ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 24, פרוטוקול מספר 13, 2021-08-30 10:30

שרן השכל: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת ושמחה לפתוח את ועדת חינוך ואת הדיון בנושא מתווה פתיחת שנת הלימודים שמגיעה אלינו ב-1 בספטמבר.

שרן השכל: אני רוצה בהזדמנות הזאת לברך את כל תלמידי ישראל בברכת שנת לימודים מוצלחת, משמעותית ובריאה.

שרן השכל: אני מאחלת לכם לצמוח ולהתפתח חברתית, להעשיר את עולם הידע שלכם, לחזק את הזהות, המורשת וההיסטוריה שלכם, ולגלות תחומי עניין חדשים ומרתקים.

שרן השכל: אני רוצה לברך את שרת החינוך, ד"ר יפעת שאשא ביטון, שנמצאת איתנו היום.

שרן השכל: ההגעה לנקודת הפתיחה הזאת של ה-1 בספטמבר הייתה מאוד מאתגרת ולא פשוטה, קיבלת את משרד החינוך עם אתגרים היסטוריים, עם החמצה של שנה-שנה וחצי של לימודים, עם פערים פדגוגיים גדולים בתקופה של מגיפה בריאותית שבה צריך לשמור על בריאות התלמידים, עם מחקרים שמראים לנו על קשיים רגשיים קשים.

שרן השכל: אני באמת מברכת שהצלחנו להגיע לנקודה הזאת.

שרן השכל: אנחנו נשמח לשמוע היום על מתווה פתיחת שנת הלימודים מפי מנכ"ל משרד החינוך, יגאל סלוביץ', שנמצא איתנו, על האתגר הזה שהוא לא פחות ממשימה צבאית לא פשוטה ומאתגרת, על המורכבות שהייתה בחודשים האחרונים.

שרן השכל: נשמע גם את מזכ"לית ההסתדרות ואת חברי הכנסת היקרים שהגיעו לישיבה החגיגית הזאת.

שרן השכל: אנחנו נפתח בדבריה של שרת החינוך, ד"ר יפעת שאשא-ביטון, שתדבר איתנו על פתיחת שנת הלימודים ועל האתגרים.

שרן השכל: בבקשה, השרה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גברתי יושבת-הראש.

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לחברי הכנסת, לנציגים של משרד החינוך, למנכ"ל משרד החינוך, למי שנמצא בזום.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון, השנה לא היה כל כך מובן מאליו שאנחנו נגיע ל-1 בספטמבר כיום חג שבו תיפתח שנת הלימודים, ואנחנו ערים לכל השיח שמתקיים סביב הנושא הזה גם בימים האחרונים.

יפעת שאשא ביטון: צריך לומר שבשבוע שעבר התקבלה החלטה בקבינט הקורונה כן לפתוח את השנה, מתוך הכרה בחשיבות הבאמת כל כך גדולה של החזרת הילדים לשגרה של לימודים, של יציבות, של תחושת ודאות, אחרי שנה וחצי כל כך מורכבות ומאתגרות.

יפעת שאשא ביטון: דובר רבות בכנסת, וראינו את זה גם בכלי התקשורת ובשיח הציבורי, על הקשיים שחוו הילדים במהלך השנה וחצי האחרונות, על המצוקות הרגשיות שהם נקלעו אליהן, על המצוקות החברתיות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מוגזם אם אנחנו נאמר שמדובר בילדים שממש התרסקו לנו.

יפעת שאשא ביטון: חלק מהילדים גם נפלט מהמערכת.

יפעת שאשא ביטון: הייתה הרבה מאוד נשירה.

יפעת שאשא ביטון: בחלקה הגדול זאת הייתה נשירה סמויה.

יפעת שאשא ביטון: יותר מטרידים אותי הדברים שהם סמויים, שקשה לנו לגעת בהם ואנחנו צריכים לחפור כדי למצוא ולגלות אותם.

יפעת שאשא ביטון: ראינו עלייה בדיווחים על דיכאונות, על חרדות, על מחשבות אובדניות, וזה עוד לפני שנגענו בכל הנושא של פערים לימודיים שגם אליהם צריכים להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: ניהול המגיפה הוא דבר חשוב, אנחנו צריכים להתמודד עם הקורונה ולראות איך אנחנו מייצרים עבור הילדים סביבה בטוחה, אבל אנחנו חייבים לתת את הדעת גם למגיפות האחרות שליוו אותנו בשנה האחרונה בכל מה שקשור לבני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור שיש קבוצות שלמות באוכלוסיית בני הנוער שלא היו במסגרת במשך תקופה מאוד מאוד ארוכה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על ילדי כיתות ה'-ו', אנחנו מדברים על ילדי חטיבות הביניים ששילמו את המחיר הכי גדול בכל התקופה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו נותנים את המענים המדויקים והייחודיים לכל אחת מקבוצות הגיל.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאי אפשר להפריז בחשיבות של פתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה גם לומר שאני מודעת לחששות של ההורים, אני מודעת לחששות שאני שומעת בקרב הציבור.

יפעת שאשא ביטון: כולנו רוצים לתת סביבה בטוחה לילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שמדובר פה בניהול סיכונים, ולכן גובש מתווה יחד עם משרד הבריאות שיאפשר לנו להחזיר את הילדים למסגרת ולמערכת, כפי שחשוב שנעשה, וגם לשמור על הבריאות של התלמידים, על יציבות הלמידה ועל רצף הלמידה בתוך בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס להיבט הפדגוגי ולמיקוד שיהיה בשנה הקרובה.

יפעת שאשא ביטון: המיקוד שלנו בשנה הקרובה צריך להיות כזה שמצמצם פערים בהיבט הלימודי, בקרוא וכתוב בכיתות היסוד, בכיתות א',ב',ג', מצמצם את הפערים בסיום, בסגירה, בכיתות י"א-י"ב, לקראת הבגרות, כי אנחנו צריכים לתת גם לילדים האלה את הביטחון לגשת לבחינות הבגרות ולדעת שהם מסוגלים לעמוד בהן.

יפעת שאשא ביטון: קיצרנו גם השנה את החזית בהיבט הזה, צמצמנו את מספר מבחני הבגרות.

יפעת שאשא ביטון: בכל יתר הגילאים אנחנו נחזק את לימודי הליבה.

יפעת שאשא ביטון: בכל השדרה אנחנו חייבים לתת את המענה הרגשי-חברתי.

יפעת שאשא ביטון: מה המשמעות של לתת מענה רגשי-חברתי?

יפעת שאשא ביטון: זה לא עוד שעות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שיעור שבו אנחנו נכנסים ועכשיו מטפלים בהיבט הרגשי-חברתי, אלא באמת לאפשר למערכת לעשות את המיקוד שלה, שכל בית ספר, שכל מורה בתוך המקום שלו יזהה איפה יש את הפערים הייחודיים ויתמקד בהם.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך עושים יותר פעילויות הפגה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר ללמד פחות פרקים בתנ"ך ולתת יותר מקום להיבט החברתי, אפשר לאסוף מחדש את הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים לאפשר להם לסגל מחדש את הרגלי הלמידה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר לסגל הרגלי למידה חדשים, אפשר להתחיל ללמד בשיטות אחרות, לתת יותר מקום לצדדים החברתיים, לאפשר יותר פעילויות הפגה.

יפעת שאשא ביטון: צריכים את זה גם התלמידים, גם המורים.

יפעת שאשא ביטון: גם המורים עברו שנה לא פשוטה, כי הם גם התמודדו מול הכיתות שלהם וגם היו צריכים להתמודד עם הילדים שלהם בתוך הבית בזום, לג'נגל כל הזמן בין הילדים הפרטיים שלהם לילדי הכיתה.

יפעת שאשא ביטון: גם המורים האלה צריכים את המעטפת, צריכים שאנחנו כמשרד נאפשר להם לעשות את העבודה בשנה הקרובה בצורה שהיא רגועה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסים השנה לשני ערוצים של הערכה.

יפעת שאשא ביטון: אחד, מבחני שפה לכל כיתות ד'.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יהיה כמו בשנים אחרות שלקחו באופן מדגמי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת רוצים לראות איפה הילדים נמצאים מבחינת השפה, כדי שזה ישמש עבורנו כלי לדעת איפה אנחנו צריכים למקד את המאמץ.

משה טור פז: זה כולל את החינוך החרדי?

יפעת שאשא ביטון: בחלק מהמקומות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעודד שזה יהיה בכל המקומות.

יפעת שאשא ביטון: חשוב שזה ייעשה בכל כיתות ד' בצורה אחידה.

יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת, אנחנו עושים את זה לא כדי עכשיו לבחון מורים או מנהלי בתי ספר, אלא כדי לראות באיזה מצב נמצאים הילדים שלנו, איך אנחנו צריכים לפעול כדי לחזק אותם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נעשה סקר שבוחן את ההיבטים הרגשיים והחברתיים של כל ילדי ישראל בכיתות ה' עד י"א.

יפעת שאשא ביטון: למה כיתות ה' עד י"א?

יפעת שאשא ביטון: כדי שנוכל לקבל כלי שיעזור לנו למקד את המענים שנצטרך לתת גם בהיבטים האלה.

יפעת שאשא ביטון: לא נעשה את זה בכיתות י"ב שיסיימו את השנה ויצאו, בעזרת השם, להמשך חייהם, לשירות צבאי וכו'.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לוקחים את אותן שכבות שנוכל לתת להן מענה אחר כך בתוך המערכת.

יפעת שאשא ביטון: זה מאוד חשוב לנו, כדי שנוכל בכל מקום להיות יותר מדויקים.

יפעת שאשא ביטון: ברור לנו שבמקומות שונים בארץ, בכיתות שונות, בבתי ספר שונים, מגיעים ילדים עם צרכים אחרים, ילדים שחוו את הקורונה בצורה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים באותו בית ספר למצוא פער בין כיתות שונות.

יפעת שאשא ביטון: כדי שנוכל למקד את המענים, חשוב שנעשה את זה באופן רוחבי על כל תלמידי ישראל בגילאים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מילה אחרונה לגבי הנושא של החינוך המיוחד.

יפעת שאשא ביטון: תראו, אין שאלה שצריך לפתוח את חוק החינוך המיוחד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהוא חוק חשוב, עם רציונל מאוד מאוד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: היישום שלו בשטח הוא הרבה יותר מורכב.

יפעת שאשא ביטון: זה לא באמת מתכתב עם מה שאנחנו רוצים להציג.

יפעת שאשא ביטון: זה לא נותן את המענה ואת הפתרון לשנה הקרובה.

יפעת שאשא ביטון: בשנה הקרובה אנחנו עדים למצוקה מאוד גדולה בגיוס של גננות לחינוך המיוחד, בפתיחת גנים.

יפעת שאשא ביטון: יש עלייה מאוד גדולה באחוז הילדים שמאובחנים על הרצף ונדרשים למענים בחינוך המיוחד.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך מצמצמים את הפערים האלה.

יפעת שאשא ביטון: במהלך השעות שאנחנו יושבים כאן, מתקיימות במדינת ישראל ועדות חריגים לאותם ילדים שאובחנו רק בחודש האחרון וצריכים לקבל מענה.

יפעת שאשא ביטון: חלקם הלא קטן לא יוכל להשתלב בתוך מסגרת של חינוך מיוחד בגלל מצוקה של מסגרות.

יפעת שאשא ביטון: נצטרך להידרש למתן מענים בשנה הקרובה, כדי לצמצם עד כמה שאפשר את הפער לשנה שאחר כך.

יפעת שאשא ביטון: אותם ילדים יקבלו סייעות שיוכלו לעזור להם להשתלב בתוך החינוך הרגיל.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלא בכל המקרים האלה זה המצב האופטימאלי, זה המענה האופטימאלי, אבל זאת המצוקה שאיתה אנחנו מתמודדים בימים אלה.

יוסף טייב: האם עלייה של 4.7% בחינוך המיוחד בשנה היא עלייה כתוצאה מבדיקות, כתוצאה מהקורונה, כתוצאה ממשהו שקורה בחברה הישראלית והרצף מוגדר אחרת?

יוסף טייב: כי עלייה של חמישה אחוזים בשנה היא עלייה דרמטית.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שזה אוסף של הרבה מאוד משתנים שמביאים לעלייה הזאת, אבל גם החוק עצמו פותח את כל הנושא של מסגרות החינוך המיוחד, יש יותר אבחונים.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שמשום שיש יותר אבחונים אתה מגלה יותר ילדים שצריכים את המסגרות האלו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מצמצמים את הפער מבחינת השטח ומייצרים מסגרות שיודעות לתת את המענה, או לחילופין, כמו שסיכמנו, לבחון את החלופות המיטביות כדי לאפשר לילדים האלה מענים ראויים.

יפעת שאשא ביטון: היום, צריך לומר את האמת, אנחנו נמצאים במצוקה אמיתית של גנים שלא יכולים להיפתח כי אין לנו כוח אדם.

יפעת שאשא ביטון: גם אם כבר יש מבנה פיזי - אין כוח אדם.

יפעת שאשא ביטון: יש מצוקה של גננות בגיל הרך.

יפעת שאשא ביטון: יש הרבה מאוד הורים שסיימו את האבחונים בשבועיים, שלושה וחודש האחרונים שגם להם צריך למצוא פתרונות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את הכל כדי שכולם יקבלו את המענה הכי טוב שאנחנו יכולים לתת בנקודת הזמן הזאת, אבל אין שאלה, ואני מניחה שזה יגיע לשולחן הזה, גברתי יושבת-הראש, שהחוק של החינוך המיוחד חייב להיפתח ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את ההתאמות הנדרשות ונותנים את המענים הנכונים.

שרן השכל: מנכ"ל משרד החינוך, יגאל סלוביק, בבקשה, הבמה לרשותך.

יגאל סלוביק: בוקר טוב לכולם, אנחנו אחרי חיתוך מצב עם ראש הממשלה.

יגאל סלוביק: ראש הממשלה העלה שם את סוגיית פתיחת מערכת החינוך ב-1 בספטמבר, הדגשים ניתנו, ואנחנו נהיה ערוכים ומוכנים.

יגאל סלוביק: בלעדי אותם משרדים ואותם אנשים מערכת החינוך הייתה נפתחת ב-1 בספטמבר לא באופן שבו אנחנו מביאים אותה להיפתח, לא עם מערכת שכבות הגנה מסודרות כמו שאני אציג פה בהמשך ובכלל.

יגאל סלוביק: חשוב לי לומר שכלל העבודה שאנחנו מציגים כאן התבצעה בשיתוף פעולה מלא עם משרד הבריאות, עם הממונה על ההתגוננות במשרד הביטחון, עם משרד ראש הממשלה, עם פיקוד העורף, עם בית החולים תל-השומר שיבא, עם מועצת התלמידים, עם מירום והנהגת ההורים הארצית, עם השלטון המקומי, עם המועצות האזוריות, עם ההסתדרות וארגון המורים.

יגאל סלוביק: כולם היו שותפים לעבודה, כולם היו חשופים אליה, כולם חוו את דעתם עליה תוך כדי.

יגאל סלוביק: אני לא יכול להגיד שכולם מרוצים ב-100% כי דבר כזה לא יכול לקרות, אבל העבודה שנציג לכם כאן היא התוצר הטוב ביותר לפתיחת הלימודים במתווה קורונה בשנת הלימודים הנוכחית.

יגאל סלוביק: אני יודע שיש ביקורת, אני קשוב אליה, אני שומע אותה בתקשורת, בטלפונים ובהודעות שאני מקבל, אבל מי שעושה לא מקבל ביקורת, ואנחנו בחרנו לעשות.

יגאל סלוביק: יכולנו גם לא לעשות, לשבת בבית בחיבוק ידיים עם מיליוני תלמידים שבמקום לפתוח את שנת הלימודים הזאת גם היו יושבים בבית.

יגאל סלוביק: התלמידים במגזר החרדי התחילו את הלימודים ב-א' אלול, האחרים יתחילו את הלימודים ב-1 בספטמבר.

יגאל סלוביק: אנחנו בחרנו לעשות, להוביל ולקחת אחריות.

יגאל סלוביק: השנה הזאת תהיה שנה לא פשוטה, אני אומר את זה מלכתחילה.

יגאל סלוביק: הקורונה לא בורחת, היא לא עוזבת אותנו אחרי ראש השנה, היא לא תעזוב אותנו אחרי שמחת תורה, ואני מניח שהיא תלווה אותנו גם בחנוכה ובפסח.

יגאל סלוביק: אנחנו נידרש להתלוות אליה, ללמוד לחיות לצידה גם במהלך שנת הלימודים הקרובה.

יגאל סלוביק: יהיו תלמידים שיידרשו ללמוד למידה מקוונת במקומות מסוימים, יהיו כיתות שיצאו לבידוד, ויהיו גם בתי ספר שנאלץ לסגור.

יגאל סלוביק: השבוע סגרנו בתי ספר חרדיים שבהם הייתה תחלואה גבוהה, כמו בית הספר של חסידות גור בערד.

יגאל סלוביק: אנחנו מודעים לכך שאירועים כאלה יכולים לקרות לנו ויתפסו אותנו השנה הזאת.

יגאל סלוביק: התכנית שאנחנו מביאים כאן מצמצמת, להבנתנו, לכדי מינימום את אותם אירועים שבהם תלמידים לא יגיעו בסופו של דבר ללמידה פרונטאלית בכיתה ובבית הספר.

יגאל סלוביק: ההורים הם פקטור מרכזי.

יגאל סלוביק: אני נשאל הרבה מאוד, ואני מניח שאני אשאל גם כאן - אתה סומך על ההורים.

יגאל סלוביק: כן, אני סומך על ההורים.

יגאל סלוביק: יושב פה מירום שיף, יושב ראש הנהגת ההורים הארצית.

יגאל סלוביק: אני סומך על ההורים בהרבה מאוד דברים.

יגאל סלוביק: ההורים זה המורים והגנות שלנו, ההורים זה חלק גדול ממי שיושב כאן בחדר הזה.

יגאל סלוביק: אני סומך על ההורים שהם אינטרסנטים בדיוק כמונו לבריאות של הילדים שלהם, אחר כך לבריאות של החברים שלהם ולצורך שלנו לממש רציפות למידה.

יגאל סלוביק: ההורים מבינים שמי שלא ישתף איתנו פעולה, רציפות הלמידה של הילד שלו תיפגע, ורציפות הלמידה של החברים שלו, של בתי הספר ושל הקהילה בכלל תיפגע.

יגאל סלוביק: אנחנו נפתח את שנת הלימודים הקרובה עם 2,458,000 תלמידים.

יגאל סלוביק: מ-1,907,000 תלמידים ב-2011 גדלנו ל-2,458,000.

יגאל סלוביק: אנחנו מברכים על הגידול הזה, הוא גידול בריא, אבל הוא מציב בפנינו אתגרים לא קלים.

יגאל סלוביק: הגידול הטבעי במדינת ישראל הוא מהגדולים בעולם.

יגאל סלוביק: מ-155,000 עובדי הוראה במערכת החינוך בשנת 2011 גדלנו ל-219,000 עובדי הוראה במערכת החינוך.

יגאל סלוביק: זה גידול לא יאומן.

יגאל סלוביק: זה סדר גודל של כמעט 70,000 תוספת בעובדי הוראה בעשור אחד.

יגאל סלוביק: הנתונים האלה לא כוללים את הגננות בחינוך של המוכש"ר.

יגאל סלוביק: אנחנו עובדים היום עם 5,260 בתי ספר ו-67,000 כיתות פעילות בפועל, כשהצפי שלנו לשנה הבאה הוא עלייה נוספת בעוד כ-2,000 כיתות ובעוד כ-100 בתי ספר.

יגאל סלוביק: תקציב משרד החינוך גדל מ-21 מיליארד ל-67 מיליארד ב-20 השנים האחרונות.

יגאל סלוביק: התקציב השנה הוא 64.5 מיליארד שקלים.

יגאל סלוביק: הוא מגיע מהגידול בצוותי ההוראה, מפרויקטים של טיוב הוראה שאנחנו מטמיעים בתוך המערכת.

יגאל סלוביק: ככל שהגידול הטבעי בארץ ילך ויגדל, כך התקציב הזה יידרש ללכת ולגדול.

יגאל סלוביק: אנחנו מחויבים במשרד למקסום האפקטיביות של התקציב, ואת זה אנחנו הולכים לעשות השנה ובשנים הקרובות.

יגאל סלוביק: היכן הושקע התקציב בעשור האחרון?

יגאל סלוביק: הכסף הלך להגדלת שעות הוראה עבור תלמידים, להרחבת שירותי חינוך מיוחד, לכיתות מרווחות ועבודה בקבוצות קטנות, לתוספת סייעת שנייה בגנים, להעלאת שכר עובדי ההוראה לצד רפורמות מבניות, לפיתוח מקצועי של עובדי הוראה, לחיזוק החינוך הבלתי פורמאלי, לחיזוק החינוך הטכנולוגי, לניהול עצמי של בתי הספר.

יגאל סלוביק: אנחנו פועלים כבר השנה במודל חדש של גמישות שיאפשר ניהול פדגוגי וניהול לוגיסטי של בית הספר בצורה מבוזרת יותר ממה שהוא קיים היום אצל מנהלי בתי הספר.

שרן השכל: יגאל, יש לך מספרים לכל אחד מהתחומים האלה?

יגאל סלוביק: כן.

יגאל סלוביק: הרחבת שירותים מיוחדים – 6.5 מיליארד; הגדלת שעות וכיתות מרווחות – 2.5 מיליארד; סייעת שנייה בגנים – 700 מיליון; העלאת שכר עובדי הוראה – 11 מיליארד; פיתוח מקצועי של עובדי הוראה - 150 מיליון שקל; חיזוק החינוך הטכנולוגי - 400 מיליון שקל; ניהול עצמי של בתי הספר – 200 מיליון שקל; השקעה בפריפריה לצמצום פערים - כ-100 מיליון שקל; והפחתת נטל התשלומים על ההורים, שזה חינוך חינם, צהרונים, בתי ספר - 4.5 מיליארד.

יגאל סלוביק: אנחנו פותחים את מערכת החינוך ב-1 בספטמבר.

יגאל סלוביק: אנחנו פועלים לקיום למידה פיזית רציפה תוך הקפדה על אורחות חיים ושמירה על בריאותם של התלמידים וצוותי ההוראה.

יגאל סלוביק: אנחנו פועלים לצמצום פערים רגשיים, חברתיים ולימודיים תוך כדי המשימה הזאת.

יגאל סלוביק: המאמץ המרכזי שפעלנו בו בשבועיים האחרונים הוא מאמץ החיסונים.

יגאל סלוביק: יחד עם הגופים האחרים שפעלו במאמץ, אנחנו נמצאים היום עם 53% מתלמידי כיתות ז' עד ט' שמחוסנים חיסון ראשון ושני, ו-81% מתלמידי י' עד י"ב שמחוסנים חיסון ראשון ושני.

יגאל סלוביק: סך המחוסנים בקרב צוותי ההוראה עומד על 86%.

יגאל סלוביק: אנחנו מקיימים פעולות עידוד התחסנות נוספות.

יגאל סלוביק: הוצב יעד של 70% מחוסנים במינימום.

יגאל סלוביק: 50 ניידות חיסון יופעלו בבתי הספר שבהם תתקבלנה הסכמות ההורים לחיסון תלמידים, ואנחנו פועלים לגבש ולקבל את הסכמות ההורים האלה.

יגאל סלוביק: בדיקות סרולוגיות – מרכזים מאמצים בערים בהן התחלואה גבוהה מ-12%.

יגאל סלוביק: עד היום ביצענו סדר גודל של 330,000 בדיקות, מתוכן כ-30,000 יצאו חיוביות.

יגאל סלוביק: זה אומר שסדר גודל של 10% מכלל התלמידים שנבדקו - נמצאו חיוביים.

יגאל סלוביק: נשמעה ביקורת – האם המאמץ הזה היה נכון, למה עשינו שינוי תוך כדי הביצוע ובכלל.

יגאל סלוביק: כשהגענו לערים שבהן מדד התחלואה היה נמוך, החלטנו שלא נכון להשקיע את המשאבים בערים שבהן נמצא מתוך 100 תלמידים רק שני ילדים, ולכן הסטנו את אותם משאבים לערים שבהן יש אחוז תחלואה גבוה.

יגאל סלוביק: כך אנחנו נוכל לתת להרבה יותר ילדים ולהרבה יותר תלמידים תו ירוק ופטור מבידוד.

יגאל סלוביק: קיבלנו את ההחלטה אחרי שלושה ימים שבהם הפעלנו את המאמץ הכלל ארצי להסיט את המשאבים האלה לאותן ערים שבהן יש מדדי תחלואה גבוהה, על מנת למקסם את המיצוי ולאפשר ליותר תלמידים לקבל גם את הפטור מבידוד וגם את התו הירוק.

יגאל סלוביק: אני חושב שזו הדרך שבה צריך להתנהל – לעשות מעשה, לבחון את האפקטיביות שלו, ואם צריך, לעשות updating, להתאים אותו, לשנות אותו.

יגאל סלוביק: לא צריך לדבוק במשימה, צריך לדבוק במטרה.

יגאל סלוביק: לא לדבוק במה עושים, אלא בלשם מה.

יגאל סלוביק: אני חושב שכל עוד אנחנו דבקים בלשם מה, אנחנו פועלים בכיוון הנכון.

יגאל סלוביק: בדיקות אנטיגן - עד לרגע זה חולקו 1,930,000 בדיקות שנשלחו לבתי הספר ולגנים.

יגאל סלוביק: מבצע הבדיקות יימשך במספר פעימות לאורך השנה.

יגאל סלוביק: ראש הממשלה הנחה היום סופית, נתן הנחיה סופית על מבצע אנטיגן נוסף שייעשה לאחר החזרה מחופשת סוכות לכלל הילדים.

יגאל סלוביק: אם אנחנו מסתכלים קדימה על גרף החגים והחופשות לאורך השנה, נצטרך לעשות את ההתאמות גם לחופשת החורף בחברה הערבית, בדצמבר, וגם לגבי חופשת חנוכה בחברה הכללית.

יגאל סלוביק: אחר כך נבוא בואכה פסח, מועדים וחגים אחרים, ונעשה את כלל ההתאמות עם כל החברות בהתאמה לחזרה מהחופשות שלהן.

יגאל סלוביק: הנושא של בדיקות מהירות ילווה אותנו לאורך כל השנה קדימה.

יגאל סלוביק: אנחנו מפעילים את נוהל אורחות חיים שבו מנהלי בתי הספר נדרשים להפעיל את כלל המערכים – הקפדה על היגיינה, עטיית מסכות מכיתה א' ומעלה, סדר פעולות בעת גילוי מאומת, תו ירוק למורים.

יגאל סלוביק: אני מניח שהיום תופץ התקנה באופן סופי גם למורים וגם לעובדים.

יגאל סלוביק: הנושא הזה סוכם בהערכת מצב.

יגאל סלוביק: אנחנו באמת מאמינים שהתקנה תופץ עוד היום כך שאפשר יהיה לממש אותה החל מה-1 בספטמבר.

יגאל סלוביק: תכנית "מגן חינוך" תבוצע ברשויות בהן רמת התחלואה גבוהה.

יגאל סלוביק: התכנית מדברת על דיגום של כלל התלמידים בערים אדומות החל מה-1 בספטמבר.

יגאל סלוביק: אנחנו נתחיל בחברה הערבית, כי זו החברה שלומדת ברצף במהלך ספטמבר.

יגאל סלוביק: עיקר המאמצים, גם מאמץ החיסונים וגם המאמץ של "מגן חינוך", יופנה בעיקרו לשם.

יגאל סלוביק: כיתה ירוקה זה המודל שבתקווה יאפשר לנו לאפשר לתלמידים שהיו במגע עם מאומת להמשיך ולהגיע לבתי הספר.

יגאל סלוביק: אנחנו מקיימים הרצה של הפיילוט בבתי ספר במועצה אזורית נחל סורק.

יגאל סלוביק: אנחנו נמשיך בפיילוט הזה החל מחודש הבא גם בחברה הערבית.

יגאל סלוביק: בין ה-29 בספטמבר עד ה-15 באוקטובר נבצע את הפיילוט גם בחברה הכללית.

יגאל סלוביק: על פי התוצאות שנקבל, תלמיד שהיה במגע עם מאומת בכיתה יוכל לחזור לבית הספר על בסיס ביצוע בדיקת אנטיגן מהירה ובדיקת PCR ביום השביעי עם תוצאה שלילית.

יגאל סלוביק: כך אפשר יהיה להמשיך ללמוד ולחסוך המון ימי בידוד לתלמידים שלא לצורך.

יגאל סלוביק: עד כאן סוגיית הקורונה.

יגאל סלוביק: מבחינת היערכות לפתיחת שנת הלימודים בהקשרי הבינוי.

יגאל סלוביק: הבינוי הוא בהחלט אירוע מאתגר, הוא מלווה אותנו לאורך זמן, והוא ימשיך וילווה אותנו גם שנים קדימה.

יגאל סלוביק: פה אנחנו נדרשים לעשות חשיבה מחוץ לקופסא.

יגאל סלוביק: הקצינו 406 מבנים יבילים חליפיים למבנים קבועים - בדגש על גני ילדים וכיתות.

יגאל סלוביק: השקענו 109,000,000 שקל בהנגשה פרטנית ופדגוגית לתלמידים.

יגאל סלוביק: 50,000,000 שקל הוקצו לחידוש מבנים.

יגאל סלוביק: תכנית החומש לתקצוב כיתות 2022-2026.

יגאל סלוביק: תוקצבנו על ידי האוצר ב-17,000 כיתות.

יגאל סלוביק: הצורך שלנו הוא כ-34,000 כיתות.

יגאל סלוביק: אנחנו בתכנית החומש, כמו שאתם רואים, אמורים להנגיש, להקצות, לבנות 3,400 כיתות מדי שנה, החל מ-2022 ועד 2026, כולל השנה הנוכחית.

יגאל סלוביק: אנחנו מקימים צוות עבודה אצלנו במשרד ביחד עם החשב הכללי ויחד עם אגף התקציבים באוצר כדי לראות איך אנחנו מאפשרים לעשות הרבה יותר ממה שמופיע כאן.

יגאל סלוביק: אם אנחנו ננסה רק 17,000 כיתות עד קצה החומש, אנחנו נגיע לקצה החומש עם פער הרבה יותר גדול ממה שנכנסנו לחומש הראשון.

יגאל סלוביק: אנחנו צריכים לייצר פה כל מיני דברים אחרים, כמו מתן הרשאות לרשויות שיש להן תקציב וגישורי ביניים מטעם הרשות על מנת לאפשר להן להתחיל ללוות, כמו הלוואה שאנחנו רוצים לקחת מהאוצר על-מנת לאפשר לנו בחומש לבנות 34,000 יחידות דיור, כמו לגבש פתרון ומענה למרחבים אורבניים צפופים שבהם אין יותר עתודות קרקע לבניית כיתות ואיך נכון לפעול במרחבים האלה על מנת לאפשר בנייה של בתי ספר חדשים, גנים חדשים, כיתות חדשות.

יגאל סלוביק: אנחנו נידרש לגבש תכנית אסטרטגית שלמה כבר בשנה הקרובה.

יגאל סלוביק: הכשרת בעלי תפקידים ברשויות ובבתי הספר בהקשרי ביטחון ובטיחות – אנחנו עם 1,226 קציני בטיחות במוסדות החינוך, עם 2,400 רכזי ביטחון, בטיחות וחירום בית ספריים, עם 8,400 פרחי הוראה וניהול, עם 25,640 הכשרות קיץ שנתיות ו-1,797 הכשרות בעלי תפקידים שבוצעו ברשויות המקומיות.

יגאל סלוביק: כשאנחנו מדברים בהיבטי התקצוב, ואני עשיתי הבוקר הערכת מצב לגבי מוכנות של מערכת החינוך ללמידה דיגיטלית הן באמצעות הזום והן בהקשר תוכניות למידה שנמצאות בפורטלים של משרד החינוך וכן הלאה, אז באמצעי הקצה אנחנו עם 137,000 מחשבים ניידים שנמצאים בקרב התלמידים, 12,000 מחשבים אצל מורים, ועם 51,408 מכשירים כשרים במגזר החרדי.

יגאל סלוביק: 4,300 בתי ספר פועלים בתכניות התקשוב, 180,000 מורים הוכשרו ללמד מרחוק.

יגאל סלוביק: 10,000 ש"ח יינתנו לבית ספר לרכישת תוכן דיגיטלי עם 26 ספקי תוכן, מה שיאפשר לבתי הספר לרכוש ספקי תוכן דיגיטליים נוספים על מה שמשרד החינוך מנגיש במסגרת הפורטלים השונים במערכי השיעור הבנויים והמתוקשבים שמונגשים גם לתלמידים וגם למורים.

