ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 9, 2021-08-09 00:00

סעיד אלחרומי: בוקר טוב לכולם.

סעיד אלחרומי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בנושא מאוד חשוב: ריבוי מקרי הטביעות בים והסדרת חופי הרחצה.

סעיד אלחרומי: לצערי הרב, אתמול התבשרנו על מקרה טביעה נוסף בים, בנוסף לנתונים שיש בידינו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שתכף יציגו את זה.

סעיד אלחרומי: אבל אני חייב להזכיר כאן את הגיבור מיכאל בן זיקרי מאשקלון.

סעיד אלחרומי: בשנה שעברה, בחודש יולי 2020, תקופת הקורונה, מיכאל הציל משפחה שלמה – משפחת אלכרם מחורה, את האם ואת שלושת ילדיה.

סעיד אלחרומי: גם כשאפסו כוחותיו, הוא חזר למאגר המים שוב ושוב, וקיפח את חייו.

סעיד אלחרומי: יהיה זכרו ברוך.

סעיד אלחרומי: אדם שחובה עלינו במעמד כזה להזכיר את גבורתו.

סעיד אלחרומי: חברים, בשנה וחצי האחרונות טבעו, לצערי הרב, 52 אנשים בחופי רחצה מוכרזים ולא-מוכרזים.

סעיד אלחרומי: כמובן שעונת הרחצה של 2020 הייתה תחת האיסור של הקורונה, היא פחות רגילה משנים שעברו למרות שהטביעות בשנים שלפני 2020 היו פחות מבחינת מקרי המוות אבל ישנה עלייה.

סעיד אלחרומי: ברור לכולם, גם מהנתונים, שרוב הטביעות הן בחופים לא-מוכרזים, ותכף ניכנס לפרטים, וגם בסופי השבוע, בשישי-שבת.

סעיד אלחרומי: ולכן, אנחנו רוצים לעמוד כאן על הנתונים, לשמוע את כל הצדדים, לשמוע את הרשויות, את משרד הפנים, גם את הרשויות המקומיות, ואנחנו רוצים בסוף הדיון להגיע לסיכום שתקוותנו שהוא יציל חיי אדם.

סעיד אלחרומי: זו התקווה שלנו.

סעיד אלחרומי: אם נצטרך לעשות עוד דיון, ואם נצטרך לעשות עוד פעולות בוועדת הפנים, בתוקף הסמכויות הנתונות לוועדת הפנים – אנחנו כן נעשה את זה.

סעיד אלחרומי: ואם צריך לפעול גם מול הרשויות המקומיות, שבתחומן נמצאים החופים הלא-מוכרזים, במידה מסוימת אנחנו נעשה את זה עם שרת הפנים, השרה אילת שקד.

סעיד אלחרומי: אני חושב שהיא נרתמת לנושא הזה, וגם המרכז לשלטון מקומי.

סעיד אלחרומי: אני חושב שלכולם חשוב מאוד לשמור על חיי אדם ולא לקפח חיי אדם.

סעיד אלחרומי: אני מברך את כל הנוכחים, גם אלה שנמצאים בזום וגם את חברי הכנסת שטרחו להגיע.

סעיד אלחרומי: כידוע לכם, הכנסת בפגרה וזה הדיון שלנו בפגרה.

סעיד אלחרומי: אני מאמין שיהיו לנו עוד דיונים אבל נתמקד במציאת פתרונות לסוגיה המצערת שנמצאת מולנו עכשיו.

סעיד אלחרומי: אנחנו נפתח עם מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

סעיד אלחרומי: הם יציגו את הנתונים שהעבירו לחברי הוועדה, ואחר-כך נתקדם הלאה בדיון.

סעיד אלחרומי: בבקשה.

אוריאנה אלמסי: (באמצעות מצגת) שלום.

אוריאנה אלמסי: שמי אוריאנה ואני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אוריאנה אלמסי: אנחנו אספנו נתונים על טביעות שהסתיימו במוות בחופי רחצה בישראל, בהתבסס על נתונים של משרד הפנים, שהוא האחראי על ההסדרה והפיקוח של החופים.

אוריאנה אלמסי: אחר-כך, גם השלטון המקומי אחראי על הנושא הזה.

אוריאנה אלמסי: אנחנו אספנו נתונים מינואר 2020 עד עכשיו כאשר לא השווינו בין השנים בגלל הקורונה שקרתה ב-2020, בעונות הרחצה של השנה הזאת.

אוריאנה אלמסי: מינואר 2020 עד סוף יולי 2021 טבעו בעונות הרחצה 51 איש.

אוריאנה אלמסי: אני אגיד בסוגריים שעוד שמונה אנשים בכל אחת מהשנים טבעו מחוץ לעונות הרחצה, כאשר 45 איש טבעו לא בשעות הרחצה ולא בחופים מוכרים – כלומר, במקום שלא ניתנו שירותי הצלה - -

יוראי להב-הרצנו: 45 מתוך ה-51?

אוריאנה אלמסי: כן.

אוריאנה אלמסי: רובם המכריע גברים.

אוריאנה אלמסי: 14 מהם אנשים מעל גיל 60.

אוריאנה אלמסי: מבחינת מאפיינים וקבוצות האוכלוסייה שהם משתייכים אליהם – לא היה אפשר לעשות את החלוקה הזאת בגלל שהחלוקות לא אפשרו לנו להגיד באופן מובהק לאיזה קבוצות אוכלוסייה הם המשתייכים.

אוריאנה אלמסי: הים התיכון, מטבע הדברים, זו רצועת החוף הכי ארוכה, אז רוב הטביעות היו שם כאשר במחוז תל-אביב רוב הטביעות.

אוריאנה אלמסי: מחוז תל-אביב כולל את הרצליה ובת-ים, ויש שם 29 חופים מוכרזים.

אוריאנה אלמסי: גם מטבע הדברים, אפשר להניח שבתל-אביב יש יותר רוחצים אז גם יש שם יותר טביעות.

אוריאנה אלמסי: רוב הטביעות, כמו שאמר היושב-ראש, היו בסופי שבוע.

אוריאנה אלמסי: קיבלנו נתונים ממד"א על כל המקרים בהם הוזעקו אמבולנסים של מד"א אחרי טביעה.

אוריאנה אלמסי: כל מקרה שמישהו טבע – מד"א נקרא למקום.

אוריאנה אלמסי: בניגוד לנתונים של משרד הפנים לגבי אירועי טביעה שהסתיימו במוות, גם על-פי נתוני מד"א אפשר לראות שהאמבולנסים נקראו בשעות היום.

אוריאנה אלמסי: כלומר, רוב הטביעות שהסתיימו במוות קרו בסופי שבוע, ורוב האירועים שמד"א נקרא אליהם בגין טביעה היו בשעות היום.

סעיד אלחרומי: תודה.

אוריאנה אלמסי: נתון מאוד-מאוד חשוב ששכחתי לומר: שימו לב – שים את השקף הראשון בבקשה – 45 איש טבעו בחופים ובשעות בהם לא היו שירותי הצלה.

סעיד אלחרומי: מתוך ה-51 או לצערנו 52 כי נוסף מישהו אתמול.

סעיד אלחרומי: עדי פול חכים, בבקשה.

עדי פול חכים: אני הנשיא של עמותת משמר הצלה ימי.

עדי פול חכים: צהרים טובים, שלום, אהלן וסהלן ויום טוב.

עדי פול חכים: אני הנציג של משמר הצלה ימי, ובאנו היום לעזור ולתרום את הידע שלנו של חינוך לבטיחות הים מכל העולם.

עדי פול חכים: העמותה שלנו היא הסניף הישראלי הרשמי באיגוד אירופאי וגם עולמי בשם the international life saving federation , שיש בו יותר מ-130 גופים.

עדי פול חכים: המוטו שלנו זה מאוסטרליה.

עדי פול חכים: באוסטרליה זה כאילו ה-DNA.

עדי פול חכים: כולם מכירים את הקנגורו, הקואלה באוסטרליה אבל גם חלק גדול של אוסטרליה זה הצלה ימית.

עדי פול חכים: אתם שומעים את המבטא שלי, אני עליתי לפני 30 שנה מ-coogee, פרבר בסידני שבאוסטרליה, לחוף סידני-עלי.

עדי פול חכים: אנחנו גרים ברעננה עכשיו, אני ונעמי ושתי הבנות שלי.

עדי פול חכים: מה המטרה שלנו?

עדי פול חכים: כולנו תחת גג אחד כאן, בכנסת, ויש דיון חשוב עכשיו, כמו במצב חירום.

עדי פול חכים: המטרה שלנו היא למנוע טביעות בכל חופי ישראל.

עדי פול חכים: איך עושים את זה?

עדי פול חכים: יש לנו שלושה נושאי ליבה: חינוך – יש תכנית באוסטרליה כבר 50 שנה, שנחקרה, עם יותר מ-73,000 ילדים שלומדים את זה כל שנה.

עדי פול חכים: יש תשתית לאומית לבטיחות בים.

עדי פול חכים: אנחנו רוצים לעשות הכשרה למורים וגם להורים.

עדי פול חכים: אנחנו מאמינים שכל אחד צריך ללמוד על בטיחות בים ומודעות בים.

עדי פול חכים: אם זה מדריכים של תנועות הנוער, אם זה הקהילה במתנ"סים – חייבים.

עדי פול חכים: כל אחד צריך ללמוד את זה וגם לאהוב את הים.

עדי פול חכים: הים הוא הבית השני שלנו.

עדי פול חכים: מעבר לזה, המטרה שלנו היא לבנות קהילה שמבינה את החשיבות של המודעות לים ובטיחות בים.

עדי פול חכים: אז בואו ניכנס קצת לעומק התכנית שלנו, שזה תרבות, בטיחות וקשרי ים.

עדי פול חכים: הילדים חייבים לדעת את הבסיס – מה זה דגל אדום?

עדי פול חכים: אנשים לא יודעים איפה להיכנס לים, מתי להיכנס לים?

עדי פול חכים: אסור או מותר?

עדי פול חכים: אז אנחנו התחלנו את הפרויקט שלנו בבתי ספר, במקומות בלתי-פורמאליים וגם פורמאליים.

עדי פול חכים: עכשיו זה הזמן, כל ילד צריך לדעת את זה – דגל אדום, דגל שחור.

עדי פול חכים: מה זה גל?

עדי פול חכים: אנחנו מתחילים בבסיס.

עדי פול חכים: באוסטרליה למדנו את זה בגיל ארבע, והתכנית שלנו צריכה להיכנס לגן חובה, לבית ספר יסודי ולתיכון וגם לאוניברסיטה – כולם.

עדי פול חכים: זה מאוד חשוב.

עדי פול חכים: המטרה שלנו לבנות קהילה.

עדי פול חכים: איך לעשות את זה?

עדי פול חכים: בתכנית שלנו בנו כפר, והוא קיים.

עדי פול חכים: זה - - - עם אוסטרליה, וזה כפר 100 שנה בשירות של אוסטרליה.

עדי פול חכים: 100 שנה.

עדי פול חכים: אז אנחנו לא נייצר גל, הגל הזה קיים כבר ואנחנו נרצה לעשות העתק-הדבק בארץ.

עדי פול חכים: בתכנית שלנו מלמדים את הילדים וגם את ההורים מה זה גל, מה זה גלים, מה זה סחף ואיך להתמודד עם זה ומה לעשות עם זה אם אתם במצב מסוכן.

עדי פול חכים: אחרי זה, להשתמש בכלים להציל חיים מעבר לידע הבסיסי הזה.

עדי פול חכים: גם עזרה ראשונה – אם מישהו מקבל התקף לב, מדוזה – מה עושים עם מדוזות?

עדי פול חכים: כשאנשים מרגישים נוח בבית בזמן הקורונה, זה הזמן הכי טוב עם קפסולות לריצה בים.

עדי פול חכים: מאוד חשוב זה השמירה על איכות הסביבה – רק לפני כמה ימים היינו עם שגרירות אוסטרליה, ניקינו את חוף דור.

עדי פול חכים: יש לנו קשר הדוק עם eco-ocean.

עדי פול חכים: אנשים צריכים לטפל בים כמו בבית, זה הבית השני שלנו.

עדי פול חכים: איך עושים את זה?

עדי פול חכים: בעיקרון זה מתבסס על ערכים.

עדי פול חכים: הראשון – זה בטיחות, זה בחשיבות עליונה.

עדי פול חכים: הילדים וההורים צריכים להרגיש טוב ובטוח בתוך הים, וזה עושה אוסטרליה, שזה הכי גבוה בעולם.

עדי פול חכים: דבר נוסף, וזה מאוד חשוב – כל ילד, לא משנה באיזה צבע עור, מאיזו דת, חייבים לדעת לשחות ושתהיה להם מודעות לים.

עדי פול חכים: זה הבסיס.

עדי פול חכים: כמו שאמרתי, באוסטרליה למדנו בגיל ארבע, זה בתוך תשתית מערכת החינוך.

עדי פול חכים: אז למה לא עושים את זה כאן?

עדי פול חכים: זה עובד, יש בזה הצלחה.

עדי פול חכים: בעניין של ספורטיביות – לעבוד ביחד כמו שראינו עכשיו באולימפיאדה.

עדי פול חכים: זה לא מפריע לנו שנבחרת אוסטרליה היו ממש מקסימים בעניין של השחייה עם מדליית הזהב בגלל התהליך.

עדי פול חכים: כמו הענף של התעמלות קרקע בארץ או ג'ודו או טקוואנדו, צריך להתחיל מהתחלה.

עדי פול חכים: דבר אחרון זו הקהילה, ואנחנו פונים אליכם.

עדי פול חכים: סליחה, דבר אחרון – זו התמונה האחרונה, ומאוד חשוב שתהיה השתתפות – תסתכל על התמונה הזאת, זה כבר קיים באוסטרליה, 73,000 ילדים לומדים כל שנה.

