעל הדירה, יוכל לאסוף את הסכמת הרוב.

ספיר איפרגן: ככל שלא יהיו הערות או התנגדויות.

נועם שרלו: זאת הסכמה ליידוע.

ספיר איפרגן: סליחה יידוע.

ספיר איפרגן: יהיה אפשר לאחר 30 יום, בהינתן שלא היו לכך התנגדויות, יהיה אפשר להניח את הרשת.

ספיר איפרגן: וככל שבעל דירה מהבניין יתנגד להנחת הרשת, הוא יהיה רשאי לפנות למפקח שזה למעשה אומר שזה תוקע את התהליך.

מיכל שיר סגמן: אבל קודם כל החברה מרשתת בסיבים את כולם ואז יש להם 30 יום כדי להניח התנגדות.

ספיר איפרגן: עוד לא.

ספיר איפרגן: טרם ההנחה, היא תצטרך להמתין 30 יום.

ספיר איפרגן: כלומר, משעה שהחברה הודיעה, היא תצטרך להמתין 30 יום בטרם היא מניחה.

מיכאל ביטון: לאפשר את הזמן להתנגדויות.

מיכאל ביטון: מר אביטן, בבקשה.

מיכאל ביטון: ותערכו להתחלת הקרב.

איתמר אביטן: בוקר טוב, צוהריים טובים לכולם, איתמר אביטן, מנכ"ל איגוד עובדי הקולנוע והטלוויזיה, אנחנו מייצגים קרוב ל-1,000 עובדים שמתעסקים בתחום הטלוויזיה והפקות המקור בישראל.

איתמר אביטן: אני דבר ראשון רוצה לברך, כל שינוי טכנולוגי הוא דבר חשוב מאוד, אבל בטוח שיושב-ראש הוועדה יודע שעם שינוי טכנולוגי צריך להסתכל באם הוא לא פוגע בדברים מסוימים.

איתמר אביטן: ואתם בשינוי הטכנולוגי שאתם רואים עכשיו, אתם לא רצים קדימה ואתם באמת רוצים לדאוג לפריפריה, ואני חייב להגיד את זה בתור אזרח – כל הכבוד לנבחרי הציבור שפעילים בעניין הזה.

מיכאל ביטון: אתה מהפריפריה איתמר?

איתמר אביטן: אני לא מהפריפריה.

איתמר אביטן: אמנם אביטן, אבל לא מהפריפריה.

מאזן גנאים: עוד יעבור.

מיכאל ביטון: איפה נולדת?

איתמר אביטן: אני ירושלמי במקור, והיום אני גר בגבעתיים.

איתמר אביטן: ויש לי רק אפשרות לסיב אופטי של בזק.

מיכאל ביטון: יש כאלה הטוענים שירושלים זה פריפריה.

מיכאל ביטון: אבל זה דיון אחר.

איתמר אביטן: היום כבר כן.

איתמר אביטן: לפי המדרוג זה כבר פריפריה, כן.

מיכאל ביטון: לא, ירושלים זה אחלה.

איתמר אביטן: אני רוצה להגיד את הדבר שמאוד מאוד מפריע לנו ואנחנו פעלנו מול יושב-ראש הוועדה הקודם מרגי, בעניין הזה וגם יצא מכתב לשר התקשורת, ובאמת היה ניסיון להגיע להבנות בנושא.

איתמר אביטן: מה שקורה הוא שהאינטרנט היום הוא התעבורה לטלוויזיה.

איתמר אביטן: חברות האינטרנט מוכרות אינטרנט מהיר לצורך העברת שידורי טלוויזיה.

איתמר אביטן: הם אומרים: אתם רוצים לגדול ל-500 מגה כדי לראות 4K ו-HDMI?

איתמר אביטן: המטרה לאינטרנט מהיר היא עבור צפייה בטלוויזיה.

איתמר אביטן: חוק התקשורת היום לא מכיר את האפשרות להעברת טלוויזיה באינטרנט, זה עדיין לא קיים.

איתמר אביטן: כבר יותר מעשור זה קיים, אבל משרד התקשורת וחוק התקשורת פשוט לא מכירים את האפשרות הזאת.

איתמר אביטן: והוא אומר: מי שרק מעביר על הלוויין או על הכבלים, הוא יהיה מחויב בעצם בהשקעה בהפקות מקומיות.

איתמר אביטן: מי שמשדר על האינטרנט, לא מחויב בהשקעות בהפקות מקומיות.

איתמר אביטן: מה קורה בהאצה המבורכת הזאת שאנחנו רואים?

איתמר אביטן: שבעצם חברות מעבירות את השידורים לאינטרנט, והם אינן מחויבות בהשקעה בהפקות מקומיות ובעצם כורתות את הענף שאנחנו מדברים עליו – הפקה ישראלית בעברית שאנחנו מכירים.

איתמר אביטן: כרגע, משרד התקשורת כבר שנים מקים ועדות אחרי ועדות, כבר קמו עשר ועדות בעשור האחרון.

איתמר אביטן: כל פעם שאנחנו רוצים לקדם את העניין קמה עוד ועדה.

איתמר אביטן: מ-2015, סלקום ופרטנר משדרים על האינטרנט, ומשרד התקשורת גורר רגליים.

איתמר אביטן: ואנחנו רואים ירידה כבר של כמעט ל-100 מיליון שקלים בהשקעות בהפקות מקומיות, בעברית, כדי לראות עברית על הטלוויזיה.

מיכאל ביטון: איתמר, אתה עשית לנו מה שנקרא מארב או מחטף.

מיכאל ביטון: כי באת לדבר על תוכן טלוויזיוני ואנחנו בסיבים אופטיים.

איתמר אביטן: סיבים אופטיים זה תוכן טלוויזיוני.

מיכאל ביטון: לא, אנחנו הולכים לדון על תוכן.

מיכאל ביטון: הוועדה התחייבה שכל הסוגיות האלה של הפקות מקור, התכנים המגוון, ואיך זה בנוי – יהיה דיון ייעודי לדבר הזה.

איתמר אביטן: כבוד היושב-ראש, אני לא מבטל את הדיון עכשיו, אבל מה ישודר?

איתמר אביטן: איך ישודר?

איתמר אביטן: אני בא ואומר שהוועדה צריכה להגיד עכשיו וזה צריך להיכנס לחוק התקשורת עכשיו, שיש שידור על הלוויין, יש שידור על הכבלים ויש שידור על האינטרנט.

איתמר אביטן: מי שמשדר טלוויזיה על אינטרנט - - -

מיכאל ביטון: זה כבר יש.

איתמר אביטן: לא.

אבתיסאם מראענה: לא.

איתמר אביטן: זאת בדיוק הבעיה: אין.

אבתיסאם מראענה: נכון.

איתמר אביטן: מי שמשדר על האינטרנט – חופשי, חופשי.

איתמר אביטן: לא צריך להשקיע.

מיכאל ביטון: יש דה פקטו.

איתמר אביטן: יש דה פקטו.

מיכאל ביטון: אבל אין את ההפרשה להפקות מקור.

איתמר אביטן: אין חובה להשקעה בהפקות מקוריות.

איתמר אביטן: ולכן אני אומר שהתיקון הוא תיקון מאוד מאוד פשוט.

מיכאל ביטון: אני נותן לך להגיד את זה כי באת וזה חשוב, אבל זה לא נושא הדיון עכשיו.

מיכאל ביטון: זה לא הנושא.