יגאל סלוביק: מטרת העל, כמו שפתחה איתה השרה, היא להכשיר בוגרים ערכיים, בעלי ידע, מיומנויות וחוסן חברתי שתואמים את מועד המפגש שלהם עם החיים ועם שוק העבודה.

יגאל סלוביק: הבוגרים צריכים להיות אנשים עצמאים ומשכילים, תורמים למדינה, לחברה ולקהילה.

יגאל סלוביק: מה אנחנו הולכים לעשות על מנת לפגוש את הדבר הזה במעלה הדרך?

יגאל סלוביק: אנחנו נדרשים להתאים את המערכת לדמות הבוגר שאמורה לצאת בסופו של דבר אחרי קרוב ל-20 שנה, וזה על ידי קבלת הכלים שאותו הוא יקבל בתוך מערכת החינוך.

יגאל סלוביק: החל מינואר אנחנו מקווים להעביר לאחריותנו את גיל לידה עד גיל שלוש, מה שאומר שהתלמידים יהיו במערכת החינוך, לא כולל אקדמיה, סדר גודל של 20 עד 21 שנים.

יגאל סלוביק: אנחנו נדרשים לראות איך הרצף השלם הזה פועל על מנת שהבוגר שיוצא בקצה יוכל להיכנס בצורה חלקה לצבא, לאקדמיה ולחיים האזרחיים.

יגאל סלוביק: המנהל במערכת הוא המוקד שיביא להצלחה כללית של כל מה שאנחנו לא רוצים לעשות.

יגאל סלוביק: אנחנו נדרשים לתת לו את הכלים, להכשיר אותו לניהול בעידן החדש, להכשיר אותו לחינוך בעידן החדש.

יגאל סלוביק: אנחנו נשקיע את מרב המשאבים שלנו בפיתוח המנהלים בכלל בתי הספר, על מנת שיוכלו להשקיע בחזרה גם במורים שהם מנהלים וגם בתלמידים שלומדים בתוך בתי הספר.

יגאל סלוביק: אנחנו נידרש למדוד ולהעריך את ההשקעות שלנו.

יגאל סלוביק: במקומות שנראה שאנחנו משקיעים או פועלים בצורה שהאפקטיביות של מה שאנחנו מקבלים בהשפעה על דמות הבוגר לא מספיק טובה, נצטרך לבחון את עצמנו, לעשות תיקונים ושינויים.

יגאל סלוביק: גוף שלא מודד, שלא מעריך את עצמו, לא יכול להתקדם.

יגאל סלוביק: כל מה שדיברנו עליו עד עכשיו יחייב אותנו לבחון את המבנה הארגוני שלנו פנימה בתוך המשרד, איך אנחנו בתוך המשרד בונים מטה שהוא מטה מתקדם, תואם את הצרכים של מערכת החינוך הנוכחית, יודע לתת את המענים גם למחוזות וגם לבתי הספר.

יגאל סלוביק: אין ספק שהמטה יצטרך להצטמצם, להיות מטה קצת יותר רזה ממה שהוא עכשיו, על מנת להוריד את אותם משאבים לבתי הספר, למנהלים ולמחוזות למטה.

יגאל סלוביק: בסיכומו של עניין, והשרה פתחה בזה, אני רוצה יותר מאשר לתמוך בה ולומר שמערכת החינוך מוכנה לפתיחה שלה ב-1 בספטמבר.

יגאל סלוביק: היא לא תהיה פשוטה, היא לא תהיה קלה, יהיו לנו קשיים.

יגאל סלוביק: ביחד עם התלמידים, ביחד עם ההורים, ביחד עם המורים והמנהלים וכל האנשים שיושבים פה נוכל על השנה הזאת.

יגאל סלוביק: אם לא נצליח ולא נוכל על השנה הזאת, אנחנו נתפוס שנה נוספת של פערים חברתיים, רגשיים, פדגוגיים שההמשכיות שלהם בשנה שנייה נוספת רק יעמיקו ויגבירו את הפערים שנמצאים כאן שכולנו מחויבים לצמצום שלהם, לא להעמקה שלהם.

שרן השכל: תודה רבה, מנכ"ל משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, גברתי, שני דגשים נוספים בהיבט המיידי וגם לטווח הארוך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שזה לא יהיה קל, אבל מערכת החינוך היא הפתרון, היא לא הבעיה, גם כשאנחנו מדברים בהיבט של הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: היא תהיה אחת המערכות היותר מבוקרות שבה אפשר יהיה לנטר תחלואה, לבודד מאומתים, לאפשר סביבה בטוחה.

יפעת שאשא ביטון: בעקבות היקף הבדיקות שאנחנו עומדים לקיים, ואנחנו מדברים על מעל מיליון בדיקות עבור התלמידים, אנחנו נגלה מספרים של מאומתים שאנחנו אולי לא הכרנו לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: בזכות הבדיקות שנקיים נזהה הרבה מאוד מאומתים.

יפעת שאשא ביטון: בשורה "טובה" בכך היא שנוכל לבודד מאסה קריטית של מאומתים שאילולא היינו פותחים את השנה והיינו בודקים אותם רגע לפני פתיחת שנת הלימודים, הם היו ממשיכים להסתובב בתוך הקהילה.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שחלקם היו מגיעים לערב החג, יושבים עם סבא וסבתא כשהם מאומתים.

יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך היא חלק מהמאמץ הכולל להתמודדות עם נגיף הקורונה.

יפעת שאשא ביטון: אני שומעת הרבה מאוד שיח סביב העניין של ימי בידוד, שלא רוצים להיות מבודדים לפני החגים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, הורים שיצטרכו להיות מבודדים בגלל ילד מאומת או בגלל ילד שנכנס לבידוד, לפחות זה יהיה על חשבון ימי חג, לא על חשבון ימי עבודה.

יפעת שאשא ביטון: גם את הדבר הזה צריך לקחת בחשבון.

יפעת שאשא ביטון: ראיתי שרצה בכל מיני מקומות הדוגמה שנתתי על תנ"ך, על פחות פרקים בתנ"ך.

יפעת שאשא ביטון: זה פחות פרקים בתנ"ך, זה פחות תרגילים במתמטיקה.

יפעת שאשא ביטון: לא יעשו 20 תרגילים בשיעור, יתרגלו 10 תרגילים בשיעור, ילמדו פחות טקסטים בספרות, פחות טקסטים בהיסטוריה.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון לגבי כל מקצוע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נאפשר למורים לגלות קשב לכיתה, לתלמידים שנמצאים שם.

יפעת שאשא ביטון: אם צריך לעצור רגע ולעשות משהו אחר כדי לראות שכולם נמצאים, שכולם מחוברים, שהגענו עד אחרון התלמידים, זה יהיה בכל מקצוע.

יפעת שאשא ביטון: אולי נלמד פחות תוכן, אבל נדאג שהילדים יהיו איתנו.

יפעת שאשא ביטון: ילד שלא פנוי ללמידה לא ילמד ולא ישיג כלום, לא משנה כמה שעות ניתן לו, כמה תרגילים ניתן לו, כמה פרקים נלמד אותו בכל אחד מתחומי התוכן.

יפעת שאשא ביטון: לכל מי שנבהל, ואני אומרת את זה כמי שלימדה תנ"ך כחלק מהוראה של תנ"ך, ספרות וכישורי חיים ביחד, אין פה פגיעה במקצוע, יש פה מהות ורעיון.

יפעת שאשא ביטון: קודם תגייסו את הילדים, תראו שאנחנו מחברים אותם חזרה, מאפשרים להם לסגל מיומנויות למידה מחדש.

יפעת שאשא ביטון: הילדים שלנו הם אחרי שנה וחצי ללא שגרה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, זה לא פשוט.

יפעת שאשא ביטון: תעשו קודם את זה, כל השאר אפשר יהיה לבנות על כך.

יפעת שאשא ביטון: מילה לגבי הטווח הרחוק.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו תכניות וחזון גם לטווח הארוך, אבל חשוב לנו לבסס את השנה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: במהלך השנה הזאת נקיים מפגשים יחד עם המורים, המנהלים, ההורים ואנשים שבשטח, כדי לבנות את התכניות ארוכות הטווח - אוטונומיה שאנחנו רוצים לתת למנהלים, שינוי שיטת הבגרויות וקידום תכניות לאומיות נוספות בתוך מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: את זה אי אפשר לעשות בחודשיים.

יפעת שאשא ביטון: לא רציתי לבוא עם שום רעיון שיטלטל את המערכת כי המערכת טולטלה גם ככה בשנה וחצי האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה שהדבר הזה יחכה לתהליכי עומק בשנה הקרובה ואפשר יהיה ליישם בטווח הארוך.

שרן השכל: תודה רבה לך, שרת החינוך, ותודה רבה למנכ"ל משרד החינוך.

שרן השכל: ניתן את זכות הדיבור למזכ"לית הסתדרות המורים, יפה בן דוד.

יפה בן דוד: תודה רבה, יושבת-ראש הוועדה, שלום לכולם.

יפה בן דוד: אני רוצה לומר שעמדתנו הייתה ונשארה עקבית - שאנחנו בעד פתיחת שנת הלימודים.

יפה בן דוד: אנחנו בעד פתיחת שנת הלימודים משתי סיבות.

יפה בן דוד: יש את הסיבה הפדגוגית-חינוכית, ויש את הנושא הבריאותי שאנחנו לא נכנסים אליו כי אנחנו לא מתמצאים בבריאות.

יפה בן דוד: בקבינט הקורונה האחרון שהשתתפתי, וזה בזכות שרת החינוך שדרשה את השתתפותי, ישבו מומחים, פרופסורים שהם בכירי משרד הבריאות, שאמרו בצורה חד משמעית ופה אחד שצריך לפתוח את שנת הלימודים.

יפה בן דוד: קיבלנו ילדים מרוסקים אחרי שנה מאוד קשה.

יפה בן דוד: צוותי ההוראה התגייסו ועשו עבודה נפלאה כדי להרים את הילדים האלה.

יפה בן דוד: אני חושבת שהמענה הרגשי היה הכי חשוב.

יפה בן דוד: נכון, הפדגוגיה חשובה, אבל קודם כל הצד הנפשי.

יפה בן דוד: הנפש של הילד היא הכי חשובה, כי אם הנפש לא פנויה אתה לא יכול ללמד אף אחד.

יפה בן דוד: זה המקום להודות לכל המנהלים ולצוותי החינוך על העבודה והעשייה שלהם, על מה שהם עשו עם התלמידים.

יפה בן דוד: אנחנו לא רוצים לחזור לשם.

יפה בן דוד: אנחנו רוצים להמשיך ממה שהתחלנו, להתקדם בצד הרגשי, בפרט בארבעה-חמישה ימים.

יפה בן דוד: אנחנו רוצים להמשיך את הקטע החברתי ואת הטיפול הנפשי עם כל הצרכים.

יפה בן דוד: זה המקום להודות לצוותי ההוראה ולמנהלים, בלעדיהם לא הייתה נפתחת השנה.

יפה בן דוד: מי שהתגייס הכי הרבה הם צוותי ההוראה והמנהלים.

יפה בן דוד: יש משהו שאני מוחה עליו בכל תוקף.

יפה בן דוד: כולם מדברים על עובדי הוראה שלא מתחסנים.

יפה בן דוד: למעלה מ-90% מצוותי ההוראה התחסנו, כשהממוצע הארצי הוא רק 70%.

יפה בן דוד: עובדי ההוראה גילו אחריות, הלכו להתחסן.

יפה בן דוד: אז נכון, יש בין 9% ל-10% שטרם התחסנו.

יפה בן דוד: חלקם כתוצאה מבעיות בריאותיות שלא יכולים להתחסן ויצטרכו לעשות בדיקות, חלקם מתוך אידיאל.

יפה בן דוד: אי אפשר לחבוט כל הזמן בעובדי ההוראה.

יפה בן דוד: חברים, בלי עובדי הוראה אין לכם מערכת חינוך.

יפה בן דוד: בואו תתחילו להתייחס לצדדים החיוביים, כי יש הרבה צדדים חיוביים ואיכותיים בצוותי ההוראה.

יפה בן דוד: אני לא אתן שתהיה החרגה רק לצוותי ההוראה בנושא של הכניסה למוסדות.

יפה בן דוד: מה יהיה דינם של עובדי הוראה שלא ירצו להתחסן או להיבדק?

יפה בן דוד: דינם יהיה כמו צוותי הרפואה.

יפה בן דוד: אני לא מבינה למה התקנות מתעכבות.

יפה בן דוד: דיברנו ביום ראשון בערב בקבינט, אנחנו אוטוטו בפתיחת שנה.

יפה בן דוד: אני חושבת שצריך להוציא את התקנות האלו מיד.

יפה בן דוד: חברים, אם רוצים לקדם את מעמד ציבור עובדי ההוראה, צריך לדון בהסכמי השכר.

יפה בן דוד: השכר הוא חלק מהמעמד.

יפה בן דוד: אי אפשר לתת להם כל מיני תפקידים שלא מסמכותם, לא מאחריותם ולא לשם כך הם באו והתגייסו למערכת החינוך.

יפה בן דוד: באו ואמרו מלכתחילה: בואו ניתן לצוותי החינוך לבדוק את התו הירוק.

יפה בן דוד: חברים, לא נעשה את זה, זה לא תפקידנו.

יפה בן דוד: שהרשויות ימנו מישהו שיצטרך לבדוק את התווים הירוקים.

יפה בן דוד: אסור להכניס את צוותי ההוראה למצבים ולחיכוכים שהם לא בריאים עם ההורים.

יפה בן דוד: הרי כל מערכת החינוך בנויה על יחסי אמון בין ההורים למורים.

יפה בן דוד: בואו נשאיר אותם בדברים שהם הכי טוב יודעים לעשות - חינוך והוראה.

יפה בן דוד: אנחנו היינו נגד הרפורמה של החינוך המיוחד.

יפה בן דוד: אנחנו לא נגד השילוב, אנחנו בעד לשלב את הילדים, אבל הרפורמה הייתה שגויה.

יפה בן דוד: אני שמחה ששרת החינוך אמרה שהיא הולכת לפתוח את כל הנושא של החינוך המיוחד.

יפה בן דוד: אם אתה לוקח את הילד מהחממה שהוא נמצא במסגרת החינוך המיוחד ומכניס אותו לכיתה רגילה, אתה לא נותן לו מענה, לא עשית בזה כלום.

יפה בן דוד: אלה דברים שצריך לטפל בהם.

יפה בן דוד: יש מחסור גדול מאוד באנשים הטיפוליים, במקצועות הפרא-רפואיים.

יפה בן דוד: יש מחסור גדול שצריך לטפל בו.

יפה בן דוד: אנחנו כל שנה ושנה סוחבים מחסור גדול.

יפה בן דוד: השנה התווסף לנו, מה שלא היה לנו בעבר, מחסור של גננות בחינוך המיוחד.

יפה בן דוד: פותחים גנים בלי גננת.

יפה בן דוד: יש מחסור גדול מאוד בעובדי הוראה.

יפה בן דוד: אם לא נטפל בשכר של ציבור עובדי ההוראה, גם בשכר של המורים וגם בשכר של המנהלים, לא יישארו לנו מנהלים, לא יישארו לנו מורים וגננות איכותיים במערכת.

יפה בן דוד: אנחנו רוצים לקבל אנשים איכותיים למערכת ולשמור עליהם.

יפה בן דוד: בחמש השנים האחרונות, לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, למעלה מ-28% עזבו את מערכת החינוך.

יפה בן דוד: צריך שתהיה פחות בירוקרטיה, צריך לתת גמישות ניהולית.

יפה בן דוד: לא רק גמישות במילים, אלא תכל'ס במעשים.

יפה בן דוד: שאלו אותי - את חוששת מפתיחת מערכת החינוך.

יפה בן דוד: אני חושבת שבן אדם שלא חושש אי אפשר להגדיר כאדם.

יפה בן דוד: בוודאי שיש לנו חששות.

יפה בן דוד: כולנו חוששים מדבר כזה או אחר, אבל אנחנו לא נותנים לחשש לגבור עלינו.

יפה בן דוד: בסיטואציה הקשה שבה הפחיתו לנו את המשאבים בצורה משמעותית ביותר משנה קודמת אנחנו צריכים לפתוח את השנה, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מסתדרים.

יפה בן דוד: צריך לתת את הגמישות הניהולית למנהלי בית ספר איזה מקצועות ללמד, ואם צריך, גם לקצר את היום, כי אנחנו רוצים מערכת לימודית שתהיה סדירה ורציפה.

יפה בן דוד: יש לי חששות בנושא של הבדיקות שמתבצעות על ידי ההורים.

יפה בן דוד: ראינו את ההתנהלות שלהם כשהם היו צריכים לחתום על הצהרות בריאות.

יפה בן דוד: חלק נתנו שבוע מראש, לחלק אמרו: אתם לא יכולים להיכנס, חכו במקום.

יפה בן דוד: חברים, האחריות הזאת כבדה על ההורים, לכן אני לא יודעת אם האחריות הזאת תעמוד.

יפה בן דוד: השקיעו מיליוני שקלים בנושא של בדיקות, לכן חייבת להיות אכיפה.

יפה בן דוד: ברגע שאין אכיפה לדבר, הדבר מתמסמס.

יפה בן דוד: אמרתי להורים, תעשו לשם הבריאות של הילדים שלכם, אם הם יוצאים חיוביים תשאירו אותם בבית.

יפה בן דוד: זה המקום לאחל שתהיה לנו שנה טובה, שנה בריאה.

יפה בן דוד: אנחנו נרגשים לא פחות מהילדים וההורים.

יפה בן דוד: כולנו נרגשים, גם צוותי ההוראה נרגשים לפתוח את שנת הלימודים.

יפה בן דוד: בעזרת השם נעשה ונצליח.

שרן השכל: אמן.

שרן השכל: תודה רבה, יפה בן דוד.

שרן השכל: בעניין הבדיקה של התו הירוק, אני לא יודעת עד כמה הדבר הזה קשה.

שרן השכל: הרי האינטרס של כל ההורים זה שבכיתה שיש בה 70% מחוסנים יוכלו להמשיך ללמוד בצורה שגרתית ככל הניתן.

שרן השכל: אני מאמינה שרוב ההורים ישלחו את אותו אישור למורה, משום שאחרת הם יצטרכו לשבת בבית.

שרן השכל: כמו שבודקים נוכחות בתחילת השיעור, כך אחת לחודש או בתחילת שנה יבדקו את מספר התלמידים המחוסנים, את האחוזים שלהם בתוך כיתה.

שרן השכל: יש כמה נושאים שעלו בוועדה שעומדים בסימן שאלה לקראת פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: הדבר הראשון זה מעונות היום שנמצאים בסימן שאלה מאוד גדול כבר כמה חודשים.

שרן השכל: לא יודעים אם הם עוברים למשרד החינוך, אם הם עוברים למשרד הכלכלה, איפה הם נמצאים.

שרן השכל: מגיעים לוועדה המון שאלות בעניין הזה.

שרן השכל: לפני שלושה שבועות הציג מנכ"ל משרד הבריאות את מתווה "מגן חינוך".

שרן השכל: אתמול הודעתי למשרד הבריאות שאנחנו דורשים את התקנות.

שרן השכל: אני לא יודעת מדוע משרד הבריאות טרם הביא את הדברים לשולחני.

שרן השכל: הם הבטיחו לי שהיום בבוקר זה יהיה על שולחן ועדת החינוך, אבל עד עכשיו אנחנו ממתינים למתווה על-מנת שהוועדה תוכל לעבור עליו ולאשר אותו.

שרן השכל: הדבר השני שהעלתה מזכ"לית הסתדרות המורים זה המחסור במורים.

שרן השכל: אגב, היה פה דיון בעניין מחסור במנהלים, בעניין ההכשרה שהמנהלים לא מקבלים כאשר הם נכנסים לתפקיד.

שרן השכל: הייתה כתבה על כך שיש מחסור של למעלה מ-10,000 מורים.

שרן השכל: אני אשמח לקבל תשובות בעניינים האלה.

שרן השכל: חבר הכנסת סופר, בבקשה.

אופיר סופר: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, אני שמח שהוויתור על מערכת החינוך והוויתור על הלימודים לא נתפס כדבר טריוויאלי.

אופיר סופר: בגל הקודם הייתי מחברי הכנסת הראשונים שקראו לפתוח את מערכת החינוך לצד הכלכלה.

אופיר סופר: עכשיו אני חושב שלא נכון יהיה לפתוח את שנת הלימודים ב-1 בספטמבר.

אופיר סופר: אם אנחנו עומדים היום על קרוב לשני מיליון מחוסנים שהאפקטיביות שלהם כעבור 10 ימים מגיעה ל-95%, בעוד שלושה שבועות נעמוד עם מערכת הגנה מאוד מאוד גבוהה, ואז המפגש של התלמידים עם מערכת החינוך יהיה הרבה פחות טראומטי, אנחנו נקבל מערכת חינוך הרבה יותר סדורה, הרבה יותר בריאה וחזקה.

אופיר סופר: גברתי השרה, דיברת על ניהול סיכונים.

אופיר סופר: אני חושב שלאחר שהתקבלה החלטה, שהיא החלטה יחסית לא פשוטה, יש מאמץ גדול לנהל את הסיכונים בצורה נכונה ולהקטין את היכולת של התפשטות הנגיף ואת החוויה הטראומטית.

אופיר סופר: נזכיר שארבעה ימים לאחר הפתיחה יש לנו את ראש השנה, שזה חתיכת מפגש, ואחר כך את סוכות.

אופיר סופר: אני יודע שהנהגת ההורים הארצית עושה המון עבודה כדי לרתום את ההורים לאכוף את הבדיקות על התלמידים, אבל אני חושב שיהיה נכון גם מצידנו לאכוף את הבדיקות בצורה חד משמעית.

אופיר סופר: זאת צריכה להיות עמדה ברורה וחד משמעית.

אופיר סופר: נקודה שנייה שאני חושב שצריך לקבל לגביה החלטה לפחות ל-11 ימים הקרובים של חודש ספטמבר - שמורים לא מחוסנים לא ילמדו.

אופיר סופר: אני מבין שהיום יש דיון בקבינט שעשוי לגעת בהקשר הזה ולהשליך על המורים הלא מחוסנים.

אופיר סופר: אם לא תתקבל החלטה בעניין, יכול להיות שלגבי 11 הימים האלה צריך לנהוג אחרת.

אופיר סופר: אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב על כל רעיון יצירתי כשאנחנו נכנסים לשנת הלימודים, אנחנו צרכים לעשות את זה עקב בצד אגודל.

אופיר סופר: אני חושב שהמהלך של פתיחת שנת הלימודים הוא לא נכון, הוא מהלך אמיץ מבחינתך, גברתי השרה.

אופיר סופר: רוח המשרד והשרה צריכה להיות כזאת שצריכים ללכת על שיעורים יותר פתוחים בבתי הספר, לקיים מפגשים חברתיים.

אופיר סופר: גם ככה מדובר בימים הראשונים.

אופיר סופר: בגלל שבראש השנה אנחנו צפויים למפגש משפחתי גדול וככל הנראה גם לא יהיו הגבלות מיוחדות, הייתי מוסיף בדיקת אנטיגן מיד לאחר ראש השנה.

אופיר סופר: אם נצליח להתמודד עם החמישה ימים עכשיו ועם החמישה ימים אחר כך, עשינו את זה.

אופיר סופר: אני חושב שמדובר במשימה מאוד מאוד מורכבת.

אופיר סופר: ככל שנרכז מאמץ ונקטין את הסיכונים, זה יהיה הצעד הנכון.

שרן השכל: תודה רבה, חבר הכנסת סופר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס לדברים שאת אמרת, גברתי היושבת-ראש.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל, הנושא של הגיל הרך.

יפעת שאשא ביטון: הלוואי והוא היה אצלנו, אבל הוא עדיין לא.

יפעת שאשא ביטון: המעונות לגיל הרך יעברו למשרד החינוך, בעזרת השם, ב-1 בינואר.

יפעת שאשא ביטון: כרגע נעשית עבודת מטה משותפת של שני המשרדים כדי לבצע את העברה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: המעונות חונים כרגע במגרש של משרד הכלכלה.

מיכל רוזין: הבעיה שהם נפתחים ב-1 בספטמבר, לא ב-1 בינואר, ואף אחד לא פותר את הבעיות שלהם עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: יש להם משרד, יש להם את האגף למעונות יום שנמצא במשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אני מנהלת איתם שיח מתוך זה שזה בנפשי כבר הרבה מאוד שנים, אבל מקור הסמכות הוא שם.

יפעת שאשא ביטון: יצא לי לנהל איתם דיאלוג לגבי פתיחת שנת הלימודים בהיבט של הקורונה, בהיבט של מתווים מיוחדים.

יפעת שאשא ביטון: הצגתי בפניהם את מה שעלה בקבינט, אבל שוב, כמו שאני אומרת, האחריות שלנו והסמכות שלנו תינתן רק בעוד מספר חודשים.

מיכל רוזין: אולי אפשר, השרה, להציע שתעשו איזה שהוא צוות בין משרדי, כי אני יודעת שגם הרווחה מעורבים, גם הכלכלה וגם החינוך.

מיכל רוזין: עד ה-1 בינואר שזה עובר לאחריותך, ואני שמחה על כך, תנסו לעשות איזה שהוא סנכרון בין שלושת המשרדים.

מיכל רוזין: הם נפגשים איתך, הם נפגשים עם השרה ברביבאי.

יפעת שאשא ביטון: הם שוחחו עם שתינו אתמול, ויש צוות שכבר הוקם.

מיכל רוזין: אפשר לעשות משהו כוללני יותר שישבו איתם ביחד.

יפעת שאשא ביטון: מיד עם כניסתי לתפקיד, ביקשתי מיפוי לגבי המחסור במורים שקיים, כדי שנוכל להתחיל תהליך של הכשרות מורים למקצועות שאנחנו מזהים שעלול להיות בהם מחסור.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של למידה במרחבים פתוחים, הוצאנו הרבה מאוד הנחיות איך לעודד למידה בחוץ ועוד פעולות אחרות שמנהלי בתי הספר יוכלו לבחור איך לבצע.

יגאל סלוביק: אני רוצה להגיד משהו על בדיקות האנטיגן, כי דיברתם פה על האכיפה של הבדיקות.

יגאל סלוביק: בדיקת האנטיגן רלוונטית ל-24 שעות, היא נותנת תמונת מצב של יום אחד.

יגאל סלוביק: אנחנו מבקשים מההורים לבדוק את הילדים ב-31 לחודש, על מנת לקבל את תמונת המצב של המאומתים באותו ערב, שהם לא יגיעו למחרת בבוקר לבית הספר.

יגאל סלוביק: ההימנעות של אותם תלמידים מלהגיע לבית הספר היא הרווח של המבצע הזה.

יגאל סלוביק: עכשיו נשאלת השאלה - אם אני מקבל תמונת מצב של יום אחד, מה אני עושה עם היום שאחרי?

יגאל סלוביק: כל מי שנבדק, ביום שאחרי צריך להיבדק שוב על מנת להגיע לבית הספר.

יגאל סלוביק: אנחנו לא נמצאים במדיניות בדיקות של כל יום.

יגאל סלוביק: היו לנו על זה דיונים משפטיים רחבים.

יגאל סלוביק: אני מניח שנפיק את הלקחים מהמבצע הנוכחי לגבי בדיקת אנטיגן 2.

יגאל סלוביק: חשוב להבין, האנטיגן נותן לנו תמונת מצב לאותו יום שבו ערכנו את מבצע הבדיקות.

יגאל סלוביק: גם כשאתה עושה בדיקת אנטיגן בקהילה, משרד הבריאות נותן לך תו ירוק ל-24 שעות בלבד, לעומת PCR שנותן ל-72 שעות.

יגאל סלוביק: היו לנו בעיות משפטיות בסוגיה הזאת, בעיות של האם נכון להגיד לתלמידים שבגלל זה לא לבוא ב-1 לחודש לבית הספר.

יגאל סלוביק: אני מבין את המתח במה שאומרת יפה.

אופיר סופר: איזה פעולות אתם עושים?

יגאל סלוביק: בתוך הערכה יש להורים טופס דיווח.

יגאל סלוביק: ההורים מתבקשים למלא טופס דיווח שאומר: הילד ישראל ישראלי נבדק, התוצאה היא שלילית.

יגאל סלוביק: עם זה הוא מגיע לבית הספר.

יגאל סלוביק: מי שנמצא חיובי חייב ללכת כדי לעשות בדיקת PCR בקהילה.

יגאל סלוביק: החיובי הסופי שלו יהיה רק אחרי בדיקת PCR, ואז הוא הולך לבידוד.

יגאל סלוביק: יהיו כאלה שיימצאו באנטיגן חיוביים וב-PCR שליליים, כי יש תמהיל מסוים של false positive בבדיקות האלו, כמו שיש גם false negative.

יגאל סלוביק: אין 100% שלמות.

יגאל סלוביק: חשוב להבין את האירוע הזה.

יגאל סלוביק: על אנטיגן 2 אנחנו נלמד.

יגאל סלוביק: ראש הממשלה החליט היום על מבצע אנטיגן 2 שיתבצע מיד עם החזרה מחופשת סוכות.

יגאל סלוביק: המגזר החרדי עושה את הבדיקות שלו אחרי ראש השנה.

אופיר סופר: מה הבעיה שיהיה דיווח למורים, להכריח דיווח על ביצוע הבדיקה?

יגאל סלוביק: הסוגיה היא לא הדיווח.

יגאל סלוביק: הסוגיה שעלתה בדיונים כשיצאנו לדרך הייתה: האם אני יכול לשלול מתלמיד להיכנס לבית הספר בגין זה שההורים לא נתנו לו את הדיווח, כן או לא.

יגאל סלוביק: היו אמירות חד משמעיות של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

אופיר סופר: היועץ המשפטי של הממשלה אסר?

יגאל סלוביק: זאת הייתה האמירה.

שרן השכל: האם ממי שמסרב לבדוק את הילד שלו אתה שולל חוק חינוך חינם?

אופיר סופר: אנחנו לא יכולים להקל בזה ראש.

שרן השכל: אני לא מקלה בזה ראש בכלל.

שרן השכל: התלמידים יודעים שהם אמורים לעשות בדיקה.

שרן השכל: זה מדהים עד כמה ילדים הם סוכנים של שינוי.

שרן השכל: אם הם יודעים שצריכה להיות בדיקה, הם באים להורים ואומרים: אנחנו צריכים לעשות בדיקה.

שרן השכל: זה כמו שהיה עם החינוך על הפרחים המוגנים, שהילדים היו באים להורים ואומרים להם: אסור את זה לקטוף.

שרן השכל: בשבועות האחרונים מצאנו בבדיקות הרנדומליות האלו 1,000 ילדים בממוצע חולים.

שרן השכל: אותם הצלחנו לבודד.

שרן השכל: שרת החינוך אומרת שעכשיו נקבל מאסה קריטית שאותם נדע לבודד.

שרן השכל: איפה שהוא יש גם אחריות אישית על ההורים.

יגאל סלוביק: חילקנו למעלה מ-1,932,000 בדיקות נכון להיום.

יגאל סלוביק: אני מניח שבמהלך היום נגיע ל-2,000,000 בדיקות כמו שתכננו.

יגאל סלוביק: יש הבדל בין משהו שאתה עושה חד פעמי, לבין משהו שאתה עושה ברוטינה - כן בדקתי חום, לא בדקתי חום, שזה מאבד מהערך שלו.

יגאל סלוביק: לגבי צוותי הוראה לא מחוסנים – תראו, אמורות לצאת היום התקנות, והתקנות יאסרו על צוותי הוראה לא מחוסנים שגם לא מוכנים להיבדק להיכנס לגנים, לבתי הספר ולצהרונים.

יגאל סלוביק: זאת ההחלטה.

יגאל סלוביק: ראש הממשלה תיקף את זה היום, הנחה את המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ואת משרד הבריאות להוציא את התקנות בהקשר הזה שייכנסו לתוקף עוד לפני 1 בספטמבר.

יגאל סלוביק: אם לא נוציא אותן היום, הרי התוקף שלהן ילך.

שרן השכל: מירום שיף, יושב-ראש הנהגת ההורים, לרשותך שלוש-ארבע דקות להציג את האתגרים ואת דבריהם של הורי תלמידי ישראל.

מירום שיף: ה-1.9 זה יום חג בכל שנה והשנה במיוחד.

מירום שיף: נעשה מאמץ משותף ועצום לפתוח את שנת הלימודים בצורה תקינה, כדי שהילדים שלנו יחוו שנה לגמרי אחרת ממה שהם חוו בשנה האחרונה, כדי לתת להם מענה רגשי וחברתי בצורה אחרת, לא שיהיו בזום הנוראי הזה שגרם לכל התחלואים – בדידות, התמכרויות, וכל דבר רע שיכול היה להיות.