עדי פול חכים: יש לנו יותר מ-300,000 מתנדבים.

עדי פול חכים: אנחנו צריכים לבנות את הקהילה הזאת.

סעיד אלחרומי: טוב.

סעיד אלחרומי: תודה.

יוראי להב-הרצנו: אני לא יודע אם יש מקום להשוות בין אוסטרליה לישראל.

סעיד אלחרומי: אנחנו תכף נשמע גם את סגן השגריר אבל שמענו, החכמנו, הדברים מאוד חשובים.

סעיד אלחרומי: אתן לחברי הכנסת להתייחס.

סעיד אלחרומי: חבר הכנסת רז, רוצה להתייחס?

מוסי רז: לא, אני מעדיף להקשיב בשלב זה.

סעיד אלחרומי: חבר הכנסת סימון, בבקשה.

סימון דוידסון: קודם כל, נפל לכם במקרה בן אדם שאת כל חייו נתן לנושא של השחייה.

סימון דוידסון: אני יושב-ראש איגוד השחייה בישראל עד לפני מספר ימים.

סימון דוידסון: הקמתי שתי אגודות שחייה מהגדולות בישראל.

סימון דוידסון: אני מציל מיום אחרי גיל 18, וכל העולם של מים ובריכות שחייה ושחייה וים זה לא בדם שלי כבר, זה כבר מעבר לזה.

סימון דוידסון: יש לי המון צלקות בגוף מהצרות שיש במדינת ישראל בנושא הזה.

סימון דוידסון: הכאב הוא כאב גדול.

סימון דוידסון: האנשים שיושבים פה, אני לא יודע כמה אתם הולכים לים וכמה אתם מעורים במה שקורה בחופים במדינת ישראל אבל אני נמצא הרבה מאוד בים, אני גר על הים.

סימון דוידסון: יש כל-כך הרבה שטח של ים במדינת ישראל וכל-כך מעט סוכות של מצילים, וכל-כך מעט מקום לאנשים להתרחץ.

סימון דוידסון: אתן לכם דוגמה: הייתי בשבת האחרונה בחוף הים בפולג.

סימון דוידסון: פולג זה שטח מאוד-מאוד גדול.

סימון דוידסון: סוכת מציל אחת עם שלושה מצילים, אחד תמיד נח, אלפי אנשים במים.

סימון דוידסון: אלפים.

סימון דוידסון: ויש להם אזור מצומצם של – אני הערכתי צעדים – 50 מטר היה האזור הזה שאפשר להיכנס - -

סעיד אלחרומי: האזור המוכרז אתה מתכוון?

סימון דוידסון: האזור המוכרז.

סימון דוידסון: אנשים אחד על השני, ואז מה אנשים עושים?

סימון דוידסון: בורחים לצדדים כי אין להם מקום, ושם אנשים טובעים.

סימון דוידסון: בשבת שעברה, בשעה 16 אחרי הצהרים, בן אדם בן 40 טבע למוות בחוף פולג.

סימון דוידסון: לא באיזה שהוא מקום נידח, בחוף פולג הוא טבע למוות.

סימון דוידסון: אתן לכם כמה דוגמאות למה שאפשר לעשות במידי: אני ביקשתי ממשרד הכלכלה לבחון את הנושא של הורדת גיל המצילים מגיל 18 לגיל 17.

סימון דוידסון: לא יתכן שבכל העולם, בארצות-הברית זה גיל 15, באוסטרליה זה גיל 16, בכל מקום בעולם זה גיל 16 ומעלה – במדינת ישראל חכמולוגים – גיל 18.

סימון דוידסון: עכשיו, מה קורה?

סימון דוידסון: בחור עושה קורס מצילים ויומיים אחרי זה הוא מתגייס, אין לו זמן לעבוד כמציל.

סימון דוידסון: אם אנחנו נוריד לגיל 17, יהיה להם לפחות שנה לעבוד, לכמות אדירה של חבר'ה, אם זה שחיינים או לא שחיינים.

סימון דוידסון: אתה לא חייב להיות אלוף העולם בשחייה אבל תהיה להם אפשרות - -

סעיד אלחרומי: אבל הוא בתיכון בתקופה הזאת.

סימון דוידסון: כן, אבל מגיל 17 עד גיל 18, בחופשה בקיץ, מתי שהוא לא לומד, בשיא הלחץ, הוא יכול לעבוד בחוף הים כעוזר מציל, עוד עיניים על אנשים.

סימון דוידסון: עוד עיניים.

סימון דוידסון: גם בבריכות השחייה, שיש מצוקה גדולה מאוד הוא גם יוכל לעבוד ותהיה כמות אדירה של מצילים.

סימון דוידסון: דבר שני – חייבים להגדיל את הנושא של הפיקוח בחופים.

סימון דוידסון: כמו שמסתובבים לבדוק שאנשים לא שותים אלכוהול או לא עושים רעש – שכמה שפחות אנשים יהיו מחוץ לאזור המוכרז.

סימון דוידסון: כמובן שצריך להגדיל את האזור המוכרז אבל כמה שפחות יסתובבו מחוץ לאזור המוכרז.

סימון דוידסון: להעיר לאנשים, במיוחד כשיש ים סוער, והיו לנו עכשיו שלושה שבועות של ים מלא במערבולות.

סימון דוידסון: אני אומר לכם שאני, כשחיין, כמעט טבעתי.

סימון דוידסון: פחד אלוהים.

סימון דוידסון: אתה נכנס למים והים מושך אותך.

סימון דוידסון: אתה דיברת על חינוך – אנשים לא יודעים מה לעשות כשיש מערבולת.

סימון דוידסון: מה שצריך לעשות זה פשוט לתת למערבולת למשוך אותך ולא להיאבק בזה.

סימון דוידסון: כשאתה נאבק בזה, אתה מתחיל לטבוע.

סימון דוידסון: אף אחד לא יודע את זה.

סימון דוידסון: בואו נעבוד עם הילדים, בואו נלמד אותם, שהילדים ילמדו גם את המבוגרים.

סימון דוידסון: זה נושא של חינוך.

סימון דוידסון: יש עוד שני דברים שאני רוצה להעיר: 1.

סימון דוידסון: החברה הערבית – הרבה מאוד מהטובעים, לא כולם, זה מהחברה ערבית.

סימון דוידסון: לפי סטטיסטיקה, נתונים, בן אדם שעושה שני שיעורי שחייה של חצי שעה כל שיעור, האפשרות לטבוע יורדת ב-80%.

סימון דוידסון: בשני שיעורים בלבד, הוא ידוע להציל את עצמו.

סימון דוידסון: אמנם בים זה יותר קשה אבל בבריכות הוא יכול להציל את עצמו.

סימון דוידסון: אין לנו בריכות במדינת ישראל.

סימון דוידסון: אנחנו יותר גרועים מצ'צ'ניה בנושא הזה.

סימון דוידסון: אין במדינת ישראל בריכות.

סימון דוידסון: אם אתם תבקשו ממנהל הספורט להציג לכם כמה בריכות יש, יגידו לכם שבאילת יש 800 בריכות, אבל זה בריכות עגולות ואליפטיות וזה מפלים, זה לא בריכות לשחייה.

סימון דוידסון: אין איפה ללמוד שחייה.

סימון דוידסון: במגזר הערבי יש מצוקה אדירה של אפשרות ללמוד שחייה.

סימון דוידסון: זה הבסיס הראשון וצריכים להיאבק בזה, אנחנו צריכים להיאבק בזה ביחד.

סימון דוידסון: זה משהו שצריך לעשות במדינת ישראל בשנת 2021.

סימון דוידסון: הדבר האחרון – בכל העולם, דיברת על אוסטרליה, לומדים מכיתה א' שחייה במסגרת בית הספר.

סימון דוידסון: אתם יודעים מתי מתעוררים במדינת ישראל?

סימון דוידסון: בכיתה ה'.

סימון דוידסון: הילד עוד מעט מתגייס, עוד מעט הוא מתחתן, ורק אז מלמדים אותו שחייה.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים להוריד את הגיל הזה, אנחנו צריכים להשפיע על הדבר הזה במשרד החינוך, בכל מקום שאפשר.

סימון דוידסון: הנושא הזה מאוד-מאוד חשוב וכל הכבוד שהעלית את זה אבל לא להפסיק, להמשיך לדחוף את זה.

סימון דוידסון: שיהיה בהצלחה לכולם.

סעיד אלחרומי: תודה.

סעיד אלחרומי: אנחנו רוצים להעלות בזום את אופיר פז פינס, השר לשעבר וחבר הכנסת מיודענו, ראש המכון לשלטון מקומי.

אופיר פז פינס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר פז פינס: זאת הזדמנות בשבילי לברך אותך על התפקיד שלך.

אופיר פז פינס: אני שמח לראות אותך בפוזיציה הזאת, הייתי בפוזיציה שלך לפני הרבה שנים ואני מאוד שמח לראות אותך במקום הזה.

אופיר פז פינס: אני מנהל את פורום רשויות החוף, עומד בראשו ראש עיריית הרצליה, משה פדלון, וגם מאיר יצחק הלוי, שהוא עכשיו חבר כנסת, היה אחד השחקנים המרכזיים אצלנו.

אופיר פז פינס: אני שמעתי ברוב קשב את הדברים של קודמי, שדיברו דברים מאוד חשובים על הנושא של החינוך, על הנושא של לימוד שחייה, על הנושא של הבריכות וכל הדברים האלה.

אופיר פז פינס: אני רוצה להתרכז, ברשותך, על חופי הים ומה אני חושב שאפשר לעשות מהמקום שבו אני רואה את הדברים: קודם כל, אני מקווה שנמצאים בדיון הזה נציגי משרד הפנים ומשרד האוצר.

סעיד אלחרומי: כן, כן.

סעיד אלחרומי: נמצאים.

אופיר פז פינס: יהיה קשה מאוד להתמודד עם התופעה הקשה הזאת.

אופיר פז פינס: תראו, זו לא גזירת שמיים.

אופיר פז פינס: אין שום סיבה בעולם ש-52 בני אדם יקפחו את חייהם בתקופת עונת הרחצה.

אופיר פז פינס: אין שום סיבה שבעולם.

אופיר פז פינס: יש שירותי הצלה נהדרים בחופים וגם במקומות אחרים וזה לא דבר שאנחנו צריכים להשלים איתו או להתמודד איתו.

אופיר פז פינס: אחת הבעיות הקשות זו הצפיפות הנוראה בחופי הרחצה בתקופת הקיץ.

אופיר פז פינס: למה אנשים בורחים לחופים הלא-מוכרזים?

אופיר פז פינס: בדקנו את זה גם בסקר שעשינו.

אופיר פז פינס: יש בריחה לחופים הלא-מוכרזים כי אנשים לא מסוגלים להיות בצפיפות.

אופיר פז פינס: הצפיפות יותר מדי גדולה ועוד תוסיפו את הקורונה – אנשים רוצים להתרחק אחד מהשני, והחופים האלה לא מצוידים בשירותי הצלה.

אופיר פז פינס: הם חופים מופקרים.

אופיר פז פינס: למה הם חופים מופקרים?

אופיר פז פינס: משום שאין שום אמצעי לרשויות המקומיות, אין שום כלים תקציביים לפקח על החופים שאסור לרחוץ בהם ולהוציא את האנשים ולעשות כל מה שצריך כדי שלא תהיה שם רחצה לא מפוקחת ושאין שם שירותי הצלה.

אופיר פז פינס: תקציבי משרד הפנים – אני אומר את זה שנים ארוכות, גם בתקופתי – תקציבי משרד הפנים, מה שנקרא התקציבים השוטפים לשלטון המקומי הם בדיחה.

אופיר פז פינס: פשוט בדיחה.

אופיר פז פינס: אדוני היושב-ראש, משרד הפנים נותן 13 עד 14.5 מיליון שקלים לכל הרשויות המקומיות בישראל שמחזיקות חופי רחצה, כשמדובר על 22, 23, כשאני כולל גם את הכינרת וים המלח.

אופיר פז פינס: יש 157 חופים.

אופיר פז פינס: אחזקת חוף ים כולל שירותי הצלה זה עניין של מיליון וחצי שקלים.

אופיר פז פינס: תכפיל ב-157, אדוני היושב-ראש, זה עבר מזמן את ה-200 מיליון שקל והם נותנים 13, 14 מיליון שקלים.

סעיד אלחרומי: נכון.

סעיד אלחרומי: בעצם כל זה מוטל על הרשויות המקומיות, כל התקציב הזה.

אופיר פז פינס: כן.

אופיר פז פינס: עכשיו, רוצים להגדיל למשל את זמן ההצלה של המצילים.

אופיר פז פינס: מי ישלם את זה, אדוני?

אופיר פז פינס: אני חושב שצריכה להיות הצלה בים עד 24 בלילה.

אופיר פז פינס: מי ישלם את זה, אדוני?

אופיר פז פינס: משרד הפנים מוכרח לעשות פעם אחת צדק עם עצמו ולהתחיל לתת תקציבים ברמה של עשרות-מיליוני שקלים, מה שצריך לתת לרשויות המקומיות כדי שיחזיקו את החופים המקומיים.

אופיר פז פינס: אגב, שיגדילו את מספר החופים המוכרזים.

אופיר פז פינס: למה יש רק 157 חופים?

אופיר פז פינס: אנחנו כבר כמעט 10 מיליון איש.

אופיר פז פינס: למה אין 200 חופים מוכרזים?

סעיד אלחרומי: אופיר, נדמה לי שיש עוד אותה כמות של חופים לא מוכרזים.

אופיר פז פינס: יותר, יותר.

אופיר פז פינס: אז אני אומר: למה לא מגדילים את מספר החופים המוכרזים?

אופיר פז פינס: כי אין כסף להגדיל, כי מי יגדיל אותם?