מיכאל ביטון: אתה תבוא עוד פעם.

מיכאל ביטון: אתה תבוא לדיון רק על זה.

מיכאל ביטון: וכשיגיע השר אתה תגיד לו את זה ואנחנו נהיה איתך.

מיכאל ביטון: אנחנו בעד הפקות מקור ובעד הפרשה, אבל זה לא הדיון עכשיו.

איתמר אביטן: אני חושב שככל שהרפורמה הזו תתקדם ותרוץ, זה כמו שכתב פה - - -

מיכאל ביטון: אנחנו לא עושים עכשיו שום רפורמה.

מיכאל ביטון: הדיון הזה מתייחס לפתרונות טכנולוגיים כדי להמשיך לשים סיבים.

מיכאל ביטון: עוד לא עשינו רפורמה פה.

איתמר אביטן: כבוד היושב-ראש, אסיים את דברי: ככל שאתה תאיץ יותר את הסיבים האופטיים ולא תמצא פתרון לעולם התוכן הטלוויזיוני, אנחנו כבר כיום, כמה מילים אחרונות ברשותך - - -

מיכאל ביטון: אבל זה לא קשור לסיבים.

איתמר אביטן: בוודאי שזה קשור.

מיכאל ביטון: האינטרנט קיים גם בלי סיבים אופטיים.

איתמר אביטן: לא, כבוד היושב-ראש, מהירות העברת התוכן היא שמאפשרת לך בעצם לעבור מהלוויין והכבלים לאינטרנט.

איתמר אביטן: אתה שם לי סיב אופטי – אין לי סיבה להיות בלוויין כי אני יכול לקבל את - - -

מיכאל ביטון: כבר היום בלי סיב אופטי אנשים מקבלים.

איתמר אביטן: אבל אני אומר שזה מאיץ, זה מאיץ.

אבתיסאם מראענה: איתמר, חכה דקה - - -

מיכל שיר סגמן: סיב אופטי הופך את הכול ליותר מהיר.

איתמר אביטן: נכון.

אבתיסאם מראענה: בשביל לעשות סדר בדיון, איתמר, תודה.

אבתיסאם מראענה: הסיפור כל כולו הוא כזה: בעוד מספר שנים, חלק גדול מאוד מהזמן שלנו, רוב התוכן שאנחנו צורכות וצורכים הוא דרך האינטרנט.

אבתיסאם מראענה: מה שאיתמר בא ואומר: אם אנחנו – ואנחנו בעד סיבים אופטיים, אנחנו רוצים שהחיים שלנו יהיו הרבה יותר מהירים, לא לנסוע במכוניות אלא לטייל ולעופף מעל, אנחנו בעד.

אבתיסאם מראענה: יש פה יצירה ישראלית שהיא אחת היצירות הכי טובות בעולם.

אבתיסאם מראענה: יש יצירה עברית, ערבית, ישראלית שהיא באמת מהטובות, אנחנו מצליחות ומצליחים בכל כך הרבה פסטיבלים בעולם.

אבתיסאם מראענה: התוכן הישראלי נקנה על ידי מדינות רבות בעולם ומה שמדינת ישראל מצליחה לייצר מבחינת תוכן טלוויזיוני היא אדירה.

אבתיסאם מראענה: אי אפשר לבטל את הדבר הזה.

אבתיסאם מראענה: מה שקורה לגבי הסיבים האופטיים, מה שאיתמר אומר ואני גם מסכימה איתו והוא לא פותח קרב, אני חושבת שהוא נלחם על פרנסה ועל יצירה מקומית ישראלית, ואני תומכת בו.

מיכאל ביטון: גם אנחנו תומכים בו.

אבתיסאם מראענה: למרות שברגע שיש סיבים אופטיים, צריך - - -

מיכאל ביטון: אבל אבתיסאם, אני נותן לך דקה לסיים.

מיכאל ביטון: זה לא הנושא ונתתי לזה מספיק זמן.

אבתיסאם מראענה: אתה צודק, זה לא הרגע, אבל אני מבקשת ממך אדוני יושב-ראש הוועדה - -

מיכאל ביטון: אני מבקש ממך לסיים בדקה.

אבתיסאם מראענה: - - שתאפשר לוועדה הזאת לקיים דיון דחוף על נושא התוכן.

מיכאל ביטון: את זה אמרתי כבר.

מיכאל ביטון: נביא את שר התקשורת רק לנושא הזה.

אבתיסאם מראענה: אני מודה לך.

מיכאל ביטון: זה יקרה.

מיכאל ביטון: אבל עכשיו לא נעשה מחטפים בדיון כזה, ואמרת ואנחנו שמחים שבאת ואני בעד הפקות מקור ואתה צודק שיש אפליה, שאם גבו מהכבלים וגבו מ-yes כסף בגלל שהם שידרו טלוויזיה, לא גובים מהסטרימינג באינטרנט את הסכומים הראויים להפקות מקור.

מיכאל ביטון: מסכים איתך מאה אחוז.

מיכאל ביטון: הדיון על תוכן מול משרד התקשורת עוד לא החל.

מיכאל ביטון: לא היה פה שום דיון על תוכן מאז שהכנסת הזאת כוננה, ויש התחייבות של השר לשבת איתנו על סוגיות של תוכן.

מיכאל ביטון: אחת מהן תהיה הפקות מקור ושמירת מעמדם וגבייה מול מנחי התשתית של הדבר הזה.

אבתיסאם מראענה: תודה.

מיכאל ביטון: בואו נמשיך.

מיכאל ביטון: הקראה.

מיכאל ביטון: מי מקריא?

מיכאל ביטון: אביגל.

אביגל כספי: אקרא את יתר הסעיפים.

מיכאל ביטון: אני רוצה לתת רגע לרון כץ, יש לו התייחסות באמצע.

רון כץ: בנושא הסעיף הספציפי הזה, אני חושב שזה לא יהיה נכון לאפשר לדייר אחד למנוע מכל הדיירים בבניין את האפשרות להתקין רשת של סיבים.

רון כץ: לדוגמה, יש שכונות אצלנו שבבניין אחד יש 400 משפחות – זה לא סביר.

רון כץ: הדרך הנכונה לעשות את זה צריכה להיות של רוב הדיירים בבניין.

רון כץ: אין הגיון לתת לדייר אחד למנוע מכולם סיב אופטי.

רון כץ: זה בנושא הזה.

רון כץ: אני חושב שאפשר להוסיף פה, שאם יש לנו כבר סיב אופטי של חברה אחת, אין סיבה לעבור עוד פעם את כל התהליך שוב.

רון כץ: יש לנו עכשיו לדוגמה סיב אופטי של בזק, למה עכשיו אם אנחנו רוצים סיב אופטי של פלאפון הם צריכים לעבור עוד פעם את אותם אישורים מחדש?

מיכאל ביטון: זה לא לה, זה לחבר'ה פה.

רון כץ: זה להם, כן, אבל זה באותו הקשר של הסעיף.

מיכאל ביטון: מה אתם אומרים, יש תשובה?

עופר רז דרור: בגדול ההצעה הזאת מעודדת תחרות.

רון כץ: אם באמת רוצים לפרוס – אז תפתחו, תפרסו.

מיכאל ביטון: אפשר לעגן את ההערה הזאת?

ספיר איפרגן: לנו אין התנגדות לכך.

מיכאל ביטון: בסדר גמור, אז תעשו את זה בנוסח.

מיכאל ביטון: קדימה.