מירום שיף: אני רוצה להגיד תודה לשרת החינוך שהובילה את זה, למנכ"ל משרד החינוך ולכל הצוות על המאמץ העצום כדי שבאמת הילדים שלנו יחוו חוויה אחר.

מירום שיף: אנחנו נמצאים היום ב-30 באוגוסט.

מירום שיף: ב-30 באוגוסט אין תקנות בריאות איך צריך להתנהל בתוך מערכת החינוך.

מירום שיף: זה משהו שהוא לא תקין.

מירום שיף: אי אפשר שהן לא יצאו, זה פשוט לא יכול להיות.

מירום שיף: מנהלות בתי הספר הן היחידות שיכולות לאכוף את הדברים, אבל זה לא תפקידן, זה לא מה שהן צריכות לעשות ב-1 בספטמבר.

מירום שיף: הן לא יכולות לעשות את הכל, וגם אי אפשר לבקש את זה מהן.

מירום שיף: צריכים לדאוג שיצאו תקנות בצורה סדירה.

מירום שיף: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת כדי לפנות לראש הממשלה ולומר לו שההחלטה שהתקבלה ביום ראשון שעבר בקבינט הקורונה שהוזמנתי אליו לגבי פתיחת שנת הלימודים, ועל כך אני מודה לכם, הייתה צריכה להיות סופית.

מירום שיף: אי אפשר כל יום ויום לדון בהחלטה מחדש בתקשורת, להגיד, "אולי תיפתח, אולי לא תיפתח".

מירום שיף: צריך להבין, זו לא ספינה, זה צי של אוניות.

מירום שיף: אנשים צריכים להתכונן בצורה ברורה, לפתור בעיה אחרי בעיה, ויש המון בעיות בדברים האלה.

מירום שיף: לא יכולים להיות הספקות האלה, צריך לקבל החלטה.

מירום שיף: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, תצהיר ששנת הלימודים נפתחת ב-1 בספטמבר.

מירום שיף: זה יהיה נורא אם זה לא יקרה, בעיקר לילדים שלנו.

מירום שיף: אני חושב שההחלטה שהתקבלה בתיכונים היא החלטה לא ישימה.

מירום שיף: בדיקה של 70% בערים אדומות בכיתות היא לא רלוונטית למערכת החינוך העל-יסודית.

מירום שיף: יש בבית ספר העל יסודי חמישה, שישה סוגים של כיתות שאין לגביהן נתונים.

מירום שיף: צריך לעשות את זה שכבתי.

מירום שיף: הגיע הזמן שנקבל החלטות ישימות.

מירום שיף: ההחלטה שלא מאפשרים להוסיף בדיקות לילדים שלנו בכיתות שלא מגיעים ל-70% מחוסנים, זו החלטה נוראית.

מירום שיף: אין מקום שבו ילד לא יכול לעשות בדיקה כדי להיכנס.

מירום שיף: למה בבית ספר לא?

מירום שיף: אם כולנו מבינים את החשיבות, הגיע הזמן שנקבל את ההחלטה הזאת.

מירום שיף: אין פתרון לילדים בסיכון בריאותי.

מירום שיף: אני חושב שהפתרון שיש הוא לא מושלם.

מירום שיף: אני פונה אליך, יפה, כי אני יודע כמה חשובים לך הדברים האלה.

מירום שיף: אנחנו צריכים לשבת ביחד כדי לפתור את הדבר הזה, כי גם להם מגיע לחוות את בני גילם, את המבוגר האחראי.

מירום שיף: אני בטוח שביחד אפשר לפתור את זה.

יפה בן דוד: יש מתווה.

מירום שיף: המתווה הוא לא מושלם, רחוק מלהיות מושלם, ואני חושב שאפשר לפתור אותו בצורה הרבה יותר טובה.

מירום שיף: המתווה הזה מטיל המון אחריות עלינו כהורים, אם זה למלא את ההוראות, לדאוג שהילדים שלנו ייבדקו ב-31 לחודש, לחנך את הילדים שלנו לדברים האלה.

מירום שיף: לי אין ספק מה יקרה.

מירום שיף: אין לי ספק שרוב ההורים ייקחו את האחריות בשתי ידיים.

מירום שיף: כהנהגת הורים ארצית הוצאנו מכתב לכל בתי הספר ולכל הורה במדינת ישראל שבו ביקשנו לקיים את בדיקת האנטיגן ב-31 לחודש.

מירום שיף: שלחנו סרטון שמשרד החינוך הכין שמראה כיצד לבצע את הבדיקה הזאת.

מירום שיף: האחריות היא קודם כל אחריות מוסרית כלפי הילדים שלנו, כלפי החברים שלהם, כלפי בני משפחותיהם, כלפי אנשי הצוות.

מירום שיף: אני קורא מפה לכולם לבצע את זה.

מירום שיף: אין לי בכלל ספק שזה יתבצע בצורה הטובה ביותר.

מירום שיף: בבקשה, כל מי שממונה על מערכת החינוך, וזה לא רק משרד החינוך, זה גם משרד הבריאות, משרד האוצר, ראש הממשלה, בואו כולנו נתגייס ביחד.

מירום שיף: יש לנו שנה מאוד מורכבת.

מירום שיף: נעשה פה מאמץ אדיר.

מירום שיף: רק בשותפות מלאה של כולנו יש סיכוי לעבור אותה בשלום.

מירום שיף: אני מאחל לכולם שנת לימודים פורייה.

מירום שיף: תודה לכולם על כל המאמץ הגדול, אני מבטיח שנעשה את זה בשותפות אדירה.

שרן השכל: תודה רבה לך.

שרן השכל: חבר הכנסת יוסי שיין, בבקשה.

יוסף טייב: אני מתרגש לפני ה-1 בספטמבר, זה לא 1 בספטמבר רגיל.

יוסף טייב: לכל מי שמוביל את ילדו זאת התרגשות עצומה.

יוסף טייב: ההתרגשות היא לא סתם, היא באמת נובעת מאהבה גדולה.

יוסף טייב: תיארו מקודם ספינות.

יוסף טייב: זו לא ספינה, זה נושאת המטוסים של ישראל שאתם מובילים.

יוסף טייב: לא בכדי התקציב של מערכת החינוך הוא התקציב הגדול ביותר בישראל שהולך וגדל כל שנה בהתאם.

יוסף טייב: אני מצטרף לחבריי ומברך את שרת החינוך, את מנכ"ל המשרד, את הגברת בן-דוד ואת כל הגורמים על ההחלטה.

יוסף טייב: זו באמת החלטה אמיצה שאני חושב שאין בילתה.

יוסף טייב: זה לא משנה אם זה עוד אנטיגן או פחות אנטיגן, צריך לפתוח את מערכת החינוך.

יוסף טייב: ברגע שפתחת את מערכת החינוך, אתה צריך להבין שא', מדובר בספינה עצומה, וב', שאנחנו ספינות קטנות מאוד בתוך הספינה העצומה הזאת.

יוסף טייב: אני לא מדבר על הסקטורים בחברה הישראלית, אם זה הסקטור החרדי, הערבי וכו', אלא על כל ילד וילדה, על כל בית ספר ובית ספר, על כל כיתה וכיתה.

יוסף טייב: את המורים, את התלמידים ואת ההורים צריך לגייס לתוך המערכת.

יוסף טייב: אני אומר לשרת החינוך ולמנכ"ל משרד החינוך, יש לכם הזדמנות יוצאת דופן בלמידה תחת משבר כזה.

יוסף טייב: אם תמנו צוותים של למידה ובקרה, תראו שיהיו לכם לקחים פנטסטיים של התקדמות ושיפור של המערכת לעתיד.

יוסף טייב: יש גידול של 13% במספר התלמידים בעשור האחרון.

יוסף טייב: יש גידול של 38% מבחינת מורים, שזה גידול עצום.

יוסף טייב: יש לנו גידול של 76% בחינוך המיוחד, מה שמראה לנו לאן החברה הולכת מבחינת הערכים יש לנו גידול של 70% מבחינת הכיתות.

יוסף טייב: יש לנו המון נתונים שמאפשרים לנו להסתכל על הדברים הגדולים בתוך המערכת.

יוסף טייב: אני סבור שבשלב הזה שבו אנחנו מנהלים את המערכת הזאת בתוך הקורונה, שזה משבר יוצא דופן, צריך לתת לשחקנים המרכזיים שיושבים כאן, אם זה אנשי משרד החינוך, המורים, ההורים וכן הלאה, לראות כמה הם עוסקים בחינוך וכמה בקורונה.

יוסף טייב: אני לא יכול לתת עצות, אני רק אומר שזה כל הזמן צריך להיות לנגד עיניהם.

יוסף טייב: ראיתי את מנכ"ל משרד החינוך בתדרוך שהוא עשה לנו באחת הוועדות שישבנו כאן

יוסף טייב: בזום לגבי מספר הבדיקות וכן הלאה.

יוסף טייב: פיתחת מומחיות בנושא הזה.

יוסף טייב: מומחיות בנושא החינוך צריכה להיות בתוך המשבר הזה.

יוסף טייב: צריך לראות איך מפרקים ספינות כל כך גדולות.

יוסף טייב: אני לא אומר לפרק את משרד החינוך, אבל צריך לראות איך אנחנו מבזרים אותו מבחינת אחריות, מבחינת יכולת שליטה, מבחינת המצב, כדי שמערכת החינוך תוכל לזרום יותר טוב.

יוסף טייב: אתם מעצבים את החברה הישראלית.

יוסף טייב: כל מי שמסתכל על הנתונים, ואני אדם של נתונים, יודע שהגידול בחינוך החרדי הוא 3.5% בשנה, שזה גידול פנומנאלי.

יוסף טייב: העתיד הישראלי משתנה לנגד עינינו בתוך מערכת החינוך.

יוסף טייב: אתם חייבים לתת את הדעת גם בתוך המשבר, כי המשבר הוא אינדיקציה נוספת, זה משתנה נוסף שמסביר על הרבה דברים.

יוסף טייב: צריך למנות צוות בדיקה שיסביר וייתן לנו לקחים.

יוסף טייב: אני לא חושש כל כך מהבדיקות.

יוסף טייב: אני רוצה לברך אותך, שרת החינוך, ולהגיד לך שהלבטים שלך הם נכונים.

יוסף טייב: אין דבר כזה בלי לבטים.

יוסף טייב: יפה, אני מסכים שזה לא התפקיד של המורים, כמו שאמרת, לאכוף את עניין הבדיקות, אבל אתם חלק מתוך המערכת הזאת.

יוסף טייב: זה לא חס וחלילה להעמיס, זה כי אין ברירה.

יוסף טייב: צריך לקחת אינדיקטורים מהמורים מה לומדים בתוך הדברים האלה, לתת דיווחים.

יוסף טייב: אי אפשר לנהל מערכת בצורה נורמאלית כשהמצב הוא אבנורמלי, אבל צריך לאמץ מנטליות של נורמאליות לא משנה מה קורה.

יוסף טייב: אם באמת אנחנו הולכים למחלה שהולכת ונמשכת בשנים הקרובות, ואנחנו עוד מעט שנתיים בתוך הדבר הזה, אין לנו ברירה.

יוסף טייב: אנחנו לא נחכה לבוסטר הרביעי, אנחנו זזים קדימה.

יוסף טייב: לא משנה מה יהיה, אנחנו לא סוגרים את המערכת, אנחנו משפרים אותה, וזו צריכה להיות קבוצת בקרה במשרד החינוך שיושבת.

יוסף טייב: יש לכם המון אנשים מעולים.

יוסף טייב: אני באמת מברך אתכם, מתרגש איתכם ביחד, מברך את היושבת-ראש ואומר לכולנו, נצא לדרך, אין ברירה פה, והספינה הזאת תשוט כי המדינה שלנו שטה.

שרן השכל: תודה רבה, חבר הכנסת שיין, אני מחזקת את דבריך, דברים חשובים מאוד.

שרן השכל: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה ויישר כוח לכל מי שנכח ונוכח פה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מבינה שאין טעם לדבר על כן פותחים, לא פותחים, כי מבחינתנו פותחים, ובאמת שתהיה בשעה טובה ומוצלחת לכולנו.

מיכל מרים וולדיגר: גם אם לא נפתח, ואני מקווה שכן תיפתח שנת הלימודים, החוסן הנפשי, הרגשי והמנטלי של תלמידי מדינת ישראל הוא הדבר הכי אלמנטרי.

מיכל מרים וולדיגר: הגשתי הצעת חוק בנוגע לחינוך לחוסן נפשי ורגשי, כי זה משהו אלמנטרי שהוא לאו דווקא בעתות משבר, הוא צריך להיות בכלל.

מיכל מרים וולדיגר: כדי להצמיח פה חברה בריאה ונכונה, צריך להצמיח בילדים שלנו את היכולת להסתכל פנימה, לחוש מה כואב, לדבר על הכאב, להתמודד עם משברים.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו, לצערי הרב, מדינה מלאת משברים.

מיכל מרים וולדיגר: צריך להיות משהו ארצי, לא לטפל רק כשנמצא בעיה.

מיכל מרים וולדיגר: לא צריך לחפש את אלה שעלולים ליפול, צריך לכל ילד, לכל ילדה, לכל תלמיד ולכל תלמידה מהגיל הרך עד סיום התיכון להקנות את התכנית.

מיכל מרים וולדיגר: צריך להכשיר מורים במסגרת המל"ג להיכנס לכיתה ולדעת לדבר.

מיכל מרים וולדיגר: חוסן נפשי ורגשי זו חובה עוד לפני הקורונה.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מכירים את הנתונים ואת המחקרים בעולם על כך ש-10% עד 20% מהתלמידים יחוו במהלך הלימודים שלהם משבר נפשי משמעותי.

מיכל מרים וולדיגר: צרך לטפל בזה.

מיכל מרים וולדיגר: הקורונה רק הכפילה והגבירה את הדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: מעניין לעניין באותו עניין זה הפסיכולוגים החינוכיים.

מיכל מרים וולדיגר: הם שבתו במאי, ומשרד החינוך והאוצר נכנסו איתם למשא ומתן.

מיכל מרים וולדיגר: שום דבר לא השתנה מאז.

מיכל מרים וולדיגר: המצב הוא לא טוב.

מיכל מרים וולדיגר: אני רגע שמה את הפסיכולוגים עצמם בצד ושמה את הפוקוס על התלמידים שלהם.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו צריכים כאן פסיכולוגים חינוכיים.

מיכל מרים וולדיגר: התיקנון היום הוא תיקנון בחסר.

מיכל מרים וולדיגר: אחד לכל 1,000 תלמידים זה לא מספיק.

מיכל מרים וולדיגר: במדינות ה-OECD מדברים על 1 לכל 500 או 700 תלמידים.

מיכל מרים וולדיגר: גם רוב הפסיכולוגים החינוכיים מועסקים היום בחלקי משרה, לא במשרה מלאה.

אמילי חיה מואטי: חצי משרה זו המשרה.

מיכל מרים וולדיגר: יש 2,500 תקנים ל-3,500 פסיכולוגים חינוכיים, מה שאומר שהם לא מועסקים במשרה מלאה.

מיכל מרים וולדיגר: חייבים גם על זה לתת את הדעת.

מיכל מרים וולדיגר: הם עושים עבודה עם התלמידים.

מיכל מרים וולדיגר: לא יכול להיות שנדבר על פתיחת שנה אבל נתעלם מהצרכים.

מיכל מרים וולדיגר: אמרה פה מקודם יפה על העניין של הפרא רפואיים.

מיכל מרים וולדיגר: צריך להתעסק בנושא הצוות, בנושא אנשי החינוך, בנושא הפרא רפואי, להכניס עוד תקנים.

מיכל מרים וולדיגר: אם צריך לתמרץ, אז לתמרץ, כי אין מספיק.

מיכל מרים וולדיגר: אלה דברים שהם בעיני דברים חשובים ביותר, ויפה שעה אחת קודם.

מיכל מרים וולדיגר: פתיחת השנה חשובה, אבל צריך גם ללוות מסביב כדי שתהיה פתיחת שנה מוצלחת ונכונה.

יפה בן דוד: כל מה שאמרת זה גם לגבי יועצות חינוכיות.

מיכל מרים וולדיגר: יועצות חינוכיות, עובדות סוציאליות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: את כל כך צודקת לגבי ההיבט הרגשי-חברתי.

יפעת שאשא ביטון: גם כשהייתי בוועדה לזכויות הילד תמיד דיברתי על הצורך בחיזוק האלמנטים הרגשיים-חברתיים בתוך בית הספר כתשתית ללמידה מיטבית, בלי קשר לקורונה.

יפעת שאשא ביטון: תמיד יש את העניינים של החרמות, את השיימינג, את ההתמודדות עם הרשתות ועם ילדים שמגיעים מהבית כל אחד עם החוויות שלו.

יפעת שאשא ביטון: הנושא הזה מאוד על סדר היום.

יפעת שאשא ביטון: באה הקורונה וטרפה את הקלפים, העצימה את הנקודות האלו שבהחלט צריך להתייחס אליהן.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שגייסנו תקציב לשעות ייעוץ חינוכי.

יפעת שאשא ביטון: אם תשאלי אותי אם זה מספיק, אני אומר לך שלא.

יפעת שאשא ביטון: נדרשת כאן מערכה לטווח ארוך בגיוס של צוות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, יש מחסור בפסיכולוגים.

יפעת שאשא ביטון: גם כשיש לך תקן, את לא תמיד מצליחה לאייש אותו.

מיכל מרים וולדיגר: כי המשכורת היא 35 שקלים לשעה.

אמילי חיה מואטי: חברתי מיכל וולדיגר, שאני מחזקת את דבריה, דיברה על תמריצים.

אמילי חיה מואטי: למה לא פותחים את סיפור השכר של אותם פסיכולוגים חינוכיים שמרוויחים 3,500 שקל אחרי תואר שני ואחרי התמחויות?

אמילי חיה מואטי: רובם אחרי השנה הראשונה עוברים למגזר הפרטי.

אמילי חיה מואטי: איך מונעים מזה לקרות?

אינה זלצמן: כל הנושא של חוסן ומענים חברתיים-רגשיים הוא משהו ששמנו על סדר היום.

אינה זלצמן: ברור לנו שאנחנו מתחילים את שנת הלימודים בהתייחסות למצב של התלמידים.

אינה זלצמן: יש כלים רבים שניתנו לטובת המורים, המנהלים וההורים בנוגע לאיך לנהל שיח רגשי, איך לנהל אינטראקציות חברתיות, איך להגיע לכל תלמיד ותלמידה.

אינה זלצמן: הדברים האלה מפורסמים בפורטל ההורים, בפורטל עובדי ההוראה, כשההבנה שלנו היא שילד צריך להיות פנוי ללמידה.

אינה זלצמן: השרה הציבה יעד של למידה רגשית-חברתית במערכת החינוך, self social emotional learning, שלוקח את התחום הרגשי ושם אותו בכל תחומי העשייה הבית ספרית - במפגש בוקר, בשיעורים ייעודיים, בשיעורים בכל תחום, והיריעה עוד רבה.

אינה זלצמן: זו ממש תורה שאנחנו מביאים איתנו לציבור המורים והתלמידים.

עינב לוק: אני מאוד שמחה שהעליתם את הנושא.

עינב לוק: אני חושבת שהנושא של ההיבטים הרגשיים-חברתיים הוא קריטי בשגרה, על אחת כמה וכמה בחירום.

עינב לוק: משרד החינוך מבין שאחד התפקידים המרכזיים של מערכת החינוך הוא לפתח מיומנויות אישיות, תוך אישיות, בין אישיות, לחזק את החוסן הנפשי, את הרווחה הנפשית.

עינב לוק: אלה לא דברים שקורים מאליהם, צריך לפתח אותם מגיל צעיר, מגיל הגן עד סיום התיכון.

עינב לוק: אלה דברים שצריך להשקיע בהם זמן במהלך שיעור.

עינב לוק: צריך לפנות לזה זמן, להשקיע בזה.

עינב לוק: כדי לעשות את זה, כמו שאתם יודעים וצודקים, ישנם אנשי מקצוע בתוך מערכת החינוך, יועצים ופסיכולוגים, שאחד התפקידים המהותיים שלהם זה להכשיר את צוותי החינוך להיות מסוגלים לפתח את המיומנויות האישיות והבין אישיות בכל הזירות הבית ספריות.

עינב לוק: זה לא יכול לקרות רק בשיעור, כמו שאינה תיארה, או רק במהלך כזה או אחר, זה ממש צריך להיות חלק מהגדרת התפקיד של המחנך במערכת החינוך.

עינב לוק: זה אחד היעדים המרכזיים שהוגדר בתוך מסמך היעדים של משרד החינוך לשנה הבאה.

עינב לוק: זו בשורה מאוד גדולה שבשנת הלימודים הבאה הנושא של ההיבטים הרגשיים-חברתיים, הלמידה הרגשית-חברתית, יהיה יעד מרכזי במערכת החינוך.

עינב לוק: כחלק מזה גם נבנית תכנית מהגיל הרך מותאמת גיל, מותאמת לשלב ההתפתחותי של הילדים, מותאמת למגזרים השונים, כי מה שנלמד בגיל הרך לא דומה למה שנלמד ביסודי ובחטיבת הביניים.

עינב לוק: העניין של חוסן ורווחה נפשית זו המשימה והיעד שלנו.

עינב לוק: כל היועצים והפסיכולוגים מוכשרים כרגע לטובת הדבר הזה.

עינב לוק: אנחנו הולכים לפתוח הרבה מאוד הכשרות לאנשי המקצוע בנושא של למידה רגשית-חברתית, בנושא של חוסן, כדי שזה יהיה בתשתית העבודה.

עינב לוק: זו לא עבודה רק של יועצים ופסיכולוגים, זו עבודה של כל מורה ומורה.

עינב לוק: זה צריך לקרות בתוך שיעור תנ"ך, בתוך שיעור עברית.

שרן השכל: אנחנו באמת שומעים המון על מה צריך להיות שם, רק אנחנו לא רואים את זה בשטח.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי ציינה שיש מחסור אדיר בפסיכולוגים.

שרן השכל: הבנו שאין בנמצא, שרובם של בתי הספר נמצאים ללא פסיכולוגים.

מיכל מרים וולדיגר: יותר משליש מהתקנים לא מאוישים.

שרן השכל: איך המורים יכולים לקבל את אותה הכשרה כל כך חשובה שאת מדברת עליה?

מיכל מרים וולדיגר: ב-35 לשעה הם יוצאים החוצה.

מיכל מרים וולדיגר: למה שיישארו במערכת?

שרן השכל: הם לא מגיעים בגלל השכר הזעום.

שרן השכל: הם לא יבואו לעבוד אחרי תואר שני ב-3,500 שקל בחודש.

שרן השכל: איך אתם הולכים לתת לזה פתרון השנה?

שרן השכל: אנחנו מבינים, כמו שהשרה ציינה, שיש כרגע אתגרים רגשיים בלתי רגילים.

שרן השכל: אלה הזמנים שאנחנו הכי צריכים את הפסיכולוגים במערכת החינוך.

מיכל מרים וולדיגר: גם את היועצות החינוכיות.

שרן השכל: איך אנחנו מתכוונים לשנות את זה?

יגאל סלוביק: בתקציב הנוכחי, אם אני זוכר נכון, הסטנו 30,000,000 מתוך 50,000,000 לטובת העניין הזה של החוסן המנטלי של התלמידים.

יגאל סלוביק: אתם נוגעים פה במשהו שהוא הרבה יותר רחב.

יגאל סלוביק: השרה נתנה לנו הנחיה מאוד ברורה, הנחיה מאוד אמיצה, אני חושב שהיא נובעת מתוך ההיכרות שלה את העשייה החינוכית ביום-יום.

יגאל סלוביק: ראיתם פה בגרף 76.4 מיליארד שקל.

יגאל סלוביק: הגרף הזה עולה ועולה.

יגאל סלוביק: הדירקטיבה שאני כמנכ"ל המשרד קיבלתי היא להפוך כל אבן, לחפור בכל מקום שבו אפשר לחפור, כדי לבוא עם רעיונות חדשים.

יגאל סלוביק: אני מזכיר לכולם, השרה נמצאת שלושה חודשים בתפקידה.

שרן השכל: השאלה אם מתוך התקציב הזה אתם תעלו את השכר של הפסיכולוגים.

יגאל סלוביק: השנה הזאת היא שנה דרמטית מבחינתנו, היא שנה שבה אנחנו צריכים להביא no more of the same.

יגאל סלוביק: זו שנה שאנחנו צריכים לקחת את הדברים, לאתר את הפערים שיש לנו עכשיו, לראות איך אנחנו נותנים להם מענה לא רק דרך זה שנבוא לאוצר ונגיד "תנו לנו עוד כסף", אלא דרך זה שנעשה גם עבודה פנימה בתהליכים, במבנים הארגוניים, בהקצאת משאבים.

יגאל סלוביק: צריך לראות מה אנחנו יכולים לעשות בבית על מנת למקסם את אותם 74.6 מיליארד.

יגאל סלוביק: אם אני לא אמקסם את ה-74.6 מיליארד אצלי בבית ואעשה איתם הרבה יותר טוב, אין לי זכות ערכית ללכת לאוצר ולהגיד לו "תן לי עוד".

יפה בן דוד: אנחנו שומעים מילים מאוד יפות, תכניות יפות, אבל בתכל'ס יש לכם עכשיו יועצות חינוכיות.

יפה בן דוד: העניין של גיוס פסיכולוגים הוא עניין של האוצר, לא של משרד החינוך.

יפה בן דוד: יש כרגע יועצות חינוכיות שהן בלי תקן.

יפה בן דוד: איפה נשמע דבר כזה במדינת ישראל?

יפה בן דוד: מי שצריך להכשיר את המורים, מי שצריך לתת להם את כל הידע נמצא כבר במערכת.

יפה בן דוד: מה קורה?

יפה בן דוד: בחטיבות הבינים דאגנו שיהיה תקן ליועצות חינוכיות, רק הכל תלוי בטוב ליבה של מנהלת בית הספר - ברצונה היא נותנת לה שעות מעל התקן שיש לה, ברצונה היא לא נותנת.

יפה בן דוד: מה שצריך זה לתת כמה שיותר מהר את התקן ליועצות בבתי הספר היסודיים ובגנים.

יפעת שאשא ביטון: לצבוע את השעות שניתנות.

יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים שעות עבור ייעוץ שהם יכולים לייעד אותן.

יפעת שאשא ביטון: תמיד יש את הקונפליקט בין הרצון לתת להם את הגמישות - -

יפה בן דוד: צריך תקן ליועצות.

יפה בן דוד: ברגע שיש תקן ליועצת, כל בית ספר יכול לקבל את המענה הרגשי בצורה הטובה ביותר, בצורה המקצועית ביותר, כי מורה, עם כל הכבוד, לא הוכשרה.

יפה בן דוד: יש את היועצת שהוכשרה לתת את המענה לתלמידים ולהכשיר ולתת את הידע למורים.

עינב לוק: ברוב בתי הספר יש יועצים חינוכיים, רק השאלה היא היקף המשרה.

עינב לוק: כדי לעבות את המשרה הוספנו תקציב תוספתי לשעות ייעוץ בגני הילדים, בבתי הספר היסודיים ובחטיבות הביניים.

עינב לוק: בחטיבה העליונה יש תיקנון, כמו שציינת, ולכן התוספת התקציבית נועדה לבתי הספר שבהם יש מספר יחסית מועט של שעות ייעוץ.

עינב לוק: בנוסף, תגברנו באופן מאסיבי את ההדרכה לצוותי החינוך על ידי מדריכים חיצוניים שיוכלו לבוא לבתי הספר ולתת הדרכה לצוותי החינוך.

עינב לוק: אנחנו עתידים לקבל עוד 200 תקנים לפסיכולוגים בתקציבים הקרובים.

עינב לוק: לפעמים אין לנו מי שיאייש את התקן.

עינב לוק: יש אנשי מקצוע שיכולים לתת מענה טיפולי במידה ויש תקציב תוספתי.

עינב לוק: בנינו סלי תקצוב תוספתיים לשפ"חים.

עינב לוק: מנהלי בתי הספר יוכלו להפנות את הצרכים שלהם לשירותים הפסיכולוגיים ולמפקחים על הייעוץ כדי לקבל תקציב תוספתי לטיפול בתלמידים, תוספת שעות ייעוץ והדרכה לצוותי החינוך.

עינב לוק: אלה המענים.

עינב לוק: אני חושבת שהמענים לא נותנים את כל מה שהיינו רוצים לראות, אבל הם בהחלט נותנים תוספת משמעותית שיכולה לתת תגבור לאנשי המקצוע.

שרן השכל: האם אתם מאפשרים למתמחים בפסיכולוגיה לתת איזה שהוא תגבור ואיזה שהוא סיוע?

שרן השכל: זה יכול להיות גם כן כוח עזר.

עינב לוק: ישנם מתמחים בשירותים הפסיכולוגים שבהתאם לדרך העסקה והליווי שהם מקבלים הם יכולים לתת מענה.

עינב לוק: זה, כמובן, משתנה.

יוסף טייב: הנתונים של ה-OECD מראים שישראל היא במקום ראשון בעולם בהקצאות לאומיות לחינוך.

יוסף טייב: אני מסכים איתך, אדוני, שהחלוקה הפנימית היא קריטית.

יוסף טייב: אי אפשר לבוא ולומר שישראל מזניחה את החינוך, שישראל לא נותנת, כי הנתונים הם ברורים.

יוסף טייב: אני גאה שאנחנו מקום ראשון, אבל יש מקום לניידות בתוך הדברים, וסדרי העדיפויות נקבעים על ידי מקבלי ההחלטות.

דודי מזרחי: זה נכון שכשמסתכלים על ההוצאה הלאומית לחינוך בישראל אנחנו נמצאים במקום טוב, אבל אם מסתכלים על זה פר קפיטה, עדיין יש לנו איפה להתקדם ביחס למדינות ה-OECD.

דודי מזרחי: הוספנו בעשור האחרון למעלה מ-1,000 משרות של פסיכולוגים.

דודי מזרחי: מי שמעסיק את הפסיכולוגים הן הרשויות המקומיות.

דודי מזרחי: משרד החינוך מתקצב אותם.

דודי מזרחי: במסגרת תקציב 2021-2022, שאני מאוד מקווה שיעבור בכנסת, נוסיף עוד 200 משרות.

דודי מזרחי: מי שקובע את השכר של הפסיכולוגים זה לא משרד החינוך.

דודי מזרחי: זה נמצא בדיאלוג בין השלטון המקומי לבין אגף שכר וההסתדרות שמייצגת את הפסיכולוגים.

דודי מזרחי: זה נושא ששווה דיון בפני עצמו.

דודי מזרחי: משרד החינוך הוסיף בחמש השנים האחרונות, וזה במסגרת התכנית לתקצוב דיפרנציאלי, כמיליארד שקל לשעות טיפוח בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים, לפי מדד הטיפוח של בית הספר.

דודי מזרחי: בתי הספר החלשים קיבלו הרבה יותר שעות ומשאבים.

דודי מזרחי: הם ניתנו, כמובן, לשיקול דעת ולהחלטה של מנהל בית הספר.

דודי מזרחי: וכאן, כפי שאמרה שרת החינוך, באמת יש מתח בין הרצון להגדיר מראש מה יש לעשות בשעות האלו, אם רוצים יועצת חינוכית בכל בית ספר, אם רוצים להגדיר את מספר השעות, לבין לתת את ההחלטה בידי מנהל בית ספר.

דודי מזרחי: זה נושא שנצטרך לדייק אותו, אבל משאבים כן נמצאים בשטח.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אנחנו נעבור לחבר הכנסת עלי סלאלחה.

עלי סלאלחה: אני מברך על פתיחת שנת הלימודים.

עלי סלאלחה: 20 שנה נכחתי בפתיחת שנת הלימודים כשהייתי מנהל בית ספר.

עלי סלאלחה: היום הזה הוא היום החשוב ביותר לכל ילד במדינת ישראל, מהגן עד י"ב.

עלי סלאלחה: אני רוצה להיות פה למגזר הלא יהודי, הערבי, הדרוזי, הנוצרי, הבדואי והצ'רקסי.

עלי סלאלחה: המגזר הזה הכי חלש, הוא נמצא בפריפריה.

עלי סלאלחה: אני גם אהיה פה ליהודים שגרים בפריפריה.

עלי סלאלחה: אני מקווה שמשרד החינוך דאג לפתיחת שנת הלימודים בפריפריה ובמגזר הלא יהודי, כי הם אלה שצריכים את התקציבים, הם אלה שצריכים את המורים, צריכים את הפסיכולוגים.