אופיר פז פינס: מי יכול לתת מיליון וחצי עד שני מיליון שקל לשנה על עוד חוף מוכרז?

אופיר פז פינס: זאת אומרת, יש כאן בעיה אסטרטגית, בעיה גדולה שהשלטון המקומי לא יכול להתמודד איתה בעצמו.

אופיר פז פינס: בשביל זה יש ממשלה – החופים והים הם נכס ציבורי.

אופיר פז פינס: זה לא נכס פרטי של רשות כזאת או אחרת.

אופיר פז פינס: זה של רשות מקרקעי ישראל, זה של משרד הפנים.

אופיר פז פינס: נכון שהרשויות הן בהחלט אלה שמתחזקות את החופים אבל מישהו צריך לעמוד מאחוריהן.

אופיר פז פינס: אני אומר – חלק מהתמודדות עם הבעיה – יש הרבה בעיות, שמענו גם קודם אבל חלק מהעניין הזה, זה פשוט להגיע למסקנה שצריך להכניס יד לכיס.

אופיר פז פינס: הממשלה צריכה להעביר סכומים אחרים לגמרי ממה שהיא מעבירה עד היום.

אופיר פז פינס: עד היום היא מעבירה, כמו שאמרתי, 13,14 מיליון שקלים לשנה לתקציב שוטף.

אופיר פז פינס: 7.5 מיליוני שקלים לתקציב פיתוח זה גם בדיחה, סליחה.

אופיר פז פינס: תקציב הפיתוח נועד לייצר חופים חדשים ופה צריכים לשים 50 מיליון שקלים בשנה, 60 מיליון שקלים, ואז אפשר יהיה לדבר ברצינות על הגדלת מספר החופים המוכרזים, על הצלת חיי אדם, על הוספת מצילים, על הוספת שירותים אחרים.

אופיר פז פינס: אגב, יש גם שירותים דיגיטליים היום שמפתחים לצד המצילים.

אופיר פז פינס: יש הרבה מה לעשות אבל במצב התקציבי-הכספי שהיום אנחנו עדים לו, אי אפשר יהיה להתקדם ואי אפשר יהיה להציל חיי אדם, וזה דבר שמדינת ישראל לא יכולה להישאר אדישה אליו.

אופיר פז פינס: אני שמח מאוד שאתה מקיים אתה דיון הזה, ואני מקווה שתצא בשורה מהדיון הזה.

סעיד אלחרומי: תודה, ידידי אופיר.

סעיד אלחרומי: חברי הכנסת, מישהו רוצה להתייחס או שאעבור למשרדי הממשלה?

סעיד אלחרומי: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חברי חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם, סבאח אל חיר.

אוסאמה סעדי: באמת תודה לך על הדיון וגם על הדיונים המהירים שהגישו חברי כנסת בנושא החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: אני גם דיברתי על הנושא הזה במליאה, והמספרים הם זוועתיים – אנחנו מדברים שרק בחצי שנה נספו 51 אנשים, וזה אומר את הכל, וכל התירוצים הם ממש לא במקום - -

סעיד אלחרומי: אתה שמעת מה התקציב, את מה שאמר אופיר?

סעיד אלחרומי: 13.5 מיליון שקלים.

אוסאמה סעדי: כן, זה כלום, על זה בדיוק דיברתי.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על סכומים זעומים, ואם חס וחלילה המספרים האלה היו בפיגועים או משהו כזה, אז כל המדינה הייתה קמה וחבל על הזמן מה שהיה אבל פה עוד הרוג, עוד אחד שטבע, ובמיוחד אדוני היושב-ראש, ואת זה לא ראיתי בנתונים של מחלקת המחקר והמידע, על הפילוח מבחינת הלאום של - -

אוריאנה אלמסי: יש.

אוסאמה סעדי: אני לא ראיתי.

אוסאמה סעדי: אני אומר לכם וגם בטח המספרים - -

אוריאנה אלמסי: מהנתונים שנמסרו לנו, אני יכולה להגיד לך בוודאות לפי השם.

אוריאנה אלמסי: לפי השם יש שישה מתוך ה-51 ועוד חמישה תושבי הרשות הפלסטינית ועוד אריתראי אחד אבל הנתונים האלה, אני לא הייתי סומכת עליהם כי מבין ה-51 יש כל מיני פילוחים.

אוריאנה אלמסי: יכול להיות שיש יותר - -

אוסאמה סעדי: אני אומר לכם וגם כבוד היושב-ראש יאשר את זה, שכמו שבתאונות עבודה וכמו בתאונות דרכים לצערנו, גם במקרי הטביעה הרוב המכריע הוא אזרחים ערבים או תושבים פלסטינים מהרשות הפלסטינית.

סימון דוידסון: אזרחים מאוכלוסייה מוחלשת.

סימון דוידסון: אלה שלא יודעים לשחות ולא לומדים לשחות.

אוסאמה סעדי: זה ברור.

אוסאמה סעדי: למה אוכלוסיות מוחלשות?

אוסאמה סעדי: כי אין להם כסף ללכת לחופים - -

סימון דוידסון: לא, כי הם לא לומדים שחייה.

אוסאמה סעדי: שנייה, תכף אגיע לזה, סימון.

אוסאמה סעדי: קודם כל, מבחינת חופים – יש חופים שגובים מחירים בכניסה, וכשאתה הולך עם משפחה ברוכת ילדים אז אתה משלם הרבה כסף ואז הם אומרים: במקום שנלך לחוף הזה, נלך לחוף ליד שאין בו שירותים והוא לא מוכרז ואין שירותי הצלה.

סעיד אלחרומי: חבר הכנסת אוסאמה, זה גבייה על הכניסה עצמה או על חנייה?

סעיד אלחרומי: תחת איזו כותרת הגבייה הזאת?

אוסאמה סעדי: על הכניסה עצמה.

אוסאמה סעדי: לפעמים אתה משלם על כל אחד, עוד לא שחית ועוד לא שום דבר – אתה משלם על החנייה.

סעיד אלחרומי: תכף נברר את זה עם משרד הפנים.

אוסאמה סעדי: דבר שני – מבחינת לימודי שחייה.

אוסאמה סעדי: סימון, אני מעראבה, כבר שנים אני מדבר ואין לנו בריכת שחייה אחת.

אוסאמה סעדי: על מה אתה מדבר?

אוסאמה סעדי: הלכנו למפעל הפיס עם העירייה על מנת לבנות בריכה - -

סימון דוידסון: אז אני מבטיח לך שאני אשגע פה את כל הכנסת עד שיפתרו את זה.

סימון דוידסון: לא יתכן שבשנת 2021 - -

סעיד אלחרומי: אני מסכים אתך.

קריאה: היום יש מודל של בריכות שחייה לימודיות.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: דבר שני – אני מסכים עם שר הפנים לשעבר, אופיר פינס, שצריך להכניס פה את היד לכיס.

אוסאמה סעדי: זה לא סכומים בשמיים אבל אפשר לחסוך חיים של הרבה צעירים וגם של בני מעל גיל 60.

אוסאמה סעדי: לכן, הדיון הזה מאוד חשוב אבל צריך מעקב, אדוני היושב-ראש, גם מבחינת הכרזה על חופים, גם מבחינת סכומים שגובים אותם בכניסה וגם מבחינת לימודי שחייה לתלמידים בגילאים הצעירים.

סעיד אלחרומי: תודה, חבר הכנסת אוסאמה.

סעיד אלחרומי: בזום יש לנו את חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, והוא אחד האנשים שיזמו דיון בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: ידידי מאיר, אתה אתנו?

מאיר יצחק הלוי: כן אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: שלום לחברי הכנסת, שלום לכל החברים.

מאיר יצחק הלוי: ברשותכם, אני רוצה להתמקד בארבע, חמש בעיות וגם בהצעה לפתרון.

מאיר יצחק הלוי: אז כמו שכבר שמענו, מעל ל-50% מסך כל הטביעות במדינת ישראל קורות בחופי הים.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יודעים להגיד שרוב התאונות קורות בחופים שאינם מוכרזים, שזה אירוע בפני עצמו, שאתייחס אליו בהמשך.

מאיר יצחק הלוי: דבר אחד שחשוב לי שתשמע אותו, אדוני היושב-ראש:

מאיר יצחק הלוי: רוב הטובעים באים מהאוכלוסיות המוחלשות, וחשוב שנדע את זה.

מאיר יצחק הלוי: למשל, מקרב האוכלוסייה הבדואית, יש לנו פי 3.7% טובעים שמגיעים לחופי הים התיכון בעיקר.

מאיר יצחק הלוי: זה דבר שמלמד יותר מכל על הצורך להגדיל את נושא הלמידה לשחייה, מודעות וכן הלאה.

מאיר יצחק הלוי: בזה אני כבר בא לצד של הפתרונות.

מאיר יצחק הלוי: ברור לגמרי שצריך לעשות חשיבה מחודשת לגבי מערך ההצלה ושיטת ההצלה הנהוגה במדינת ישראל, משיטה ממוקדת לשיטה יותר אזורית – רחפנים, מצלמות חכמות, סיורי שטח ועוד ועוד, ויש בעניין הזה תורה שלמה שצריך לדון בה.

מאיר יצחק הלוי: אבל אני רוצה לגעת בכמה אמירות ליבה שכבר נאמרו:

מאיר יצחק הלוי: מניסיון של 18 שנים כראש עיר שניהל עיר שיש בה 13 ק"מ של חופים, שלדעתי מארחים יותר כמעט מכל חוף אחר במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אז בראש ובראשונה, בואו נבהיר את הדברים: אם אנחנו לא נדע להשמיש עוד חופים ולהפוך אותם להיות מוכרזים, אנחנו בבעיה אבל אי אפשר להטיל את המשימה הזאת על הרשויות המקומיות.

קריאה: נכון.

מאיר יצחק הלוי: בואו נדבר על הפיל שנמצא בחדר: היום ראש רשות לא רוצה יותר חופים.

מאיר יצחק הלוי: מבחינתו זו לא הזדמנות, זו מעמסה.

מאיר יצחק הלוי: ולכן, אם לא ניתן פה מענים נכונים לגבי השמשת חופים לא מוכרזים, להפוך אותם למוכרזים, כולל התמיכה הנכונה לעניין – נמשיך עם אותה בעיה.

מאיר יצחק הלוי: וצריך לזכור עוד דבר, אדוני היושב-ראש:

מאיר יצחק הלוי: חופי הים זה לא רק משרד הפנים, שהוא הרגולטור אלא זה עיריות שנמצאות שם, בחלק מהמקומות זה רשות הטבע והגנים, בחלק מהמקומות זה מינהל הספנות.

מאיר יצחק הלוי: יש יותר מדי גורמים עוסקים בעניין וכולם מגלגלים את העיניים מאחד לשני.

מאיר יצחק הלוי: וטוב שאתה מעלה את הנושא הזה לדיון כי אני חושב שהדיון הזה חושב מאין כמותו.

מאיר יצחק הלוי: אז מה אני אומר מבחינת הפתרונות?

מאיר יצחק הלוי: הפתרון האחד שהוא מחויב המציאות זה השמשת חופים שאינם מוכרזים לחופים מוכרזים במימון של מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אמר נכון השר לשעבר אופיר פינס, שהמשאב הזה הוא לא משאב של הרשות המקומית.

מאיר יצחק הלוי: זהו משאב של מדינת ישראל שניתן לכלל תושבי מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: זה לא שעכשיו בחוף אילת משתמשים רק תושבי אילת.

מאיר יצחק הלוי: ודאי שזה נכון לגבי תל-אביב, הרצליה ועוד כאלה.

מאיר יצחק הלוי: ולכן, צריך תשומת לב אחרת לנושא החופים במדינת ישראל, וזה דבר אחד.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השני – שינוי מערך ההצלה.

מאיר יצחק הלוי: לא בושה להיכנס לנושא, אולי הוא קצת רגיש אבל אני חושב שצריך להוציא מסקנות וללמוד אותן לגבי שיטת ההצלה.

מאיר יצחק הלוי: הדבר השלישי – חובה ללמד את ילדי מדינת ישראל, בדגש על האוכלוסיות החלשות שהייתי מגדיר אותן במצב סוציו-אקונומי 1:5 – אין דבר כזה שילד בכיתה ד' או ה', ואני חושב שזה צריך להיות גם בכיתות א' ו-ב' – לימוד שחייה.

מאיר יצחק הלוי: זה יכול להיות בבתי הספר, יכול להיות במתנ"סים ואני אגיד יותר מזה: לא בושה לדרוש בכל בית ספר בערים שנמצאות במצב הסוציו-אקונומי נמוך, כמו שבונים אולמות ספורט, שיבנו גם בריכה שתאפשר לימוד שחייה לתלמידים.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שהפעולות הללו מחויבות המציאות אבל בראש ובראש, כמו שאמרתי – השמשת חופים לחופים מוכרזים עם מתן הסיוע המלא להפעיל אותם בצורה טובה.

מאיר יצחק הלוי: עד כאן.

סעיד אלחרומי: תודה, חבר הכנסת הלוי.

סעיד אלחרומי: חבר הכנסת רון כץ, בבקשה.

רון כץ: קודם כל, אני מתנצל, תכף אצטרך לצאת לוועדת הכלכלה אבל היה לי מאוד חשוב להגיע לדיון הזה היום.

רון כץ: כמו ששמענו ואנחנו יודעים, יש במדינת ישראל 157 חופים מוכרזים ולעומת זאת, יש 156 חופים שהם לא מוכרזים ושם הבעיה הגדולה שלנו, כי אנחנו מבינים שמתוך 51 אנשים שטבעו, שישה טבעו בחופים המוכרזים.