מיכאל ביטון: נמשיך בהקראה.

רון כץ: סליחה אדוני, רק עוד דבר אחד: לגבי הנושא של 30 יום.

רון כץ: עוד פעם, מהניסיון, מי כמוך יודע, הניסיון מהעולם המוניציפלי מדבר, בייחוד בהתנגדויות.

מיכאל ביטון: כן.

רון כץ: אנחנו צריכים להפוך את הנושא הזה, אנחנו לא צריכים לחכות 30 יום שמישהו מתנגד.

רון כץ: צריכים לאפשר את זה, ואם מישהו רוצה להתנגד, אנחנו צריכים להפוך את סעד הזמנים.

מיכאל ביטון: לא, אבל אם הבן אדם יגיד לא קיבלתי זמן ראוי לדעת ולהתנגד.

רון כץ: החברה צריכה להודיע בבניין.

מיכל שיר סגמן: מגדירים את זה ב-30 יום.

מיכאל ביטון: הוא אומר לא 30 יום?

רון כץ: לא.

רון כץ: אני אומר שהחברה צריכה להודיע בבניין: מבחינתנו זה מאושר.

מיכאל ביטון: ואם הוא אומר: לא, הייתי בחוץ לארץ, לא שמעתי, לא עודכנתי.

מיכאל ביטון: הייתי אצל הבן שלי וכולי.

מיכל שיר סגמן: אבל יש עדיין דבר כזה שקוראים לו זמן סביר.

רון כץ: כל הוועד של הבניין?

מיכאל ביטון: אני אומר לך ש-30 היום האלה, הם לא אלה שיעכבו את הנחת התשתיות בישראל.

מיכאל ביטון: ואני לא רוצה שיהיה עילה למישהו לעתור לבג"ץ שהחוק הזה לא אפשר זמן סביר להתנגדויות.

רון כץ: אוקיי.

מיכאל ביטון: זה לא יהיה העיכוב האמיתי של הנחת התשתיות.

מיכאל ביטון: בואו נשאיר את זה כך.

רון כץ: אז לפחות אני אומר שב-30 יום, עברו 30 יום, שיתנו אישור אוטומטי.

מיכאל ביטון: זה מה שנאמר.

מיכאל ביטון: אם לא הייתה התנגדות אחרי 30 יום, זה אוטומטי.

מיכאל ביטון: בבקשה, מיכל.

מיכל שיר סגמן: לא הקשבתי להתחלה, אז אני מקווה שאני לא חוזרת על הדברים.

מיכל שיר סגמן: אבל שהחברה קודם כל תניח את התשתית, תרשת את הכול, תניח שלט גדול: זמן תגובה סביר של דייר כלשהו, זה זמן תגובה סביר.

מיכל שיר סגמן: 30 יום, אגב, זה זמן תגובה סופר סביר.

מיכל שיר סגמן: ואז אם מישהו רוצה להתנגד הוא יכול להודיע את זה למפקח.

מיכאל ביטון: זה מה שסוכם פה.

מיכל שיר סגמן: אוקיי.

אביגל כספי: אני מציעה שנקרא את הסעיפים ונדון ב- - -

מיכאל ביטון: קדימה.

שי שלף: ברשותכם, נועה סרברו ממשרד המשפטים מבקשת לקבל זכות דיבור בזום.

מיכאל ביטון: את ממשרד המשפטים?

שי שלף: אני מהלשכה המשפטית של משרד המשפטים.

מיכאל ביטון: נועה, בבקשה.

נועה סרברו: נעים מאוד, אני רק רוצה להתייחס להערות לגבי השינויים בהסדר שאנחנו גיבשנו ביחד עם משרד התקשורת והאוצר, הוא נועד לייצר איזון בין הרצון לאפשר פריסה מהירה ופשוטה יותר לאור החסמים הקיימים היום, ומצד שני אנחנו עדיין מדברים על בתים משותפים שיש שם בעלי דירות ורכוש פרטי, ולכן כן יש גם את המקום של הקניין הפרטי ואת המקום של כל אדם להביע את העמדה שלו ביחס לאפשרות לפרוס את רשת הסיבים בבניין.

נועה סרברו: לכן ביקשנו שיהיה לפחות בעל דירה אחד שמבקש את הדבר הזה, ואם כן, אנחנו באמת מייצרים כאן מסלול ירוק שהוא יחסית פשוט מאודו ברוב המקרים גם כנראה יעבור חלק.

נועה סרברו: אבל אם יש מישהו שמתנגד ולא מעוניין בפריסה מאיזושהי סיבה שיכולה להיות, בין אם יש חשש – איפה שרוצים למקם, אמורים להגיד לו איפה רוצים למקם את לוח התקשורת וכן הלאה, או מכל סיבה אחרת שהיא עניינית.

נועה סרברו: אנחנו לא רוצים למנוע את הזכות לפנות לערכאות, שהמפקח על רישום מקרקעין הוא ערכאה המוסמכת, הוא בעל סמכות של שופט שלום לדון בתביעות ואפשר יהיה לפנות אליו.

נועה סרברו: זאת עדיין הגשת תביעה, זה לא הליך כזה פשוט, אנחנו לא נוטים לחשוב שזה יקרה בכל מקרה, וגם כאן עשינו הסדר שנועד להפחית קצת את החיכוך בין בעלי הדירות כך שהחברה תוכל לפרסם את ההודעה על הפריסה הצפויה, זאת בעצם איזושהי התראה שתוך 30 יום היא מתכוונת לפרוס ולכן מישהו שיש לו באמת מניע משמעותי וענייני להתנגדות, יוכל לבקש מהחברה את הפרטים של בעל הדירה שביקש את ההתקנה ולהגיש תביעה למפקח שזו תביעה לכל דבר, עם כל העלויות והאגרות שבזה.

נועה סרברו: אני לא חושבת שיש מקום עוד פחות מזה לצמצם את זכות הפנייה לערכאות ולא לאפשר לבעל דירה אפילו להתנגד, בין אם שאין צורך לדעתו וכולי.

נועה סרברו: אני לא יודעת לתאר את כל הסיטואציות שיכולות להיות, הרעיון הוא להביא את זה לדיון בפני המפקח רק במקרים שבהם יש התנגדות עניינית.

מיכאל ביטון: בסדר גמור, הבנו את ההערה, בסדר, שמרתם על מידתיות.

מיכאל ביטון: נאמץ את מה שהצעתם.

רון כץ: אדוני, לא הבנתי את מה שהם הציעו.

מיכאל ביטון: היא אמרה שצריך לתת זכות לדייר מסיבות שונות, כמו למשל, פגיעה בחזות הבניין, פגיעה בתשתית אחרת קיימת.

רון כץ: אבל אין פה פגיעה בחזות הבניין.

רון כץ: זה ארון קטן.

מיכאל ביטון: אבל היא אומרת:

מיכאל ביטון: אם אתה ניתן עכשיו לדייר את הזכות - - -

רון כץ: לא, אבל יש מידתיות.

רון כץ: קח לדוגמה גורד שחקים בתל אביב, יש בו 500 משפחות, 490 משפחות רוצות סיב אופטי, אחד לא רוצה כי הוא קנטרן.

מיכאל ביטון: זה לא אומר שלא ייעשה, זה שהוא הגיש התנגדות למפקח זה לא אומר שזה לא יקרה.