עלי סלאלחה: בבית הספר שלי תגברתי את היועצות של בית הספר על חשבון שעות לימוד, לכן הגענו לאיפה שהגענו בבית ג'אן.

עלי סלאלחה: היינו מקום ראשון במדינת ישראל במשך חמש שנים בזכות היועצות.

עלי סלאלחה: יש פסיכולוג אחד לחמישה בתי ספר, ל-3,000 תלמידים.

עלי סלאלחה: כשראיתי שיש צורך בפסיכולוג, הפסיכולוג הגיע לזמן קצר.

עלי סלאלחה: הוא עשה לי טובה בזה שהוא הגיע לתיכון ולחטיבת הביניים.

עלי סלאלחה: התפקידים האלה מאוד חשובים.

עלי סלאלחה: צריך לקחת אותם בחשבון, היות והם עושים את השקט בבית הספר, את המשמעת בבית הספר, את הטיפול בשכבות החלשות.

עלי סלאלחה: אם מטפלים בשכבות החלשות יש התקדמות, ואם מזניחים אותן אז אין התקדמויות, לא בבגרויות ולא בכל נושא אחר.

עלי סלאלחה: חשוב מאוד להתייחס לפריפריה, להתייחס לשכבות החלשות, להתייחס לסקטור הלא יהודי.

עלי סלאלחה: הסקטור הלא יהודי מהווה 40% מהכלכלה של מדינת ישראל.

עלי סלאלחה: 50% או 40% מהרופאים במדינת ישראל הם מהסקטור הערבי, מהסקטור הלא יהודי.

עלי סלאלחה: ההייטק, שאנחנו מדברים עליו רבות, צריך את המגזר הזה, הוא צריך את הפריפריה, כי שם נמצאים המוחות והכוחות.

עלי סלאלחה: אם לא נשקיע בפריפריה ובסקטור הלא יהודי, לא נצליח לקדם גם את הנושא החשוב הזה.

עלי סלאלחה: דיברה השרה, ואני מברך אותך על הנוכחות שלך ועל פתיחת שנת הלימודים, על כך שכל בית ספר יקבל 10,000 שקל למחשוב.

עלי סלאלחה: האמנם זה כך?

יגאל סלוביק: לרכש תכניות מידע דיגיטלי.

עלי סלאלחה: לפריפריה ולמגזר הלא יהודי אין את זה, הם צריכים לרכוש מאפס.

עלי סלאלחה: לא יכול להיות שבתי ספר מבוססים, מועצות מבוססות, עיריות מבוססות שיש להן את הכל, יקבלו 10,000 שקל, ולא נקצה את זה לבתי הספר החלשים, למגזרים החלשים כדי שירכשו את הדברים האלה.

עלי סלאלחה: החלוקה הפנימית של המשרד צריכה להיות שונה במקצת.

עלי סלאלחה: אני רוצה להזכיר את הילד שנהרג אתמול בלוד.

עלי סלאלחה: זה תלמיד בית ספר שהיה בתנועת נוער.

עלי סלאלחה: מכאן אני שולח את תנחומינו למשפחה.

עלי סלאלחה: אנחנו צריכים להתייחס לאלימות בתוך בתי הספר, לעשות איזו שהיא תכנית מסודרת בשביל לחנך את הילדים שלנו לסובלנות, לקבל את האחר, להיות פתוחים יותר, להיות אנושיים יותר.

עלי סלאלחה: אני רוצה להודות לכם, ושנה טובה לכולנו עם פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: יש הרבה מה ללמוד מהמועצה שלך שבה ממוצע ציוני הבגרות היו מהגבוהים בארץ.

שרן השכל: המון מהמועצות והערים האדומות הן ערביות.

שרן השכל: דווקא שם, איפה שיצטרכו ללמוד בזום, אין את המכשירים הטכנולוגים, את הטאבלטים, את המחשבים.

עלי סלאלחה: לחלק מההורים אין מחשבים בבית, אין אינטרנט בבית.

שרן השכל: חבר הכנסת דוידסון, בבקשה.

סימון דוידסון: אני רוצה לברך את השרה יפעת שאשא-ביטון על אומץ גדול, על אמונה ושאפתנות, ולברך את המנכ"ל על עבודה מאוד מאוד יסודית, זה לא מובן מאליו.

סימון דוידסון: גברתי השרה, דיברת על הנושא החברתי-רגשי.

סימון דוידסון: אני מאוד מתחבר לנושא הזה, אבל חסרה לי קובייה נוספת שבעיניים שלי היא לא פחות חשובה, וזה הנושא הבריאותי.

סימון דוידסון: הספורט הוא חלק מאוד חשוב בהתפתחות הילדים והנוער.

סימון דוידסון: לא מדברים על הספורט, לא דיברו על הספורט.

סימון דוידסון: הפעם היחידה שדיברו על הספורט היה בוועדת הקורונה האחרונה שאת, גברתי השרה, היית בראשה, וגם נלחמת על זה.

סימון דוידסון: דיברנו אתמול, גברתי היושבת-ראש, על הנושא של הספורט, כמה חשוב לוועדה שב-1 בספטמבר הילדים יחזרו למסגרות הספורט.

סימון דוידסון: כמו שילד הולך לבית ספר, כך הוא ילך לאגודה, ילך לחוג, יעשה ספורט.

סימון דוידסון: על משרד החינוך לבדוק, לוודא ולדחוף את הילדים למסגרות הספורט.

סימון דוידסון: ככה הם יישארו שפויים יותר, יישארו מרוכזים יותר, יחסכו הרבה כסף לפסיכולוגים.

סימון דוידסון: הספורט לא פחות חשוב ממתמטיקה, מתנ"ך, מכל מקצוע אחר.

סימון דוידסון: אני מבקש לעודד את המסגרות האלו, אני מבקש לעודד את הספורט.

סימון דוידסון: בשנה וחצי האחרונות הילדים השמינו, הילדים הפכו להיות ילדים חולים יותר.

סימון דוידסון: משרד הבריאות צריך לעזור למשרד החינוך בתקציבים בנושא הזה.

סימון דוידסון: צריך לוודא שהילדים האלה יעשו יותר ספורט.

סימון דוידסון: אני לא מדבר על מדינות כמו ארצות הברית ששם בונים את בית הספר עם מתקני הספורט.

סימון דוידסון: אצלנו בונים את בית הספר, רק אחרי זה חושבים איך יבנו, מי יבנה, מי ייתן כסף.

סימון דוידסון: הספורט צריך להיות חלק מהחינוך, חלק מאוד חשוב בבניית בתי הספר.

סימון דוידסון: כן, שיהיו בריכות, שתהיה אתלטיקה, שנהיה מדינה לא כמו לפני 40 שנה שחשבו רק על אולם ספורט.

סימון דוידסון: יש המון ילדים עם בעיות ריכוז ובעיות קשב.

סימון דוידסון: הספורט עוזר בזה, כולם יודעים את זה, רק לא מבצעים את זה.

סימון דוידסון: הבלבול בעולם הספורט, גברתי השרה, הוא גדול מאוד, אנשים לא יודעים מה קורה ב-1 בספטמבר, אם הילדים יוכלו לעשות ספורט, אם לא יוכלו לעשות ספורט.

סימון דוידסון: ילד שיכול ללכת לבית ספר יכול גם ללכת לעשות ספורט בכל מסגרת, במיוחד במקומות הפתוחים.

סימון דוידסון: אנחנו צריכים לדאוג שהם יעשו את זה.

סימון דוידסון: התו הירוק זו עוד נקודה שמאוד הפריעה לי ומאתמול בלילה אני חושב עליה.

סימון דוידסון: תו ירוק צריך להיות מאוד פשוט - מחוסן הולך לבית ספר, לא מחוסן לא יכול ללכת לבית ספר אלא אם כן הוא עושה בדיקה כל יום.

סימון דוידסון: לא ייתכן שיפגעו ב-65%, ב-68% או ב-62% מאלה שכן מחוסנים.

סימון דוידסון: אתמול הודיעו לבת שלי שהיא לא יכולה ללכת לבית הספר כי יש 68% מחוסנים בכיתה שלה.

סימון דוידסון: 68% מחוסנים נשארו בבית יחד עם הלא מחוסנים, זה אבסורד הדבר הזה.

סימון דוידסון: הדבר האחרון זה הנושא של ההסברה.

סימון דוידסון: תסבירו נקודות מדויקות שההורים יבינו.

סימון דוידסון: זה הישג אדיר למדינת ישראל שפותחים בעוד יומיים את בתי הספר.

סימון דוידסון: אני מבטיח לכם שאם הייתה ממשלה אחרת הלימודים לא היו נפתחים, היינו בסגר.

סימון דוידסון: זה הישג גדול לממשלה, לראש הממשלה, לשרת החינוך, רק צריך להסביר ברור שאנשים ידעו.

שרן השכל: תודה רבה, חבר הכנסת דוידסון.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת לגנות את האיומים על חייה של שרת החינוך, ד"ר יפעת שאשא-ביטון.

אמילי חיה מואטי: אהוביה, אוהביה ואנחנו אזרחי ישראל לא אמורים לחשוש לחייה.

אמילי חיה מואטי: זה רע וזה מדרון מסוכן.

אמילי חיה מואטי: תשמרי על עצמך עבור כולנו.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת לחזק את דברי השרה שבתי הספר הם לחלוטין הפתרון, לא הבעיה.

אמילי חיה מואטי: כמו שאמרתי לפני מספר שבועות, לא יקרה אסון אם נחזק את החוסן הנפשי של התלמידים על חשבון שעות לימוד מתמטיקה ודברים נוספים.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת לחזק גם את דבריה של מזכ"לית ההסתדרות, יפה בן דוד.

אמילי חיה מואטי: הפתרון שאני רוצה להציע לצוותי החינוך בבדיקת התווים הוא דווקא בהרחבת הסמכויות של המנהלים, כי הם מכירים הכי טוב את בית הספר ואת הקהילות שלהם.

אמילי חיה מואטי: אני חושבת שצריך לפתוח את הרפורמה של החינוך המיוחד לא רק ברמת התיקונים הקוסמטיים, אלא לשבת עם בעלי המקצוע.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה לכם.

שרן השכל: תודה רבה, חברת הכנסת מואטי.

שרן השכל: חבר הכנסת משה קינלי, בבקשה.

משה טור פז: גברתי השרה, אדוני המנכ"ל, אני מצטרף לברכות.

משה טור פז: אני חושב שהבשורה של הממשלה זה שפתיחת שנת הלימודים היא חשובה ביותר.

משה טור פז: שמענו כאן גם קול אחר, וזה בסדר, מחבר האופוזיציה.

משה טור פז: אנחנו שינינו גישה.

משה טור פז: כששינינו גישה, אמרנו שלהבדיל מימי הממשלה הקודמת אצלנו החינוך קודם לכל, הכלכלה צריכה להיות פתוחה, החינוך צריך להיות פתוח.

משה טור פז: גם בריכות השחייה, וצודק חברי חבר הכנסת דוידסון, צריכות להיות פתוחות.

משה טור פז: אני גם מברך על שהעמדת, גברתי השרה, סוף סוף את האתגר הרגשי במוקד, שאפשר סוף סוף לומר שמערכת החינוך דואגת קודם כל לרווחת התלמיד, אחר כך לציונים שלו.

משה טור פז: מאמץ בדיקות האנטיגן פוגש את הילדים שלנו, זה מצוין, וכך צריך להיות.

משה טור פז: ביום רביעי בלילה השתתפתי בסיור של אלפי תלמידי תכנית של"ח.

משה טור פז: פגשתי אותם ב-01:30.

משה טור פז: ב-03:00 כשהלכתי הם עוד היו בשוונג, הם עוד המשיכו.

משה טור פז: זאת פעילות נהדרת שהמשרד עושה במהלך החופש הגדול עם אלפי תלמידים שבאים מרצונם הטוב בסוף כיתה ח' ובסוף כיתה י' ופשוט מטיילים ומתחברים לערכים ולארץ.

משה טור פז: צריך להגדיל ולחזק את זה.

משה טור פז: בנתונים היפים שראינו זעק לי נתון שאנחנו לא יכולים לעבור עליו לסדר היום - 14% מהמורים לא מחוסנים.

משה טור פז: זה אומר ש-14% מהמערכת תצטרך להיבדק .

משה טור פז: המשמעות היא שאחד מתוך שבעה אנשים לא יכול ללמד כי הוא לא מחוסן.

משה טור פז: כמות הפניות שחברי הכנסת מהוועדה מקבלים בנושא רפורמת החינוך המיוחד מעידה שמשהו כאן לא עבד.

משה טור פז: הוזכר כאן מעט מידי, למרות שהקדשנו לו דיון נפרד, החינוך החרדי.

משה טור פז: רבותיי, בעוד 40 שנה התלמידים החרדים יהיו 50% ממערכת החינוך במדינת ישראל.

משה טור פז: זה לא צפי, זו לא איזו שהיא פנטזיה, זה מה שהולך להיות.

משה טור פז: נכון להיום רובם לא נבדקים במבחנים הבינלאומיים, רובם לא נכנסים לנתונים שלנו.

משה טור פז: אתם כן מתקצבים אותם, אתם כן דואגים להם לבינוי, אבל התוצאות מדשדשות.

משה טור פז: אם לא נעשה משהו אסטרטגי עם החינוך החרדי, אנחנו נהיה מדינת עולם שלישי.

משה טור פז: אם יש משהו שמשרד החינוך כשל בו בשנים האחרונות, זה הפערים החברתיים שלא רק שלא קטנו אלא הם גדלו.

משה טור פז: אני רוצה לברך אותך, המנכ"ל, וגם אותך, השרה, על כך שהכנסתם רה ארגון מבני במטה משרד החינוך.

משה טור פז: גם אמרת באומץ, המנכ"ל: "יש דברים שנצטרך לקצץ, להוריד, כי אם אנחנו רוצים לתת יותר פה, נצטרך להוריד שם".

משה טור פז: אני חושב שזאת אמירה ששכרה, אני מקווה, יהיה בצידה בהמשך, כך צריך להיות.

משה טור פז: שתהיה לנו שנת לימודים טובה.

יוסף טייב: המספר שקינלי דיבר עליו הוא 490,000 תלמידים בחינוך החרדי.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אגיד לגבי החינוך המיוחד, זה לא יהיה שינוי קוסמטי.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא לפתוח, לעשות תהליך עומק, לשמוע את השטח, לשמוע את האנשים שעובדים בשטח, לשמוע את ההורים שמתמודדים גם הם עם לא מעט אתגרים.

יפעת שאשא ביטון: זה יהיה הרבה יותר מאשר שינוי קוסמטי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לוקחים את השנה הזאת כדי להביא פתרונות שיתנו את המענה שאנחנו מלכתחילה רצינו ולא פגשו את המציאות.

יפעת שאשא ביטון: כשדיברנו על לאפשר יותר פעילויות הפגה, יותר פעילות שהיא אחרת, התכוונו גם לחינוך גופני.

יפעת שאשא ביטון: החינוך הגופני משרת פעמיים: גם את הבריאות הנפשית וגם את הבריאות הפיזית.

שרן השכל: תודה רבה, שרת החינוך, על ההגעה היום לוועדה וההצגה של ההיערכות לקראת שנת הלימודים.

שרן השכל: מאוד חשוב להבהיר להורים, למורים ולכל המערכת מה הולך להיות, איפה אנחנו עומדים כרגע, ומה ההיערכות לקראת השנה הקרובה.

שרן השכל: אני רוצה לנצל את הבמה ולומר שאנחנו מגנים כל צורה של אלימות.

שרן השכל: אנחנו ראינו וקיבלנו מקרים של איומים ואלימות כלפי מורים, כלפי מנהלים.

שרן השכל: לצערי, אנחנו רואים את זה מגיע עד לטופ השרשרת, עד לשרת החינוך.

שרן השכל: חשוב לנו שתדעו במשרד החינוך לשים את הדגש על העניין הבריאותי.

שרן השכל: ההתארגנות היא טובה.

שרן השכל: אנחנו מברכים שמשרד החינוך קשוב לוועדה, מקבל הרבה מההערות שהוועדה מעבירה לפתחו.

שרן השכל: חשוב שבחודש הקרוב נלמד את כל הממצאים, כדי שנוכל להתנהל במהלך השנה.

שרן השכל: לוועדה מאוד חשוב העניין של המענה הרגשי, המענה של הפסיכולוגים שצריך לתת לתלמידים.

שרן השכל: אנחנו שמחים על ההיערכות.

שרן השכל: הועדה תבקש להמשיך ולעקוב כדי לוודא שהכל מיושם כראוי.

שרן השכל: זה אחד האתגרים העיקריים שיעמדו בפנינו.

שרן השכל: עניין האוטונומיה למנהלים אמור להגיע ממש בשבועות הקרובים בחוק ההסדרים, וגם התקנות אמורות להיות מתוקנות.

שרן השכל: אנחנו יודעים שאנחנו יכולים לתת להם את הכוח ואת הסמכות, הם יודעים לנהל את הסיטואציות האלו.

שרן השכל: חשוב להעניק להם את זה בלי כל פיקוח היתר שיש עליהם כרגע.

יפעת שאשא ביטון: זה תלוי תקציב.

שרן השכל: לחלוטין.

שרן השכל: נשמח לקבל את ברכת משרד החינוך בכל מה שקשור לעניין החינוך הממלכתי חרדי.

שרן השכל: הוועדה דנה בעניין הזה.

שרן השכל: אנחנו נקיים דיון נוסף באוקטובר.

שרן השכל: כפי שנאמר פה על ידי חברי כנסת, אלה מספרים אדירים.

שרן השכל: זה הולך להגיע בשנים הקרובות ל-50% ממערכת החינוך.

שרן השכל: נשמח לקבל את הברכה שלכם ולהתקדם בוועדה בכל הכוח בעניין הזה, כדי לוודא שהדברים נעשים כראוי.

שרן השכל: שתהיה לכולנו שנת לימודים מוצלחת, בריאה ופורייה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, שרן, ויש לכם את ברכתנו בנושא החשוב הזה.

שרן השכל: אנחנו נמשיך את הדיון עם הגורמים המקצועיים.

שרן השכל: יושב-ראש מועצת התלמידים עומר שחר, בבקשה.

עומר שחר: אני שמח שאנחנו אכן פותחים את השנה הזאת בבית הספר.

עומר שחר: אני רוצה להודות לשרת החינוך, למנכ"ל משרד החינוך, לשלטון המקומי ולהנהגת ההורים שיחד איתם עבדנו בשבועות האחרונים הרבה מאוד שהשנה תיפתח בצורה הכי טובה שאפשר.

עומר שחר: השנה הזאת חשובה, חשוב שנפתח אותה בצורה פיזית, כי אחרי השנה האחרונה הבנו שאין אפשרות ללמוד למידה מרחוק.

עומר שחר: הנפש שלנו, של התלמידים, גמורה, אנחנו צריכים את בית הספר בשביל המענה הרגשי הזה, בשביל לפגוש את החברים.

עומר שחר: בגלל זה גם עשינו קמפיין עידוד חיסונים, כדי שנוכל לחזור ללמוד בבית הספר.

עומר שחר: אני מברך על ההחלטה על החיסון השלישי וקורא מכאן לבני הנוער לצאת ולהתחסן.

עומר שחר: אני רוצה קצת לדבר על מה שקורה אחרי שאנחנו כבר מגיעים לבית הספר, במה נעסוק השנה בתחום הלימודי, החברתי והמקצועי.

עומר שחר: קודם כל, צמצום פערים רגשיים ולימודיים.

עומר שחר: בשנה האחרונה, או יותר נכון בשנתיים האחרונות, הצטברו המון פערים גם בתחום הלימודי וגם בתחום הרגשי.

עומר שחר: אנחנו צריכים להגיע לבית הספר כדי לדבר עם מורים, עם יועצות.

עומר שחר: אני חושב שצריכים להגדיל את מספר היועצות בתוך בית הספר.

עומר שחר: לא הגיוני שתהיה יועצת על שכבה וחצי, כי קשה מאוד לתת ככה מענה אישי.

עומר שחר: כמובן שחשוב החיבור של החינוך החברתי-ערכי בתוך המערכת, השילוב של החינוך הבלתי פורמאלי של יותר פעילויות מחוץ לבית הספר ופעילויות בתוך בית הספר שהן טיפה הפגתיות.

עומר שחר: כמו שהשרה אמרה, זה לאו דווקא צריך להיות שיעור תנ"ך, מתמטיקה, היסטוריה, ספרות.

עומר שחר: צריך לדעת לשלב את התחום החברתי, לראות איך משלבים שיח ודיונים בתוך בית הספר, קצת אקטואליה, כי אלה דברים שהתלמידים צריכים.

עומר שחר: אני יכול להעיד על עצמי ומהכיתה שלי שמתי שדיברנו על דברים שהם קצת יותר ממה שכתוב בתכנית הלימוד זה היה הרבה יותר כייף, נהנינו להגיע לבית ספר.

עומר שחר: עוד דבר שנעסוק בו השנה הוא פיתוח דמות הבוגר, איך בוגר מערכת החינוך ייראה בעוד שנה, שנתיים, ואיך אני כשאסיים כיתה י"ב בעוד שנה אצא לחיים שלי.

עומר שחר: איך לפתוח חשבון בנק אנחנו עדיין לא יודעים, לכן חשוב במהלך השנה להכניס את זה לתוך התכנית החינוכית.

עומר שחר: חשוב שנצא מתוך מערכת החינוך עם הכלים החשובים והרלוונטיים להמשך החיים.

עומר שחר: חבר הכנסת דוידסון דיבר על הנושא של החינוך הגופני, נושא חשוב מאוד.

עומר שחר: יחד עם משרד החינוך התחלנו באיזה שהוא תהליך של שיפור שיעורי החינוך הגופני בתוך בית הספר.

עומר שחר: אנחנו רואים בזה שיעור מאוד חשוב שלפעמים מתמסמס בגלל הבגרויות, בגלל הלימודים.

עומר שחר: חשוב לשמור על כושר אצל תלמידים בגלל הבריאות וכדי להקנות להם אורח חיים בריא יותר.

עומר שחר: תודה רבה לשרת החינוך שנלחמה עבורנו על פתיחת שנת הלימודים.

עומר שחר: אני קורא לכם שנמצאים כאן וגם לתלמידים לצאת להתחסן, כדי שנוכל להמשיך את השגרה שלנו, כדי שנוכל להמשיך להיות בבית הספר, ואני מאחל לכולם פתיחת שנת לימודים מוצלחת.

שרן השכל: תודה רבה, עומר.

שרן השכל: כולנו כאן מאחלים לכם שנת לימודים מוצלחת ופורייה.

שרן השכל: האם את אותו קמפיין התחסנות שמשרד החינוך הוציא אתם רואים כאפקטיבי?

שרן השכל: כיצד מתייחסים אליו?

עומר שחר: הפרסומת הזאת היא משהו יחסית שולי, זה הפנים של הקמפיין.

עומר שחר: מועצת התלמידים יחד עם משרד החינוך עודדנו את ההתחסנות הרמה כיתתית, בית ספרית, רשותית, מחוזית וארצית.

עומר שחר: הבנו שאם לא נגיע לשטח ונעודד את התלמידים להתחסן זה לא יעזור.

עומר שחר: אז כן, יש שינוי במגמה של ההתחסנות.

עומר שחר: יש תלמידים שאמרו לי: בגלל דברים שעשיתם יצאנו להתחסן.

שרן השכל: מבחינת הבדיקות היומיות שהטילו עליכם לעשות בפתיחת שנת הלימודים, האם כולם ערוכים לכך?

שרן השכל: מה אתה שומע?

עומר שחר: יש איזו שהיא בעייתיות בנושא בדיקות האנטיגן, כי לא תמיד יהיה כתוב לתלמיד שהוא חיובי בבדיקות למרות שהוא חיובי ואז יכול לצאת מצב שאותו תלמיד מגיע לבית ספר ומדביק אנשים.

עומר שחר: אי אפשר להסתמך רק על בדיקות האנטיגן האלו, הן לא 100%, לכן צריך מסכות, צריך לשמור על ההנחיות כמה שיותר.

עומר שחר: אולי באותה שנייה שאתה עושה את הבדיקה לא נדבקת אבל יום אחרי זה אתה פתאום מפתח את הנגיף.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: ליאל אבן זוהר, בבקשה.

ליאל אבן זוהר: אני רוצה להגיד תודה לשרה, למנכ"ל משרד החינוך, למזכ"לית הסתדרות המורים, לכל מי שעושה במלאכה כדי להתחיל את שנת הלימודים.

ליאל אבן זוהר: יישר כוח.

ליאל אבן זוהר: צריך גם להגיד תודה לקבלני הביצוע, הרשויות המקומיות.

ליאל אבן זוהר: אני חושבת שנעשית עבודה עצומה כדי לפתוח את השנה הזאת בזמן וכמו שצריך.

ליאל אבן זוהר: אני רוצה לשים לפתחה של הוועדה הזאת משהו שהוא קטן, שגרתי ולא מוסדר, ואני מבקשת שיו"ר הוועדה הנכבדה תסדיר אותו.

ליאל אבן זוהר: קוראים לזה הזנה בגני הילדים.

ליאל אבן זוהר: הייתה אי שם בשנות ה-60 וה-70 הזנה.

ליאל אבן זוהר: אחר כך היא הפכה למשהו אחר.

ליאל אבן זוהר: כרגע זה נעשה ספורדית בחלק מהערים, מועצות אזוריות, קיבוצים, אין לזה הסדר דרך הוועדה הזאת.

ליאל אבן זוהר: אנחנו מבקשים להסדיר את זה.

ליאל אבן זוהר: אני אסביר את הבעיה של העיר שלי, אבל זו לא רק בעיה של העיר שלי, זו בעיה כלל ארצית.

ליאל אבן זוהר: הואיל ואין שום החלטה של ועדת החינוך, אנחנו לא מוסמכים לגבות כספי הזנה.

ליאל אבן זוהר: לאורך עשור ומעלה הפרויקט הזה קיים אצלנו כך שההורים גובים והסייעות מכינות.

ליאל אבן זוהר: הגיעה הסתדרות המורים ואמרה: אני לא מסכימה שהגננות יהיו מעורבות, זה מסכן אותן.

ליאל אבן זוהר: אמרנו לגננות: אל תהיו מעורבות, ההורים יגבו והסייעת תכין.

ליאל אבן זוהר: ואז ההסתדרות אמרה שהרשות תגבה.

ליאל אבן זוהר: אני לא יכולה לגבות, כי ועדת החינוך לא הסדירה את תשלומי ההורים בנושא הזה.

ליאל אבן זוהר: אם אפשר להסדיר את זה נודה לכם מאוד, ואם אפשר להסדיר את זה לפני שנת הלימודים נודה לכם עוד יותר.

שרן השכל: יש לנו דיון המשך בעניין תשלומי הורים בכלל, ויש תזכירים או הצעות שמשרד החינוך אמור להעביר לנו בתקופה הקרובה.

שרן השכל: יש לנו גם דיון נוסף שתוכנן לחודש אוקטובר שבו נוסיף את עניין ההזנה.

ליאל אבן זוהר: כרגע צריך לשחרר את העניין הזה לרמת גביית ההורים, כי לקנות 30 תפוחים בצורה מרוכזת במקום תפוח אחד לא צריך להוות בעיה משפטית.

ליאל אבן זוהר: צריך לפתור את זה עכשיו, כי מתחילה שנת הלימודים.

ליאל אבן זוהר: אנחנו רוצים לתת מענה לסיפור של צילום הכיתות, כי יש ילדים בסיכון, ילדים שלא יכולים להגיע.

ליאל אבן זוהר: גם אם כולם יהיו מחוסנים, תמיד יהיה מי שבגלל סיבות כאלו ואחרות לא יוכל להגיע.

ליאל אבן זוהר: אנחנו מבקשים מהמשרד ומהוועדה להסדיר את העניין הזה.

ליאל אבן זוהר: חלק מהרשויות המקומיות מוכנות לשים את האמצעים.

ליאל אבן זוהר: לשים מצלמה בכיתה זה לא משהו יקר, זה משהו מאוד טריוויאלי, רק אנחנו צריכים לקבל את ההסמכה, שלא יימנע מאיתנו לעשות את זה מול המשרד, מול ההסתדרות, מול הארגון וכו'.

ליאל אבן זוהר: שתהיה שנה טובה, מוצלחת, וברכות לכל העושים במלאכה.

שרן השכל: תודה לכל הרשויות המקומיות, לכל המועצות ולעיריות שבאמת נרתמות ותופסות פיקוד בעניין המגיפה ובעניין פתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: דורית חזן, בבקשה.

דורית חזן: מה לגבי הורים שמסרבים להתחסן ולהיבדק?

דורית חזן: האם יורשה להם להיכנס לגן וללוות את הילדים בשעה שלא מרשים לגננות הלא מחוסנות להיכנס לגן?

דורית חזן: אני כל הזמן מדברת על זה שיהיה שווין בין אזרחי ישראל, לא משנה איפה הם עובדים.

דורית חזן: אני מחוסנת בחיסון שלישי, אני חושבת שזה ראוי ונכון, ויש למשרד החינוך ולמשרד הבריאות את היכולת לעשות הסברה.

דורית חזן: הגננות נמצאות במצב שמגנים אותן בתקשורת כאילו הן אלימות.

דורית חזן: אני ממש מבקשת לחסוך מאיתנו, הגננות, לעמוד מול הורים מעטים שלא רוצים להתחסן.

דורית חזן: אותו מיעוט מדבר בקול, נמצא בתקשורת, יכול להביא לכך שגננת תיפגע בנפש שלה ובכלכלה שלה.

דורית חזן: מדברים על הקטע של לגבות כספי תל"ן, כספי הזנה.

דורית חזן: לא באנו ואמרנו לא לגבות כספי הזנה, באנו וביקשנו לתת את הדעת על הנושא.

דורית חזן: יש חוזר מנכ"ל ברור ומובן לגבי מי מכשיר את המטבח, מי בודק מבחינה בריאותית, האם האחריות תיפול על הגננת, האם על הצוות בגן.

דורית חזן: כל הדברים האלה צריכים להיות מוסדרים בחוק.

דורית חזן: אנחנו מציעים את האפליקציה של הרמזור.

דורית חזן: אני חושבת שיש דרכים באמת נפלאות לחסוך את המגע הלא נעים מול הגננות.

דורית חזן: אני יודעת שיש נושאים בוערים כמו נושא החינוך המיוחד ונושא הסייעת השנייה.

דורית חזן: החוקים האלה והעזרים האלה לא מטפלים עד הסוף.

דורית חזן: למשל, הסייעת השנייה נמצאת סך הכל חמישה ימים בשבוע, לא שישה ימים בשבוע, ואז כשהיא נעדרת תמיד חסר לנו בגן איש צוות נוסף.

דורית חזן: זה משהו שחייבים לטפל בו.

דורית חזן: בשעה שבגנים של החינוך המיוחד יש 10,15 ילדים בגן, אצלנו יש 35 ילדים.

דורית חזן: זה מאוד קל לבוא ולהטיל את האחריות על הגננת שלא רוצה לקבל את הילד בחינוך המיוחד, אבל זה לא הוגן לעשות את זה.

דורית חזן: אנחנו רוצות לקבל את הילדים, רק לא הכשירו אותנו לעשות את זה, וגם המבנה במקרים אחדים לא הוכשר.

דורית חזן: אנחנו מרגישות שאנחנו פוגעות בזה בילד שזקוק לחינוך המיוחד וגם בשאר הילדים.

דורית חזן: מעמד הגננת זה משהו שאנחנו רוצים לטפל בו.

דורית חזן: עוד רגע נכנסים תחת משרד החינוך המטפלות והגנים מגיל לידה והלאה.

דורית חזן: אני חושבת שמשרד החינוך צריך לתת את הדעת על הכשרה.

דורית חזן: ועדת החינוך צריכה לתת את הדעת על מי יכול ומי רשאי להיכנס ולעסוק בחינוך מגיל לידה והלאה.

דורית חזן: לא יכול להיות שכל אדם יוכל לעסוק בחינוך ילדים, בדיוק כמו שלא כל בן אדם יכול לנהוג ברכב, הוא צריך רישיון.

דורית חזן: אנחנו סוכנות התרבות והחינוך של הילדים שלנו, אנחנו מגדלות את דור העתיד, את החוסן האנושי של מדינת ישראל.

דורית חזן: ההון האנושי מתחיל אצלנו בגן הילדים.

דורית חזן: בבקשה תתנו על זה את הדעת עוד בקדנציה הזאת.

דורית חזן: אסור לתת לאף אחד שאין לו רישיון ולא הוסמך להיכנס לגן הילדים.

שרן השכל: תודה, דורית.

שרן השכל: מנשה לוי, בבקשה.