רון כץ: כלומר, רוב הבעיות שלנו הן בלא-מוכרזים, ואני חושב שאנחנו צריכים לחלק את הדיון הזה לשניים: קודם כל, החופים הלא-מוכרזים צריכים להיות מוגדרים כמכת מדינה.

רון כץ: אנחנו מאפשרים לאנשים להיכנס לסכנה מודעת ואין אף אחד ששומר עליהם שם, וזאת הבעיה הגדולה של מדינת ישראל.

רון כץ: משרד הפנים צריך לבוא ולסמן את הנקודות האלה כנקודת טורפה של המדינה, וצריך להשמיש אותם, להכשיר אותם, לפני שעושים כל דבר אחר.

סעיד אלחרומי: בעצם בגלל הצפיפות דוחקים אותם לשם.

רון כץ: דוחקים אותם.

רון כץ: ואנחנו, בתור מדינה, אנחנו יודעים בוודאות שאנשים הולכים עכשיו, כמו שסימון אמר ויש לו הרבה ניסיון בתחום – נכנסים לים בעייתי בלי שום שירותים ובלי אף אחד שמפקח עליך, והמדינה יודעת שיש מקום כזה.

רון כץ: זה כמו להיכנס לתאונה מראש.

רון כץ: אנחנו יודעים שמי שנכנס למקום הזה, לא משנה אם הוא שחיין יותר טוב או פחות טוב – הוא בסכנה.

רון כץ: יכול להיות שהוא ייצא מהסכנה אבל הוא בוודאות בסכנה.

רון כץ: זה דבר שאנחנו, בתור וועדה, צריכים לבוא ולהגיד למשרד הפנים:

רון כץ: אנחנו רוצים לדעת איך אתם מתמודדים עם המקומות האלה, שהם מראש מוגדרים כאסון, ואתם לא עושים עם זה כלום, לפני שאנחנו בכלל מגיעים למקומות המוכרזים, ששם יש בעיה תקציבית.

רון כץ: יש שירותי הצלה שצריך להסדיר אותם, צריך לעשות אותם יותר טוב אבל לפחות יש משהו.

רון כץ: מעבר לזה שבוודאי שצריך להכשיר ובוודאי שצריך ללמד שחייה אבל בתור שלב ראשון, אנחנו צריכים להגיד: חבר'ה, תעצרו הכל.

רון כץ: המקומות הלא-מוכרזים, מבחינתי שימו שם משטרה מחר בבוקר כי בן אדם שנכנס לשם, יש מצב שהוא לא יצא משם וזו הנקודה הראשונה שהייתי מתחיל איתה.

סעיד אלחרומי: תודה רבה, חבר הכנסת רון.

סעיד אלחרומי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: אני חשוב שהדיון הזה חשוב מאוד ואתה רואה גם מתגובות החברים.

יצחק פינדרוס: אני לא רוצה להרחיב במה שאמרו קודמי, וזה נכון.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר רק משפט אחד: אין היום שום חוק במדינת ישראל ושום קנס שאדם מקבל אם הוא נכנס לחוף לא מוכרז.

יצחק פינדרוס: אם הוא יוצא כחולה קורונה מבודד מהבית – הוא מקבל קנס.

יצחק פינדרוס: אם הוא מפר סגר – הוא מקבל קנס.

יצחק פינדרוס: אם הוא עובר בפס לבן בכביש – הוא מקבל קנס.

יצחק פינדרוס: אם הוא נכנס לחוף ים – אין פיקוח על זה, אין שום קנס ואין שום חוק.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם זה המחוקק הממשלתי אבל נשאיר את זה.

יצחק פינדרוס: צריך להיות איזה שהוא נוהל כי אנשים נכנסים.

יצחק פינדרוס: הנושא השני – אני מסכים, צריכה להיות חובה ללימודי שחייה לפחות בסוציו-אקונומי נמוך, ולדאוג גם שיהיו שם בריכות.

יצחק פינדרוס: ברוב המקומות האלה בין בריכות שחייה ואין מקומות ללמוד שחייה וצריך לדאוג שזה יקרה.

יצחק פינדרוס: עכשיו, אני רוצה בנוסף לזה להעלות עוד נושא:

יצחק פינדרוס: הנושא של חופים נפרדים במדינת ישראל חוקק בשנות ה-70 או ה-80, כשאחוז הצריכה של החופים הנפרדים היה בסדר גודל של ארבעה עד שבעה אחוז של האוכלוסייה.

יצחק פינדרוס: היום אתה מדבר על דרישה של מעל 20% מהאוכלוסייה.

יצחק פינדרוס: אני לא יודע אם אחד מכם ראה איך היו נראים החופים הנפרדים לפי יומיים במדינת ישראל.

אברהם אפיה: לא לפני יומיים, לפני יומיים היה שבת.

יצחק פינדרוס: לא ממליץ לאף אחד לראות איך נראה החוף בבת-ים, איך נראה החוף באשדוד, איך נראה החוף בראשון, איך נראה החוף בתל-אביב.

יצחק פינדרוס: יש לזה סיבה – החרדים ברובם גרים בבני ברק, בירושלים, בביתר עילית, מודיעין, אלעד, ובכל שאר המקומות.

יצחק פינדרוס: אחוז החרדים, לצורך העניין, בתל-אביב, חיפה והרצליה הוא מינימאלי.

יצחק פינדרוס: ראש הרשות, מבחינתו, ופה אני מתחבר למה שאמר יצחק הלוי – מבחינתו הוא אומר: כמה אוכלוסייה חרדית יש לי?

יצחק פינדרוס: ארבעה אחוז?

יצחק פינדרוס: ארבעה אחוז מהחופים נתתי אבל במדינת ישראל יש 20% חרדים ודתיים שרוצים חופים נפרדים, והתוצאה של זה היא שמי שרוצה להיכנס לים חייב לברוח או לחוף לא מוכרז או שהוא נכנס בתנאים – ואני אומר לכם בכנות: אם ראיתם את התמונות, זה פשוט מזעזע לראות איך זה נראה.

יצחק פינדרוס: אתה מדבר על מקום שמתאים ל-200,300 איש, נכנסים סדר גודל של 10,000.

יצחק פינדרוס: אלה המספרים.

יצחק פינדרוס: אני מציע שתבדקו את זה, אני אשלח לכם תמונות ותהיו בהלם.

סעיד אלחרומי: באיזה חוף זה?

יצחק פינדרוס: בכל החופים הנפרדים.

יצחק פינדרוס: במדינת ישראל יש 157 חופים?

יצחק פינדרוס: 10,15 מכל החופים האלה שמוכרזים כנפרדים וזה איפה שהחרדים הולכים.

יצחק פינדרוס: אם אביא לך תמונות, אתה תראה שזה פשוט מזעזע ברמות.

יצחק פינדרוס: אין דרך לראות שם ילדים.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, הכרוז כל הזמן עסוק בלמצוא ילדים ולחפש ילדים.

יצחק פינדרוס: מזעזע איך שזה נראה.

יצחק פינדרוס: הנה, באיזה חוף זה?

אברהם אפיה: באשדוד, בבת ים, בכל מקום.

יצחק פינדרוס: בכל מקום, כולם אותו דבר.

יצחק פינדרוס: מי שצריך לקחת אחריות על הדבר הזה, זה משרד הפנים.

יצחק פינדרוס: אתה לא יכול להפיל את זה על ראש רשות.

יצחק פינדרוס: יגיד רון חולדאי: מה לי ולבעיה הזאת?

יצחק פינדרוס: אז אלה מבני ברק, אין להם איפה לשחות, מה זה עסק שלי?

יצחק פינדרוס: יגיד ראש עיריית הרצליה: מה לי ולסיפור הזה?

יצחק פינדרוס: זו בעיה של מודיעין עילית.

יצחק פינדרוס: שמודיעין עילית יבנו ים, מה זה קשור אלי?

יצחק פינדרוס: בסוף, זה משאב לאומי.

יצחק פינדרוס: אז אני רוצה לסכם שני דברים: קודם כל, בנושא הזה צריך לעשות שיהיה אסור לרחוץ במקום לא מוכרז.

יצחק פינדרוס: אדם מסכן את עצמו, מסכן את המשפחה שלו, מסכן ילדים וזה דבר שצריך להיות בחקיקה, שיהיה איזה שהוא קנס, איזו שהיא דרך לאכוף את זה וקיימת דרך לאכוף את זה.

עאטף חיראלדין: יש את זה בחוק, קנס יש בחוק.

סעיד אלחרומי: אוקי, בואו נתקדם, אנחנו רוצים להתקדם חברים.

יצחק פינדרוס: קבלת אחריות של המדינה ללכת לפי הביקוש ולא להטיל את זה על הרשויות.

עאטף חיראלדין: המדינה צריכה לקחת אחריות בעניין הזה.

סעיד אלחרומי: חברים, בואו נתקדם.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לתת לסגן השגריר משגרירות אוסטרליה, אורח כבוד שלנו בדיון הזה, מר מתיו וייס, בבקשה.

מתיו וייס: (מדבר בשפה האנגלית להלן התרגום החופשי) הכנתי הצהרה קצרה, אבל אני חושב שמשמר הצלה ימי הוא חלק מהתרבות האוסטרלית.

מתיו וייס: על פי ארגון הבריאות הלאומי, טביעה היא גורם שלישי למוות בשגגה בכל העולם וכפי ששמעתם היום, ישראל לצערי היום חווה טביעות רבות ופציעות קשות שקשורות לכך בשנים האחרונות.

מתיו וייס: שיעור המיתות מטביעה ב-2020 היה הגבוה ביותר מאז 2016, נאמר לי, ומאז תחילת עונת השחייה במרץ 2021 רבים אחרים טבעו – כולל בתל-אביב היכן שאני גר.

מתיו וייס: אחד היה רק אתמול ליד חוף צ׳ארלס קלור.

מתיו וייס: אז בהתחשב בעובדה שיש 25,000 קילומטרים של קו חוף, אוסטרליה אינה חסינה מפני הבעיה הנוראית הזאת.

מתיו וייס: וכאן נכנס ״המכון האיקוני האוסטרלי למשמר הצלה ימי״ שהוא אגודה של מתנדבים שנועד למנוע טביעה ולטפל בטובעים.

מתיו וייס: מאז שזה נוסד בשנת 1907 ואני אכסה קצת מהרקע, אני חושב שפול סקר את זה קודם לכן, מעל 660,000 איש ניצלו על ידי הארגון.

מתיו וייס: בכל שנה, 10,000 אנשים, יותר מ-10,000 אנשים ניצלים על ידי המתנדבים האלה.

מתיו וייס: עכשיו יש לארגון יותר מ-180,000 חברים ולמעלה מ-300 מועדונים ברחבי המדינה.

מתיו וייס: זה ארגון המתנדבים הגדול ביותר וזה אחד מארגוני המתנדבים הגדול בעולם כולו.

מתיו וייס: לצד החשיבות של תפקיד ההצלה שלו, יש לו גם חשיבות בהענקה של מיומנויות במי והצלת חיים.

מתיו וייס: ילדים שמצטרפים לארגון גדלים והם לומדים ביחד, הם יוצרים קשרים והם מצטרפים למועדונים של המבוגרים.

מתיו וייס: הם לומדים בטיחות במים ומגדילים את המיומנויות שלהם בשחייה.

מתיו וייס: אין לי ספק שזה גם קשור להצלחה של המשלחת האוסטרלית בתחרויות השחייה באולימפיאדה, אני חושב שיש להם 20 מדליות רק בשחייה.

מתיו וייס: כמו ישראל, אוסטרליה היא גם אומה של מהגרים.

מתיו וייס: אם אתם מדברים עם אוסטרלי, ואני אחד מהם, יש 50% סיכוי שהם נולדו בחו״ל, או שאחד מההורים שלהם נולד בחו״ל.

מתיו וייס: אז מוסדות כמו משמר ההצלה הימי מחבר קבוצות שונות בתחרות, שחייה ושירותים.

מתיו וייס: אז אוסטרלים ישראלים – שאת חלקם אתם שומעים היום – מביאים לארץ ידע וניסיון של משמר הצלה ימי – יוזמה חינוכית לישראל.

מתיו וייס: לדוגמא: משמר ההצלה הימי ישראל, הפדרציה הישראלית למשמר ההצלה הימי, יש להם תוכניות בהרצליה, נתניה ואשדוד, ונאמר לי שגם בערים אחרות בישראל, גם כן.

מתיו וייס: אז הם מתחילים את התהליך של לתת חסות לקהילה – גם לילדים וגם למבוגרים.

מתיו וייס: הם מלמדים את הערכים של בטיחות, מודעות ואחריות בים.

מתיו וייס: אז אני רק אומר שיש פוטנציאל גדול למסורת בת ה-100 שנים האוסטרלית להשפיע גם על ישראל ולהוריד בצורה משמעותית את השיעור של מוות מטביעה.

מתיו וייס: השגרירות מאוד גאה בזה שהיא משחקת תפקיד בקידום את ההצלחה של היוזמה הזאת, ואני חושב שזה תחום נוסף שבו ישראל ואוסטרליה יכולים לשתף פעולה.

מתיו וייס: אז אני אסיים כעת.

סעיד אלחרומי: תודה רבה.

סעיד אלחרומי: אנחנו מבקשים תרגום קצר בבקשה, עדי פול.

עדי פול חכים: אני אומר שבתוך ההיסטוריה של אוסטרליה, משמר ההצלה הימי – אומרים שהחשיבות של החינוך לילדים, שמה שיש באוסטרליה דומה לארץ, שיש ילדים מכל מיני גוונים מכל העולם, אז צריך לכוון את כולם למקום אחד, לחינוך, לאחריות לים ואיך לכבד את הים, ויש תשתית לאומית שכבר קיימת באוסטרליה.

עדי פול חכים: הרעיון הוא שעם הגב, עם התמיכה של שגרירות אוסטרליה, אפשר לשחזר את זה כאן בארץ.