רון כץ: אבל התהליך שאם מישהו יבדוק פה, אם מישהו ממשרד המשפטים יכול לומר לנו כמה זמן לוקח מהרגע שמישהו פונה למפקח והתנגד ועד שמקבלים תשובה – למה אנחנו צריכים לעשות את זה לבניין שלם?

רון כץ: אם אנחנו רוצים להיות מידתיים, נגיד לפחות – רוב הדיירים.

נועה סרברו: קודם כל, יש היום מסלולים - - -

מיכאל ביטון: לא, רוב הדיירים – זה קיים.

מיכאל ביטון: אם רוב הדיירים פונים אז מתקדמים.

רון כץ: לא, אם רוב הדיירים פונים להתנגד.

רון כץ: אחד יתנגד וזה יכול למנוע - - -

נועה סרברו: אני אומרת שאם רוב הדיירים מעוניינים בהנחה וזה רק דייר אחד, אז יש להם כבר היום בחוק מסלול שהם יכולים להתקדם בו.

מיכאל ביטון: הבנת?

מיכאל ביטון: רוב הדיירים שפונים זה - - -

נועה סרברו: - - -

רון כץ: אנחנו צריכים להיות מידתיים, קח לדוגמה יש לנו את - - -

מיכאל ביטון: אם רוב הדיירים פונים – לא שואלים את האחד.

רון כץ: אם עכשיו חמישה מתנגדים?

מיכאל ביטון: אם הם לא רוב, אז הם עדיין לא - - -

רון כץ: אם הם לא רוב, זה עדיין עובר?

רון כץ: זאת השאלה.

מיכאל ביטון: כן.

אביגל כספי: הסעיף הזה בעצם אומר - - -

נועה סרברו: - - - זה התיקון.

מיכאל ביטון: רוב הדיירים קובעים, גם אחד מתנגד.

מיכאל ביטון: אבל את הזכות שלו להתנגד אתה נותן לו.

מיכאל ביטון: זה כל הסיפור.

אביגל כספי: מה שהסעיף הזה אומר זה שבעל רישיון רשאי להניח רשת מתקדמת אף בהיעדר הסכמה של רוב בעלי הדירות.

אביגל כספי: ברגע שיש הסכמה של רוב בעלי הדירות, בכלל לא נכנסים.

רון כץ: ומה המשמעות של ההתנגדות הזאת?

רון כץ: אם עכשיו דייר אחד רוצה להתנגד?

מיכאל ביטון: היא נדונה ואומרים לו: תשמע, ההתנגדות שלך לא לגיטימית.

רון כץ: השאלה בפועל כמה זמן זה תוקע את ההנחה?

רון כץ: עכשיו ראינו שיכול להיות שהסיב האופטי הזה יתקע את הבניין והם יברחו.

מיכאל ביטון: אני לא יודע, אבל הם לא הציגו את זה כבעיה, אז אני אומר, בוא נעזור להם במה שהם ביקשו.

מיכאל ביטון: תהיה בעיה שלא השיבו למישהו?

מיכאל ביטון: נראה לי שזאת בעיה קטנה בסיפור הזה.

נועה סרברו: ממידע שקיבלנו - - - העניין הוא בעיקר הסכסוכים בין הדיירים לנציגות שלא כל כך מבינים אולי עדיין את הנושא הזה, ובאמת יש דיירים מבוגרים שלא מעוניינים בזה.

מיכאל ביטון: וגם אינטרסים, בן אדם אומר: לא מעניין אותי.

מיכאל ביטון: אתה יודע, בן אדם יכול סתם להגיד: אני לא רוצה אינטרנט בכלל.

רון כץ: נכון.

מיכאל ביטון: יש גם כאלה שלא מוכנים, לא מתעניינים בזה.

מיכאל ביטון: נמשיך.

אביגל כספי: אקריא את הנוסח המקורי, עשינו מעט שינויים רק כדי שזה יהיה יותר ברור.

אביגל כספי: המשרד רוצה להסביר?

שי שלף: הכוונה בסעיף קטן (ב), מאחר שאנחנו נותנים בהצעת החוק אפשרות לבעל הרישיון לפרסם בשם בעל הדירה את עצם הנחת הרשת, את הכוונה להנחת הרשת, אנחנו מבקשים שהפנייה בשם מורשה החתימה תכלול את כל הפרטים של בעל הדירה לצורך פרסום.

מיכאל ביטון: בסדר, הבנו.

מיכאל ביטון: רק תקריאו, בלי הסברים עכשיו.

מיכאל ביטון: רק איפה שיש חילוקי דעות.

מיכאל ביטון: אם הנוסח מוסכם – תקריאו אותו.

אביגל כספי: אוקיי, רק אגיד שלעניין הזה הנוסח במקור היה שהפרטים הופכים להיות פרטי המבקש.

אביגל כספי: המבקש יכול להיות גם – כמו שקראנו בסעיף הקודם – מיופה כוח.

אביגל כספי: מכיוון שהפרטים של מיופה הכוח הם פרטים שהם לא רלוונטיים, שינינו את זה בהסכמה שזה יהיה הפרטים של בעל הדירה, והפנייה תכלול גם את הפרטים וגם את ההסכמה להעביר אותם.

מיכאל ביטון: מעולה.

אביגל כספי: אלה בעצם התנאים שמפורטים להתחיל בפריסה בהיעדר הסכמה של רוב.

אביגל כספי: עלו לנו פה כמה הערות, תרצה שהמשרד יסביר קודם?

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: רק תגידו מה סיכמתם.

מיכאל ביטון: אם הגעתם לנוסח מוסכם, תקריאו את הנוסח המוסכם.

אביגל כספי: אוקיי, פה בעצם יש משהו שהוועדה צריכה – הסעיף אומר שניתנת הודעה בכתב לכל בעלי הדירות, וההודעה תפורסם במקום בולט על פני הבית.

אביגל כספי: השאלה היא אם בעצם החובה שמבקשים לקבוע תהיה שצריך להודיע לכל בעלי הדירות.

אביגל כספי: כשמדברים על להודיע לבעל דירה, השאלה אם רוצים לשלוח מכתבים לפי הכתובת.

מיכאל ביטון: גם וגם, גם להודיע וגם לתלות.

אביגל כספי: מהסעיף משתמע, כאשר כתוב:

אביגל כספי: ההודעה תפורסם במקום בולט זה בעצם אומר - - - שברגע שהחברה תולה שלט על הבניין, יוצאים מדי חובה.

אביגל כספי: פה נדרשת הכרעת הוועדה, האם אנחנו רוצים שההודעה בכתב תהיה לכל בעלי הדירות וההודעה על השלט - - -

מיכאל ביטון: יש דרך להודיע גם לבעלי הדירות עצמם?

אביגל כספי: כן.

מיכאל ביטון: איך?

אביגל כספי: אם ננסח את זה שצריך לשלוח הודעה בכתב לכל בעלי הדירות, ומעבר לזה צריך לפרסם שלט במקום בולט, אז בעצם שתי החובות נמצאות בתוך הסעיף.

מיכאל ביטון: מה עשיתם עד היום?

נועם שרלו: כוונתנו הייתה - - -

מיכאל ביטון: שלט בלבד?

נועם שרלו: שלט בבניין יראה לעניין זה - - -

מיכאל ביטון: ואם אני בעלים של בית ויש לי שוכר ולא אכפת לו?

שי שלף: כבר כיום בתקנון המצוי שמפורסם בחוק המקרקעין שלפיו פועלים הרבה מאוד מהבתים המשותפים, פרסום מודעה נראית כמסירת הודעה לרוב בעלי הדירות.