מנשה לוי: אני רוצה לאחל הצלחה לשרת החינוך ולמנכ"ל משרד החינוך.

מנשה לוי: מנכ"ל משרד החינוך דיבר על שיתוף פעולה יוצא מהכלל שיש לו עם משרד הבריאות, עם משרד ראש הממשלה, עם ארגוני ההורים, עם הסתדרות המורים, עם ארגון המורים ועם מועצת התלמידים הארצית, אבל הוא לא הזכיר את מנהלי ומנהלות בתי הספר, שזה אומר דרשני.

מנשה לוי: 69% ממנהלות וממנהלי בתי הספר הם בעד פתיחת שנת הלימודים ב-30 בספטמבר, יום לאחר חופשת סוכות, בעיקר בגלל החשש מרמות התחלואה הגבוהות מאוד שעדיין נמצאות, אבל ההחלטה נפלה, שנת הלימודים, אלא אם כן קבינט הקורונה יחליט אחרת, תיפתח כסדרה ב-1 בספטמבר.

מנשה לוי: אני מקווה מאוד שהיא לא תיסגר כסדרה מהר מאוד.

מנשה לוי: כמנהלים אנחנו נעשה הכל כדי ששנת הלימודים כשתיפתח, מתי שתיפתח, תתקיים בצורה סדירה ככל שניתן.

מנשה לוי: העובדה שלא ניתן לחייב הורים לשלוח טופס חתום על בדיקת האנטיגן אומרת לנו, מנהלי בתי הספר, שאי אפשר יהיה לשאול כל תלמיד שיגיע לבית הספר אם הוא נבדק, אם הוא מחוסן, ונצטרך לאפשר את כניסתו לבית הספר.

מנשה לוי: זה לא היה צריך להיות כך, וחבל.

מנשה לוי: לפני שנה ויותר ביקשתי משר החינוך גלנט לתקן תקן של נאמן קורונה בבתי הספר.

מנשה לוי: התקציב הזה מאוד נדרש.

מנשה לוי: מדובר בלוגיסטיקה מאוד מורכבת, מסובכת ועמוסה שמוטלת על כתפיהם של מנהלות ומנהלי בתי הספר.

מנשה לוי: אחרי שנה וחצי הגיע הזמן שיהיה נאמן קורונה שיהיה יד ימינו של מנהל בית הספר בכל מה שקשור לקורונה.

מנשה לוי: סדר גודל של 200,000 תלמידים ילמדו מרחוק.

מנשה לוי: אני רוצה להזכיר שלקרוב ל-400,000 תלמידים, וזה על פי הדיווח של משרד האוצר, אין מחשבים ואין אינטרנט בבתים.

מנשה לוי: המספרים האלה מתייחסים בעיקר לחתכים סוציו אקונומיים נמוכים, מתייחסים בעיקר לסקטור הערבי שאולי יש להם בבתים מחשב אחד אבל צריך לפעמים יותר.

מנשה לוי: משרד החינוך, לשבחו ייאמר, הקציב מאה ארבעים ומשהו אלף מחשבים ניידים.

מנשה לוי: יישר כוח על כך.

מנשה לוי: מה שלא נעשה ב-10 השנים האחרונות, גלנט עשה בשנה שהוא היה שר החינוך, אבל עדיין חסרים כ-350,000 מחשבים במערכת החינוך.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים.

שרן השכל: אני אתן למשרד החינוך הזדמנות לתת איזה שהוא מענה לעניין הגננות, ההכשרה, נאמן קורונה, דברים שנאמרו כרגע, ולאחר מכן נסכם את הדיון.

אינה זלצמן: לגבי הורים שאמורים להיכנס לאספות הורים או למפגש עם הגננת, אז המתווה מדבר על כך שנכנס רק מי שיש לו תו ירוק.

אינה זלצמן: אפשר היה להיערך לזה.

אינה זלצמן: הוצאנו את המתווה לפני שלושה שבועות.

אינה זלצמן: לגבי הנושא של הכשרות, אנחנו ממשיכים בהכשרות.

אינה זלצמן: כפי שהציג המנכ"ל, אנחנו רואים הכשרות ייעודיות גם בתחום הרגשי וגם בתחומים אחרים, כמו בנושאים טכנולוגיים.

אינה זלצמן: המחשבים שחולקו הם כולם מחשבים שיש בהם תשתית, כי הבנו שאנחנו צריכים לאפשר לתלמידים לגלוש מרחוק.

שרן השכל: אני רוצה להעביר למשרד הבריאות את הכעס שלנו על זה שתקנות הקורונה טרם הונחו על שולחן הוועדה.

שרן השכל: זה בלתי מתקבל על הדעת.

שרן השכל: המשמעות היא שהדיון בעניין תקנות הקורונה לפתיחת שנת הלימודים יהיו אחרי פתיחת שנת הלימודים, מה שאומר שלא יהיו תקנות קורונה מאושרות לפתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: אנחנו שלושה שבועות כבר מבקשים את זה.

שרן השכל: אנחנו התרענו ודרשנו שזה יגיע אתמול.

שרן השכל: אפילו בשעה 24:30 בלילה לא קיבלנו אותן.

שרן השכל: משרד הבריאות הבטיח לי שהיום בבוקר הוא יעביר אותן, אבל הן עדיין לא על השולחן.

שרן השכל: המתווה לא מאושר כרגע על ידי ועדת החינוך לפתיחת שנת הלימודים, שזאת תקלה חמורה מאוד שאנחנו רואים בחומרה רבה.

שרן השכל: אנחנו מגנים כל צעד של אלימות בתוך מערכת החינוך הישראלית.

שרן השכל: בנוגע למענה רגשי, פסיכולוגים, דיברנו רבות.

שרן השכל: הוועדה תקיים מעקב אחרי ההתקדמות בתקנים, התקצוב והסקרים שאתם הולכים לערוך בקרב התלמידים, על מנת לוודא שאנחנו נותנים את המענה הנכון.

שרן השכל: לגבי עניין המנהלים אנחנו ממתינים כדי לקבל את רפורמת האוטונומיה בחינוך.

שרן השכל: אנחנו מבקשים לראות את התקציב שנלווה אליו.

שרן השכל: אנחנו מברכים על כך, על האוטונומיה שתינתן למנהלים.

שרן השכל: אנחנו מבקשים לוודא שהיא אמיתית, לא כפי שהיא היום, שנותנים להם איזה שהוא צעד אבל שמים שלושה מפקחים כדי לוודא שהם באמת מבצעים את זה.

שרן השכל: אנחנו מבקשים את ברכת משרד החינוך לקידום הנושא של החינוך הממלכתי חרדי.

שרן השכל: אנחנו נקיים דיון באוקטובר, על מנת לראות כיצד הוועדה תקדם את חוק חינוך חינם ממלכתי חרדי כפי שהוא צריך להיות לכל תלמיד מדינת ישראל.

שרן השכל: אי אפשר להפלות את המגזר החרדי, בייחוד כאשר אנחנו רואים שהם הולכים להפוך להיות 50% ממערכת החינוך בשנים הקרובות.

שרן השכל: אנחנו מבקשים לשים דגש על מעונות היום והגנים, על הכשרת גננות, כפי שנאמר על ידי חלק מהדוברים.

שרן השכל: אנחנו נועלים את הישיבה בעניין החינוך הממלכתי וממלכתי דתי.

שרן השכל: תודה רבה לכל מי שהשתתף בזום, תודה רבה לכל האורחים ולחברי הכנסת השותפים לעבודה, הישיבה נעולה.

שרן השכל: צהריים טובים לכולם, צהריים טובים לחברי הוועדה ולצוות הוועדה.

שרן השכל: אני שמחה לפתוח את ישיבת הצהריים שלנו בעניין פתיחת שנת הלימודים במגזר הערבי.

שרן השכל: אני אולי אציין שנקיים את הישיבה הזו לזכרו של סאהר איסמעיל שהיה היועץ של שרת החינוך לנושא המגזר הערבי ונרצח ממש לפני כשבוע וחצי.

שרן השכל: כולנו משתתפים בצער המשפחה, הוא יחסר לנו מאוד, התוכניות שהוא הכין היו מרחיקות לכת והחזון שלו לחינוך במגזר הערבי היה מרחיק לכת והוא יחסר לנו מאוד מאוד.

שרן השכל: אנחנו נפתח את מצגת של משרד החינוך בעניין היערכות לפתיחת שנת הלימודים במגזר הערבי ולאחר מכן אנחנו נקיים רצף של דיון עם שאלות בתקווה לקבל תשובות ומענה לכל השאלות.

אוסאמה סעדי: אפשר, גברתי, בהמשך למה שאמרת לזכרו של סאהר איסמעיל?

שרן השכל: כן, בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: והייתי מוסיף ואומר גם לזכרו של התלמיד שנרצח שלשום בלוד, אנאס ווחוואח, שאני הייתי אתמול בהלוויה שלו.

אוסאמה סעדי: תלמיד מצטיין שזה עתה רק סיים בית ספר תיכון והתקבל לתוכנית החלל 'רמון' ונרצח באופן אכזרי.

אוסאמה סעדי: ולכל התלמידים, אני מקווה שחלק מהתוכנית שנשמע, חלק מהתוכנית של שנת הלימודים שעומדת בפתח, זה מאבק באלימות כי חלק מהסטודנטים ומהתלמידים לצערנו, או שהם קורבנות לאלימות ולפשיעה, או שחלק מהם גם משתמשים באלימות ופשיעה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהתוכניות, ואני בטוח שגם משרד החינוך שם לב לעניין הזה של מאבק וחינוך לסובלנות ומאבק באלימות, במסגרת תוכנית הלימודים הן חשובות מאוד.

שרן השכל: תודה רבה על הדברים, דברים מאוד מאוד חשובים.

שרן השכל: אכן החומרים שגם אני קיבלתי מדאיגים בכל מה שקשור לעניין האלימות.

שרן השכל: אני יודעת שאנחנו שמים במוקד את עניין האלימות בחברה הערבית ויש לנו תוכנית שאותה, אני מקווה, נוכל להתחיל ליישם ממש ממש בקרוב למיגור הפשיעה והאלימות בתוך החברה הערבית.

שרן השכל: כל יומיים שלושה נרצח אדם.

אוסאמה סעדי: בחודש הזה מתחילת החודש עד עכשיו 13 נרצחים.

שרן השכל: כל יומיים, כל יומיים נרצח.

שרן השכל: הדבר הזה פשוט בלתי נתפס ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים סטופ לכל התופעה הנוראית הזאת.

שרן השכל: מי שחושב שזה נשאר רק בתוך החברה הערבית טועה.

אוסאמה סעדי: טועה בגדול.

שרן השכל: טועה בגדול, זה מגיע לכל מקום ולכל חלקה טובה, אנחנו ראינו את זה, וספציפית בתוך מערכת החינוך אנחנו רואים עלייה של אלימות גם בתוך בתי הספר, אנחנו רואים אלימות כלפי מורים, איומים ברצח כלפי מנהלים במגזר הערבי.

שרן השכל: אנחנו ערים לכך שזו גם כן תופעה ואנחנו צריכים פשוט לא ללכת לישון עד שאנחנו יודעים שכל ילד יכול ללכת לבית ספר, יכול ללכת לגינת השעשועים ליד ביתו בלי לחשוש לחטוף כדור ולמות.

שרן השכל: זה פשוט מטורף שהיום בשכונות שנמצאות בלב מדינת ישראל זה יותר גרוע ממה שהיה בהארלם.

שרן השכל: באמת, זה פשוט בלתי מתקבל על הדעת.

שרן השכל: אז אנחנו נפתח עם משרד החינוך.

שרן השכל: מי יציג לנו את הדברים?

אינה זלצמן: אני אפתח ואחר כך אני אציג את מי שנמצא איתנו מבחינת המשרד.

אינה זלצמן: קודם כל אני מברכת על הדיון החשוב הזה לפתיחת השנה, אנחנו בשנים האחרונות באמת שמים דגש על החברה הערבית, נבנו תוכניות חומש והיעדים במסגרות התוכניות הללו הושגו, אנחנו גם נציג את חלקן.

אינה זלצמן: גם לקראת תשפ"ב אנחנו במהלך של בניית תוכניות חומש למגזר הערבי, כולל הבדואי והדרוזי, כמו גם התוכנית למניעת אלימות בחברה הערבית שאנחנו שותפים בכתיבה של התוכנית.

אינה זלצמן: מבחינת פתיחת השנה חשוב לנו להגיד שכל החומרים, המתווים, התוכניות מתורגמים מיידית לשפה הערבית, הם מותאמים לחברה הערבית ואנחנו נציג לכם את ההיערכות שלנו.

אינה זלצמן: נמצא איתנו עבדאללה חטיב שהוא מנהל האגף הערבי, הוא יציג את מוכנות מערכת החינוך וככל שיהיו שאלות למגזר הבדואי, הדרוזי, למזרח ירושלים, נמצאים איתנו גם רם זהבי, שהוא מנהל מחוז דרום, נמצאת איתנו איה חיראדין שהיא אמונה על הנושא של הדרוזים ויפה ישר על מזרח ירושלים, כך שכל שאלה שתישאל אנחנו ערוכים ואנחנו נאחל לנו שנה טובה.

אינה זלצמן: עבדאללה יציג את המצגת, בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

עבדאללה חטיב: תודה, אינה.

עבדאללה חטיב: גברתי היושבת ראש, חברי הכנסת, אני קודם כל מקבל את מה שאמרת לגבי הנושא של סאהר, זה היה מצער מאוד.

עבדאללה חטיב: אנחנו ישבנו ועבדנו על התוכנית האסטרטגית של החינוך הערבי ובאותו יום היינו אמורים להיפגש על מנת לסגור את הנושאים הסופיים שיובאו במסגרת החלטת הממשלה החדשה.

עבדאללה חטיב: זה מצער מאוד שהוא לא נמצא איתנו היום ולא רואה גם חלק מהדברים שהוא חלם לקדם אותם במסגרת התוכנית.

עבדאללה חטיב: אז אני גם משתתף בשם כל החינוך הערבי, אני רוצה גם להודות לך ולחברי הכנסת על הזימון של הישיבה.

עבדאללה חטיב: (מצגת).

עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על החברה הערבית, אנחנו מדברים על היישובים הערביים.

עבדאללה חטיב: בתוך המשרד קיימים ארבעה זרמים מרכזיים, קיים הזרם הערבי, החינוך הערבי שכולל בתוכו 50 רשויות מקומיות.

עבדאללה חטיב: בחינוך הערבי אנחנו מדברים על 288,000 תלמידים, אנחנו מדברים על 56,000 ילדי גן ואנחנו מדברים על 231,000 תלמידים בכיתות א' עד י"ב.

עבדאללה חטיב: כאשר אני מתייחס לחברה הערבית אני מתייחס לחברה הפרופר ערבית ללא המגזר הבדואי בצפון ובדרום וללא החברה הדרוזית וגם ללא מזרח ירושלים.

עבדאללה חטיב: לבדואים בדרום ובצפון יש ממונה שהוא נותן מענה ושירותים לחברה הבדואית בדרום ובצפון, לחברה הדרוזית יש את איה חיראדין שהיא נותנת מענה, למזרח ירושלים יש גם את העירייה ויש גם מינהל נפרד שנותן מענה למזרח העיר.

עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 24,000 עובדי הוראה מהחברה הערבית, על 1,740 שהם מורים בגני ילדים ועל 22,000 מורים.

עבדאללה חטיב: אנחנו בדקנו גם את החיסונים של עובדי ההוראה במערכת החינוך הערבית, במערכת החינוך הערבית אנחנו הגענו לכמעט 86% מורים מחוסנים.

עבדאללה חטיב: זה לא כולל את הבדואים וזה לא כולל את מזרח ירושלים, אבל בחברה הערבית 86% מהמורים מחוסנים.

עבדאללה חטיב: אם מתייחסים לנושא של מוסדות חינוך אנחנו מדברים על 2,582 מוסדות חינוך, אנחנו מדברים על 562 בתי ספר שהם יסודיים, חטיבות ביניים ותיכונים, ואנחנו מדברים על כ-2,000 גני ילדים בחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: אנחנו מטפלים ב-50 רשויות מקומיות ערביות, זה חוץ מהערים המעורבות.

עבדאללה חטיב: ב-50 הרשויות המקומיות, גברתי היושבת ראש, אם תסתכלי על השקף הזה 18 פלוס 22, כלומר 40 רשויות מקומיות מהחברה הערבית נמצאים במדד כלכלי חברתי 2 ו-3, כלומר הן רשויות שנמצאות בתחתית המדד הסוציואקונומי של החברה הישראלית, כלומר 80% מהרשויות הערביות הן במדד 2 ו-3 ועשר רשויות הן במדד 4 עד 7.

עבדאללה חטיב: בנוסף אנחנו נותנים מענה לשבע ערים מעורבות, ליפו, לרמלה, ללוד, לחיפה, לעכו, לנוף הגליל ולמעלות תרשיחא בנוסף למועצות אזוריות, למשל כמו מטה אשר, שיש בה יישובים כמו דנון ועראמשה, וגם הגלבוע שיש בו יישובים מהחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: השקף הזה והנתונים בו הם נתונים מאוד מעניינים, כי מרבית הרשויות הערביות נמצאות באשכולות שהם 2 ו-3.

עבדאללה חטיב: מבחינת רשויות אדומות לפי תקנות החינוך, אנחנו מדברים על 11 רשויות ערביות, שלוש ערים מעורבות ושמונה רשויות שהן רשויות - - -

שרן השכל: מתוך ה-50?

עבדאללה חטיב: כן, מתוך 50, אבל תורידי את השלוש ערים מעורבות, כי אם תוסיפי את הערים המעורבות אנחנו מדברים על 57.

עבדאללה חטיב: פה יש שלוש ערים מעורבות ושמונה רשויות שהן רשויות אדומות מתוך ה-50 הרשויות הערביות, כמו פסוטה, גוש חלף, נחף, ראמה, טמרה, כפר יאסיף, מעלה עירון ויפיע.

עבדאללה חטיב: אלה הם היישובים האדומים במסגרת התקנות של החינוך.

עבדאללה חטיב: ביישובים האלה אנחנו עושים תוכנית שהיא תוכנית ספציפית, הלכנו ובדקנו את מספר המורים שהתחסנו באותם יישובים וראינו שבחלק מהיישובים האלה אחוז ההתחסנות של המורים אפילו עבר את ה-90% ויש לנו בעיה בנושא של התחסנות התלמידים.

עבדאללה חטיב: השקנו קמפיין ייעודי לתלמידים בחברה הערבית כי כל הקמפיין היה בשפה העברית, התאמנו את הקמפיין.

שרן השכל: לשפה הערבית?

עבדאללה חטיב: בשפה הערבית.

שרן השכל: וכמה אתם מעריכים שהיה עידוד ועלייה של התחסנות?

עבדאללה חטיב: היעד שנקבע עד ה-1.9 בחברה הערבית, ללא הבדואים וללא מזרח ירושלים, היה שנעבור את ה-50% מהתלמידים מחוסנים בגילאי 12 עד 18.

עבדאללה חטיב: זה גם בעקבות מסע ההסברה.

שרן השכל: הגעתם ליעד הזה?

עבדאללה חטיב: אנחנו בדרך להגיע.

עבדאללה חטיב: עד פתיחת שנת הלימודים אני חושב שנגיע ליעד הזה.

עבדאללה חטיב: דבר נוסף, אנחנו עכשיו ממקדים את כל העבודה שלנו ביישובים שהם היישובים האדומים, כלומר היישובים האדומים שהזכרתי, אנחנו עובדים מול משל"ט הקורונה של שיבא, אנחנו מנגישים את השירותים של הבדיקות ושל החיסונים לאותם יישובים, אנחנו מתקשרים גם למורים, אנחנו עוברים מורה מורה, על מנת להביא גם את המורים לחיסונים.

עבדאללה חטיב: יש לנו את רשימות המורים, קיבלנו אותם ממנהלי בתי הספר, מנהלי בתי הספר ואנחנו מתקשרים למורים באופן אישי בכדי שיתחסנו וגם למשפחות של התלמידים.

עבדאללה חטיב: בחברה הערבית עשינו מין התאמה כזאת, היושבת ראש, מין חמ"ל רשותי, מי שמנהל אותו זה ראש הרשות, יושבים בו כל האנשים, גם פיקוד העורף, גם חינוך, גם עובד סוציאלי, גם כל הבנות של השירות האזרחי לאומי, והם מתקשרים להורים ומביאים את הילדים לחיסונים.

עבדאללה חטיב: אני חושב שאנחנו התחלנו להתקדם בנושא של החיסונים בחברה הערבית כי החמ"ל הרשותי, שמותאם לחברה הערבית, יחד עם התקשורת ויחד עם הפרסומת שאנחנו עושים, שהיא מתאימה לחברה הערבית, אנחנו רואים שזה מתחיל גם להיראות אחרת.

עבדאללה חטיב: הפקנו סרטון קצר ייעודי בשפה הערבית.

עבדאללה חטיב: בסרטון הזה משתמשים גם במשרד הבריאות וגם במשרד החינוך.

עבדאללה חטיב: (הקרנת סרטון).

עבדאללה חטיב: זה הקמפיין שאנחנו השקנו אותו יחד עם משרד הבריאות.

עבדאללה חטיב: בנושא של החברה הערבית, אני רוצה להגיד שמטרת מערכת החינוך בחברה הערבית, אין ספק, גברתי היושבת ראש, שהחינוך הוא המפתח היחיד שיכול לסייע לחברה הערבית להשתלב בחברה הישראלית, הן בכלכלה והן בתעסוקה, ולכן החברה הערבית מייחסת חשיבות מאוד רבה לתחום של החינוך.

עבדאללה חטיב: אם תשאלי היום כל אזרח ערבי במדינת ישראל מה הנושא המרכזי שאתה רוצה להשקיע בו, הוא יגיד לך דבר ראשון זה הנושא של החינוך, דבר שני זה האלימות, כי הם רואים בחינוך את המנוף שיכול לסייע להם להשתלב בחברה הישראלית, גם בכלכלה וגם בתעסוקה.

עבדאללה חטיב: במסגרת התוכנית שהשקנו אנחנו קודם כל עובדים על תוכנית אסטרטגית, שהיא בשיתוף של ועד ראשי הרשויות הערביות של מנהלי אגפי החינוך, של מנהלי מוסדות חינוך, יחד עם נציגות מהאקדמיה.

עבדאללה חטיב: אנחנו התחלנו בבניית תוכנית אסטרטגית למערכת החינוך הערבית כאשר המטרה הכללית היא שמערכת החינוך בחברה הערבית תכין את בוגריה להשתלבות בחברה הישראלית, גם בכלכלה וגם באקדמיה, ותקדם את המוביליות החברתית.

עבדאללה חטיב: אין ספק שאנחנו צריכים לשים דגש על הנושא של הזהות של התלמיד הערבי, הזהות האישית והזהות האזרחית שלו כאזרח בתוך מדינת ישראל וגם לחזק את הפן של ההיכרות התלמיד הערבי עם המורשת והתרבות הערבית.

עבדאללה חטיב: אם אנחנו מסתכלים על החברה הערבית בראייה של עשור, מה שהתחילה להגיד אינה, אנחנו יכולים לראות גם עלייה באחוז הזכאות לבגרות, 14%, מתשע"ד לתש"פ עלינו ב-14% בזכאות לבגרות וגם עלינו באחוז התלמידים שהתעודה שלהם עומדת בתנאי הסף לזכאות לבגרות.

עבדאללה חטיב: כלומר בשני המרכיבים האלה, שהם זכאות לבגרות וגם המרכיב השני, איכות תעודת הבגרות, החברה הערבית עלתה בשני הממדים האלה.

עבדאללה חטיב: אם נסתכל על הנושא של צמצום הפערים בין שני המגזרים, גברתי היושבת ראש, אם ב-2009 הפער בין שני המגזרים עמד על 17% בין תלמיד יהודי לתלמיד ערבי, ב-2019 הפער צומצם ל-8.3%.

עבדאללה חטיב: מה זאת אומרת?

עבדאללה חטיב: נכון שהחברה היהודית עלתה והחברה הערבית עלתה, אבל אנחנו גם צמצמנו את הפער בין שני המגזרים.

עבדאללה חטיב: אני חושב שזה צעד מאוד חשוב, גם צמצום הפער בין שני המגזרים בכל מה שקשור לנושא של אחוז הזכאות לבגרות.

עבדאללה חטיב: אם מסתכלים גם על תנאי הסף לאוניברסיטאות, אם הפער עמד על 17%, ירדנו ל-10.6%, כלומר המגמה היא מגמה של עלייה לאורך השנים עם צמצום הפער בין שני המגזרים.

עבדאללה חטיב: גם אם נסתכל על התלמידים שהם בוגרי מערכת החינוך הערבית ואם נסתכל גם על המגמות שבהן הם לומדים, אנחנו יכולים לראות ש-38% מהתלמידים בחברה הערבית לומדים בחינוך הטכנולוגי.

עבדאללה חטיב: אנחנו חושבים שהחינוך הטכנולוגי מהווה גם מנוף שהוא מאוד חשוב להשתלבות התלמידים הערבים גם בלימודי ההייטק במסגרת האקדמיה הישראלית.

עבדאללה חטיב: אם נסתכל על הטכניון, נתון מעניין מאוד, שליש מהתלמידים שלומדים הנדסה בטכניון היום הם מהחברה הערבית, הם מהבוגרים של מערכת החינוך הערבית.

עבדאללה חטיב: אני חושב שזה נתון מאוד מעודד.

עבדאללה חטיב: 30% מהתלמידים בפקולטה להנדסה בטכניון הם מהחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: אם ב-2012 היו לנו מסיימים בבגרות איכותית במגמות הייטק 2,000 תלמידים, היום, בתש"ף, אנחנו מדברים על כמעט 4,000 תלמידים שסיימו במגמות שהן מגמות מאוד יוקרתיות.

עבדאללה חטיב: אם מסתכלים גם על איכות המגמות, אנחנו מדברים על מכטרוניקה, אנחנו מדברים על מערכות טכנולוגיות, על מערכות תקשורת, על מערכות תכנון ותכנות, אלה מגמות שהן מאוד יוקרתיות, אנחנו לא מדברים על מגמות שהן לתלמידים עם תת הישגים ותלמידים מתקשים, אנחנו מדברים על תלמידים מצטיינים שלומדים במסגרת מגמות יוקרתיות.

עבדאללה חטיב: אם נסתכל על ההישגים הלימודיים גם ביסודי וגם בחטיבה, הקו האדום זה הקו של היעד שנקבע, כלומר נקבע יעד במסגרת החלטת הממשלה 1560 שהמגזר הערבי מתקדם בחומש, מעל ל-50% בהישגים הלימודיים שלו.

עבדאללה חטיב: נקבעו יעדים, במתמטיקה ח' התקדמנו ב-80%, באנגלית ב-106%.

עבדאללה חטיב: יש לנו בעיה באנגלית ח', התקדמנו רק ב-34%, במדעים התקדמנו ב-66%.

עבדאללה חטיב: כלומר אנחנו רואים את המגמה של צמצום הפער בין שני המגזרים וגם את העלייה של החינוך הערבי.

עבדאללה חטיב: אם נסתכל על שפת האם, אין ספק שהשפה הערבית היא הבסיס גם לרכישת שפות אחרות ולכן משרד החינוך מייחס חשיבות רבה גם לשפה הערבית וגם לשפה העברית.

עבדאללה חטיב: אם מסתכלים על התוצאות של המיצ"ב אנחנו יכולים לראות, הצבע הצהוב זה הציון בפועל והיעד שנקבע במסגרת החלטת הממשלה, גם בתשע"ה וגם בתשע"ט אנחנו רואים שאנחנו עברנו את היעד שנקבע במסגרת החלטת הממשלה, כלומר אנחנו הולכים בדרך טובה לקידום רכישת או הקניית השפה הערבית לתלמידים מהחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: מבחן פיז"ה, עדיין נשארו פערים במבחנים הבינלאומיים בפיז"ה, גם באוריינות קריאה, גם באוריינות מדעית וגם באוריינות מתמטית.

עבדאללה חטיב: אנחנו עובדים על הסוגיה הזאת, מוהנא פארס מתכלל את הסוגיה הזאת, יש לנו תוכנית אסטרטגית גם לצמצום הפער בין המגזר הערבי לבין החברה היהודית, ואנחנו גם נתייחס לסוגיה הזאת.

עבדאללה חטיב: אם מתייחס לסטודנטים דוברי הערבית במערכת ההשכלה הגבוהה בראייה של עשור, אם נסתכל על 2010, למשל על תואר ראשון, 10% מהתלמידים לתואר ראשון או מהמסיימים תואר ראשון היו מהחברה הערבית, ב-2019 אנחנו מדברים על 18%.

עבדאללה חטיב: כלומר קיימת מגמה של עלייה באחוז הסטודנטים דוברי הערבית במערכת ההשכלה הגבוהה בראייה של עשור.

עבדאללה חטיב: זה חוץ מהתלמידים שלומדים בחו"ל.

עבדאללה חטיב: אם ניקח את הרשות הפלסטינית, וחבר הכנסת אוסאמה סעדי מכיר את זה וגם חבר הכנסת עלי מכיר את זה, יש לנו מעל 15,000 סטודנטים ערבים שלומדים בחו"ל, אם זה ברשות הפלסטינית, בירדן וגם בחו"ל, ואז אם תוסיפי את זה את תגיעי ל-25% שהם לומדים באקדמיה, הן בישראל והן בחו"ל.

שרן השכל: בתוך עשור הכפלתם את מספר הסטודנטים מהחברה הערבית בהשכלה הגבוהה, גם שלומדים פה וגם בחו"ל?

עבדאללה חטיב: כן.

יוסף טייב: זה למעשה שילש את עצמו מ-2006, מספר הסטודנטים.

יוסף טייב: כשהייתי חבר הוות"ת עסקתי בזה, מספר הסטודנטים במגזר הערבי שילש את עצמו באקדמיה מ-2006 עד 2019.

עלי סלאלחה: אבל צריכים לקחת בחשבון שגם סטודנטים יהודים לומדים בחו"ל, אז הפער הוא לא בדיוק - - -

יוסף טייב: יחסית לא כל כך הרבה, גם בשטחים וגם בירדן.

עלי סלאלחה: אנחנו צריכים לקדם את הנושא הזה.

סימון דוידסון: האחוזים האלה זה מהמגזר הערבי, לא מכל מדינת ישראל?

עבדאללה חטיב: לא, המגזר הערבי.

יוסף טייב: יש עלייה דרמטית.

יוסף טייב: באוניברסיטת חיפה זה 41% מהסטודנטים, באוניברסיטת תל אביב זה קפץ מ-6% ל-18%.

שרן השכל: בטכניון זה שליש.

עבדאללה חטיב: 18% מהסטודנטים במדינת ישראל לתואר ראשון הם מהחברה הערבית, זה הנתון.

יוסף טייב: נכון.

עבדאללה חטיב: לגבי הנושא של נשירת תלמידים, אם אנחנו מתייחסים רק לחברה הערבית, ל-50 הרשויות, אנחנו מדברים על 0.9 נשירת תלמידים מ-ט' עד י"ב.

עבדאללה חטיב: זה לא כולל את הנגב וזה לא כולל את מזרח ירושלים.

עבדאללה חטיב: זה נתון מהימן ברמה של רשות.

עבדאללה חטיב: הסיבה היא פשוטה, התחלנו בהחלת התקצוב הדיפרנציאלי בחטיבה העליונה.

עבדאללה חטיב: התקצוב הדיפרנציאלי נתן לנו מענה מאוד טוב לתלמידים שהם התלמידים המתקשים.

עבדאללה חטיב: פתחנו בסביבות ה-300 כיתות מב"ר ואתגר בבתי הספר התיכוניים לחברה הערבית וזה ייעודי לחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: בנוסף יש את תוכנית דוקאטוס שנותנת מענה לתלמידים מתקשים.

עבדאללה חטיב: אנחנו גם הכפלנו את התקציב הייעודי לתלמידים שמוגדרים אצלנו כנוער בסיכון ואנחנו גם נציג בהמשך תוכנית איך אנחנו מטפלים בנוער הזה.

עבדאללה חטיב: לכן אנחנו רואים בחברה הערבית, ללא הבדואים וללא מזרח ירושלים, ירידה מאוד גבוהה בנושא של נשירה, ירדנו מ-1.9 ל-0.9.

שרן השכל: תסבירו לי, ואולי לאחרים, מי כרגע אמון על החינוך במגזר הבדואי.

עבדאללה חטיב: בבדואים בינתיים מי שמטפל זה רם זהבי, שהוא מנהל מחוז דרום, והוא נמצא פה.

אוסאמה סעדי: היה מישהו מטובה וסיים.

שרן השכל: זו מחלקה נפרדת לחלוטין?