עדי פול חכים: זה קיים.

עדי פול חכים: אנחנו כבר עושים את זה בשני חופים, חוף - - - וחוף דור, והכלים להביא את הקהילה למודעות זה לא רק שחייה אלא מודעות לים, וזה חשוב – מה זה סחף?

עדי פול חכים: איך להתמודד עם זה?

עדי פול חכים: זה לא רק שחייה, שזה גם חשוב אבל להביא את הידע הזה לילדים בחינוך וגם להתנדב, זה חלק מהאחריות של הקהילה.

סעיד אלחרומי: תודה, עדי.

סעיד אלחרומי: אנחנו מודים גם לסגן השגריר על השתתפותו בדיון החשוב הזה.

סעיד אלחרומי: אנחנו נפנה למשרדי הממשלה, למשרד הפנים, לעאטף חיראלדין, מנהל האגף לחופי רחצה.

סעיד אלחרומי: בבקשה, אדוני.

עאטף חיראלדין: תודה רבה.

עאטף חיראלדין: אני מנהל האגף לחופי רחצה במשרד הפנים.

עאטף חיראלדין: אני בתפקיד מזה כ-11 שנה, מ-2010.

עאטף חיראלדין: קודם כל, אני רוצה להודות לכם כי פשוט מאוד, מאז 2010 זה הדיון הראשון על הצלת חיים ועל הטביעות - -

אוסאמה סעדי: וואו.

אוסאמה סעדי: זה אומר הכל.

עאטף חיראלדין: - - תמיד היו דיונים על חופי הרחצה ולא היו על הנושא הזה, וזה ממש חשוב מאוד.

עאטף חיראלדין: אני ממש שמח לזה שהגענו למצב הזה שנדון על הטביעות ועל הצלת חיים.

עאטף חיראלדין: אנחנו, במשרד הפנים, פועלים בהתאם לחוק הסדרת מקומות רחצה, שהליבה שלו היא הצלת חיים.

עאטף חיראלדין: החוק חוקק בשנת 1964 – חוק הסדרת מקומות רחצה.

עאטף חיראלדין: כנראה שאז, בשנת 1964, אני לא הייתי, אבל זה קרה בגלל שהיה גל טביעות גדול במדינה, ורצו למסד את הנושא של ההצלה בחופים.

עאטף חיראלדין: אני רוצה לתת קצת נתונים, וחשוב לי מאוד לומר שהנתונים מעורבבים – חופי רחצה, בריכות שחייה, אגמים, גופות שנפלטות מהים של ימאים שנזרקו.

עאטף חיראלדין: חשוב לי לתת לכם את הנתונים גם על החופים וגם על הטביעות למוות כדי שנהיה בתמונה וכולם יהיו מרושתים: בחופי מדינת ישראל יש 306 ק"מ, כאשר מתוכם יש בסך הכל 21 ק"מ מוכרזים לרחצה.

עאטף חיראלדין: בתוך ה-21 ק"מ האלה ישנן 157 תחנות הצלה, כאשר תחנת הצלה היא באורך של 150 מ', יכולה להיות גם עד 225 מ' אבל כעיקרון, ב-99% מחופי הרחצה במדינת ישראל הן 150 מ', כפי שמוכרזים ברשומות המדינה.

סעיד אלחרומי: כמה מצילים יש ברצועה הזאת של ה-150 מ' בדרך כלל?

סעיד אלחרומי: כמה מצילים יש בכל זמן נתון?

עאטף חיראלדין: יושב לידי יושב-ראש ארגון המצילים אבל בכל תחנת הצלה, בהתאם לחוק, חייבים להיות שלושה מצילים כאשר לפחות אחד מהם הוא סוג 3,2 ו-1 או כל סוג אחר - -

סעיד אלחרומי: בזמן המוכרז - -

עאטף חיראלדין: גם החוק וגם הצו מציין שבמידה וישנה כמות גדולה של מתרחצים, על הרשות המקומית לתגבר בעוד ועוד מצילים אבל המינימום שיכול להיות זה שלושה מצילים, לא פחות, בים התיכון.

עאטף חיראלדין: בכינרת שניים ובים המלח אחד.

סעיד אלחרומי: מה ההבדל, סליחה על השאלה?

סעיד אלחרומי: למה בים התיכון שלושה, שניים אחד.

עאטף חיראלדין: הכינרת זה אגם, אין בו גלים, אין מערבולות.

עאטף חיראלדין: ולכן, שניים בכינרת – אפשר לתחם עם מצופים את אזור הרחצה ובים התיכון קשה מאוד לתחם את זה.

עאטף חיראלדין: אמרתי 21 ק"מ והשאר חופים שהם מוכרזים כאסורים לרחצה בכל מיני מקומות מסוכנים או חופים שנקראים "חסרי סטטוס", שהחוק לא מתייחס אליהם.

יצחק פינדרוס: סעיד, אני רוצה תכנית לצמצום עלויות במגזר החרדי בבתי ספר.

יצחק פינדרוס: התחילו בתי ספר במגזר.

יצחק פינדרוס: אם על 10,000 ילדים יכולים להיות שלושה מצילים, אני לוקח את המציל לבתי הספר.

עאטף חיראלדין: אתה יודע מה?

עאטף חיראלדין: הנקודה של החופים הנפרדים – זה בסוף אבל - -

סעיד אלחרומי: עאטף, ראיתי עכשיו בתמונות וזה לא יאומן.

סעיד אלחרומי: גם אם יהיו 10 מצילים הם לא יצילו.

סעיד אלחרומי: ..

עאטף חיראלדין: אז אני אקדים: מנכ"ל משרד הפנים, לפני "בין הזמנים", פנה לכל הרשויות בגוש דן, איפה שמדובר על האוכלוסייה החרדית שמגיעה בשלושת השבועות האלה, כדי לפתוח – גם ניתן לפתוח, הוא לא יכול להכריח אותם.

עאטף חיראלדין: אין לו את הסמכות להכריח אותם לפתוח חופים נפרדים כי זה חוק נפרד וזה בסמכות הרשות המקומית - -

יצחק פינדרוס: זה מה שאמרתי.

עאטף חיראלדין: - - זה בסמכות הרשות המקומית ולא משרד הפנים.

עאטף חיראלדין: דרך אגב, גם פתיחת חוף חדש היא בסמכות הרשות המקומית ואף אחד לא יכול להכריח אותה.

סעיד אלחרומי: אבל זה באישור שלכם?

עאטף חיראלדין: בהחלט.

עאטף חיראלדין: שר הפנים מכריז על החוף.

סעיד אלחרומי: אתם הרגולטור.

עאטף חיראלדין: אני רוצה לתת תמונה על הדברים: אני הגעתי ב-2010 והיו 136 תחנות הצלה.

עאטף חיראלדין: מ-2010 ועד היום יש 157 תחנות הצלה, כאשר יש 21 חופי רחצה נוספו, ולפי הנתונים שיש לי משנת 2007 לא היה שינוי במספר הטובעים למוות בחופים המוכרזים, בכלל בחופי הים.

סעיד אלחרומי: מ-2007 אתה מתכוון שהמספר דומה?

עאטף חיראלדין: נכון.

יצחק פינדרוס: לא, בנתונים שקיבלנו מהכנסת זה עלה מ - -

עאטף חיראלדין: מ-2007 – 34, 2008 – 33, 2009 – 42, 2010 – 39, 2011 – 33, 2012 – 26 – זה ירד בגלל הגל של המדוזות שהיה אז.

עאטף חיראלדין: 2013 – 35, 2014 – 30, 2015 – 33, 2016 – 42, 2017 – 30, 2018 – 29, 2019 – 27, 2020 – 32, 2021 – 19 עד כה.

סעיד אלחרומי: 19 עד יולי.

עאטף חיראלדין: דיברת על הטביעה למוות של אתמול.

עאטף חיראלדין: אתמול לא הייתה טביעה למוות וצריך להבחין.

עאטף חיראלדין: למה?

עאטף חיראלדין: ישנם אלה שמצרפים אותם לנתונים האלה כשלמעשה זה מישהו שנפלט מאונייה - -

סעיד אלחרומי: עאטף, יש המון מקרים שהם כן טביעה, הוא לא סתם נפטר.

סעיד אלחרומי: הקריאות של מד"א - -

עאטף חיראלדין: מד"א לא מבחינים.

יצחק פינדרוס: נתוני הכנסת הם שב-2016 היה גבוה.

יצחק פינדרוס: ירד ב-2017, ירד ב-2018, ירד ב-2019 ועלה חזרה ב-2020.

אוריאנה אלמסי: צריך לציין שב-21 זה 19 איש מתחילת עונת הרחצה, הווה אומר מאפריל.

עאטף חיראלדין: כן, אחד טבע מחוץ לעונת הרחצה.

עאטף חיראלדין: שישה מתו בתוך חופי רחצה לא כתוצאה משחייה, ושלושה טבעו למוות באגמים ונחלים.

אוריאנה אלמסי: לא, הנתונים שלנו זה רק בחופי ים.

עאטף חיראלדין: אני מדבר על מד"א.

עאטף חיראלדין: מד"א נתנו לכם את כל הנתונים?

אוריאנה אלמסי: לא, הנתונים האלה הם נתונים שלכם.

אוריאנה אלמסי: ממד"א – מכיוון שהנתונים שלהם היו מפולחים - - - וקשה היה לנקות אותם, הנתונים שעכשיו ציינו הם שלכם.

עאטף חיראלדין: כן, על ה-19 אנשים.

אוריאנה אלמסי: 19 אנשים מתחילת עונת הרחצה שזה שלושה חודשים.

עאטף חיראלדין: ועוד אחד שלא בעונת הרחצה.

סעיד אלחרומי: עאטף, בוא נתכנס...

עאטף חיראלדין: בסדר.

עאטף חיראלדין: הסוגיה הזאת – דיבר חבר הכנסת שאיני זוכר את שמו, על 160 חופים שלא מוכרזים.

עאטף חיראלדין: זה לא 160 חופים, זה קטעי חוף.

עאטף חיראלדין: קטע חוף יכול להיות גם 10 ק"מ שמוכרזים כאסורים לרחצה.

סעיד אלחרומי: עאטף, אבל אתם יודעים איפה החופים האלה?

סעיד אלחרומי: אתם מזהים?

עאטף חיראלדין: בהחלט.

עאטף חיראלדין: יש מיפוי וכל אחד יכול להיכנס לגוגל, למפ"י, ולהסתכל שם.

עאטף חיראלדין: כל החופים המוכרזים מסומנים בכחול וכל החופים האסורים לרחצה מסומנים באדום.

יצחק פינדרוס: אמרת קודם שיש חוק, מי מפקח על זה שאתה לא נכנס לרחצה בחוף אסור?

עאטף חיראלדין: הרשות המקומית מחויבת.

עאטף חיראלדין: רשות מקומית חייבת לפקח בתחום השיפוט שלה, היא הסמכות.

עאטף חיראלדין: הצו נותן את הסמכות לרשות המקומית לפקח על החופים.

עאטף חיראלדין: לצערי - -

יצחק פינדרוס: כשאתה מדבר על בעיה לאומית ועל נושא לאומי ומשאב לאומי – זה בעייתי.

עאטף חיראלדין: לצערי, הרשויות לא מקיימות את ההנחיות האלה.

סעיד אלחרומי: זה מאוד חמור.

סעיד אלחרומי: אנחנו תכף נשמע גם את השלטון המקומי.

סעיד אלחרומי: עאטף, אתה רוצה להוסיף משהו?

סעיד אלחרומי: עאטף, לגבי התקציב, שמענו מהשר לשעבר אופיר פינס שיש 13.5 מיליון שקל וזה הרי גרושים.

סעיד אלחרומי: אתה יודע ואני יודע שזה גרושים.

עאטף חיראלדין: אין ספק.

עאטף חיראלדין: לפני שאגע בתקציב, אני רוצה לגעת בנושא פיתוח חופים חדשים: יש לי תכנית שעשיתי לפני כמה שנים, מתוכם נפתחו 21 חופים, ויש לי בקנה היתכנות של 23 חופים נוספים בכל הרשויות.

סעיד אלחרומי: מה הצפי?

סעיד אלחרומי: מה לוחות הזמנים?

עאטף חיראלדין: הצפי קשור ברשות המקומית.

עאטף חיראלדין: הרשות המקומית אומרת: אין לי כסף, אני לא רוצה.

סעיד אלחרומי: בסדר, אבל אתם כמשרד, מה אתם מוכנים על-מנת שנכריז בוועדה היום שיש לנו עוד 20 חופים שיוכרזו תוך מספר חודשים, עד סוף השנה?

עאטף חיראלדין: דרך אגב, זה לא היה מזמן.

עאטף חיראלדין: רק משנת 2017 ניתנו התקציבים האלה.

עאטף חיראלדין: קודם כל קיבלנו - -

סעיד אלחרומי: עאטף, אתה אמרת לפני כמה דקות שמ-2010 עד 2021 נוספו 20, נכון?

סעיד אלחרומי: עכשיו אתה אומר לי שבתכנית יש היתכנות לעוד 20.

סעיד אלחרומי: מתי?

סעיד אלחרומי: אני לא רוצה לחכות 10 שנים לעוד 20.

עאטף חיראלדין: לא.

עאטף חיראלדין: אנחנו עושים את מה שאנחנו צריכים לעשות מול הרשויות המקומיות ומדרבנים אותן.

עאטף חיראלדין: ב-2018-19 היה קול קורא של פיתוח חופים חדשים.

עאטף חיראלדין: קיבלנו מהאוצר 10 מיליון שקל.

עאטף חיראלדין: ביקשנו מהרשויות להגיש לקול קורא הזה ולצערי, נענו רק שלוש רשויות לשלושה חופים.

סעיד אלחרומי: באיזה שנה זה היה?

עאטף חיראלדין: 2018-19.