שי שלף: מכיוון שתחילת המנגנון המקורי הבסיסי, תחילתו בהסכמת רוב בעלי הדירות אנחנו - - -

מיכאל ביטון: קיבלנו את ההבהרה הזאת.

מיכאל ביטון: אם זה תקף בחוקים אחרים, אז בסדר.

מיכאל ביטון: זה נחשב הודעה לבעלי הבניין לפי חוק מקרקעין.

אביגל כספי: זה לא בדיוק אומר שזה מה שיש בחוקים אחרים.

אביגל כספי: אם אנחנו מסתכלים בסעיף אחר של חוק התקשורת שהוא סעיף שדומה לזה, שם נדרשת הודעה לנציגות ועד הבית.

מיכאל ביטון: הודעה לנציגות ועד הבית זה דווקא נראה לי טוב.

מיכאל ביטון: חוץ מהפרסום על הלוח.

בת שבע נחמיה: אני רוצה להזכיר שהמטרה בתיקון הזה היא לקבוע סעיף שיאפשר פריסה מהירה, יעילה ופשוטה יותר בהשוואה למה שיש היום.

בת שבע נחמיה: ולכן אנחנו מבקשים - - -

מיכאל ביטון: בסדר.

מיכאל ביטון: אבל לפעמים אנחנו עולים על לקונות שלא התכוונתם שנשים עליהן עין.

מיכאל ביטון: אבל אם אפשר להכניס גם פרסום בבניין וגם הודעה לוועד הבית?

מיכאל ביטון: לדעתי זה די סוגר את זה יפה.

נועם שרלו: רק אגיד שבהקשר הזה לקחנו פה נקודת השוואה מהחוק לגבי מתקנים פוטו-וולטאי.

נועם שרלו: שם מפנים בפירוש לתקנון המצוי, ושם שלט בבניין נותן את המענה.

רון כץ: ולמסור הודעה בבניין.

מיכאל ביטון: אנחנו נקבל את זה.

אביגל כספי: את מה?

מיכאל ביטון: הודעה בבניין.

רון כץ: למסור הודעה בבניין.

מיכאל ביטון: זה חל על הרבה תחומים ואין בעיה, אז אנחנו נקבל את זה.

אביגל כספי: רק אדייק שבפוטו-וולטאי זה לא בדיוק כך.

אביגל כספי: בפוטו-וולטאי כתוב שזה יהיה הודעה בכתב לנציגות הבית ושלט.

אביגל כספי: זה לשם הדיוק בוועדה.

מיכאל ביטון: אז נציגות הבית.

מיכאל ביטון: אתה מביא לנו אסמכתאות שצריך להודיע לנציגות הבית.

רון כץ: מה שאנחנו צריכים להגיד זה שפשוט לא תהיה פנייה של הדייר, זה כל הסיפור.

מיכאל ביטון: לא, אבל גם יש היגיון לפנות לנציג של ועד הבית כמארגן.

בת שבע נחמיה: בסוף צריך לזכור שיש הבדל בין תשתית שאנחנו מדברים עליה כאן, שזאת תשתית שאנחנו רוצים שהיא תהיה בכל בית - - - זאת תשתית - - -

מיכאל ביטון: בסדר, הבנו את זה, אבל הבאתם לנו סימוכין ובסימוכין כתוב נציגות הבניין.

עופר רז דרור: אדוני היושב-ראש, אני שם דוד שמש – אני לא צריך לדבר עם אף אחד.

עופר רז דרור: אני לא מבין למה דייר אחד שרוצה שיתקינו לו סיב צריך את רוב הבניין.

מיכאל ביטון: לא, גם לגבי מזגן אתה לא מדבר עם אף אחד.

מיכאל ביטון: אבל זה עובר לאורך כלל הבניין.

מיכאל ביטון: דוד שמש לא חייב לעבור.

עופר רז דרור: גם דוד שמש - - -

מיכאל ביטון: בסדר, בואו, מה הבעיה שנודיע לנציגות הבניין?

מיכאל ביטון: זה דבר טוב.

מיכאל ביטון: הם אמורים לעזור לנו להצליח במשימה.

נועם שרלו: צריך לזכור כמו שראינו קודם במצגת, יש לנו היום כבר מנגנון יחסית דומה, רק שיש בו טיפה חיכוכים שהופכים אותו ללא יעיל.

נועם שרלו: כל חיכוך נוסף פה שנוסיף, עוד פניה, עוד איתור של ועד הבית, אלה עוד חיכוכים שיקטינו את הסיכוי שיהיה שימוש יעיל במנגנון שאנחנו מציעים.

מיכאל ביטון: מה אתה אומר רון?

מיכאל ביטון: אתה מהמוניציפלי, סגן ראש עיר בפתח תקווה, ומאזן היה ראש עיר.

מיכאל ביטון: להודיע לוועד הבית או לא להודיע?

רון כץ: קודם כל אני מסכים איתך, כי ברמה ההגיונית זה נכון, אבל אני יכול להבין את הרעיון שלהם כי לא בכל בניין יש ועד.

מיכאל ביטון: לא להוסיף בירוקרטיה.

רון כץ: כן.

רון כץ: לא בכל בניין יש ועד בית מסודר.

מיכאל ביטון: ועד היום הם לא נדרשו לזה.

רון כץ: בגלל זה אני חושב שזה מיותר.

מיכאל ביטון: בואו נשאיר את זה כך.

מיכאל ביטון: בואו נתקדם.

אביגל כספי: - - -

מיכאל ביטון: הודעה בבניין כהודעה.

רון כץ: לא יהיה צורך בפניית הדייר לחברת התקשורת, אנחנו עושים הפוך: הודעה בבניין.

אביגל כספי: אני הייתי מוחקת – בעצם זאת לא הודעה לכל בעלי הדירות, כי אנחנו לא רוצים ליצור פוזיציה שהיא לא.

אביגל כספי: בעצם זה יהיה המבקש או בעל הרישיון, פרסם בתוך 30 ימים את ההודעה, וברגע שהוא מפרסם – בעצם אני מוחקת ההודעה.

מיכאל ביטון: בואו נמשיך.

אביגל כספי: בפסקה (4) שמדבר על יידוע של כל בעל דירה להגיש תביעה למפקח.

אביגל כספי: הצענו שיצוין גם המועד האחרון להגשת תביעה.

אביגל כספי: כלומר שבעל דירה רואה את ההודעה והוא מעוניין להתנגד, הוא ידע מה התאריך שעד אליו הוא יוכל להתנגד.

רון כץ: זה טוב.

מיכאל ביטון: אפשר לעשות את זה?

מיכאל ביטון: מועד אחרון?

מיכאל ביטון: אוקיי, סוכם.

מיכאל ביטון: הלאה.

אביגל כספי: עכשיו אנחנו מגיעים לעניין של 30 יום, ופה היה שיח גם בין המשרדים.

אביגל כספי: בפסקה ד.

אביגל כספי: הקראתי עד ד.

אביגל כספי: אנחנו מגיעים לשאלה האם זה יהיה 30 יום או מה שקורה שבסעיף המקביל בחוק התקשורת, יש הוראה שאומרת שם שהמפקח יכול להאריך את התקופה הזאת.

אביגל כספי: אני חושבת שאולי נועה תציג את זה, אבל היא בעצם אומרת שאם לא כותבים במפורש כמו שכתוב בסעיף שם שיש סמכות למפקח להאריך, אבל היא מוגבלת בזה שיהיו נימוקים מיוחדים שירשמו, הנמקה בכתב, ושטרם הונחה הרשת.