עבדאללה חטיב: מחלקה נפרדת לחלוטין, כן.

שרן השכל: ומזרח ירושלים?

עבדאללה חטיב: מזרח ירושלים גם מחלקה נפרדת.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: למה ההפרדה הזו?

עבדאללה חטיב: זו הפרדה שהיא לא חדשה, זו הפרדה ישנה, מאז שאני נכנסתי לתפקיד היה ממונה על המגזר הבדואי, היה ממונה על המגזר הדרוזי.

עבדאללה חטיב: אני נכנסתי לערבי והיה מזרח ירושלים שטופל גם על ידי העירייה וגם על ידי המחוז.

אינה זלצמן: לשאלתך, מי שמתכלל את זה ברמת המשרד זה המינהל הפדגוגי, אנחנו רואים את הכול.

אינה זלצמן: כיוון שלכל אוכלוסייה יש את הניואנסים הייחודיים שלה אז היה יותר חשוב לתת את המענים האחרים במזרח ירושלים - - -

אוסאמה סעדי: זה לא ניואנסים, זה פוליטיקה.

אינה זלצמן: אוקיי, אבל יש מישהו שרואה - - -

אוסאמה סעדי: רציתם להפריד דרוזים לבד, בדואים לבד, ערבים לבד.

אינה זלצמן: אוקיי, אני, כאמונה במשרד החינוך מתכללת את הכול.

אוסאמה סעדי: במקום שתגידו הכול מינהל חינוך ערבי וזהו.

עלי סלאלחה: אני כמגזר דרוזי הייתי מצטרף למגזר הערבי הכולל וכולנו נלך ביחד ונעבוד ביחד וזה יותר טוב.

אינה זלצמן: זה באמת המהלך שאנחנו מובילים.

שרן השכל: אתם מובילים את המהלך הזה?

שרן השכל: זה נשמע שיש הצלחות נהדרות במגזר הערבי, חבל שלא ניישם את זה גם במגזר הבדואי, אם יש שם אחוזי נשירה גבוהים, פחות סטודנטים.

אינה זלצמן: אנחנו גם נציג את המגזר הבדואי.

עבדאללה חטיב: אני דיברתי על התקצוב הדיפרנציאלי, היושבת ראש וגם חברי הכנסת.

עבדאללה חטיב: בתקצוב הדיפרנציאלי שאנחנו התחלנו להחיל אותו בחטיבה העליונה אנחנו מדברים על תוספת תקציב של 530 מיליון שקל לחמש שנים.

עבדאללה חטיב: יש פה שני מודלים, הוספנו כיתות מב"ר ואתגר וגם הוספנו מודל שני שהוא מודל שהוא שקלי ברמה של תלמיד.

עבדאללה חטיב: על כל תלמיד בחטיבה העליונה, כיתות י', י"א ו-י"ב, פחות או יותר משלמים סכום של 2,400 שקל ברמה של תלמיד.

עבדאללה חטיב: התקציב הזה הוא לחמש שנים ואנחנו רוצים להחיל אותו גם על כלל בתי הספר בחברה הערבית, זה נמצא במשא ומתן, דודי מנהל את זה יחד עם האוצר, ואני חושב שתוך שנתיים אנחנו נוכל לדבר על הסוגיה של החלת התקצוב הדיפרנציאלי על החברה הערבית.

עבדאללה חטיב: בנושא של בינוי כיתות לימוד אנחנו רואים שהמגמה היא מגמה של ירידה.

עבדאללה חטיב: הבעיה של כיתות לימוד ידועה לנו, אנחנו בינתיים הקמנו צוות לבחינת בוא נגיד החסמים שקיימים בחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: מה שגילינו, היושבת ראש וחברי הכנסת, שבחברה הערבית יש בעיה, הבעיה המרכזית היא קודם כל היעדר קרקע זמינה לבינוי, זה מה שיוצר אי תקצוב.

עבדאללה חטיב: כלומר הרשויות המקומיות לא מגישות בקשות לבנייה בהיעדר קרקע זמינה כי כל השטחים ביישובים הערביים הם שטחים פרטיים ואי אפשר להפקיע קרקעות ולכן אין קרקע ציבורית.

עבדאללה חטיב: זה משפיע מאוד על הנושא של הגשת בקשות לבנייה ולכן את רואה את המגמה של הירידה הזאת.

שרן השכל: מה החוסר שיש לכם כרגע בכיתות לימוד?

עבדאללה חטיב: אנחנו עשינו מיפוי ברמה של 50 רשויות ערביות, אנחנו ישבנו גם עם ועד ראשי הרשויות, המשרד מכיר ב-1,000 כיתות.

עבדאללה חטיב: ה-1,000 כיתות האלה נמצאות במסגרת החלטת הממשלה שאנחנו עכשיו אמורים להציג אותה גם למשרד האוצר.

עבדאללה חטיב: במסגרת הצעת המחליטים החדשה האוצר התחיל לדבר, ודודי יתקן אותי, על 750 כיתות לחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: כלומר הוא מכיר ואומר שהוא רוצה לתקצב כ-750 כיתות לחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: אנחנו בינתיים מנהלים משא ומתן, אני חושב שזה ייסגר בתקציב הבא לחברה הערבית, כלומר יהיו כיתות ייעודיות לחברה הערבית ולא מגזר בדואי ולא מזרח ירושלים.

עלי סלאלחה: אבל בלי אדמות זה לא יקרה.

אוסאמה סעדי: זה לא רק אדמות, עלי, גם אדמות וגם תוכניות, היתרי בנייה.

עלי סלאלחה: אם יש לך אדמה אתה יכול לתכנן, אין לך אדמה אתה לא יכול לתכנן.

עבדאללה חטיב: עלי, אני רוצה להגיד פה משפט מאוד חשוב, מה שאמרתם הוא חשוב מאוד, הוא קריטי, כלומר אנחנו יכולים להעמיד תקציב לרשות המקומית ואז הרשות המקומית לא יכולה לנצל את זה ולכן אנחנו הקמנו, היושבת ראש, גם אצלנו במשרד צוות להסרת חסמים.

עבדאללה חטיב: מה זאת אומרת צוות להסרת חסמים?

עבדאללה חטיב: זה צוות שכולל גם נציגים של משרד ראש הממשלה, של האוצר, של השיכון, של החינוך יחד עם מינהל מקרקעי ישראל.

עבדאללה חטיב: אם ניקח יישוב כמו מג'ד אל כרום שאנחנו רואים שם מחסור של 28 גני ילדים ואנחנו לא מצליחים לבנות בגלל שיש בעיה של קרקע, אז אנחנו רוצים לשבת עם המינהל על מנת להעמיד להם קרקע ציבורית בכדי לבנות את אותן כיתות.

עבדאללה חטיב: לכן הוקם הצוות להסרת חסמים בחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: בחינוך הבלתי פורמלי תוקצבנו וקיבלנו בחמש השנים האחרונות, כל שנה 130 מיליון שקל, מתוכם 70 מיליון שקל זה לרשויות המקומיות הערביות, התקציב של ה-130 מיליון שקל לחינוך הבלתי פורמלי כולל את החברה הבדואית ובמסגרת התוכנית החדשה, היושבת ראש, וזה גם חשוב לחברי הכנסת, אנחנו כוללים גם את הערים המעורבות.

עבדאללה חטיב: בהחלטת הממשלה הקודמת 922 הערים המעורבות לא נכללו במסגרת אותן תוכניות, בתוכנית החדשה אנחנו רוצים לכלול את היישובים המעורבים כמו רמלה, לוד, יפו, עכו, מעלות תרשיחא, נוף הגליל, היישובים האלה ייכללו במסגרת התוכנית של החינוך הבלתי פורמלי.

עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 49,000 תלמידים שמשתתפים בתוכניות של אתגרים, אלה החוגים שאנחנו נותנים מכיתה ג' עד כיתה י"ב בחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: אתגרים מרכזיים לפתיחת שנת הלימודים, התחלתי בזה, הקטנת מספר היישובים הערביים האדומים.

עבדאללה חטיב: נכון להיום יש שמונה יישובים ערביים, אנחנו נמצאים בקשר רציף גם עם ראשי הרשויות, הקמנו חמ"ל יישובי, אנחנו נמצאים בקשר יומיומי עם מנהלי מוסדות החינוך, גם הקמנו מענה הסברתי באותם יישובים כדי לעודד קודם כל את הילדים בחטיבת הביניים וגם בחטיבה העליונה להגיע לחיסונים וגם להביא את שאר המורים שנשארו לנושא של החיסונים.

עבדאללה חטיב: הנושא של צמצום פערים לימודיים, אין ספק שהנושא של הקורונה פגע קשות בחברה הערבית, החברה הערבית צברה פערים מאוד גדולים בתקופה של הקורונה, למה?

עבדאללה חטיב: כי הייתה למידה מרחוק והייתה בעיה של תשתיות.

עבדאללה חטיב: היה מחסור במחשבים הן בבתי הספר והן בבתים בחברה הערבית ולא היו תשתיות אינטרנט מספיקות לקיום לימודים מרחוק.

עבדאללה חטיב: אנחנו הגענו רק ל-60% מהתלמידים, 40% מהתלמידים בחברה הערבית לא היו איתנו בלמידה מרחוק בתקופת הקורונה, בהיעדר קודם כל תשתיות פיזיות וגם לא הייתה תשתית אינטרנט מספקת בכדי שהתלמידים יתחברו.

שרן השכל: אני רוצה להתעכב שם, זו שאלה שעלתה כמה פעמים בוועדה ולכן חשוב לי שנתעכב על זה, גם בעניין התשתיות.

שרן השכל: היום גם אינטרנט וגם טאבלטים יכולים לעבוד על אינטרנט סלולרי, זאת אומרת שאתם יכולים לחלק גם טאבלטים וכו' שהם מותאמים למגזר.

שרן השכל: השאלה היא, דווקא בתקופת זום, אנחנו רואים שיש 11 רשויות שהן אדומות, זה לדעתי הרבה יותר מהגודל מהאוכלוסייה, זאת אומרת שיותר מהחינוך במגזר הערבי יצטרך ללמוד דרך הזום.

שרן השכל: עכשיו, אם אנחנו כבר יודעים את זה מראש לקראת פתיחת שנת הלימודים איך אתם נערכתם לזה?

שרן השכל: האם יש חלוקה של טאבלטים ביחד עם אינטרנט?

שרן השכל: איך אתם מטפלים בזה?

עבדאללה חטיב: אני רוצה להגיד ככה, אני רוצה לחזור לשקף הקודם, ברשותך, רק לסקור את זה ואחר כך לתת תשובה ליושבת ראש.

עבדאללה חטיב: המענה הרגשי היה מאוד חשוב, ראינו גם שיש עלייה בנושא של התאבדויות, גם בנושא של פגיעות מיניות, גם בנושא של האלימות, גם רצינו לתת מענה לנוער בסיכון, ראינו ש-700 תלמידים מהחטיבה העליונה בשכבת י"ב איבדנו אותם בתקופה של הקורונה, לא הצלחנו למצוא את התלמידים האלה, הם הלכו לעבודה ולא חזרו ללימודים ולכן אנחנו פנינו קורסים טכנולוגיים, לפחות החזרנו אותם במסגרת חופשת הקיץ בכדי להביא אותם לבית הספר שיסיימו מקצוע שהוא עתידי שיכול לאפשר להם גם להשתלב בחברה.

עבדאללה חטיב: הנושא של הקניית מיומנויות למידה שמותאמות למאה ה-21, זה גם למורים וגם לתלמידים.

עבדאללה חטיב: מה ששאלת, היושבת ראש, בנושא של התקשוב.

עבדאללה חטיב: אם אנחנו מדברים על החברה הערבית, אמרנו 562 בתי ספר, 530 מוסדות חינוך, כלומר 94% מבתי הספר בחברה הערבית תוקצבו במסגרת התשתיות של התקשוב, תשתיות אינטרנט.

עבדאללה חטיב: אנחנו תקצבנו 94% מבתי הספר.

שרן השכל: זה בתי הספר עצמם?

עבדאללה חטיב: בתי הספר עצמם.

עבדאללה חטיב: בתי הספר שלא תוקשבו, אני רוצה להגיד שחלקם הם בתי ספר קטנים מאוד והם אפילו לא הגישו בקשות כי הם בתי ספר פרטיים שיש בהם את התשתיות, גם של אינטרנט וגם של מחשבים.

עבדאללה חטיב: לגבי הנושא של מה ששאלת, לגבי אמצעי קצה, לגבי מחשבים.

עבדאללה חטיב: מה שחולק בחברה הערבית, ללא המגזר הבדואי, ללא המגזר הדרוזי וללא מזרח ירושלים, בחברה הערבית אנחנו חילקנו 30,000 מחשבים.

עבדאללה חטיב: המחשבים האלה מצוידים באינטרנט סלולרי, כלומר אנחנו ניסינו להתגבר על הנושא של החיבור של הפס הרחב, יש אינטרנט סלולרי במסגרת המחשבים האלה.

עבדאללה חטיב: 13% מתלמידי בתי הספר בחברה הערבית קיבלו את המחשבים האלה.

עבדאללה חטיב: אנחנו חילקנו גם 2,040 מחשבים למורים שלא היו להם מחשבים.

עבדאללה חטיב: הייתה לנו תופעה שגם לחלק מהמורים לא היו מחשבים ואז הפצנו קול קורא וחילקנו 2,040 מחשבים, 17% מהמורים קיבלו מחשבים.

שרן השכל: לכמה מורים שהגישו בקשה לא הצלחתם לתת?

שרן השכל: כלומר לכמה עוד יש חוסר, מבחינת המורים וגם מבחינת התלמידים?

עבדאללה חטיב: בסך הכול בחברה הערבית יש 24,000 מורים, מתוכם אנחנו מצאנו ש-15%, זה בסביבות 3,000 מורים, אין להם מחשבים.

עבדאללה חטיב: במנה הראשונה קיבלו כ-2,040.

עבדאללה חטיב: צריך להבין שיש גם גופים נוספים שתומכים במורים, זה לא רק משרד החינוך.

עבדאללה חטיב: יש גם גופים כמו המשרד לשוויון חברתי וגם משרד התקשורת שנותן שירותים גם לרשויות המקומיות.

שרן השכל: שהם גם נתנו להם?

עבדאללה חטיב: אני מדבר על הפול של משרד החינוך.

עבדאללה חטיב: למשל אם תיקחי את היישוב ג'סר א-זרקא, בג'סר א-זרקא, בנוסף לדברים שאנחנו נתנו ולמחשבים שאנחנו נתנו משרד התקשורת נתן כ-120 עמדות, גם המשרדים השונים נתנו, גם הקרנות, הפילנתרופיה גם חילקה מחשבים באותן רשויות ולכן מצאנו שבנוסף לתקציב שאנחנו נתנו גם גופי הממשלה השונים וגם הפילנתרופיה הוסיפו.

שרן השכל: זה בעצם ה-1,000 הנותרים שהם השלימו?

שרן השכל: אתה רוצה להגיד לי שהיום אין מורה במגזר הערבי שאין לו מכשיר טכנולוגי לתקשר עם הילדים?

עבדאללה חטיב: כן, כן.

שרן השכל: מה בנוגע לתלמידים?

עבדאללה חטיב: התלמידים, אנחנו עשינו חישוב כזה, בהתחלת הקורונה עשינו מיפוי עם הרשויות המקומיות, מצאנו בדיוק 41,000 תלמידים מהחברה הערבית שאין להם מחשבים בבית.

עבדאללה חטיב: חילקנו מתוכם 30,000, ה-11,000 כאשר ישבנו עם משרד התקשורת ועם הפילנתרופיה אמרנו שאנחנו ניקח את ה-30,000, אנחנו נעביר לכם את הרשימה של 11,000, אתם תחלקו לאותם תלמידים שלא הצלחנו לחלק להם.

עבדאללה חטיב: כלומר ביעד שלי, אם הגענו ל-37,000, 38,000 תלמידים שיש להם מחשבים אני חושב שזה יעד מאוד ריאלי.

שרן השכל: זה עתידי או שזה כבר קרה?

עבדאללה חטיב: לא, זה כבר קרה.

עבדאללה חטיב: ה-30,000 קרה.

אוסאמה סעדי: מה עם ה-11,000?

עבדאללה חטיב: ה-11,000, יש כ-8,000 שקיבלו גם דרך משרדי הממשלה השונים, מה שאמרתי משרד התקשורת והפילנתרופיה, 3,000 תלמידים, לא שאין להם, לפעמים יש משפחות מרובות באותו בית.

עבדאללה חטיב: למשל היינו בקלנסואה, אמרו לנו שחסר מחשבים ל-3,000 תלמידים, כאשר הלכנו ובדקנו יש 1,500, 1,500 ולא 3,000, אבל הם אמרו שיש באותו - - -

שרן השכל: למה זה?

שרן השכל: זה שלושה ילדים מאותה משפחה?

עבדאללה חטיב: כן, שני ילדים מאותה משפחה.

שרן השכל: אבל הם לא יכולים להשתמש באותו טאבלט ביום לימודים.

עבדאללה חטיב: את צודקת ולכן אנחנו חילקנו את ה-30,000, נשאר הפול של ה-11,000, משרדי הממשלה והפילנתרופיה חילקו בסביבות ה-8,000, נשארה לנו קבוצה של 3,000 תלמידים מהחברה הערבית בערך שאין להם מחשבים.

שרן השכל: מה עושים עם ה-3,000 האלה?

אוסאמה סעדי: לא לומדים.

יוסף טייב: יש לכם קשרים, למשל יש בתי ספר, גם במגזר וגם במקומות אחרים, שחברות הייטק נכנסות ונותנות מחשבים.

עבדאללה חטיב: יש לנו גם, זה הפילנתרופיה.

יוסף טייב: יש הרבה פילנתרופיה בנושאים האלה.

יוסף טייב: בבאקה יש את הדברים האלה, אני הייתי נשיא מכללת הגליל המערבי, חצי מהסטודנטים שלי היו ערבים ונכנסו - - -

אוסאמה סעדי: זה משומשים.

יוסף טייב: לא משומשים, חדשים.

יוסף טייב: לא, נכנסנו ונתנו לסטודנטים, וחלק הלכו לעבוד אצלם אחר כך.

יוסף טייב: זה היה ממש מפעל יפהפה.

עבדאללה חטיב: זה היה בבאקה וזה גם היה בכפר קרע.

יוסף טייב: כן, בבאקה אני יודע שהיה.

עבדאללה חטיב: זה היה בג'סר א-זרקא וזה היה בהרבה יישובים ערביים שנכנסה הפילנתרופיה ונתנה גם תוספת שם.

שרן השכל: אני מניחה שזה ה-11,000, השאלה מה עם ה-3,000?

עלי סלאלחה: חברים, מי שצריך לתת את זה הוא משרד החינוך ולא לסמוך על אף אחד אחר וכל ילד שאין לו מחשב סימן שאנחנו לא נתנו את השירות הנכון.

עבדאללה חטיב: חבר הכנסת עלי, אני משקף לך פה את התמונה שהיא התמונה האמיתית.

עלי סלאלחה: אין בעיה, אני אומר שמשרד החינוך צריך לתת לכל ילד.

עבדאללה חטיב: אני אומר ככה, אנחנו נשקול את הסוגיה של התלמידים הנוספים במסגרת הצעת המחליטים החדשה, הרי אנחנו אמורים להיות מתוקצבים במסגרת תכנית החומש החדשה בחינוך.

עבדאללה חטיב: אנחנו גם נבדוק את הסוגיה של ה-3,000 תלמידים אלה כי חשוב לנו אישית, חשוב לי אישית וגם למשרד וגם לכל הצוות הבכיר של המשרד, להגיע לכל תלמיד ותלמידה.

עבדאללה חטיב: כאשר ראינו שלחלק מהתלמידים לא היו מחשבים אנחנו תקשרנו עם אותם תלמידים, אפילו הכנו ערכות לאותם תלמידים שלא היו להם מחשבים בבית בכדי שאותם תלמידים יוכלו להשתתף איתנו.

סימון דוידסון: אני יכול לשאול שאלה לגבי הנושא של התקשוב?

סימון דוידסון: למשל ציינת את ג'סר א-זרקא, יש לכם נתונים כמה מהילדים שיש להם מחשבים שותפים לנושא הזה של למידה מרחוק?

עבדאללה חטיב: אני יכול לספק לך את הנתונים, קיים לנו נתון כזה, כי בג'סר א-זרקא הקמנו ספציפית משל"ט, ספציפית ייעודי לג'סר א-זרקא שהיה בקשר שוטף ומתמיד עם ההורים ועם המשפחות ועם התלמידים.

עבדאללה חטיב: יש יישובים, אני אומר לך, אנחנו ראינו למשל תופעה בדרום שהתלמידים לא היו מחוברים.

סימון דוידסון: גם בתל אביב, לא רק בדרום.

עבדאללה חטיב: אני אגיד לך מה קרה בחברה הערבית, זה התחיל במרץ ואז המערכת נסגרה, אני אומר לך שבשבועיים הראשונים לא היה לנו מה להגיד לתלמידים מסיבה אחת, קודם כל לא היו שם שיעורים שהם מוקלטים, לחלק מהתלמידים לא היו מחשבים, לא היינו ערוכים בחברה הערבית לנושא של למידה מרחוק.

עבדאללה חטיב: היה לנו אתגר מאוד קשה איך אנחנו מצליחים להוביל את הנושא של למידה מרחוק בחברה הערבית כי החברה הערבית, זו הפעם הראשונה שהיא התנסתה בלמידה מרחוק בתקופה של הקורונה, אף פעם לא התנסינו בלמידה מרחוק.

סימון דוידסון: אז אני אגיד לך, גם בחברה היהודית, הרי אסור לחייב תלמיד שהוא יהיה עם הצילום שלו, הרבה מאוד מהתלמידים מכבים את התמונה שלהם כי לא מחייבים אותם, אתה יודע מה הם הולכים לעשות?

סימון דוידסון: לישון.

סימון דוידסון: אז הבעיה היא לא רק בחברה הערבית, הבעיה גם בחברה היהודית, אנחנו צריכים לשים את זה על השולחן ולהבין שלמידה בזום זה לא בדיוק למידה.

יוסף טייב: בחברה הבדואית, שזו אחת הבעיות הכי גדולות, שם אנחנו בבעיה גדולה.

אוסאמה סעדי: לא, יש גם בעיות תשתית ובעיות תקשורת.

יוסף טייב: בגלל בעיות תשתית.

אוסאמה סעדי: במיוחד בנגב, אין תשתיות.

עבדאללה חטיב: אני חושב שהם צריכים לשמור על רצף לימודים, אם רוצים לשמור על רצף לימודים אנחנו חייבים להגביר את הנושא של המודעות לחיסונים בחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: אנחנו מבינים את זה, אם אנחנו רוצים לפתוח את מערכת החינוך הערבית, כי מה שהיה לנו בשנה שעברה, אני רוצה להביא את זה גם לידיעת חברי הכנסת, מתוך 50 הרשויות הערביות, כאשר התחלנו להגיד ירוק, צהוב, אדום, כתום, 37 רשויות ערביות בתחילת השנה שעברה לא למדו כי כולם היו אדומים, כלומר מרבית היישובים האדומים היו מהחברה הערבית, לא למדו בכלל, רק 13 רשויות למדו.

עבדאללה חטיב: השנה התמונה היא תמונה אחרת.

עבדאללה חטיב: אני חושב שכאשר יפורסם המדד החדש, חלק מהיישובים האלה לא נראה אותם בעקבות ההגברה של החיסונים באותם יישובים.

עבדאללה חטיב: יש את הנושא של למידה מרחוק, אנחנו פיתחנו גם תוכן פדגוגי חדשני שהוא מותאם לחברה הערבית, אנחנו הקמנו אולפני שידור ומאגר הקלטות בכל תחומי הדעת באמצעות מורים מהחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: גם הנושא של פיתוח לימוד עצמאי זה הנגשה של קורסים דיגיטליים, זה מה שאנחנו עושים יחד עם מינהל התקשוב.

עבדאללה חטיב: הנושא של המענה הרגשי, ראינו גם שיש בעיה בחברה הערבית ולכן אנחנו הכשרנו את היועצים החינוכיים לנושא של מתן מענה רגשי לאוכלוסיות במיוחד אוכלוסיות בסיכון, כי ראינו שהאוכלוסיות בסיכון הן האוכלוסיות המאוד רגישות ופגיעות בתקופה של הקורונה ואנחנו שמנו דגש על אותן אוכלוסיות.

עבדאללה חטיב: עשינו גם מאגר שיעורים להתמודד עם מצבי לחץ גם בשפה הערבית.

עבדאללה חטיב: איתור וטיפול באוכלוסיות בסיכון.

עבדאללה חטיב: כמו שאמרתי, איתרנו 700 תלמידים, אנחנו הגענו ל-700 התלמידים האלה והבאנו אותם לקורסים טכנולוגיים כי אמרנו שלא נוותר על התלמידים האלה.

עבדאללה חטיב: לתלמידים האלה יש שתי אלטרנטיבות, אלטרנטיבה אחת זה ללמוד במסגרת קורסים טכנולוגיים ולצאת עם תעודה של טכנאי, או שאותם תלמידים יסתובבו ברחובות, והנתון המאוד קשה, ששליש מהתלמידים שהם בגיל בין 18 ל-21 בחברה הערבית לא לומדים ולא עובדים והם מחוברים לעולם הפשע, לצערי הרב, ולכן אנחנו רואים עלייה במדדי האלימות בחברה הערבית, לכן אנחנו צריכים לשים דגש על אותן אוכלוסיות שהם הנוער בסיכון, שהם נמצאים בסכנת נשירה.

עבדאללה חטיב: את אותה אוכלוסייה אנחנו צריכים לחבר.

עבדאללה חטיב: במסגרת החלטת הממשלה החדשה, יש החלטת ממשלה חדשה שמתגבשת בימים אלה, אנחנו מגבשים אותה עם ועד ראשי הרשויות הערביות, גם עם נציגות של אקדמיה, עם מנהלי מחלקות חינוך, עם מנהלי מוסדות חינוך ותוך 90 יום אנחנו אמורים להגיש אותה לממשלה.

עבדאללה חטיב: הכנסנו בה מטרות ויעדים שהם יעדים מדידים ואנחנו רוצים לבנות מודל דיפרנציאלי לרשויות.

עבדאללה חטיב: מה זאת אומרת?

עבדאללה חטיב: אני לא יכול להשוות את ג'סר א-זרקא לכאוכב אבו אלהיג'א כי יש הבדל משמעותי בין שני היישובים האלה ולכן אנחנו במסגרת התוכנית הממשלתית רוצים לתת מענה דיפרנציאלי לכל יישוב ויישוב.

עבדאללה חטיב: האסטרטגיה אומרת ככה, האסטרטגיה לחברה הערבית אומרת שאנחנו צריכים לקדם את האסטרטגיה במסגרת המשל של העץ, בסוף אני רוצה לראות השתלבות באקדמיה ובתעסוקה, אני רוצה לראות את המוביליות החברתית, אני רוצה לראות גם את התחושה של אמון ושייכות.

עבדאללה חטיב: תחושת אמון ושייכות זו תחושה מאוד חשובה, שהתלמיד הערבי לא מרגיש עצמו מנוכר מהמדינה שהוא חי בה ולכן חשוב לנו מאוד שהוא ירגיש שייך למדינה.

עבדאללה חטיב: מעורבות חברתית ואזרחית בקהילה, אני חושב שזה דבר שהוא מאוד חשוב, כיום יש לנו 3,500 מתנדבים שהם שינשינים בשנת שירות שעושים במערכת החינוך.

עבדאללה חטיב: התוכניות התוספתיות שאנחנו רוצים לקדם בחברה הערבית, שזה נמצא במסגרת הצעת המחליטים החדשה, זה הנושא של חיזוק השפה הערבית והעברית.

עבדאללה חטיב: השפה העברית מהווה חסם עבור השתלבות התלמידים הערבים גם בתעסוקה וגם באקדמיה.

עבדאללה חטיב: אנחנו התחלנו בהקמת אולפנים, התחלנו בפיילוט של 150 אולפנים, אנחנו מרחיבים את זה היום לבתי ספר נוספים בחברה הערבית כאשר המטרה היא להקנות לתלמידים הערבים את היכולת לשוחח בשפה העברית, כי התלמיד הערבי שמסיים תיכון, כאשר הוא מגיע לאקדמיה, מגיע לפקולטה לרפואה והוא צריך לעבור ריאיון שם, הוא לא עובר את הריאיון בגלל השפה העברית ואם הוא צריך לעבור ריאיון אצל מעסיק, הוא לא עובר בגלל השפה העברית הדבורה, ולכן נבנתה תוכנית שהיא ייחודית לחיזוק השפה העברית הדבורה בקרב התלמידים הערבים.

שרן השכל: מאיזה גיל?

עבדאללה חטיב: אנחנו מתחילים מיסודי, מכיתה א'-ב', זה נקרא 'טעימות בשפה העברית', עד י"ב.

עבדאללה חטיב: התחלנו בתוכנית חדשה.

עבדאללה חטיב: הסוגיה השנייה שדיברתם עליה, הנושא של האלימות בחברה הערבית.

עבדאללה חטיב: אנחנו נדבר גם על התקצוב שקיבלנו לתוכנית הזאת.

עבדאללה חטיב: הנושא של האלימות, היושבת ראש וגם חברי הכנסת, חדר מאוד קשה למערכת החינוך.

עבדאללה חטיב: נרצח מנהל, חאג' יחיא, בטייבה, מנהל מקיף, בנוסף בג'לג'וליה נורה תלמיד בתוך בית ספר, היה לנו גם ירי של תלמיד בעילוט.

עבדאללה חטיב: מה שהיה לנו השבוע, לצערי הרב התלמיד המצטיין שנרצח בלוד.

עבדאללה חטיב: אני חושב שהסוגיה הזאת מחייבת גם אותנו כמשרד לטפל בסוגיה של האלימות.

שרן השכל: מה התוכנית של משרד החינוך לצמצום האלימות בבתי הספר?

עבדאללה חטיב: אני אציג אותה עוד שני שקפים.

סימון דוידסון: עבדאללה, יש לי טיפ לתת לך.

סימון דוידסון: הרי בסוף מדברים על אלימות בחברה הערבית, מדברים על חוסר מעש וכדומה, אני מסתכל על כל מה שאתם עושים וזה מדהים מדהים מדהים, חסר לי משהו קטן שאני אומר כל הזמן, שיכול לפתור הרבה מאוד מהנושאים האלה - - -

עבדאללה חטיב: ספורט.

סימון דוידסון: ספורט, ספורט, עיסוק, תעסוקה, ספורט.

סימון דוידסון: זה תמיד חסר לי בעיניים.

סימון דוידסון: אני אומר לך כאדם שבא משם, בכל העולם זה מוריד פשע, מוריד אלימות, זה גורם לילדים להיות יותר מרוכזים.

סימון דוידסון: בכסף קטן אתה עושה דבר ענק.

סימון דוידסון: ככל שהילדים יעשו יותר ספורט ויהיו יותר עסוקים ככה הם יהיו יותר נורמטיביים, נקרא לזה.

שרן השכל: אני אחזק את דבריו של חבר הכנסת דוידסון, והיה מחקר מאוד מאוד מעניין גם בארצות הברית בעניין המוביליות החברתית ורואים באמת שהדרך להתקדמות המהירה ביותר, היעילה ביותר, המשמעותית ביותר, היא דרך ענפי הספורט.

שרן השכל: ממש רואים תלמידים שמגיעים מרקע סוציואקונומי נמוך ותלמידים שמתקשים - - -

עבדאללה חטיב: זה היה מחקר שפורסם לפני ארבע שנים שהראה שהפעילות הגופנית מיטיבה בנושא של הלימודים.

עבדאללה חטיב: זה היה מחקר עולמי ובזמנו אנחנו השתמשנו בו, ואני רוצה להודות לך, חבר הכנסת דוידסון, באמת ההערה שלך - - -

סימון דוידסון: אז בוא תעזור לי, תעזור לי, בוא נבנה בתי ספר עם מתקני ספורט.

סימון דוידסון: למה אנחנו בונים הפוך?

סימון דוידסון: אתה מכיר את הסרט 'מציצים'?

עבדאללה חטיב: כן.

סימון דוידסון: הפוך, גוטה, הפוך.

סימון דוידסון: זה מה שאנחנו עושים במדינה.

עלי סלאלחה: חברים, במגזר הערבי והדרוזי והצ'רקסי רוצים לבנות הכול, אבל חסר דבר אחד בסיסי, זה קרקע.

עלי סלאלחה: אין קרקע.

עלי סלאלחה: בבית ג'אן, אני רוצה להביא דוגמה, אין מגרש כדורגל.

עלי סלאלחה: כולם מתחננים לשמורת טבע, לקרן קיימת, לכל העולם, ואף אחד לא נותן.