עאטף חיראלדין: ואז, מה אומר לך ראש רשות?

סעיד אלחרומי: עאטף, בוא נדייק ונלך לקראת הרשויות ולקראת האזרחים.

סעיד אלחרומי: כמה תקציב יש לך עכשיו, שאני אבקש מידידי משה פדלון, ראש עיריית הרצליה, ללכת על זה.

עאטף חיראלדין: אין לי אף אגורה.

סעיד אלחרומי: אין לך אף אגורה עכשיו?

עאטף חיראלדין: ה-13 מיליון שדיבר עליהם אופיר זה לרשויות שאינן איתנות, זה סיוע לרשויות האלה להחזקה והפעלת החופים המוכרזים שיש להם.

סעיד אלחרומי: אז אתה דורש מהם לפתוח חופים לא-מוכרזים, להכריז על חופים חדשים ואומר להם: תשחו לבד, אני לא אתכם בשחייה הזאת, אני לא אתכם בתקציב.

סעיד אלחרומי: בתקציב האחרון היה דיון ואני לא יודע, אני מודה שלא קיבלת תשובה כמה יש לי לחופים.

סעיד אלחרומי: אז עאטף, תרשום לך שאנחנו דורשים תשובות.

סעיד אלחרומי: אנחנו רוצים להתקדם הלאה.

סעיד אלחרומי: ידידי משה פדלון, ראש עיריית הרצליה - -

אוסאמה סעדי: אפשר לשאול את עאטף על המחירים?

עאטף חיראלדין: שכחתי.

עאטף חיראלדין: על גביית דמי כניסה – אין גביית דמי כניסה.

עאטף חיראלדין: יכול להיות שאתה מדבר על - -

סעיד אלחרומי: זה חנייה.

סעיד אלחרומי: עושים את זה בדרך עקיפה, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: - - -

עאטף חיראלדין: אין מה לעשות.

עאטף חיראלדין: איפה יחנו בתל-אביב?

עאטף חיראלדין: רק בירקון.

עאטף חיראלדין: בירקון זה פנגו או בכחול-לבן.

אוסאמה סעדי: אני לא מדבר על תל-אביב.

סעיד אלחרומי: זה עשרות שקלים על שעת חנייה.

אוסאמה סעדי: אני מדבר למשל על טבריה?

אוסאמה סעדי: הרי בטבריה עשו עכשיו שכל אחד בא ולקח את השטח, והכריז עליו פיזית.

עאטף חיראלדין: לא, עד 2008 זה נכון, אתה צודק.

עאטף חיראלדין: מ-2008 חוקק חוק איגוד ערים כינרת והוא כפוף למשרד הפנים, והוא מנהל את רוב החופים בכינרת.

עאטף חיראלדין: אגב, זה חניונים - -

יצחק פינדרוס: חופים נפרדים חסרים גם בכינרת, חסרים מאוד, זה אותו בלגן אבל אני חייב לומר שאיגוד ערים כינרת עשו עבודה מדהימה.

אוסאמה סעדי: אין פיקוח על המחירים של החניונים?

יצחק פינדרוס: יש, יש.

יצחק פינדרוס: זה מחיר אחיד, זו חברה ממשלתית.

קריאות: - - -

סעיד אלחרומי: אוקי.

עאטף חיראלדין: נפתח חוף נפרד נוסף באיגוד ערים כינרת – חוף גולן - - - בנוסף לכינר ובנוסף לחוף הנפרד בטבריה.

סעיד אלחרומי: עאטף, בוא נתקדם.

סעיד אלחרומי: חברנו משה פדלון, ראש עיריית הרצליה, בבקשה.

סעיד אלחרומי: שמעת את משרד הפנים ושמעת מה שהם אומרים, שאין כסף.

סעיד אלחרומי: בבקשה.

משה פדלון: אני תמיד אומר שאין ידיד נאמן מכסף מזומן.

משה פדלון: מכובדי היושב-ראש, מכובדי כולם, אני שמעתי את כל הדוברים וכל מילה בסלע.

משה פדלון: אני חשוב שצריך להתאים את חופי הים במדינה למציאות המשתנה.

משה פדלון: מדובר במשאב יקר שמחייב חשיבה מערכתית-לאומית, וצריך להקים כבר מחר בבוקר רשות ארצית לחופי הרחצה.

משה פדלון: אותה רשות, בראייה מערכתית-לאומית, תדאג לפיתוח תחנות הצלה, לניקיון, למבנים, לשירותי עזרה ראשונה.

משה פדלון: אני, כדי להחליף מבנה עזרה ראשונה, לוקח לי שמונה שנים.

משה פדלון: מבנה שיש בו את כל שירותיה החייאה.

משה פדלון: אני הכנסתי דפיברילטורים לכל תחנות ההצלה.

משה פדלון: צריכים שיהיו תקנים שמותאמים למציאות המשתנה.

משה פדלון: לכן, צריך להקים רשות ארצית עם תקציבים של מאות-מיליונים כיוון שזה משרת את כל תושבי ישראל, ולא רק את תושבי הרצליה או נתניה.

משה פדלון: דבר נוסף – לפני שלוש שנים, משטרת ישראל יחד אתנו עם רשויות נוספות, הקימו משמר חופים משטרתי בחופים.

משה פדלון: נתנו תקציבים והפרויקט הזה בוטל מחוסר תקציב.

משה פדלון: אומרים לי היום: אתה רוצה שוטרים בשכר?

משה פדלון: תשלם.

משה פדלון: חברים, זה לא עובד ככה, הים הוא לא של הרצליה בלבד.

משה פדלון: צריך לקחת בחשבון, חברים, שיש לנו בעיה קשה במצוקים.

משה פדלון: המצוקים בהרצליה, בחדרה, בנתניה, באשקלון, בתל-אביב מתפוררים, ועד שלא נחזק את המצוקים האלה, וגם כאן בהשקעה של מאות-מיליונים, לא נוכל להעמיד חופי רחצה מוכרזים.

משה פדלון: דבר נוסף – אני פונה אליך, היושב-ראש: המגזר זקוק להסברה.

משה פדלון: עאטף, כשאתה מסביר בטלוויזיה רק בעברית שהים מסוכן, צריך להסביר את זה גם למגזר הערבי.

משה פדלון: חשוב מאוד להסביר את זה בכל הערוצים, בכל השפות.

משה פדלון: דבר נוסף – להעמיד בכל חוף ים, בכל פינה, לוחות ענק שמסבירים בעברית, אנגלית וערבית על הסכנות של הים.

משה פדלון: אלה הם הדברים שלי.

משה פדלון: תודה.

סעיד אלחרומי: תודה, ידידי.

סעיד אלחרומי: אני רוצה ללכת למשרד האוצר – ידידיה נמצא אתנו.

סעיד אלחרומי: שמעת, כסף בסוף הוא...

ידידיה גרינוולד: שלום.

יצחק פינדרוס: האוצר נגד מזומן, כן?

יצחק פינדרוס: זה ברור.

סעיד אלחרומי: בבקשה ידידי.

ידידיה גרינוולד: אני רפרנט פנים ושלטון מקומי באגף התקציבים במשרד האוצר.

ידידיה גרינוולד: אני אגיד שאני לא בטוח שבאמת הנושא פה הוא תקציבים.

ידידיה גרינוולד: דיברו פה המון על מודעות, המון על אחריות אישית, המון על אוכלוסיות מוחלשות שהן הנפגעות העיקריות.

ידידיה גרינוולד: וכמו שהזכירו הנציגים מאוסטרליה, הנושאים הם נושאים של חינוך, של מודעות, להכיר את הסכנות.

ידידיה גרינוולד: יש פה עוד נושא נוסף – לרשויות המקומיות, מבחינתנו, יש להן אוטונומיה מוחלטת בנושא של החופים, האם לפתוח חוף נוסף, מה יהיה הגודל שלו.

ידידיה גרינוולד: כמובן שמשרד הפנים עובר על התקנים והוא אחראי עליהם אבל אנחנו לא מתערבים לרשויות המקומיות בעניין של לפתוח עוד חוף.

ידידיה גרינוולד: הרשות עושה את השיקולים האלה לפי הצרכים שלה, בפרט שגם ראינו שלמרות הגידול - -

סעיד אלחרומי: ידידיה, חוף מוכרז חדש, כמה העלות שלו?

ידידיה גרינוולד: ממה שאני בדקתי היום, בין שלושה לחמישה מיליוני שקלים.

עאטף חיראלדין: תלוי בתשתיות ובקרבה שלו לתשתיות - -

יצחק פינדרוס: כמה העלות?

עאטף חיראלדין: בין שלושה לחמישה מיליון שקלים.

סעיד אלחרומי: וכמה האחזקה השנתית שלו?

עאטף חיראלדין: מיליון וחצי שקלים אחזקה של חוף רחצה בעונת רחצה.

קריאות: - - -

סעיד אלחרומי: בבקשה, ידידה.

ידידיה גרינוולד: בנקודה הזאת יש אוטונומיה מוחלטת לרשויות המקומיות.

ידידיה גרינוולד: אם רשות מקומית רוצה עכשיו לפתוח עוד חוף רחצה נפרד, משרד הפנים נותן לה את כל הכלים לעשות את זה וגם דואג לקדם את זה אפילו, אבל אנחנו לא מתערבים לרשויות בפתיחת חופים נוספים בפרט שלא ברור שזה באמת מה שיפתור את הבעיה כי למרות הגידול ב-10 השנים האחרונות, יש פה נושא מאוד גדול של אחריות אישית, של טביעות מחוץ לשעות, טביעות בשעות הלילה.

ידידיה גרינוולד: לטביעות בשעות הלילה ודאי שלא יעזרו עוד חופים או עוד שירותי הצלה כי זה לא רלוונטי לכל הדברים האלה, וצריך לשים על זה גם את הדגש.

סעיד אלחרומי: תודה, ידידיה.

סעיד אלחרומי: אני מאמין שנחזור אליך.

סעיד אלחרומי: יובל משולם מהמשרד לביטחון פנים, בבקשה בזום.

סעיד אלחרומי: יובל, אתה אתנו?

יובל משולם: כן.

יובל משולם: שלום רב.

סעיד אלחרומי: אהלן יובל, בבקשה.

יובל משולם: אני רמ"ד שיטור ימי, אחראי על כל השיטור הימי במשטרת ישראל.

יובל משולם: יש לנו בסך הכל חמישה בסיסים: באילת, בלכיש, בתל-אביב, בחיפה ובכינרת.

יובל משולם: כעיקרון, האחריות של משטרת ישראל במים הטריטוריאליים היא לאכוף את כל נושא החוק הפלילי, הסדר הציבורי, ומתוקף פקודות המשטרה, סעיף 3, אנחנו מסייעים בביטחון הנפש והרכוש, ופה אתם רואים שהשיטור הימי גם מתעסק באירועי הצלה בחופים הלא-מוכרזים וגם במוכרזים בשעות העבודה אבל לא כמשימה עיקרית, כחלק מפקודות המשטרה והצלת הנפש והרכוש.

יובל משולם: אני שמעתי את כולם, ואני כן חושב שהעובדות מדברות בעד עצמן.

יובל משולם: מבחינת כמות הטביעות – הן בעיקר בחופים הלא-מוכרזים.

יובל משולם: ככל שנגביל את החופים המוכרזים עם שירותי הצלה – כמות הטביעות שם ירדו.

יובל משולם: בנוסף לזה, יש את נושא האכיפה.

יובל משולם: האכיפה חייבת להתבצע בחופים הלא-מוכרזים, ואנחנו רואים רשויות מקומיות כמו בראשון-לציון, ששם אפשר לראות שכמות הטביעות היא כמעט אפסית.

יובל משולם: הם מבצעים אכיפה מאוד-מאוד קפדנית ויסודית בכל החופים, גם אחרי שעות הרחצה וגם בחופים הלא-מוכרזים שם, ואחוז הטביעות הוא כמעט אפסי.

יובל משולם: איפה שיש אכיפה ויש תחנות הצלה – אין טביעות.

יובל משולם: אני חושב שכן צריך לחייב מצד אחד להגדיל את חופי הרחצה המוכרזים, ומצד שני להגביר את האכיפה בחופים הלא-מוכרזים.

יצחק פינדרוס: בן אדם שנכנס לחוף לא-מוכרז – למה הוא צפוי?

יצחק פינדרוס: למאסר?

יצחק פינדרוס: לקנס?

יובל משולם: יש חוקי עזר עירוניים, שיש קנסות של פקח של העירייה, שנותן את הקנסות האלה לאותו מתרחץ - -

סעיד אלחרומי: יובל, מה התרומה של הבט"פ בנושא משמר החופים, שדיבר עליו ראש עיריית הרצליה?

יובל משולם: הוא דיבר על שיטור רגלי.

יובל משולם: השיטור הרגלי בוטל על-ידי - -

סעיד אלחרומי: אתם שותפים למיזם הזה או שהוא נפל?

יובל משולם: אנחנו השיטור הימי.

יובל משולם: הוא דיבר על שיטור עירוני-רגלי.

יובל משולם: השיטור הימי, דרך אגב, מבצע פעולות אכיפה כנגד כלי שייט שנכנסים לחופים המוכרזים והלא-מוכרזים.

יובל משולם: ללא השיטור הימי, כמות המקרים היו יותר גדולים כי אנחנו מונעים מכלי שייט להיכנס לחופים האלה ולפגוע בשחיינים.

יובל משולם: אני אומר עוד פעם – חשוב מאוד שתהיה אכיפה שלא ייכנסו לים באזורים שאסור, וזה ברמה של הרשות המקומית.

סעיד אלחרומי: תודה, יובל.

סעיד אלחרומי: דוקטור אלעזר יפה, אתנו בזום?

סעיד אלחרומי: ממד"א?