מיכאל ביטון: מה נועה חושבת שצריך להיות?

רון כץ: זה פעמיים?

רון כץ: 30 ועוד 30?

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: שהוא יכול להאריך.

מיכאל ביטון: 30, אבל הוא יכול להאריך.

נועה סרברו: א

נועה סרברו: ביגל הפנתה אותנו לסעיף מקביל שכבר קיים היום - - -

מיכאל ביטון: בואי נהיה מעשיים – מה את חושבת שצריך להופיע פה?

נועה סרברו: בדומה למה שקיים בסעיף ב1.

מיכאל ביטון: את רוצה את הסעיף ממקום אחר?

נועה סרברו: להפנות בשינויים המחויבים למה שקורה שם, כי אחרת הסמכות הקבועה של המפקח כבעל סמכות שיפוטית היא להאריך מועדים גם בלי טעמים מיוחדים.

מיכאל ביטון: אוקיי, אז תוסיפו את הסעיף הזה.

רון כץ: מה זה הסעיף הזה?

אביגל כספי: הסעיף הזה אומר, אם אקח את חוק התקשורת, את הסעיף הקיים, הוא אומר שהוא יכול להאריך את התקופה ובלבד שבעל הרישיון טרם החל בביצוע הנחת הרשת.

אביגל כספי: דברים שעלו בוועדה וזה להכרעת הוועדה כמובן, זה האם אתם רוצים להאריך את זה כמו בסעיף 6, כלומר, יש לו את הסמכות להאריך את התקופה או האם אתם רוצים לקצוב את זה?

מיכאל ביטון: בואי נשאיר את זה כמו בסעיף הזה.

מיכאל ביטון: פשוט תעתיקו.

אביגל כספי: אם הסעיף מועתק כמו שהוא, אפשר לעשות את זה, אבל השאלה היא מה אנחנו עושים בעצם?

אביגל כספי: כמו שאמרנו, כרגע פירטנו את התנאים בהתקיימם ניתן להתחיל לפרוס רשת.

אביגל כספי: פה כתוב: חלפו 30 ימים ממועד ההודעה ולא הוגשה תביעה.

אביגל כספי: ברגע שאנחנו קובעים שלמפקח יש סמכות להאריך את התקופה, אז אנחנו לא יכולים לומר שחלפו 30 ימים.

מיכאל ביטון: חלפו 30 ימים או המועד שאישר המפקח.

אביגל כספי: נכון, אבל - - -

רון כץ: השאלה היא לכמה זמן המפקח יכול לדחות את זה?

נועה סרברו: זאת סמכות קבועה שקיימת כמו שהיה מותר להגיש ערעור.

מיכאל ביטון: אתם רוצים להגביל אותו?

נועם שרלו: הדגש החשוב פה זה האם המפקח יכול להאריך גם לאחר שעברו אותם 30 יום.

מיכאל ביטון: אתם רוצים שהוא יוכל להאריך?

נועם שרלו: לא.

נועם שרלו: אנחנו לא חושבים שיש לנו את הסמכות להגדיר האם המפקח יכול.

רון כץ: אני אעזור לכם.

שי שלף: חשוב לנו לחדד את הסיטואציה שבה מונחת כבר רשת, שבה הוגשה תביעה למפקח לאחר 30 הימים.

מיכאל ביטון: זה אחרי, זה משהו אחר.

שי שלף: רק חשוב לנו להדגיש שזה לא חל על המקרים האלה.

שי שלף: הדיון לא חל על המקרים האלה.

מיכאל ביטון: ברור.

נועם שרלו: - - - ביניים, שעברו 30 יום, עוד לא הונחה הרשת – האם עדיין ניתן שם לפנות למפקח, ואנחנו רוצים להגיד שלא, שלא ניתן.

מיכאל ביטון: לא.

מיכאל ביטון: הוא קיבל את 30 הימים שלו, זהו.

מיכאל ביטון: עבר.

בת שבע נחמיה: בתוך ה-30 ימים אפשר לפנות בבקשת ערכאה.

בת שבע נחמיה: כי כל מצב שאפשר במועד מאוחר מאותם 30 ימים, יסכל את מה שאנחנו רוצים לעשות כאן.

בת שבע נחמיה: לא תהיה ודאות לבעל הרישיון שהוא באמת יכול להתקדם ולהיערך לצורך פריסת הרשת.

רון כץ: צריך להגביל את זה.

אביגל כספי: זה אומר להחיל את פסקה 6 שקיימת היום בחוק התקשורת בשינויים, כי הפסקה אומרת:

אביגל כספי: המפקח רשאי מטעמים מיוחדים שיירשמו להאריך את התקופה.

אביגל כספי: לא מוזכר בכמה הוא יכול להאריך את התקופה.

רון כץ: אז צריך לקצוב את זה.

אביגל כספי: זה מה שצריך לעשות.

מיכאל ביטון: לא חייבים, לא חייבים להאריך.

רון כץ: נכון, לא חייבים להאריך – 30 יום זה מספיק זמן.

מיכאל ביטון: בואו נעזוב את זה.

מיכאל ביטון: לא חייבים להאריך.

מיכאל ביטון: בואו נשאיר את זה 30 יום בלבד.

רון כץ: צודק היושב-ראש.

רון כץ: 30 יום בלבד.

רון כץ: קדימה, בואי נתקדם.

אביגל כספי: רגע, הבעיה שעלתה היא מה קורה אם אנחנו לא מדברים על סמכות הארכה, כלומר, לפי מה שנועה נציגת משרד המשפטים הציגה, יש סמכות קבועה למפקח על הבתים המשותפים להאריך את התקופה.

רון כץ: זה מה שאנחנו רוצים להגביל.

רון כץ: היושב-ראש אומר: יש 30 יום לפתור את כל הבעיות; לפנות למפקח וכולי, סך הכול יש לכם 30 יום לטפל בזה.

אביגל כספי: זה מה שאני אומרת, אז יכול להיות שבהצעת החוק שלנו אנחנו צריכים לכתוב במפורש שלמפקח לא תהיה סמכות.

רון כץ: נכון, צריך לעשות את זה.

מיכאל ביטון: בסדר.

רון כץ: זה מה שצריך לרשום.

מיכאל ביטון: לדעתי לא צריך את זה.

מיכאל ביטון: אבל מה שאת חושבת אם זה נחוץ.

רון כץ: אבל זו הכוונה.

מיכאל ביטון: בואי נתקדם.

שי שלף: צמצום סמכות המפקח עתידה להעלות השלכות נוספות, אנחנו נבקש לבדוק את העניין פעם נוספת ברשותך.

רון כץ: זה לא צמצום סמכות, זה רק קביעה של זמנים.

מיכאל ביטון: אנחנו לקראת סיום ההקראה.

מיכאל ביטון: חברים.

שי שלף: זאת התניה על סמכותו הקבועה של המפקח - - -

מיכאל ביטון: יש לי שאלה, אנחנו לקראת סיום ההקראה?

אביגל כספי: כן, אנחנו לקראת סיום.

מיכאל ביטון: אבל אם אנחנו לא סוגרים את הפרט הזה, אנחנו לא יכולים לסיים.

מיכאל ביטון: בואו נסגור אותו.

אביגל כספי: בכל מקרה תהיה עוד ישיבה של הצבעות.