עלי סלאלחה: כמה?

עלי סלאלחה: 12,000, 13,000 תושבים, 4,000 תלמידים, אין להם מגרש כדורגל.

אוסאמה סעדי: עלי, בקלנסואה 25,000, גם אין להם מגרש.

אוסאמה סעדי: הלכנו לכל המשרדים, תנו קרקע לקלנסואה, אין.

סימון דוידסון: אני אפתור לכם את זה.

עלי סלאלחה: חברים, אני בדקתי בחוק ההסדרים, נותנים ביד ימין לוקחים ביד שמאל.

עלי סלאלחה: קוראים לזה עזים, אני לא הבנתי למה קוראים לזה עזים.

שרן השכל: זה לפעמים עוזר, אבל לפעמים זה גם לא עוזר.

שרן השכל: אני יכולה לספר לכם שאני בביקור שלי במזרח ירושלים, כשנסעתי בחגים, הייתי מג"בניקית, אז אני מכירה קצת את האזור, הלכתי להראות ככה לבעלי איזה נקודת תצפית מאוד יפה על העיר העתיקה ומזרח ירושלים.

שרן השכל: הגענו לשם, תבין, ילדים, היה להם מגרש ספורט שם למעלה למעלה, אני רואה אותם ממגרש הספורט, הם משחקים שם, הם יורדים בריצה למטה למטה למטה, מהר, אני מבינה שמשהו לא בסדר, אני אומרת לבעלי: בוא נצא מפה מיד, זריז, הוא אומר: מה?

שרן השכל: ילדים קטנים, בני שבע-שמונה, לא יותר מזה, משחקים במגרש שם, אני אומרת לו: לא, כנס לאוטו, אנחנו חייבים לנסוע.

שרן השכל: אנחנו נכנסים לאוטו, הוא אומר לי: ילד קטן, אני אומרת לו: סע, סע מפה.

שרן השכל: אז בעלי, בחור מאוד מאוד נחמד, אומר לו: היי, מה נשמע, חמודי?

שרן השכל: ילד קטן, הילד בן שמונה, הוא אומר לו: שו מה נשמע?

שרן השכל: מרים סלע ככה, בום בתוך האוטו, כל הילדים מתחילים לזרוק עלינו שמה אבנים.

שרן השכל: אז עם כל העניין של הספורט ומגרשי ספורט יש פה נושא של חינוך שצריך להטמיע ולדבר לעומק ושהילדים יהיו תחת השגחה וזה מגיע קודם כל מהחינוך מהבית ובבית הספר לעניין האלימות.

משה טור פז: בתור מי שהיה ממונה על החינוך במזרח ירושלים, בין השאר, אני רוצה לומר על זה שלושה דברים.

משה טור פז: קודם כל הנושא של מזרח ירושלים מקבל בעיניי קשב מוגדל בשנים האחרונות ועדיין הרבה פחות ממה שהוא צריך.

משה טור פז: רק לומר נתון מדהים, אחד מכל ארבעה תלמידים ערבים במדינת ישראל הוא מזרח ירושלמי, רבע, שזה נתון מדהים.

משה טור פז: זה לא בא לידי ביטוי עדיין, למרות שהייתה התקדמות בזה בשנים האחרונות.

משה טור פז: דבר שני, אני שומע את עבדאללה מדבר ואני אומר, כל מה שאתה אומר זה כמו תמונת ראי למה שצריך להיות בחינוך היהודי.

משה טור פז: למשל דיברת על לימודי עברית, אני חושב שזה כבר עלה פה בוועדה, אנחנו צריכים לעודד, לדחוף ואפילו ללחוץ את משרד החינוך להגדיל משמעותית את לימודי הערבית, כי בסוף צריך שניים לטנגו, אי אפשר רק שמגזר אחד יעשה מאמצים.

משה טור פז: ואני רוצה לומר עוד דבר אחד בהקשר הזה, אם כבר דיברתי, אירועי 'שומר החומות' לא יכולים לעבור מעלינו ובהתעלמות שלנו.

משה טור פז: בסופו של דבר אנחנו מבינים שדו קיום זה דבר שמערכת החינוך צריכה להיות שקועה בו.

משה טור פז: התוכנית שהייתה הכי מוצלחת בזמני במנח"י בירושלים הייתה תוכנית שנקראה למידה משותפת לבתי ספר יהודיים וערביים.

משה טור פז: לצערי בשאר מדינת ישראל זה לא מספיק מקובל שבית ספר יהודי ובית ספר ערבי כשגרה נפגשים פעם בשבוע-שבועיים לפעילות משותפת ללמידה.

משה טור פז: אי אפשר לצפות שרק המגזר הערבי יחזיק את זה, זה חייב להיות של שני המגזרים ביחד, לכן בעיניי יש עלינו חיוב מוסרי כחברה להשקיע בדו קיום ואם לא מערכת החינוך אף אחד לא יעשה את זה בשבילנו.

משה טור פז: אז אני אומר, אני מברך על מה שנעשה במשרד ואת הדברים של עבדאללה כאן, אבל אני אומר שבעיניי לא פחות חשוב שהמגזר הכללי בישראל, שהמגזר הלא ערבי, יהיה שקוע מאוד במחויבות לדו קיום.

שרן השכל: נכון.

שרן השכל: זו אולי גם הזדמנות לציין את הזוכה האולימפי הראשון מהמגזר הערבי, איאד שלבי.

סימון דוידסון: שנוסע לכל אימון שעתיים ורבע.

סימון דוידסון: הוא גר בשפרעם וברדיוס שלו אין לו איפה לשחות, הוא נוסע שעתיים ורבע לכל אימון.

סימון דוידסון: ורק אתמול סודר הנושא של ביטוח לאומי לאבא שלו, רק שתדע, אחרי שנים של התעסקות, רק אחרי שזכה בזהב.

קריאה: אפשר להגיד שכל מה שאתם אומרים צריך להתחיל מגן הילדים?

סימון דוידסון: נכון.

עבדאללה חטיב: התוכנית החדשה שאנחנו מגבשים, שהתחלתי להציג אותה, ואנחנו מקיימים דיונים גם עם האוצר, היא מתייחסת לשמונה הנושאים המרכזיים האלה.

עבדאללה חטיב: אנחנו שמנו משקל מאוד חשוב לנושא של נוער בסיכון וגם החינוך הטכנולוגי, גם לנושא של הכוונה להשכלה ותעסוקה, גם תוכניות למידה מותאמות למאה ה-20, פיתוח תשתיות ברשויות מקומיות וגם הנושא של טיוב איכות ההוראה.

עבדאללה חטיב: שאלת אותי, היושבת ראש, על הנושא של האלימות.

עבדאללה חטיב: באלימות אנחנו מתוקצבים ב-150 מיליון שקל, או תוקצבנו ב-150 מיליון שקל לחמש שנים, 30 מיליון שקל בשנה.

עבדאללה חטיב: זה התקציב התוספתי על מה שאנחנו מקבלים במסגרת משרד החינוך.

עבדאללה חטיב: כלומר על התוכניות של משרד החינוך אנחנו תוקצבנו ב-150 מיליון שקל.

עבדאללה חטיב: אנחנו פה גם עבדנו עם ועד ראשי הרשויות המקומיות.

עבדאללה חטיב: שאלת אותי על התוכניות שאנחנו עושים בנושא של האלימות, גברתי.

עבדאללה חטיב: אנחנו פילחנו את התלמידים בחברה הערבית לארבע זירות מרכזיות, את יכולה לראות את השקף הזה, השקף האחרון במצגת.

עבדאללה חטיב: יש את הקבוצה הראשונה שהם ילדים ונוער בסיכון במעגל הפשיעה והאלימות.

עבדאללה חטיב: כ-9,000 תלמידים מהחברה הערבית הם תלמידים שנפתח להם תיק במשטרה.

עבדאללה חטיב: את אותם תלמידים אנחנו רוצים לשים בפוקוס של העבודה שלנו והאסטרטגיה פה היא אסטרטגיית טיפול אינטנסיבי מציל חיים.

עבדאללה חטיב: כלומר אנחנו רוצים להעביר את ה-9,000 תלמידים, שיש נגדם הליכים, אם זה פליליים או לא פליליים, רוצים להציל את החיים של אותם תלמידים.

עבדאללה חטיב: הקבוצה השנייה שאנחנו מתעסקים בה היא הקבוצה של ילדים ובני נוער בסיכון גבוה לנשירה שאם לא נטפל בהם הם יעברו לקבוצה הראשונה.

עבדאללה חטיב: בקבוצה השנייה אנחנו מדברים על 18,000 תלמידים ופה אנחנו מדברים על אסטרטגיית טיפול אינטנסיבי.

עבדאללה חטיב: הקבוצה השלישית היא הקבוצה של ילדים ובני נוער בפגיעות גבוהה לסיכון.

עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 121,000 תלמידים שהם במדד טיפוח מאוד קשה ולאותם תלמידים אנחנו חייבים לתת גם מניעה וגם טיפול.

אוסאמה סעדי: אתה מדבר על 50% מקבוצת הגילאים הזו?

עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 50% מהתלמידים בחברה הערבית שמוגדרים אצלנו כנוער בסיכון, כי הם באים ממשפחות מצוקה ואם לא ניתן טיפול הולם לאותם תלמידים אותם ילדים יעברו לקבוצה שהיא הקבוצה הראשונה.

עבדאללה חטיב: תאר לעצמך, חבר הכנסת אוסאמה, ל-9,000 תלמידים מהחברה הערבית נפתחו תיקים במשטרה.

שרן השכל: כמה אחוזים?

אוסאמה סעדי: 4%.

שרן השכל: תיקים פליליים כבר?

אוסאמה סעדי: כן.

עבדאללה חטיב: כן, ולכן האסטרטגיה אומרת שאותם תלמידים, אנחנו צריכים להציל את החיים שלהם, כי אותם תלמידים יכולים להתחבר למשפחות השפע ולכן עכשיו במסגרת התוכנית החדשה אנחנו הולכים להצמיד לאותם ילדים חונך אישי על מנת ללוות אותו, על מנת גם שיבקר במשפחה שלו, על מנת שייתן לו מענה לצרכים האישיים שלו וגם לשלב אותו בחוגים.

עבדאללה חטיב: מה שאמר פה חבר הכנסת על הנושא של אותם ילדים ונוער, שהם תלמידים שמוגדרים כנוער בסיכון, אם ניקח אותם לחוגים של ספורט ולחוגים שהם רוצים להשתתף בהם, אני חושב שזה ייתן להם גם מענה לעתיד.

עבדאללה חטיב: אלה הם הדברים הבסיסיים.

עבדאללה חטיב: אני רוצה להודות לך, אני רוצה להודות לחברי הכנסת גם על ההערות וההארות, תודה לכם.

אוסאמה סעדי: תודה לך.

שרן השכל: אנחנו נעבור על הערות ושאלות הח"כים, תוך כדי אנחנו נשלב גם כן דוברים שביקשו את זכות הדיבור.

שרן השכל: תודה רבה על ההצגה של הדברים.

שרן השכל: אנחנו נתחיל עם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה לרשותך שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: תודה, גברתי היושבת ראש, על הדיון החשוב הזה, במיוחד כמה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים שסימני שאלה מרחפים עדיין על ההחלטה הזו.

אוסאמה סעדי: אני מסכים עם מה שאמר חברי סימון שכל הלמידה בזום היא לא רצינית, אנחנו מדברים על כמעט שלוש שנות לימוד.

אוסאמה סעדי: הקורונה התחילה במרץ 2020 ועד יוני כמעט, אתה יודע, לא למדו, מר עבדאללה, אחרי זה אנחנו חזרנו לספטמבר 2020 וגם למדו בערך חצי ואנחנו עכשיו מתחילים ב-1 בספטמבר עוד פעם עם הגל הרביעי, ולכן אנחנו מדברים על גילאים רבים שאיבדו הרבה הרבה הרבה שיעורים ולכן צריך לשים דגש על העניין הזה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, את זוכרת שלפני שבועיים, כשהתקיים דיון בעניין מנהלי בתי הספר, ואז התפרסם שיש מחסור בחברה היהודית של 14,000 מורים.

אוסאמה סעדי: אני אמרתי שאם יש 14,000 מורים חסרים בחברה היהודית, בבתי ספר יהודיים, והיום שמעתי ברדיו ששרת החינוך אמרה בבוקר אצלך שחסרות גננות בשיעור ניכר, אז ריבונו של עולם יש לנו 14,000 מובטלים מורים בוגרים עם תעודות שכבר שנים לא משתלבים במערכת החינוך.

אוסאמה סעדי: את זוכרת שביקשתי ממך לקיים דיון על זה, למה לא קולטים את המורים האלה במערכת בתי הספר ביישובים יהודיים.

אוסאמה סעדי: שאלה שנייה, והיא מטרידה אותנו המון, ואנחנו כל פעם מעלים את זה וגם בפני כל שרי החינוך הקודמים והעוקבים וגם בפני מר עבדאללה חטיב, שהוא עושה עבודה מצוינת, אני חייב להדגיש, וראינו את המצגת המקיפה, היא בכל מה שקשור להעברות מורים מהנגב לצפון.

אוסאמה סעדי: זה פצע מדמם שעדיין לא מוצאים לו פתרון.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על אלפי מורים שכבר מעל עשר שנים, יש כאלה שכבר 15 שנה, מורות מהצפון שמלמדות ומלמדים בדרום ולא מעבירים אותם.

אוסאמה סעדי: עכשיו, אם לא היו תקנים בצפון אז הייתי אומר ניחא, הם התחילו שם וממשיכים שם, והם כל שנה מגישים העברות, אז איך פתאום אחרי 1.9 נסגרו ההעברות, זה בספטמבר, באוקטובר פתאום המערכת קולטת מורים חדשים, איך זה?

אוסאמה סעדי: חברי חבר הכנסת אחמד טיבי, שבדיוק נכנס בזמן, הגיש ועדת חקירה על הנושא הזה ואני אומר לך, כל הזמן אומרים לנו, ועבדאללה יכול להעיד, המחשב, המחשב, ניקוד במחשב.

אוסאמה סעדי: המחשב בסדר, ניקוד במחשב בסדר, אבל תסבירו לי, ולכן אני מבקש מגברתי היושבת ראש, וביקשתי גם מעבדאללה חטיב, אני רוצה נתונים לוועדה כאן בספטמבר ובאוקטובר כמה מורים חדשים נקלטים במערכת בצפון.

אוסאמה סעדי: מורים חדשים.

אוסאמה סעדי: ואז אנחנו נראה שיש פתאום תקנים, משרות חדשות למורים שרק עכשיו סיימו וקולטים אותם בצפון ולא מעבירים את אלה שכבר שירתו עשר ו-15 שנים, מורות, נשים, עם ילדים.

אוסאמה סעדי: יש מורות מהיישוב שלי, מעראבה, גברתי היושבת ראש, בגלל שיש להם ילדים כל יום הן נוסעות לדרום וחזרה.

אוסאמה סעדי: נוסעים בחמש בבוקר וחוזרים - - -

שרן השכל: מה הסיבה לזה?

עבדאללה חטיב: הסיבה ככה, קודם כל הנושא של עודף מורים.

עבדאללה חטיב: כיום בחברה הערבית יש לנו כ-10,000 מורים שהם לא מועסקים, כלומר יש להם תואר אקדמי עם תעודת הוראה - -

אוסאמה סעדי: אבל איך הם נקלטו בספטמבר ואוקטובר?

עבדאללה חטיב: - - ואין משרות מספיקות בצפון.

עבדאללה חטיב: הנושא של הניווט של המורים האלה, בדרום קיים לנו מחסור, בצפון, בחיפה ובמרכז קיים עודף ולכן חלק מהמורים האלה צריכים ללכת לדרום.

עבדאללה חטיב: מה שאמר חבר הכנסת אוסאמה סעדי זו אמירה מאוד חשובה, אנחנו צריכים גם לתת מענה לסוגיה של העברות המורים.

עבדאללה חטיב: עכשיו יש צוות, שסוניה פרץ גם נמצאת בו, שהם דנים בנושא של העברות מורים.

עבדאללה חטיב: אני חושב שזאת סוגיה שהיא מאוד חשובה.

שרן השכל: כן, אבל זה נכון מה שהוא אומר לעניין שיש מורים חדשים שסיימו עכשיו את המערכת שבעצם שמים להם את התקנים בצפון במקום להעביר קודם את אלה מהדרום?

עבדאללה חטיב: אני אגיד לך את הסיבה, למשל אם קיבלנו בשנה שעברה 23,000 שעות שהן זמניות לחינוך הערבי, על השעות הזמניות האלה את לא יכולה להעביר מורים קבועים ולכן את משבצת מורים שהם במעמד של שיבוץ – אי אפשר להעביר מורים שהם קבועים על שעות זמניות.

עבדאללה חטיב: זו הסיבה.

אוסאמה סעדי: אני לא מדבר על זמניות, אני מדבר על - - -

משה טור פז: אני רוצה להתייחס להיבט הארגוני ולומר שיש תקלה מתמשכת בכל היחס לחינוך הערבי במשרד החינוך, ששוחחתי עליו עם השרה ובעיניי הגיע הזמן לעשות בזה תיקון.

משה טור פז: זה מתחיל מהעובדה שמגזר גדול ומשמעותי במדינת ישראל מנוהל בדרג של אגף במקום מקביליו, שהם בדרג של מינהל, וממילא כל התקצוב, גם של המטה וגם של השטח, הוא חסר.

משה טור פז: שוב אני אסביר, בשירות המדינה יש מחלקה, אגף ומינהל או מחוז.

משה טור פז: מה שקורה הוא שהחינוך הערבי תקוע שנים בדרג האגף, זה משליך על כל בעלי התפקידים שמתחת לעבדאללה וזה משליך גם על רמת התקינה והתקצוב למרות שהיא לא אמורה להיות כך.

משה טור פז: מה שצריך לקרות, וכאמור כבר שוחחתי על כך עם השרה ואני מקווה שהמנכ"ל ייקח את זה לתוכנית העבודה של השינוי הארגוני, זה שדרוג של החינוך הערבי שמטפל ב-21% מהאוכלוסייה, קצת פחות בתלמידים, אבל מבחינת האוכלוסייה זה חמישית, שדרוג שלו לרמה של מינהל או מחוז, אני חושב של מינהל, ואת כל שרשרת הניהול גם כן, ואז חלק מהבעיות פה שפשוט נובעות בעיניי מכשל ארגוני מתמשך אפשר בשדרוג בתוך המשרד לתת לזה מענה.

שרן השכל: יש תוכנית כזו במשרד החינוך?

עבדאללה חטיב: האגף הערבי שודרג לאגף בכיר, זה מה שהיה.

שרן השכל: אבל זה עדיין אגף?

משה טור פז: חצי דרך.

עבדאללה חטיב: זה עדיין אגף.

משה טור פז: הוא צריך להיות מינהל.

עבדאללה חטיב: אני רוצה להגיד שעכשיו מתקיים דיון במטה, המנכ"ל מוביל אותו, בנושא של המבנה הארגוני החדש של המשרד, אני חושב שאנחנו נוכל להביא גם את הדעה החשובה שלך.

משה טור פז: אני כבר אמרתי את זה לשרה ובעיניי זה מתבקש.

שרן השכל: אוקיי, בסדר.

שרן השכל: חבר הכנסת יוסי שיין.

יוסף טייב: אני רוצה לשאול, יש הרי המון נושאים במגזר הערבי, ואתה דיברת על המנעד הרחב בין ההשכלה היסודית לאקדמיה, השינויים שחלו באקדמיה.

יוסף טייב: יש איזה דיס-קונקט, באקדמיה ראית שיש יותר ויותר סטודנטים ערבים באקדמיה הישראלית ובבתי הספר היסודיים אנחנו רואים בעיות שהחריפו בשנתיים האחרונות, כולל בעיות של אלימות שאתה דיברת עליהן, גם יוסף ג'בארין שהיה יושב ראש ועדה פה עסק בנושאים האלה, נכון, אם אני זוכר?

עבדאללה חטיב: זכויות הילד.

יוסף טייב: כן, לזכויות הילד, אני זוכר בזמנו.

יוסף טייב: עכשיו, כשאני שואל אותך שאלה לגבי האקוטיות, עכשיו כשאנחנו דנים בכל הנושא של האלימות, למשל 37% מהקטינים שנעצרים בישראל זה בקרב הערבים, מערכות החינוך שהן כל כך צריכות סביבה שקטה וטובה, איפה היית שם היום את הנקודה שחוסר הקשר הזה בין מצד אחד הניוד והניעות הגבוהה של ערביי ישראל, אני ישבתי עם מונא מארון, ישבנו בוות"ת וניסינו לראות קידום סטודנטים ערבים באקדמיה ובאמת היה זינוק עצום, לבין מה שקורה במערכות ההשכלה הבסיסיות יותר.

יוסף טייב: שם, אני חושב, יש בעיות הרבה יותר חמורות כרגע שמתייחסות גם לחלק מהבעיות במגזר, נושא האלימות וכן הלאה.

יוסף טייב: איפה אתה רואה את הבעיה היותר אקוטית?

יוסף טייב: דיברנו פה קודם על מחשוב, אני חושב שאנחנו צריכים השבוע לציין את חברנו עליו השלום אלחרומי שהגיע למעשה מהפזורה הבדואית בדרום אבל למד בג'ת, ואחר כך הגיע לאוניברסיטה העברית וסיים פיזיקה באוניברסיטה העברית, שזה הרי דבר פשוט מדהים, אם אתה חושב על הדברים האלה.

שרן השכל: ואחר כך ניהל בית ספר.

יוסף טייב: אז אני אומר, איפה אתה היית רואה היום את הצורך הכי אקוטי בשינוי?

עבדאללה חטיב: קודם כל אין ספק שהזירה של המשפחה וההורים היא זירה מרכזית שאנחנו צריכים לייחס לה חשיבות שהיא מאוד גבוהה.

עבדאללה חטיב: העולם היום הוא עולם משתנה, החברה הערבית לפני כשני עשורים הייתה חברה מסורתית שהכול התנהל דרך ראש המשפחה.

עבדאללה חטיב: אנחנו עברנו תמורות רבות, המשפחה היום בחברה הערבית היא משפחה שהשתנתה, אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע רבות בנושא של העלאת המודעות של ההורים לגבי הנושא של החינוך של ילדיהם.

עבדאללה חטיב: מה זאת אומרת החינוך?

עבדאללה חטיב: אני מדבר גם על החינוך הלימודי וגם על החינוך הערכי כי אנחנו מרגישים שחלק מההורים מהחברה הערבית הנושא הזה לא מעניין אותם ולכן צריך לשים שם דגש.

עבדאללה חטיב: הסוגיה השנייה היא לפתח מערכת של תכנים ותוכניות שמותאמות לתלמיד הערבי.

עבדאללה חטיב: אנחנו רואים תוכניות שלפעמים אנחנו מקיימים או מובילים במשרד, אבל התוכניות האלה כאשר אתה רוצה לבצע אותן בשטח הן לא מתאימות לצרכי התלמיד הערבי.

עבדאללה חטיב: זאת גם זירה שהיא זירה מאוד חשובה שאנחנו צריכים להשקיע הבה.

עבדאללה חטיב: והזירה השלישית והמרכזית זה הנושא של איכות ההוראה.

עבדאללה חטיב: אני חושב שיש צורך לעשות מעשה בנושא של הכשרת המורים בחברה הערבית, כי מה שיצרה המדינה זה שיש מכללות ערביות.

עבדאללה חטיב: אני לא אמרתי שהמכללות הערביות הן פחות טובות מהמכללות האחרות, אבל צריך לחזק יותר את המכללות הערביות כי איכות ההכשרה במסגרת המכללות הערביות, צריך לטפח אותה.

עבדאללה חטיב: מי שבא היום להוראה במגזר הערבי הם לא התלמידים הטובים, הם התלמידים הבינוניים ולכן - - -

יוסף טייב: מכללות אתה מתכוון כמו אלקסאמי וזה?

עבדאללה חטיב: כן.

יוסף טייב: אבל הוויכוח שאתה דיברת בסכנין, אני הייתי בוועדה הזאת, היה דיון שהאקדמאים הערביים התנגדו לדבר הזה בטענה שהכניסה למערכות, כמו שאתה ציינת מקודם לטכניון, אם היו לומדים רק במסגרת מצומצמת ערבית ולא היו יותר אוניברסליים אז לא היו יכולים אחר כך לזוז לבתי הספר הטובים ביותר מבחינת מצוינות אקדמית.

יוסף טייב: יש, אני מבין, דיון על הדבר הזה.

שרן השכל: אני רוצה גם לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת עלי סלאלחה.

עלי סלאלחה: חברים, אני קודם כל מברך את ידידי וחברי עבדאללה על התוכנית שהוא הציג פה ועל ההתקדמות המשמעותית, אבל לטעמי ולדעתי אנחנו צריכים לעשות השוואה בין המגזר היהודי למגזר הערבי, האם ההתקדמות הזו היא באותו קצב או שלא באותו קצב.

עלי סלאלחה: יש התקדמות במגזר, אבל לעומת המגזר היהודי היא פחות.

עלי סלאלחה: שתיים, לדעתי כל הסיפור הזה לא יתקדם במגזר הערבי כל עוד המועצות המקומיות שלנו קורסות.

עלי סלאלחה: הם לא יכולים להחזיק בבתי ספר כמו שצריך אם אין להם מתנ"סים, אין להם מרכזי תרבות, אין להם כל הפונקציות שיכולות לעצב את דמותו של התלמיד הערבי.

עלי סלאלחה: מכאן באה האלימות, כשאין לתלמיד הערבי משהו לעשות אחרי בית הספר, אחרי הלימודים אז מה הוא יעשה?

עלי סלאלחה: הוא ישוטט ברחוב.

עלי סלאלחה: לכן אנחנו צריכים לתת את הדעת איך מחזקים את המועצות המקומיות, איך מחזקים את בתי הספר.

עלי סלאלחה: לבתי הספר שלנו אין מרחבים, החדרים שלהם צרים, בכל חדר יש 30, 34, 35 תלמידים והם נמצאים במצב קטסטרופלי, גם מבחינת הקורונה וגם מבחינת לימודים.

עלי סלאלחה: אי אפשר ללמד 34 ו-35 תלמידים בכיתה.

עלי סלאלחה: בעניין שפת האם, אני חושב שקודם כל מחזקים את שפת האם, אחר כך מחזקים שפות אחרות.

עלי סלאלחה: אני בעד לחזק את השפה העברית ושכולנו נצליח ונגיע לרפואה וכל המקצועות החשובים, אבל חוק הלאום עשה את שפת האם פחות במעמדה מהשפה העברית.

עלי סלאלחה: אנחנו גם כאן צריכים לתת את הדעת.

עלי סלאלחה: בואו ניקח את המגזר הבדואי ונשייך אותו למגזר הערבי, מה יהיו התוצאות?

עלי סלאלחה: הרי הבדואים הם ערבים, הם לא באו מכוכב אחר, אז התוצאות יהיו פחות.

עלי סלאלחה: לכן אנחנו צריכים גם לחזק את המגזר הבדואי ומכאן אני רוצה לבקש דיון בוועדה הזו גם למגזר הבדואי וגם למגזר הדרוזי והצ'רקסי על מנת שאנחנו באמת נבחן מה החוסרים שלהם ומה כואב להם, מה אין להם ומה יש להם.

שרן השכל: אז אני כבר אעלה גם את נציג מחוז דרום, רם זהבי, שאמון על המחוז של החינוך הבדואי, אני רק אתן לעוד שני חברי כנסת לומר כמה דברים לפני כן ויש לנו עוד כמה דוברים.

עלי סלאלחה: דו קיום, אני חושב שזה מצוין, אני עשיתי את זה ועשיתי 'מסע ישראלי' למשל, בנוסף לשל"ח.

שרן השכל: אנחנו נשאל ונבדוק.

שרן השכל: חבר הכנסת דוידסון, בבקשה.

סימון דוידסון: אני התחלתי לדבר מקודם, אני רק רוצה לסיים.

סימון דוידסון: אני שמח, קודם כל, שחבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי נמצא פה וגם אוסאמה סעדי ובמיוחד עבדאללה.

שרן השכל: עלי סלאלחה גם.

עלי סלאלחה: אני השכן שלו.

סימון דוידסון: אתם מדברים כל הזמן ואנחנו מדברים, על נושא של אלימות, על נושא של מסגרות, על נושא של חינוך, על נושא של אי מעש של החבר'ה אחר הצהריים ואני רוצה שתחליפו דיסקט, כולם, ולהבין, ואני אומר את זה מדברים ומנתונים שקיימים בעולם, ככל שהילדים יותר עסוקים במסגרות ספורטיביות ככה לילדים יש פחות זמן, פחות רצון ופחות יכולת לעסוק באלימות ובדברים שאנחנו לא רוצים שהם יעסקו בהם.

סימון דוידסון: מה אני רוצה לומר?

סימון דוידסון: דיברתם על אדמות, דיברתם על שטחים.

סימון דוידסון: לפני כשנתיים לקחתי את ראש מינהל הספורט, ראש אגף התקציבים במינהל הספורט, לסיור בהולנד ובאיטליה.

סימון דוידסון: היום באירופה בונים לגובה, מבנים של שבע קומות, מגרשי כדורסל, מגרשי כדורגל, בריכות שחייה, חדרי כושר והלאה והלאה והלאה, הכול על ארבעה דונם, הכול לגובה, וכל הילדים של אותה עיר או אותה מועצה או אותו אזור עוסקים בספורט, כולם בלי יוצא מן הכלל.

סימון דוידסון: במדינת ישראל פחות מ-1% מהאוכלוסייה רשומים באגודות ספורט.

סימון דוידסון: במסגרת הערבית אני בטוח שזה אולי חצי אחוז, אפילו פחות.

סימון דוידסון: עבדאללה, צריכים לעשות תוכנית, אמיתית, עם כל הנוגעים בדבר ולחשוב על הנושא הזה ולהפוך אותו למשימה לאומית, שהילדים יעסקו בספורט.

אוסאמה סעדי: שהתכנון והבנייה יאפשר את זה.

שרן השכל: תודה רבה, חבר הכנסת דוידסון.

שרן השכל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כמו בכל פתיחת שנת לימודים צצות הבעיות האקוטיות של מערכת החינוך הערבית.

אחמד טיבי: אני שמח שמר עבדאללה חטיב נמצא פה כי הוא הכתובת המקצועית שלנו, הוא עושה עבודה קשה ומקצועית אמיצה ומגיע לו תודה.

אחמד טיבי: יש בעיה של מחסור במורים, המחסור במורים לא כמספר, כי יש 14,000 או 10,000, המספר משתנה, של מורים שלא מועסקים, מובטלים, ולכן הגשתי הצעה לוועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת הנסיבות שהביאו להיווצרות מספר כל כך גדול ואיך אפשר ליצור מכניזם שיוריד את המספר הזה.

אחמד טיבי: כתוצאה מזה יש נושא שהוא קשור, מעניין לעניין באותו עניין, וזה ההעברות והמינויים, השיבוצים של מורים ומורות, בעיקר מורי צפון, בנגב.

אחמד טיבי: כמו שאמר אוסאמה, חלק מהמורים והמורות כבר 17-16 שנים, או שלא נקלטו, או שמלמדים בנגב רחוק מהיישוב שלהם, או במשולש או בגליל.

אחמד טיבי: מורה נשואה יכולה לצאת בחמש בבוקר יום יום ולחזור בערב.

אחמד טיבי: אלה לא חיים, אלה לא חיים נורמליים של מורה שצריך להיות לו סביבה נוחה למקצוע.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה היא למה לא קולטים מורות ומורים ערביים בבתי ספר יהודיים, לא במקצוע הערבית, אלא מתמטיקה, ביולוגיה, אנגלית, מחשבים, פיזיקה.

אחמד טיבי: יש כמה מאות מורים ומורות ערביים בבתי ספר יהודיים והם סיפורי הצלחה, חוץ מהמקרה האחרון המכוער ששמענו עליו, בהרצליה זה היה?

אוסאמה סעדי: בהרצליה.

אחמד טיבי: אוקיי, אבל כל שאר הסיפורים, יש פידבק חיובי לגביהם.

אחמד טיבי: למה המספר הזה, 500, כל הזמן קבוע?

אחמד טיבי: למה הוא לא מגיע ל-1,000, 2,000?

אחמד טיבי: מה עוד שבבתי ספר יהודיים יש מחסור במורים, בניגוד למערכת החינוך הערבית.

אחמד טיבי: כנראה שיש חסם, מישהו החליט לא לקבל בגלל סינדרום הרצליה אולי.

אחמד טיבי: צריך לפרק את המכשול הזה - - -

מנשה לוי: למה אתה לא קורא לילד בשמו?