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, המקוריות של המשרד לביטחון פנים לשלוח את האיש הכי לא רלוונטי לדיון הזה – זה מדהים.

יצחק פינדרוס: תביא מישהו שקשור לשיטור עירוני.

יצחק פינדרוס: הוא לא קשור לעניין הזה.

סעיד אלחרומי: שיטור עירוני זה כבר סיפור אחר.

סעיד אלחרומי: דוקטור אלעזר?

סעיד אלחרומי: איננו.

סעיד אלחרומי: ארגון המצילים, בבקשה.

אברהם אפיה: צהריים טובים.

אברהם אפיה: אני יו"ר ארגון המצילים הארצי.

אברהם אפיה: כמו שאמר עאטף, אני בא לפה בדרך כלל לפני שביתות, לפני כל מיני סיפורים כאלה ואחרים.

סעיד אלחרומי: היום אנחנו בסיפור של הצלת חיי אדם.

אברהם אפיה: היום אנחנו יכולים לבוא ולהגיד שבזכות אותם מצילים שנותנים שירות, הרבה אנשים חיים וממשיכים לנשום.

אברהם אפיה: אז קודם כל, תודה רבה לכל המצילים בארץ, צריך להגיד, שעושים עבודת קודש ונמצאים בחופים כל היום, משבע בבוקר עד שבע בערב, יום יום, בשמש, בחום, כשכולם במזגנים, אנחנו נמצאים באותם מקומות ונותנים מענה לכולם.

אברהם אפיה: דיברו פה על כמה נושאים, אדוני יושב-הראש, שכאילו כל אחד רוצה שיהיה לו חוף ים.

אברהם אפיה: כל ראש רשות היה רוצה שיהיה לו חוף ים, להתהדר בחוף הים, יספר כמה חוף הים שלו וכמה הבניינים רבי-הקומות מול החוף – איזה פוזה יש עליהם.

אברהם אפיה: מצד שני, החוף עצמו עולה כסף.

אברהם אפיה: נכון, מה לעשות?

אברהם אפיה: אם יבואו ויסתכלו על הפרופורציות של הדברים, אז אין ספק שיש חוף ים, הוא נותן מענה להרבה אנשים, לאותן רשויות, ואותן רשויות נהנות מבלי לשלם על זה כסף.

אברהם אפיה: שיעשו חשבון כל מיני גופים כאלה ואחרים ויראו מה צריכים לעשות.

אברהם אפיה: בזמנו, בני ברק רצתה להעביר חרדים שישחו בבת-ים והם הציעו מיליון שקל.

אברהם אפיה: אם יבוא כל ראש רשות ששולח את האנשים שלו שייהנו בחופי הים – שישלמו על זה.

אברהם אפיה: שיתנו מענה נוסף.

אברהם אפיה: אולי דרך זה אותם חופים יקבלו יותר מענה, יהיה להם יותר תקציבים וישתתפו במטלה הזאת, ותהיה להם יכולת לתת יותר - -

סעיד אלחרומי: זאת אומרת אני, בשגב שלום במדבר, אנחנו ליד באר-שבע.

סעיד אלחרומי: ניקח לנו רצועת חוף ליד אשקלון ו...

יצחק פינדרוס: אני אשדרג את ההצעה שלו.

יצחק פינדרוס: אשקלון גם יתנו לשגב שלום את היטלי ההשבחה - - - אז ככה יהיה - -

אברהם אפיה: לא, לא, מחילה מכבודו, אני אסביר לאדוני - -

סעיד אלחרומי: כי אתה לא יכול להגיד לבני ברק: בבקשה, תשתתפו.

אברהם אפיה: אני אסביר למה אני מתכוון: רשויות לא רוצות לפתח חופים כי אין להן יכולת כלכלית אבל בני ברק רוצה חוף לציבור שלה.

אברהם אפיה: ליד החוף המוכרז של הדתיים רוצים להביא עוד ציבור?

אברהם אפיה: יש חופים לא-מוכרזים כתוצאה מעלויות כלכליות.

אברהם אפיה: יש אנשים שמוכנים לשלם את אותם חופים, שיכשירו אותם.

אברהם אפיה: שיתנו אותם לאותן רשויות שמעוניינות.

אברהם אפיה: דבר נוסף - -

סעיד אלחרומי: אני רוצה לשאול משהו: מה העלות של מציל בשנה?

אברהם אפיה: עלות שכר כללית של מציל היא בסביבות 250,000 שקל בממוצע.

סעיד אלחרומי: עאטף, זה המספר?

עאטף חיראלדין: אני לא יודע כי מדובר בהסכמי עבודה ואסור לנו להתערב - -

סעיד אלחרומי: אתם לא מעורבים בהסכמי העבודה?

אברהם אפיה: אני אסביר - -

סעיד אלחרומי: למה אני שואל את זה?

סעיד אלחרומי: כי אנחנו צריכים שלושה בים התיכון.

סעיד אלחרומי: זאת אומרת, 750-800,000 שקל רק למצילים.

אברהם אפיה: לא בהכרח ואני אסביר גם למה: כי מצילים זמניים וחדשים עולים הרבה פחות.

אברהם אפיה: אתה צריך מצילים מיומנים, מקצועיים, בעלי יכולת לזהות דברים שאנשים לומדים אותם עם הזמן.

סעיד אלחרומי: כיו"ר ועד המצילים, היה רעיון כאן שגם צעירים מתחת לגיל 18 יעסקו במקצוע.

אברהם אפיה: זה לא ילך כי רבים מהם לומדים בבתי ספר.

אברהם אפיה: הם יוכלו לתת מענה שבועיים, שלושה בחופש הגדול, יחזרו לבתי הספר ואז - -

קריאות: - - -

אברהם אפיה: רק רגע, הם צריכים לעבור הכשרה, לעבור קורס, וזה לוקח שלושה שבועות בבריכה ועוד שבועיים בים.

אברהם אפיה: מתי הוא יהיה מציל בגיל 17,18?

סעיד אלחרומי: אבל אתה יודע, ידידי, שרוב הצעירים והנוער יוצאים לים בחופש הגדול.

סעיד אלחרומי: ואם נחשוב על המיזם הזה - -

אברהם אפיה: לא, אני בעד.

אברהם אפיה: אני מכשיר נוער במצוקה אצלי, לוקח אותו על חשבוני, נותן לו לשהות ליד התחנה שלי, מגדל אותו אפילו ביולי-אוגוסט בבת-ים נותנים להם לעבוד כעוזרי מצילים.

אברהם אפיה: אנחנו שמים אותם בחופים הנפרדים, בחופים שיש לנו יכולת לתת להם גם הכשרה וגם ניסיון והם משולבים בתוכנו.

אברהם אפיה: יש כאלה דברים.

עדי פול חכים: יש כבר תכנית וזה קיים באוסטרליה על אותו סיפור, על הנוער שלומד בהכשרה - -

סעיד אלחרומי: כן, שמענו את זה.

אברהם אפיה: עוד דבר אחד, ברשותך: אני חוזר ואומר שבחופים שיש מצילים – אנחנו נותנים מענה של 99%.

אברהם אפיה: מה שראית פה – אני לא יודע מאיפה זה בא אבל עאטף יתקן אותי - -

סעיד אלחרומי: בזמן שיש מצילים היו הטביעות של השישה או השבעה?

סעיד אלחרומי: בשעות הפעילות?

אוריאנה אלמסי: כן.

עאטף חיראלדין: בשעות הפעילות, נכון.

עאטף חיראלדין: אני רוצה לחדד נקודה לגבי שלושה שטבעו בים המלח – בים המלח לא טובעים.

עאטף חיראלדין: בים המלח שותים חצי כוס מים ומתים.

עאטף חיראלדין: זה אנשים זקנים שמתהפכים.

עאטף חיראלדין: אין מה לעשות, הם שוחים על הגב בים המלח ופתאום מתהפכים.

עאטף חיראלדין: ברגע שהוא מתהפך, הוא לא יכול להחזיק את עצמו כמו שצריך, שותה חצי כוס וגמרנו.

סעיד אלחרומי: צר לנו על כל אובדן של חיי אדם.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לעבור לד"ר גלית שאול, ראש מועצת עמק חפר.

סעיד אלחרומי: את אתנו בזום?

לאה קריכלי: היא עזבה את הזום כנראה.

סעיד אלחרומי: אסיף איזק מחוף הכרמל, בבקשה בזום.

אסיף איזק: שלום לכולם.

אסיף איזק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עמיתי, ראשי הרשויות, אני ראש המועצה האזורית חוף הכרמל, יושב-ראש איגוד ערים שרון-כרמל, שבתוכו יש גם את חדרה, נתניה, עמק חפר של גלית וחוף הכרמל.

אסיף איזק: רק לסבר את האוזן כי לדעתי הדיון הולך סחור-סחור, והופתעתי מכמה אמירות פה של אנשים שהם אנשי מקצוע.

אסיף איזק: רק בחוף הכרמל יש 42 ק"מ של חופי ים.

אסיף איזק: 42 ק"מ, ואני לא אתן לכם לנחש אבל במהלך הקורונה הגיעו שלושה מיליון מבקרים לחוף הכרמל, לחופי הים בלבד.

אסיף איזק: כמה נתונים שכדאי להכיר אותם ולא יאמרו אמירות באוויר: בזמנו, שר הפנים הקודם ביטל את האפשרות לקחת דמי כניסה.

אסיף איזק: אנחנו לא גובים דמי כניסה בכניסה לחופים שלנו.

אסיף איזק: דיברתם על חנייה – זה משהו אחר, בחוף כרמל גם לא משלמים על חנייה.

אסיף איזק: דבר שני – עאטף נגע בזה – יש חופים שאסורים לרחצה ויש חופים שהם ללא סטטוס, ושם המועצות והעיריות לא יכולות לאכוף.

אסיף איזק: בחופים האלה אנשים באים ועושים זולות ונמצאים שם.

אסיף איזק: אני רוצה לראות את המשטרה, את משרד הפנים, מפנים שני מיליון מבקרים מהחופים הפתוחים שלנו.

אסיף איזק: אנחנו מנסים לפנות חתונה בתקופת הקורונה ואנחנו לא מצליחים אבל מי שחושב שהוא יכול לעשות את זה, הוא מוזמן לעשות את הדבר הזה.

אסיף איזק: לרשויות, וזה שיהיה ברור, דיבר פה הבחור מהאוצר – לרשויות אין וגם לא יהיה שום רצון להקים עוד חופים מוכרזים.

אסיף איזק: הם מקבלים כסף חד-פעמי להקמת חוף מוכרז ואחרי זה, כמו שאמר יו"ר ארגון המצילים, זה כ-800,000 שקל לשנה סוכה אחת.

אסיף איזק: במועצות האזוריות, להבדיל ממה שאמר, אין בתים על הים, אין היטלי השבחה.

אסיף איזק: יש רק חופים פתוחים לציבור הרחב, שכל מדינת ישראל מגיעה אליהם.

אסיף איזק: במקום ללכת סחור-סחור, המדינה צריכה לתקצב, ואמר את זה ידידי ועמיתי פדלון – היא צריכה להקים רשות חוף בדיוק כמו שעשו בכינרת.

אסיף איזק: יש מודל שעובד, נמצא פה גם עידן גרינבאום מהכינרת, הוא יושב-ראש האיגוד וכדאי שגם הוא ידבר, ולא רק אנשים שמנותקים מהשטח.

אסיף איזק: צריך להקים רשות חוף שלשם מוזרמים בתקנה ולא צריך כל היום לילל ולרדוף אחרי כסף.

אסיף איזק: 42 מיליון שקלים – עם זה אנחנו יודעים לעבוד ולתת את השירותים שמגיעים לתושבי מדינת ישראל, שטובעים וגם אחרי זה, אדוני היושב-ראש, תובעים אותנו.

אסיף איזק: אין חברת ביטוח שמוכנה לכסות אותנו.

אסיף איזק: יש חברה אחת במדינת ישראל שמוכנה לקחת את חוף הכרמל כי יודעים שאנחנו רשות שאחרי זה תובעים אותנו.

אסיף איזק: כל מי שטובע בחוף ללא סטטוס, תובע את המועצה.

אסיף איזק: הניקיון של חופי הים – כל סוף שבוע אני מפנה 40 טון לכלוך, והכל על חשבון התושבים והתושבות והארנונה שלי.

אסיף איזק: המדינה לא משפה אותנו, זה נכס לאומי והפקרתם אותנו לבד.

סעיד אלחרומי: כמה העלויות של - - -

אסיף איזק: העלויות מגיעות למעל 10 מיליון שקלים לעונה.

אסיף איזק: מעל.

אסיף איזק: לא שווה לי להקים שום סוכה חדשה, ואני אקים כי מה לעשות, כולנו אזרחים יקרים ומבינים את המצוקה אבל המדינה לא משפה אותי על כלום.

אסיף איזק: עאטף מגלגל עיניים וגם משרד האוצר מגלגל עיניים.

אסיף איזק: מגלגלים עיניים והכתובת על הקיר.

אסיף איזק: אחרי זה אפשר לדבר על החינוך או על שיטות הצלה אחרות.

אסיף איזק: לא צריך להקים סוכה, אפשר להקים נייח ונייד, יש רחפנים ויש הרבה מאוד פתרונות.

אסיף איזק: אנחנו נהיה הראשונים שמוכנים להיכנס לפיילוט אבל בסוף היום זה כסף.

אסיף איזק: זה כסף שמציל חיי אדם וזה כסף קטן, בדיוק כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, שהמדינה גוררת רגליים.

אסיף איזק: הרשויות לא יקימו עוד סוכות כי הן לא מסוגלות לעמוד בזה, גם ככה הנטל ענק.

אסיף איזק: שלושה מיליון מבקרים רק בחוף כרמל, תחשבו על זה ואנחנו בסך הכל רשות של 33,000 תושבים.