אביגל כספי: זה משהו מאוד עקרוני.

מיכאל ביטון: בואו נגיד כך: הסעיף הזה עוד יחודד, בואו נמשיך להקריא.

מיכאל ביטון: תחדדו את זה, את כל השאר סגרנו.

מיכאל ביטון: בהצבעות תביאו את הנוסח שסיכמתם.

רון כץ: פה אני רוצה לחדד את מה שאמרתי מקודם.

רון כץ: אדוני היושב-ראש, הסעיף הזה אומר במפורש שבעל דירה אחת רשאי לפנות אל המפקח בתוך 30 ימים ולמנוע את התקנת כל הרשת, כל הסיב – זה לא הגיוני.

רון כץ: חייבים למצוא פה פתרון יותר - - -

מיכאל ביטון: לא, הוא יכול לפנות, הוא לא יכול למנוע.

רון כץ: פה רשום שהוא יכול למנוע.

אביגל כספי: לא, בבקשה למנוע.

מיכאל ביטון: בקשה.

רון כץ: בקשה למנוע.

רון כץ: אז בואו נחדד את זה, שזה לא מונע מאיתנו את המשך התקנת הסיב.

מיכאל ביטון: זאת בקשה, זה לא אומר שאושרה הבקשה.

רון כץ: זה לא מונע מאיתנו את המשך התקנת הסיב.

מיכאל ביטון: ברור.

אביגל כספי: לא, אבל זאת המהות של התיקון.

מיכאל ביטון: זאת הזכות שלו לפנות.

רון כץ: אבל אנחנו אומרים על אחד, אחד יכול לפנות.

רון כץ: במקום לעשות איזשהו רוב בבניין, הרי זה בניין, זה כמו - - -

מיכאל ביטון: אם רוב הבניין הזה, את האחד הזה לא שומעים אותו.

אביגל כספי: לא נכנסים להוראת הסעיף, הוראת הסעיף מדברת על מתי אפשר כשיש היעדר של רוב.

אביגל כספי: כשיש רוב זה סיפור אחר.

מיכאל ביטון: אם יש רוב – רצים.

רון כץ: אוקיי.

מיכאל ביטון: אין רוב?

מיכאל ביטון: אחד שיתנגד יכול להתנגד.

מיכאל ביטון: וזה לא אומר שהתקבלה התנגדותו.

מיכאל ביטון: שומעים אותו.

אביגל כספי: כשיש רוב התהליך הוא תהליך אחר, ואם נועה תרצה לפרט איך זה בדיוק.

מיכאל ביטון: בואו נסיים את מה שמוסכם.

מיכאל ביטון: אנחנו רוצים לסיים את הדיון הזה.

אביגל כספי: גם פה בעקבות התיקון שעשינו מקודם שהפרטים צריכים להיות פרטי בעל הדירה ולא פרטי המבקש, אנחנו מבקשים לעשות התאמה לנוסח שיבהיר את זה.

אביגל כספי: פה נראה אם נוסיף הוראה לעניין ההוראות בחוק התקשורת לעניין סמכויות המפקח.

מיכאל ביטון: תודה.

מיכאל ביטון: נועה איתנו בזום, בבקשה.

נועה סרברו: רציתי להתייחס קודם, אבל אני מבינה שהשארנו להמשך דיון.

מיכאל ביטון: אתם תעשו את התיקונים, את הדיוקים לפני ישיבת ההצבעות.

מיכאל ביטון: יש פה תיקונים קטנים.

אביגל כספי: עוד הערה קטנה: אגב התיקון, אם אנחנו נוגעים בחוק התקשורת, יש עוד דברי נוסח שאנחנו נכניס לתיקון.

רון כץ: רק משפט אחד לפני, אתה מכיר אותי, אני לא אוהב נאומים ארוכים, אבל כן אומר שפריסה של סיב אופטי זה תשתית לאומית קריטית שחייבים לקדם.

רון כץ: ואני חוזר על מה שהסכמנו קודם, שצריך להכניס את הסעיף שאם יש כבר תשתית אחת בבניין, אפשר להתקין תשתיות נוספות.

רון כץ: כלומר, אם יש בזק אז אפשר להתקין פלאפון, אורנג', כל תשתית אחרת שקיימת, לא צריך הסכמה מחדש.

מיכאל ביטון: תשתית סיבים?

רון כץ: כן.

מיכאל ביטון: אם קיים סיב אחד, שלא תהיה פרוצדורה.

רון כץ: בדיוק.

רון כץ: זה צריך לחול על כולם.

רון כץ: זה היה בהסכמה קודם, אני מעלה את זה שוב כדי לחדד את זה וכדי שנתקדם.

מיכאל ביטון: אבל אז צריך לעגן את זה.

אביגל כספי: כן.

אביגל כספי: זה כבר סעיף 1, זה נפרד.

אביגל כספי: פה אתה מבקש לייצר מנגנון אחר שאומר: לא נדרש הסכמת הדיירים כדי לעשות משהו ש - - -

רון כץ: יש כבר הסכמה.

מיכאל ביטון: לא, הוא מדבר על מצב שכבר הותקן סיב.

אביגל כספי: את זה אני מבינה, אני פשוט אומרת ש - - -

רון כץ: אם הונח סיב, אם המטרה שלנו היא לעודד את ההתקנות של הסיבים האופטיים.

מיכאל ביטון: רון, אני מציע לנו לא להתעסק עם זה.

רון כץ: אבל זה מה שגם הם ביקשו.

מיכאל ביטון: הם ביקשו, אבל זה יתקע את החוק כי אתה מוסיף סעיף שלא קיים בחוק.

רון כץ: אבל זה סעיף מינורי שקיים גם.

מיכאל ביטון: זה לא מינורי כי אתה פוטר אותם מכל חובת התהליך הזה.

רון כץ: אבל כבר עשינו את התהליך.

רון כץ: זה אותו תהליך.

רון כץ: אתה עושה את אותו תהליך פעמיים סתם.

מיכאל ביטון: אם זה מינורי, תביאו את זה, אם זה לא מינורי - - -

רון כץ: הנה, המשרד פה.

רון כץ: מהאוצר פה.

מיכאל ביטון: העיקר זה המשפטי, לא האוצר.

אביגל כספי: השאלה אם פרסו סיב ויש ארון תקשורת כבר בבניין, אז למה - - - קשה להאמין שיהיה מצב שדייר יתנגד כשהארון כבר מונח.

רון כץ: זה בדיוק מה שאני אומר.

אביגל כספי: - - -

רון כץ: למה צריך עוד פעם תהליך?

רון כץ: עכשיו יש ארון תקשורת של בזק - - -

מיכאל ביטון: רון, אל תתקע אותנו על הערה שהיא לא.

רון כץ: לא, זה חשוב.

מיכאל ביטון: אבל אתה רוצה את המושלם.

רון כץ: לא, זה לא מושלם.

מיכאל ביטון: כבר יש להם סיב אופטי ולאחרים אין סיב ועדיין אין חוק.

רון כץ: אתה לא מבין, היום יש מונופלים שמקשים מאוד על התקנות של חברות אחרות.

רון כץ: זה סעיף קריטי והוא בהסכמה של כולם.

מיכאל ביטון: טוב, אני אכניס את זה לסיכום.

מיכאל ביטון: מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: רק משפט שחייב שיאמר: אנחנו בדיוני חוק ההסדרים, זאת ראייה, מה שאתה דן היום, זה חוק שהיה בחוק ההסדרים הקודם.