אסיף איזק: במקום לגלגל עיניים, הישיבה הזאת מאוד חשובה אבל אם לא תצא החלטה ברורה שמקימים רשות אחת או שמתקצבים אחרת את הרשויות.

אסיף איזק: כל יתר הדיבורים הם דיבורים בעלמא.

אסיף איזק: זה במקרה הטוב עוד כותרת בעיתון או תגובה לאיזו כתבה בערוץ 1 או בערוץ 12 שהיו.

אסיף איזק: אנשים ימשיכו למות בחופים כי אנחנו מפקירים אותם בגלל שהמדינה מגלגלת עיניים לכסף קטן.

אסיף איזק: זאת המציאות וכל היתר זה סיפורי סבתא.

אסיף איזק: תסלחו לי.

אסיף איזק: אני אומר שאנחנו חיים עם התמודדות אדירה, הפכנו את כל החופים לחופים - - - ועשינו הכל אבל עדין, אנשים מגיעים לחופים הפתוחין ואין שירותי הצלה.

אסיף איזק: זה המצב.

סעיד אלחרומי: תודה, אסיף.

סעיד אלחרומי: איל לבנון, סגן יושב-ראש הנהגת ההורים הארצית אתנו בזום?

איל לבנון: שלום לכולם.

איל לבנון: אני סגן יושב-ראש הנהגת ההורים הארצית.

איל לבנון: אני רוצה לחזור אחורה למשהו שנאמר כאן במשפט אחד או שניים ולא קיבל מספיק דגש: אין הנגשה, אין כמעט לימודי שחייה לילדים במערכת החינוך, וזה עוד יותר גרוע בשכבות החלשות.

איל לבנון: מחודש מרץ, בין כל המספרים שהוזכרו פה היום, אני אשלוף מספר אחד: מחודש מרץ 10 ילדים טבעו בים או במקורות מים אחרים, טבעו למוות, לא הצליחו להציל אותם.

איל לבנון: יותר מזה, אין במערכת החינוך - -

סעיד אלחרומי: זה כולל את הבריכות כמובן.

איל לבנון: ים ומקורות מים אחרים.

איל לבנון: אין כמעט שיעורי שחיה במערכת החינוך ושוב, אני מדגיש שזה בא לידי ביטוי עוד יותר בשכבות החלשות והמוחלשות, וגם אין שום מערך ללמידה של כישורי התמודדות במים, מעבר לשיעורי השחייה.

איל לבנון: שיעורי שחייה זה דבר חשוב מאוד ונכון אבל כשילד או נער או נערה מגיעים ונתקלים במצב חירום במים, הם לא למדו בשום מקום איך להתמודד עם המצב הזה, לא בים, לא בבריכה, לא בנחל ולא בשום מקום אחר.

איל לבנון: זה משהו שחייב להיכנס למערכת החינוך.

איל לבנון: זה היה בעבר ברמות נמוכות ולא מספיקות וזה הולך אחורה עם השנים.

איל לבנון: את הבעיה הזאת, חלק גדול ממנה אפשר לפתור בשיעורי השחייה ובכישורי ההתמודדות, עוד לפני שפתרנו את בעיית החופים, המצופים והמצילים.

סעיד אלחרומי: תודה.

סעיד אלחרומי: אמיר פולק נמצא אתנו?

אמיר פלק: שלום רב.

אמיר פלק: אני חוקר בארגון "בטרם" לבטיחות ילדים.

אמיר פלק: אנחנו מאוד מברכים על הדיון החשוב הזה.

אמיר פלק: טביעות הן הגורם המרכזי לתמותה של ילדים ובני נוער מתאונות, למעט תאונות דרכים.

אמיר פלק: אנחנו בחודש אפריל הוצאנו נייר עמדה בנושא, שכולל נתונים עדכניים, סקירת ספרות והמלצות למדיניות.

אמיר פלק: בגדול, יש שתי קבוצות שהן בסיכון מוגבר לטביעה: קודם כל, תינוקות ופעוטות בגילאי ארבע ומטה, ובנוסף בני נוער בגילאי 15 ומעלה.

אמיר פלק: אצל פעוטות, הסיכון לטביעה הוא בעיקר בבריכות פרטיות ובצימרים, שזה נושא לדיון אחר.

אמיר פלק: אצל תינוקות בגילאים ממש נמוכים יש גם סיכון לטביעה בבית, באמבטיה, בדלי ובגיגית אבל אצל בני נוער באמת, בני 15 ומעלה, מרבית הטביעות מתרחשות בחופים, במקורות מים פתוחים שזה חופים, קצת נחלים ואגמים ובעיקר בחופי ים.

אמיר פלק: הנתונים שלנו מראים באופן חד-משמעי ששיעורי הטביעה הם גבוהים יותר אצל ילדים שמגיעים מיישובים בדירוג סוציו-אקונומי נמוך, והם גבוהים במיוחד לעומת יתר האוכלוסייה ביישובים בדואים בנגב.

אמיר פלק: גם אצל פעוטות וגם אצל בני נוער שיעורי הטביעה ביישובים בדואים בנגב גבוהים במיוחד.

אמיר פלק: אנחנו רוצים להדגיש דברים שנאמרו כאן:

אמיר פלק: קודם כל, הנושא של שיעורי שחייה במערכת החינוך – כיום יש בערך 70,000 ילדים כל שנה שנהנים משיעורי שחייה במערכת החינוך, מכיתות ה' בעיקר.

אמיר פלק: צריך להרחיב את זה, שזה יכלול את כל התלמידים ובגילאים יותר נמוכים, מכיתות א' עד ג', שם זה הופך לפרקטי כל הנושא הזה.

אמיר פלק: בנוסף, שיעורי השחייה בפני עצמם לא מספיקים וצריך להשלים אותם בשיעורים לבטיחות במים פתוחים, בהצלה בטוחה, במניעת טביעה.

אמיר פלק: שיעורים תיאורטיים וגם שיעורים מעשיים, שחייבים להיכנס לעובי הקורה בנושא הזה.

אמיר פלק: כל הנושא שלה נגשה של חופים – היה על זה דיון מעמיק אז לא ארחיב.

אמיר פלק: כמובן להנגיש את החופים כמה שיותר לכמה שיותר רבדים מהאוכלוסייה.

אמיר פלק: בריכות שחייה ביישובים מוחלשים ויישובים מהמגזר ויישובים בדואים – בהרבה מהיישובים האלה אין בריכות שחייה, וככל שיהיו שם יותר בריכות שחייה אז יהיה פחות פיתוי ללכת לחופים לא מוכרזים.

אמיר פלק: כל הנושא של הגברת מודעות – הגברת מודעות להורים לילדים קטנים, ובהקשר שלנו הגברת מודעות של בני נוער ושל הורים לבני נוער.

אמיר פלק: אנחנו עובדים עכשיו ב"בטרם" על מיניסייט שייתן איזה שהוא מדריך מאוד מונגש, אינטראקטיבי, שמותאם לבני נוער, שמסביר את הסכנות של טביעה במים פתוחים ונותן דרכי התמודדות.

סעיד אלחרומי: אוקי.

סעיד אלחרומי: אנחנו חייבים לסיים ולהתקדם הלאה.

סעיד אלחרומי: עמיר יצחקי נמצא אתנו כאן?

מאיר יצחק הלוי: כן.

סעיד אלחרומי: יש לך מה להוסיף?

מאיר יצחק הלוי: לא, אין לי מה להוסיף.

סעיד אלחרומי: חברים, אנחנו רוצים לעצור כאן - -

יצחק פינדרוס: לפני שאתה מסכם, אני רוצה לומר משפט אחד: אני יוצא מהדיון הזה הרבה יותר מוטרד ממה שנכנסתי אליו.

יצחק פינדרוס: אני מגלה שכולם, מהראשון עד האחרון בורחים מהאחריות בסיפור הזה.

יצחק פינדרוס: אין אף גוף במדינת ישראל שאחראי.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהמודל הנכון, ממה שהציעו ראשי הרשויות זה מודל של תאגיד רשויות ולא משהו של המדינה כי אני לא חושב שזה נכון שלצורך העניין עירייה עושה את הכסף מזה שעל חוף הים יש את המלונות שלה ואת הבנייה שלה, והיא תפיל על מדינת ישראל את העלויות של זה.

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, חוף הים הוא משאב.

יצחק פינדרוס: אם אני הייתי ראש עיר, הייתי עושה שם מלונות – אמנם הייתי ראש עיר, לא שם, אבל הייתי מנצל את זה ועושה שם מלונות ומקבל ארנונה גבוהה מאוד, ועושה שם מגדלים ומקבל שם היטלי השבחה גבוהים מאוד, אתם מבינים?

יצחק פינדרוס: אבל לבוא אחר-כך ולהגיד: לא, שמדינת ישראל תשים 200 מיליון שקלים בשביל שיהיו 200 חופים בתחשיב של דקה – זה התחשיב פה ש-200 מיליון שקל זה 200 חופים כי זה מיליון שקל לחוף.

יצחק פינדרוס: לא יכול להיות, לא יקום ולא יהיה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שצריך לעשות איגוד ערים, יש הרבה דברים כאלה כמו שהיו בזמנו איגודי ערים לכבאות, צריך לעשות התאגדות ערים כמו שעשו שפך דן אבל צריך מישהו שייקח אחריות על הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: הנושא של אכיפה – אני אומר שהדבר שהכי מסנדל את זה, זה מה שהמשרד לביטחון פנים שלח את השיטור הימי שדואג לאוניות ולשייט בלתי מבוקר.

יצחק פינדרוס: זה מראה כמה מדינת ישראל רואה אחריות על הדבר הזה, שאנשים נכנסים לחופים האלה ואני מאוד מוטרד, אדוני היושב-ראש, הרבה יותר מוטרד.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהוועדה צריכה לעשות הרבה יותר, אולי בתקנות, אולי בחקיקה אבל צריך להיכנס לעניין הזה כי אין אף אחד אחר.

סעיד אלחרומי: תודה, חבר הכנסת פינדרוס.

סעיד אלחרומי: תראו, אני מצטרף לחבר הכנסת פינדרוס כי התחלתי את הדיון הזה ולא האמנתי שעד כדי כך אנחנו מפוזרים בנושא של חופי הרחצה, וכמה שאנחנו זקוקים לפעולה בנושא הזה.

סעיד אלחרומי: כמה שאנחנו זקוקים לעשות מאמץ עילאי כי אנחנו עוסקים בחיי אדם.

סעיד אלחרומי: עאטף והחברים, אנחנו עוסקים בחיי אדם, וחשוב מאוד שנצא לפחות אם לא היום אז בתקופה הקרובה, במסקנות שגם יבוצעו.

סעיד אלחרומי: לכן, אנחנו נעשה כך: א.

סעיד אלחרומי: יהיה לנו דיון המשך.

סעיד אלחרומי: לאה, אנחנו נעשה דיון המשך בפגרה.

סעיד אלחרומי: ב.

סעיד אלחרומי: אני רוצה לכנס דיון מקצועי אצלי עם עאטף, עם משרד האוצר, ואני מזמין את חבר הכנסת פינדרוס.

סעיד אלחרומי: לאה, תסגרי לנו לשבוע הבא דיון מקצועי שנשב ונפרוש את הכל על השולחן, ואם מישהו מהרשויות המקומיות, מהשלטון המקומי יגיע ויצטרף – אשמח מאוד.

סעיד אלחרומי: אנחנו רוצים לצאת בדברים שאפשר לבצע אותם ולהיטיב עם האוכלוסייה.

סעיד אלחרומי: עאטף, אנחנו חייבים.

סעיד אלחרומי: לדיון המקצועי אני רוצה את התשובות.

סעיד אלחרומי: הוועדה קוראת להעמקת לימודי השחייה בשכבות החלשות.

סעיד אלחרומי: אנחנו מדברים על האוכלוסייה הערבית והבדואית וגם על האוכלוסייה החרדית.

סעיד אלחרומי: חשוב מאוד שמערכת החינוך תרים את הכפפה ותעשה מעשה בכיוון של העמקת לימודי השחייה עם הגורמים הרלוונטיים.

סעיד אלחרומי: שמענו את נציגי העמותה, שמענו על המודל האוסטרלי, איך נכניס את הילדים האלה לנושא לימודי השחייה ולהציל חיי אדם.

סעיד אלחרומי: אנחנו בישיבה שלנו גם נבחן את ההצעות שהציעו חברי הכנסת, הציעו גורמי המקצוע לגבי בני נוער בין 17-18 – איך אנחנו בתקופה הרחצה הזאת והמאוד קריטית הזאת מנסים לשמור על חיי אדם ולדאוג לכך שלא יהיה קיפוח של חיי אדם בתקופה הזאת.

סעיד אלחרומי: אז משרד האוצר ומשרד הפנים – אתם הרגולטור.

סעיד אלחרומי: נכון שהרשויות המקומיות, בתחומן נמצאים החופים המוכרזים אבל גם כן כולנו צריכים להתכנס, כולנו צריכים לתת כתף לפתרונות להגדלת החופים המוכרזים.

סעיד אלחרומי: לא מקובל עלי, עאטף, שב-11 שנה רק 20 חופים.

סעיד אלחרומי: יש לכם נכונות לעוד 20 אז בבקשה, בשבוע הבא תביא לנו מסגרת איך אנחנו עושים את זה, מתי, לוחות זמנים.

סעיד אלחרומי: אני מקווה שכסף לא יהיה המחסום אבל האוצר יהיה אתנו בישיבה ואני מקווה שנגיע להסכמות.

סעיד אלחרומי: חברים, תודה לכלום, תודה לכל מי שהשתתף.

סעיד אלחרומי: נקבע דיון המשך אבל בשבוע הבא ניפגש לדיון מקצועי.

סעיד אלחרומי: תודה רבה לכם.

סעיד אלחרומי: הישיבה נעולה.