יעקב מרגי: שר התקשורת פנה אלי ואמר לי: אם אתה כיושב-ראש ועדה, אם אני מוציא את זה – אתה מקדם לי אותו?

יעקב מרגי: אמרתי לו: איך שאתה מוציא אותו, אני יושב אינטנסיבית ואני שמח שהיום כבר מתקנים את התקנות.

מיכאל ביטון: יש לך זכויות, מרגי.

יעקב מרגי: לא, לא, אני לא אומר את זה על הזכויות שלי, אני אומר את זה שהממשלה הנוכחית לא תיבהל אם מבקשים רפורמה כזו או חוק כזה כדי - - -

מיכאל ביטון: אני אומר שיש לך זכויות בקידום הנחת הסיבים בישראל.

מיכאל ביטון: היית שם כדי לעזור בחקיקה והאצת את החקיקה.

יעקב מרגי: הישוב שלי מחוץ לפריסה.

מיכאל ביטון: אנחנו רק ממשיכים את העשייה.

יעקב מרגי: הישוב שלי נמצא בפריסה על הקרן.

מיכאל ביטון: אנחנו עושים רציפות הדרך.

מיכאל ביטון: לא רוצה לשמוע אף אחד כי אנחנו באיחור, אגיד לכם את סיכום הדיון הזה.

שי שלף: רק מילה אחת כדי שלא יתפרש אחרת:

שי שלף: ממשרד המשפטים העירו את תשומת לבנו שככל שמדובר בכניסה של חברות מסחריות שונות, יש כאן השלכות על זכות הקניין של היתר.

מיכאל ביטון: לכן רון אל תתחיל.

רון כץ: עוד פעם, אני רק רוצה לחדד – אם זה לא ברור נעשה את זה בהסתייגויות אם צריך.

רון כץ: אני אומר שהסעיף צריך להיות פשוט: נציגות הבית המשותף לא תהא ראשית למנוע מבעל רישיון מסוים להניח תשתית סיבים אם ברכוש המשותף קיימת תשתית סיבים.

רון כץ: הכי פשוט שיש.

מיכאל ביטון: אני מדבר על קניין כבר.

רון כץ: זה לא קניין.

מיכאל ביטון: זה קניין כי אלה הניחו, הוא לא יכול להידחף למוצר של מישהו אחר בלי אישור שלו.

מיכאל ביטון: אז אתה רוצה את כל הפרוצדורה.

קריאה: - - -

יעקב מרגי: אני חושב שאתה מדבר על אפשרות שכמעט לא תהיה.

מיכאל ביטון: לא, רון רוצה להדר במצווה.

מיכאל ביטון: כבר יש סיב, תבוא תלך איתי לאיפה שאין סיב.

יעקב מרגי: כללית זה יכול - - -

נועם שרלו: הצגנו פה בתחילת המצגת - -

מיכאל ביטון: יש מצבים כאלה.

נועם שרלו: - - את החשיבות שבריבוי תשתיות.

מיכאל ביטון: עזוב, בוא.

נועם שרלו: במובן הזה יש ערך ל - - -

מיכאל ביטון: אכניס את זה בהערה אם הם יכולים להכניס את זה.

יעקב מרגי: אבל כלכלית זה לא ישים.

מיכאל ביטון: אנחנו מסכמים את הישיבה הזאת.

מיכאל ביטון: שני דברים לפני סיבים אופטיים: מיד לאחר התקציב וחוק ההסדרים, נבקש משר התקשורת והמנכ"לית להיות נוכחים אצלנו בשני דיונים.

מיכאל ביטון: אחד – האצת הפריסה של סיבים אופטיים בפריפריה; כולל מנגנון ממשלתי של הלוואה למשרד התקשורת - -

יעקב מרגי: כדי לצמצם את הזמן.

מיכאל ביטון: - - לביצוע מואץ, מול ההכנסות העתידיות של מנגנון התימרוץ שסוכם.

מיכאל ביטון: אנחנו מצפים לחבילה של כ-400 מיליון שקל ולא 100 מיליון שיש בקופה, ובסך הכול מדובר בהלוואה, וההכנסות מובטחות למדינה – אין סיבה לא לעשות את זה.

מיכאל ביטון: כך נצמצם את הפערים בין פריפריות חברתיות וגיאוגרפיות שלא הואץ בהם קצב הנחת הסיבים.

מיכאל ביטון: זאת הערה אחת.

מיכאל ביטון: הערה שנייה – יהיה דיון עם שר התקשורת ומנכ"לית משרד התקשורת על המעמד המיוחד של הסיבים והשפעתם על הפקות מקור בישראל.

מיכאל ביטון: חברות ששידרו טלוויזיה במסלולים של לוויין, במסלולים של כבלים, נדרשו לשלם להפקת מקור.

מיכאל ביטון: בהנחת הסיבים לא הייתה התייחסות להפרשת כסף להפקות מקור.

מיכאל ביטון: גם לנושא הזה נבקש אותם פה ושיתנו תשובות על הסוגיה הזאת.

מיכאל ביטון: לגבי התיקונים שנידונו היום להסרת חסמים בהנחת סיבים אופטיים, הוועדה מברכת על התיקונים, כולל ההערות שניתנו על ידי חברי הכנסת.

מיכאל ביטון: בסך הכול הקראנו את החוק כולו כמעט בהסכמה.

מיכאל ביטון: יש כמה דיוקים קטנים-טכניים שייעשו בין משרד המשפטים, האוצר, התקשורת והיועצים המשפטיים של הוועדה.

יעקב מרגי: קלטת את ההערה שלי?

יעקב מרגי: לא צריך להיבהל להוציא חוקים מחוק ההסדרים.

יעקב מרגי: פריסת הסיבים היא אחת הראיות שזה מתקדם גם.

מיכאל ביטון: בתוך הדיוקים הללו – הערתו של רון כץ – אם אפשר לשלב אפשרות שבמקרה שכבר הונח סיב אופטי בבניין, ימנע הצורך בהליך הכניסה שניסחנו.

מאזן גנאים: לאחת החברות.

רון כץ: לפי התקן האירופאי.

מיכאל ביטון: וחברות בתיאום ביניהם יוכלו להוסיף סיבים לאותה תשתית של חברות אחרות, ללא דרישה בהיוועצות עם ועד הבניין וכן הלאה.

מיכאל ביטון: אם זה ניתן משפטית, בפשטות - - -

נועם שרלו: רשות התחרות תשמח גם כן להתייחס לסוגיה הזאת.

מיכאל ביטון: תקשיבו לי טוב: אם ניתן להביא את הסעיף הזה להצבעות, וזה מקובל משפטית ומקובל על רשות התחרות ועל כל רשות אחרת – תביאו את זה.

מיכאל ביטון: אם זה תוקע לנו את החוק – שימו את זה בצד.

מיכאל ביטון: בסך הכול יש לבניין הזה סיב אופטי ולא נתקע את החוק הזה בגלל הסעיף הזה.

יעקב מרגי: חוץ מזה שאנחנו לא הולכים הביתה אחרי זה, אפשר לתקן את זה בהמשך.

מיכאל ביטון: כן.

מיכאל ביטון: נמשיך.

מיכאל ביטון: אבל אנחנו רוצים לעמוד ביעד של התיקונים הללו כבר בחוק ההסדרים.

מיכאל ביטון: אני נועל את הישיבה, תודה רבה לכולם.