אחמד טיבי: זה היה כל כך ברור, השם, סינדרום הרצליה קוראים לזה.

מנשה לוי: אני לא מכיר את הסינדרום הזה, אני מכיר את המילה גזענות.

אחמד טיבי: זה הורים שסירבו לקבל מורה ערבייה בגלל שהיא ערבייה, לזה קוראים גזענות ואפליה.

אחמד טיבי: והמורה, אגב, זוכה להערכה רבה, כולם אומרים שהיא עושה עבודה מצוינת.

מנשה לוי: זאת הייתה מנהלת בתיכון יבנה בחולון?

מנשה לוי: עם ולרי?

מנשה לוי: שהיא לא רצתה לקלוט את ולרי, אותה זמרת עכשיו שהיא - - -

שרן השכל: רגע, רגע, אני מבקשת לסיים את דבריך.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה שאנחנו מעלים אותה תמיד זו שיטת הניקוד, נפגשנו כמעט עם כל שר שהיה בנוכחות עבדאללה ומשהו לא תקין בשיטה הזאת כי מורים אומרים: אני מקום שני, אבל שנה לאחר מכן הפכתי למקום שמיני.

אחמד טיבי: יש כל מיני משתנים, אבל ההרגשה של המורים והמורות שנשארים בבית היא הרגשה רעה וצריך לטפל בזה.

סימון דוידסון: איך מטפלים בזה, אחמד?

אחמד טיבי: זה משרד החינוך, צריך לשנות את השיטה, למצוא שיטה.

אחמד טיבי: 14,000 מורים מובטלים, איך לעזאזל יש מחסור אצל יהודים, יש עודף אצל ערבים ובכל זאת חלק מהמורים - - -

שרן השכל: יש שיטה פשוטה, וזה עניין שמנהלים יוכלו לקבוע את העסקתם גם של מורים.

שרן השכל: יש כזה עניין שכשלמנהל חסר מורים אז הוא ימצא את המורים והוא ימצא מורים איכותיים וזה לא משנה מאיזה מגזר כל עוד המורה מבצע את תפקידו והוא מעלה את רמת החינוך בבית הספר, ככה צריך להיות.

אחמד טיבי: כן, אפרופו סמכות של מנהל, מה שאמרה חברת הכנסת השכל, יושב כאן חבר כנסת שהיה מנהל בית ספר, יש תקציב שמועבר לבתי ספר, מיוחד לבתי ספר, לאחרונה אני מכיר מספר רשויות, מועצות ועיריות, שראש העיר מנכס לעצמו את התקציב ולא מעביר אותו לבתי הספר ואז בית הספר, כמו שאמרו לי מנהלים, נכנס למצוקה ולמשבר והכסף הזה הוא כסף שלכם, משרד החינוך, לבתי הספר, לא לרשויות.

אחמד טיבי: אני מבקש שאתה תיתן לנו, שמשרד החינוך ייתן לנו מה הסטטוס של הנושא הזה, איזה רשויות לוקחות את הכסף של בתי הספר, למה, איך ואיך זה פוגע, כי זה פוגע בבתי הספר, אני מקבל תלונות ממנהלי בתי ספר בכל החברה הערבית, גם במרכז, גם בצפון, ולכן זה מחייב התערבות.

אחמד טיבי: אני מתכוון לפנות לשרה בנושא הזה בקרוב כי קיבלתי בין שש לשבע תלונות בכל הארץ בנושא הזה.

קריאה: אבל זה כסף קטן, אחמד.

אחמד טיבי: כסף קטן, אבל הוא חשוב לבתי הספר.

אחמד טיבי: חשוב מאוד.

אחמד טיבי: בית ספר זה לא אוצר המדינה, כל כמה אלפי שקלים חשובים למנהל בית הספר וחשובים לבית הספר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, חבר הכנסת אחמד טיבי.

שרן השכל: אנחנו רוצים להעלות את הדובר סמיר מחמיד

אחמד טיבי: אגב, קוראים לכסף הזה ניהול עצמי.

עבדאללה חטיב: ניהול עצמי ותקצוב דיפרנציאלי.

שרן השכל: סמיר מחמיד?

שרן השכל: ירד.

שרן השכל: אוקיי, אז אנחנו נעבור, בבקשה, לנדים מסרי, יו"ר ועד הורים ארצי בחברה הערבית.

שרן השכל: כן, נדים, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

נדים מסרי: תודה על זכות הדיבור שאני המתנתי כמה שעות טובות.

נדים מסרי: בכל מקרה אנחנו מברכים על ההחלטה על פתיחת שנת הלימודים והלימודים מתוך בתי הספר בצורה פורמלית ואנחנו מקווים שההחלטה הזאת תעמוד בעינה אצל כל התלמידים בכל בתי הספר.

נדים מסרי: אני צריך להתייחס לפחות בשני נושאים שבעצם מדאיגים מאוד את ההורים ואותנו, אנחנו דווקא כוועד הורים ארצי, כל הזמן ביקשנו והתרענו ודרשנו להיערך על מנת שלא להגיע למצב שחלק גדול מהתלמידים יעבור ללימודים מרחוק.

נדים מסרי: כבר שמענו שהזום או הלמידה מרחוק בחברה הערבית היא לא אפקטיבית, הגם שמערכת הלמידה מרחוק היא עדיין לא שלמה, יש לנו מחסור במחשבים, יש לנו מחסור באמצעי קצה ובתשתיות וכבר שמענו שהיה ניסיון לכסות על כל החוסרים ועד עכשיו הם לא הושלמו.

נדים מסרי: אנחנו ביקשנו עוד בתחילת ההיערכות לשנה זו גם להתכונן ולהשלים את כל החוסרים.

נדים מסרי: לצערי עד עכשיו זה עדיין לא הושלם.

נדים מסרי: הובאו כאן נתונים מסוימים שהגענו למצב שאכן חולקו מחשבים אמצעי קצה, אבל אני אגיד לכם שהנתונים והאחוזים הם עדיין יותר גבוהים ממה שהוצג ועדיין יש מחסור.

נדים מסרי: לכן אני אומר ככה, אם אנחנו צריכים להיערך לפתיחת שנת הלימודים והמתווה שנקבע גם כן נותן, ואנחנו רואים לפי המתווה יישובים אדומים, כיתות ח' עד י"ב, בעצם אם אחוז המתחסנים בכיתה הוא פחות מ-70% אז עוברים ללמידה מרחוק, אנחנו יודעים שעדיין המערכת הזו לא אפקטיבית, היא עדיין לא שלמה ואז בעצם מראש אנחנו אומרים שהתלמידים האלה לא יקבלו חינוך.

נדים מסרי: לכן אני אומר ככה, לפחות כשבאים לקבוע מתווה מסוים צריך להיות לפחות מתווה מותאם לאוכלוסייה או לחברה לפי הנתונים או הצרכים שבתוך החברה.

נדים מסרי: אני חושב שכשק

נדים מסרי: בעו את המתווה הזה לא לקחו בחשבון כנראה את המצב שבאמת הרבה רשויות מקומיות מנסות לעודד, ואנחנו גם כוועד הורים ארצי, להעלות את אחוז המתחסנים, אבל מה לעשות, אם אנחנו יודעים מראש שהאחוז הוא קטן בחברה הערבית ומצד שני אין אכיפה שמחייבת התחסנות, אז בעצם אנחנו אומרים שהתלמידים האלה באופן אוטומטי צריכים לשבת בבית וחלק גדול מהם שלא יקבל חינוך.

נדים מסרי: לכן אני הייתי מבקש שלפחות תהיה התאמה לפי הצרכים ואני חושב שצריך לשקול מחדש את העניין של לקשור את פתיחת הלימודים בכיתות ח' עד י"ב מכיוון שבהתחלה היה מתווה שהיה יכול להבטיח גם את בריאותם של התלמידים.

נדים מסרי: גם אנחנו בעצם רוצים שהם יחזרו מבלי לסכן את הבריאות שלהם.

נדים מסרי: אם נסתכל מי הנפגעים הגדולים שהיו במערכת החינוך בשנה שעברה הם החטיבות העליונות כי המערכת הייתה סגורה כמעט כל השנה ואז אנחנו נחזור עוד פעם השנה, ואנחנו רואים שגם יש ערים או יישובים, וזה הסיוט הגדול של ההורים שרוצים לפתוח ולהחזיר את התלמידים שלהם וחוששים שהם לא ימצאו להם דרך ללימודים מרחוק אפקטיבית, כי יש מחסור לחלק שלא יכולים להגיע אליהם.

נדים מסרי: כמו שאמרנו, אם עכשיו נתנו נתונים שלפחות הגיעו ל-60% או 70% אז אנחנו יודעים שכמעט ל-40% לא יכולים להגיע, ואם יש 60% או 70% אז יש חלק מהם שהלמידה לא אפקטיבית ואז אין חולקים שהלימודים מרחוק בחברה הערבית היא לא אפקטיבית ואז צריך למצוא פתרון אחר על מנת שלא לקשור את סיווג היישוב אדום שצריך לסגור את הכיתות מכיתה ח' עד י"ב.

שרן השכל: תודה רבה, נדים.

שרן השכל: זה בעייתי, אנחנו בתקופת מגפה, אנחנו לא יכולים ביישובים אדומים, לא פשוט לסגור כיתות, כלומר אפשר למידה מרחוק.

שרן השכל: מהנתונים שקיבלנו אנחנו באמת רואים שיש מחסור בסך הכול ב-3,000 – לא בסך הכול, אבל בכל זאת 3,000 יחידות טכנולוגיות על מנת שכולם יהיו מחוברים מבחינה טכנולוגית ולכן באמת צריך למצוא איך אנחנו עושים את זה בצורה המיטבית בתקופה הזו.

נדים מסרי: הנתונים אומרים יותר.

נדים מסרי: אני אומר לך שהנתונים הם יותר, לא האחוז שמדובר, מכיוון שאנחנו הצגנו ביחד עם ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי למשרד החינוך שהמספרים הם יותר גדולים, הם לא עומדים על האחוז הזה.

שרן השכל: אז רק משפט לסיכום כי אנחנו צריכים לעבור לעוד דובר.

נדים מסרי: בעניין של צמצום הפערים, דובר רבות פה על העניין של צמצום הפערים.

נדים מסרי: אני חושב שצמצום הפערים צריך להיות המדד לא רק העלייה באחוז הבגרויות, אלא בגרות איכותית, וזה מתקשר לאחוז התלמידים במגזר הערבי שאומרים שהם יוצאים ולומדים בחו"ל או ברשות או בירדן, אני חושב שצריך לשים דגש על העניין של הבגרות האיכותית וצמצום הפערים ולא רק לשים וי שיש לנו התקדמות ועלייה באחוז הבגרויות.

נדים מסרי: במיוחד צריך לשים דגש על העניין של השפה הערבית והשפה העברית, אני חושב שעניין ההשתייכות והזהות הוא נושא מאוד חשוב וכל הסטטיסטיקות במשרד החינוך, שאנחנו היינו חלק בכל הדיונים, שהם מבינים ורואים לנכון לטפל בנושא ולשים דגש על העניין של הזהות וההשתייכות בתוך המערכת.

שרן השכל: בסדר גמור.

שרן השכל: תודה רבה לך, נדים מסרי.

שרן השכל: אנחנו נעבור לדובר הבא, שיהאב אלדין, נציג החברה הערבית במועצת התלמידים והנוער הארצית.

שרן השכל: שלום, שיהאב, בבקשה.

שיהאב אלדין: צהריים טובים לכולם, אני שיהאב אלדין, נציג החברה הערבית במועצת התלמידים והנוער הארצית.

שיהאב אלדין: היום הייתי צריך לפגוש אתכם בהתרגשות רבה לקראת פתיחת שנת הלימודים, אבל היום אני פוגש אתכם בעצם בפחד רב בגלל החדשות העצובות והמדאיגות ששמענו לאחרונה.

שיהאב אלדין: ביומיים האחרונים איבדנו כמעט ארבעה בני נוער בגלל אלימות.

שיהאב אלדין: לפי נתוני עמותת יוזמות אברהם כ-40 צעירים ערבים נהרגו בשנת 2021 מסיבות שקשורות לאלימות ופשע.

שיהאב אלדין: איך אנחנו אמורים להתחיל את שנת הלימודים בזמן שהאחים שלנו נהרגים?

שיהאב אלדין: היום זה אנאס, מחר אולי זה אני.

שיהאב אלדין: איך אנחנו נתחיל את שנת הלימודים ורוב הילדים מפחדים ללכת לבית הספר כדי שלא יהיו הקורבן הבא?

שיהאב אלדין: המקום היחיד בו אנו מרגישים בטוחים, בו אנו מבלים כל כך הרבה זמן הפך למקום מפחיד מאוד, מקום מלא באלימות ומלא בנשקים.

שיהאב אלדין: אני חושב שהרבה מכם רוצים לשאול: אז מה נעשה?

שיהאב אלדין: עשיתי סקר עם מספר גדול מהתלמידים הערבים וכולם אמרו לי רעיון אחד והוא להביא שומרים בכל בתי הספר ולהכניס מכשירים שיכולים להבחין ולזהות אם יש לתלמיד נשק בידיעה שרוב בני הנוער שיש להם נשקים מכרו אותם זה לזה בבית הספר.

שיהאב אלדין: אז אוקיי, כולנו יודעים שאלימות זה לא רק אלימות גופנית, יש אלימות מילולית וכמובן רוב התלמידים נחשפו לזה.

שיהאב אלדין: במצב כזה יש השפעה ועבודה גדולה מאוד ליועצות, אבל הבעיה שבהרבה בתי ספר אין יועצות ושאר היועצות אינן עושות את העבודה שלהן.

שיהאב אלדין: כאן התלמיד, במקום ללמוד כישורים המאפשרים לו להתגבר על הבעיות והמכשולים בהצלחה וביטחון הוא משתמש באלימות כשיטה ממש קלה וזמינה מכיוון שלא היה מישהו שידריך אותו.

שיהאב אלדין: כך הוא ימשיך עד שהוא יהפוך מגיל צעיר מאוד לאחד מהרוצחים המהווים איום משמעותי על חיינו כל הזמן.

שיהאב אלדין: אנשים כאלה כמעט גורמים לכל התלמידים ובני הנוער להיות במצב נפשי קשה מאוד, אבל מה עשיתם בשבילם?

שיהאב אלדין: אפילו המורים לא התייחסו לזה ולא לקחו את זה בחשבון.

שיהאב אלדין: לפחות תיתנו הכשרה למורים איך להתנהג במצבים כאלה, איך לשפר את מצבו הנפשי של התלמיד.

שיהאב אלדין: מלא תקציבים העניקו לחברה הערבית לשיעורי ספורט, עם זה יש הרבה הרבה כיתות שאין להם שיעורי חינוך גופני וגם במקרים שיש אין ציוד ואין מגרשים בכלל.

שיהאב אלדין: ועוד דבר, אנחנו רואים שמגיעים לנו שיעורי חינוך, אבל אנחנו בכלל לא מקבלים אותם, מקסימום יש לנו רק שיעור אחד בשבוע ואנחנו ממש מחכים לו כדי לדבר עם המחנך, אבל הוא פשוט נכנס ואומר: תעשו מה שבא לכם.

שיהאב אלדין: במקום שנרגיש שאנחנו לא רק תלמיד ומורה, אנחנו כמו משפחה, כמו חברים, איבדנו את כל היחסים שלנו עם המורים ורק רוצים אותם בשביל הציונים.

שיהאב אלדין: איפה החינוך החברתי הבלתי פורמלי, למה לא לקדם אותו בחברה הערבית?

שיהאב אלדין: יש לנו נערים מקסימים, למה לא לתמוך בהם?

שיהאב אלדין: כל זה קרה עקב רשלנות מצד המורה בעבודה שלו, אבל הייתם אמורים לעקוב אחריו וגם אחרי כל המורים אם הם עושים את העבודה שלהם.

שיהאב אלדין: לא רק המורים, גם התלמידים.

שיהאב אלדין: אתם באים פעם בשנה, עושים סקר על מצב בית הספר וזהו, בכלל לא חוזרים.

שיהאב אלדין: אתם לא שואלים אותנו אם נוח לנו ללמוד, איך אנחנו מרגישים בבית הספר, אם יש לנו תלונות.

שיהאב אלדין: סקר כזה חייבים לעשות כל שלושה חודשים לפחות בכל בתי הספר בארץ.

שיהאב אלדין: אני לפני שהייתי נציג במועצות וגם במועצת התלמידים והנוער הארצית היה לי ממש הרבה זמן פנוי, לא ידעתי איך להשתמש בו, אבל הבטחתי לנצל אותו כדי לעזור ולתמוך בבני החברה שלי, אבל בטח שלא כל התלמידים ובני הנוער כמוני.

שיהאב אלדין: כל בני הנוער שנכנסו לעולם הרצח והאלימות, יש להם המון המון זמן פנוי והם ממש באמת לא יודעים איך לנצל אותו בצורה טובה.

שיהאב אלדין: תמיד היה הרעיון הראשון שלנו במועצות להכניס אותם לתנועות נוער, אבל פשוט לא נצליח, למה?

שיהאב אלדין: אין תנועות נוער וגם אין תקציבים.

שיהאב אלדין: אני לא רואה ולא חושב שזאת סיבה משכנעת לגרום לבן נוער קטין לשכוח את חלומותיו ולהשתמש בפשע ואלימות, לתת תקציבים זאת עבודה שלכם וחייבים לדעת לאן הולך כל הכסף הזה, האם הלך למקום הנכון או לא?

שיהאב אלדין: בגלל שלא נתתם תקציבים מספיקים, לא רק שאין לנו תנועות נוער גם לא יהיה נושא התרבות בבתי הספר וזה גורם לתלמידים שירגישו שהלימוד משעמם מאוד, כל הזמן בלחץ, כל הזמן מבחנים, אין להם לפחות שיעור אחד שלא שייך לחינוך, לכן רובם מתחילים לחשוב ולחפש דרכים איך להביא כסף בלי ללמוד בבית הספר, ואז השיטה הכי קלה היא להיכנס לעולם הפשע והרצח.

שיהאב אלדין: היום רציתי לדבר על נושאים רבים שקשורים לשנת הלימודים, כמו חוסר במורים, חוסר שעות לימודים, חומר הלימוד, כל הדברים האלה, אבל איך אני אדבר ואני וכל בני הנוער הערבים אומרים: די, אנחנו רוצים ללכת לבית הספר בביטחון, בלי פחד.

שיהאב אלדין: לפני שנתכנן את שנת הלימודים חייבים לפתור את הבעיה שגורמת לתלמידים לפחד ללכת לבתי הספר.

שיהאב אלדין: סיבה כזאת, אתם חייבים להתחיל לעבוד עליה מעכשיו, אף אחד בכל המדינה לא רוצה לראות את הקורבן הבא, לכן אני ממש ממש מקווה לפתיחת שנת לימודים בטוחה, מוצלחת ונפלאה לכולם ותודה רבה על הזכות לדבר.

שרן השכל: תודה רבה לך, שיהאב.

שרן השכל: באיזה כיתה אתה, שיהאב?

שיהאב אלדין: י"ב.

אוסאמה סעדי: באיזה בית ספר?

שיהאב אלדין: בית ברל.

שרן השכל: יישר כוח, שיהאב, הדברים שלך נאמרו והדהדו, באמת.

שרן השכל: אני מאוד שמחה שעלית לדבר איתנו ואנחנו גם נשמח לארח אותך פה לדיוני המשך בעניין החברה הערבית ובכלל בחינוך בחברה הערבית.

שרן השכל: אני רוצה לסכם את הדברים של הדיון ולהפנות למשרד החינוך שאלות קשות שעלו כאן, גם עכשיו אחרי ששיהאב שוחח איתנו.

שרן השכל: תקשיבו, אנחנו מדברים פה, דיברנו פה כמה שעות מהבוקר על העניין של איך אנחנו פותחים את שנת הלימודים ויש לנו פה מגזר שלם של תלמידים, הוא אומר לכם, שפוחדים לקום בבוקר וללכת לבית הספר.

שרן השכל: במקום ההתרגשות הזו שאופפת את ילדי כיתות א' ליום הראשון של הלימודים בבית הספר יש פה מגזר שלם של תלמידים שפוחדים, הם פוחדים לא לחזור מבית הספר באותו היום.

שרן השכל: לא יכול להתקיים דבר כזה שלתלמידים לא יהיה ביטחון בתוך משרד החינוך שאליו אנחנו שולחים אותו.

שרן השכל: יש פה שאלות קשות, לא רק על האלימות בחברה הערבית, אלא הוא העיד, סחר בנשק בבתי ספר, נשיאה של כלי נשק בתוך בתי ספר.

שרן השכל: איך משרד החינוך מתמודד עם הדברים האלה.

שרן השכל: כלומר הצגתם תוכנית למיגור והמון דברים טובים, תקשיבו, ממה שהוא מספר לנו יכול להיות שצריך להציב מגנומטרים.

שרן השכל: אנחנו לא יכולים להרשות ולהסכים שדבר כזה יקרה.

שרן השכל: לכן הוועדה קודם כל תתכנס ותקיים דיון נוסף - - -

יוסף טייב: חייבים, דיון חירום הייתי קורא לזה.

שרן השכל: אנחנו חייבים דיון חירום לעניין האלימות במערכת החינוך במגזר הערבי כדי לוודא שכל תלמיד ותלמיד יכול להגיע בבטחה לבית הספר, שבית הספר הוא מקום בטוח ונקי מכלי נשק ומאלימות ומסוגל לחזור הביתה בביטחון להוריו ולעיסוקיו.

שרן השכל: הוועדה מבקשת, בנוסף, דיווח על הפתרון ל-3,000 תלמידים שאין להם מחשב היום ולמעשה יש לנו מספר רב של רשויות אדומות במגזר הערבי.

שרן השכל: אנחנו מבינים ששם המצב קצת יותר דחוף ממגזרים אחרים, אנחנו מבקשים לשמוע על זה פתרון בשבוע-שבועיים הקרובים משום שמערכת החינוך נפתחת ממש ביום רביעי ובניגוד לממלכתי יהודי במגזר הערבי אין את החגים והם ממשיכים בלימודים ולכן הפער הלימודי שייווצר אצלם בחודש הקרוב גדול הרבה יותר מפער הלימודים בערים האדומות היהודיות משום ששם יש מספר מאוד מועט של ימי לימודים ועל כן אנחנו מבקשים לדאוג קודם כל ל-3,000 מכשירי אלקטרוניקה ומחשוב שאמורים לשמש את אותם התלמידים במגזר הערבי.

שרן השכל: הוועדה מבקשת לקבל דוח בעניין העסקת מורים במגזר הערבי, על העודף שיש, היכן הם משתלבים, מדוע הם לא משתלבים למלא חוסרים במגזר היהודי.

שרן השכל: אנחנו מבקשים דוח מקיף על העניין ואני מבקשת שהממ"מ יעקוב אחרי זה וימשוך ממשרד את החינוך את כל הנתונים הרלוונטיים על מנת שנוכל לדון בזה פה בעומק בוועדה לנסות למצוא לזה פתרון רוחבי.

אוסאמה סעדי: אני רק מדגיש, גברתי, פה שלקבל נתונים על ההעברות ועל קליטת מורים בחודשים ספטמבר ואוקטובר, כי מה שקורה זה שהמנהלים מתחילים לחלק את שעות הלימוד ולקלוט מורים חדשים אחרי שנסגרות ההעברות.

עלי סלאלחה: לא, גם השאלה שאנחנו צריכים לשאול, למה תלמידים ערבים יוצאים לירדן, לגדה המערבית, לג'נין ולאוניברסיטה האמריקאית.

יוסף טייב: זה יש לנו את כל התשובות.

עלי סלאלחה: וגם למה לחו"ל.

שרן השכל: חבר'ה, אנחנו בסיכום הדברים, אנחנו כמובן נקיים דיון המשך בנושא הזה.

שרן השכל: אני מבקשת שלדיון הבא משרד החינוך יגיע באמת עם תוכנית ארוכת טווח על עניין מעמד החינוך הערבי במשרד החינוך, כיצד יכול להיות שהם לא הפכו מאגף למחוז או כל הדברים שנהוגים במגזרים השונים, כיצד הם לא התקיימו במגזר הערבי.

שרן השכל: ויותר מזה, אני מבינה שוועדת החינוך ב-2018 דרשה ממשרד החינוך מועצה מייעצת לחינוך הערבי.

שרן השכל: למיטב ידיעתי לא הוקמה מועצה כזו עד היום ולכן בעניין מעמד החינוך הערבי אני דורשת גם דיווח בעניין הזה בהמשך להחלטתו של חבר הכנסת מרגי פה בוועדת החינוך.

שרן השכל: זה יהיה בדיון ההמשך.

שרן השכל: אנחנו רואים בחומרה ובדאגה רבה את הנתון המפחיד ש-50% מבני הנוער במגזר הערבי מוגדרים נוער בסיכון.

שרן השכל: אנחנו צריכים להבין את המשמעויות החמורות של העניין הזה.

אוסאמה סעדי: 4% עם כתבי אישום.

אוסאמה סעדי: המשמעות העתידית של כך וכיצד אנחנו מתמודדים עם העניין.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים בדיון המעקב דיווח על החודש האחרון האם אותן תוכניות שהצגתם, כיצד הן יושמו בתוך אותם בתי ספר עם אחוזים כל כך גבוהים של נוער בסיכון.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים באותה הזדמנות לקבל דיווח על כמות מתקני הספורט בבתי הספר, כמות מתקני הספורט בסביבת בתי הספר ותכנון עתידי, כמה בקשות היו, כמה מהן נענו, כמה לא נענו, תכנונים עתידיים, אנחנו מבקשים לקבל דיווח גם כן ועל הפעילות הבלתי פורמלית אחר הצהריים, חוגים, צופים, כיצד זה מתוקצב, כמה שבטים יש במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: כמו שאמר נציג מועצת התלמידים, יש לו את מועצת התלמידים אחר הצהריים, לשאר הילדים במגזר הערבי אין צופים ויש להם המון זמן פנוי לעשות הרבה שטויות והרבה טעויות שלמעשה עלולות להחריב את העתיד שלהם.

אוסאמה סעדי: והדבר האחרון, הוועדה מבקשת דיווח בתוך שבוע כמה רשויות בשנה האחרונה לא העבירו תקציב שיועד למוסד חינוך ואלו סנקציות ננקטו כלפיהם, כי אם התופעה הזו היא תופעה נרחבת אז אנחנו צריכים כבר בתחילת שנת הלימודים הזו לדעת איך לעשות לזה סטופ ולדעת להעביר ישירות את התקציבים למוסד החינוך ולא דרך אותן רשויות אם זו תופעה, ולכן אנחנו מבקשים למעשה את הנתונים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להודות לנציגי משרד החינוך שהגיעו ולכל הנציגים ולחברי הכנסת שהשתתפו בדיון, אני נועלת את הדיון.

אוסאמה סעדי: הדיון הבא יתקיים בשעה שלוש וחצי בעניין החינוך המיוחד.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לכולם, הדיון נעול.

שרן השכל: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת החינוך לפתיחת שנת הלימודים לעניין החינוך המיוחד, אבל אני רוצה לפתוח ולהתייחס לטרגדיה הנוראית ולבשורה הכואבת שוברת הלב על מותו של בראל חדריה שמואלי, לוחם מג"ב, מלח הארץ, שהגן בגופו על מדינת ישראל ועל כל תושביה ושילם על כך בחייו.

שרן השכל: אני רוצה לשלוח חיבוק חם וניחומים למשפחתו שלא עזבה לרגע את מיטתו בבית החולים וקיבלה כרגע את הבשורה הנוראית ביותר, שכל משפחה חוששת לקבל.

שרן השכל: יחד עם כל עם ישראל גם אני התפללתי להחלמתו.

שרן השכל: משפחת משמר הגבול איבדה היום לוחם אמיץ וגיבור, משמר הגבול כבר מספר שנים עומד בחזית המאבק על ביטחונה של מדינת ישראל ואיבד לא מעט מבני משפחתו.

שרן השכל: לא ניתן לתאר את הכאב והחלל שבראל ישאיר אחריו.

שרן השכל: אני רואה זאת כמחדל רציני שיש לחקור כיצד לעזאזל הצליחו להגיע מחבלים חמושים כל כך קרוב לגדר.

שרן השכל: מישהו צריך לתת את הדין על המחדל הנוראי הזה.

שרן השכל: זהותו של המחבל ידועה לכל ויש להגיב על מותו של בראל חדריה שמואלי בתקיפות, בעוצמה ובמהירות על מנת להחזיר את ההתרעה לגבול הדרומי ולהעביר מסר חד שמדינת ישראל לעולם לא תקבל מתקפה חמורה כל כך על ריבונותה.

שרן השכל: יהי זכרו ברוך.

שרן השכל: אנחנו נפתח עכשיו את הישיבה, אנחנו ניתן למשרד החינוך להתחיל בהצגה של מתווה פתיחת שנת הלימודים של החינוך המיוחד.

שרן השכל: מי נציגת משרד החינוך שתציג בפנינו?

רחל אברמזון: רחלי אברמזון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד.

רחל אברמזון: שלום לכולם והרבה הצלחה.

שרן השכל: תודה רבה.

רחל אברמזון: (מצגת).

רחל אברמזון: הנושאים שעל סדר היום שקבענו אותם, גברתי יושבת הראש, היו בעצם ארבע נקודות מרכזיות.

רחל אברמזון: אחת, קצת לדבר על הנתונים ועל הצפי לקראת שנת הלימודים תשפ"ב, אחר כך קצת להציג את נתוני יישום תיקון 11 לחוק החינוך המיוחד, ההכלה והשתלבות, על מה נעשה ומה צפוי.

רחל אברמזון: אנחנו גם התחייבנו שאנחנו נביא נתונים בפני הוועדה ונציג אותם, על ניהול הוועדות ועל אופן קבלת ההחלטות בהם, אחר כך שירותי החינוך לתלמידים חולים בביתם, כפי שאנחנו נערכים להעברת השירות למשרד החינוך ועקרונות המתווה לפתיחת שנת הלימודים שהוא די זהה למתווה שהוצג בבוקר, אנחנו חלק ממערכת החינוך הכללית ואנחנו נפעל בהתאם.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים על צפי לשנת הלימודים הבאה, תשפ"ב, 296,840 תלמידים, הם אותם תלמידים שמקבלים את הזכאות לשירותי חינוך מיוחדים לשלוש השנים הקרובות כשאנחנו רואים עלייה מהשנה הקודמת של כ-4.7%.

רחל אברמזון: אני אגב רוצה לציין שזאת לא עלייה דרמטית, הדרמה אולי ששומעים עליה היא בעצם הבחירה של ההורים, אנחנו נציג את זה בשלב הבא.

שרן השכל: כי היום בבוקר שרת החינוך הציגה שיש עלייה ניכרת.

רחל אברמזון: יש עלייה, תיכף אנחנו נראה איפה, לא בסך הכול, אלא כן אנחנו רואים למשל עלייה מאוד מאוד משמעותית בתלמידים עם אבחונים על הרצף האוטיסטי, אנחנו רואים 16.6% ביחס לשנה הקודמת, אז תיכף כשנתקדם ונצלול לנתונים אתם תראו שלא המעטפת הכללית היא המשמעותית אלא באמת כשאנחנו מפלחים את זה לפי מוגבלויות.

רחל אברמזון: תלמידים עם הפרעות נפשיות, עם הקושי המאוד גדול בהתמודדות, בעיקר בתקופת הקורונה, אנחנו כן רואים עלייה.

רחל אברמזון: כאן אנחנו רואים את ההתפלגות לפי סוגי התמיכה וסוגי המסגרות.

רחל אברמזון: אז אנחנו רואים שבגני הילדים יושבים 23,808 תלמידים.

רחל אברמזון: בבתי הספר עם זכאות לשירותי חינוך מיוחדים, בבתי הספר המיוחדים, אנחנו נמצא כ-32,000 תלמידים.

רחל אברמזון: בכיתות החינוך המיוחד בתוך בתי הספר הכלליים אנחנו נמצאים עם כמעט 51,500 תלמידים.

רחל אברמזון: בזכאות לתלמידים שמגיעים ופוקדים את מערכת החינוך הכללית, בכיתות רגילות, אנחנו מוצאים כ-44,450, תלמידים שזכאים, שאנחנו אומרים שיש להם זכאות לקבל את התמיכות בתוך בתי הספר, אבל הם מקבלים אותם מהמשאבים של בית הספר עצמו, זה מהסל המוסדי, יש לנו כ-130,850, ותלמידים שהם בחטיבה העליונה ויש להם זכאות הפעם לקבל את הכיתות ללקויות הלמידה, הם כ-14,000 תלמידים.

רחל אברמזון: זאת ההתפלגות שאנחנו מזהים אותה.

שרן השכל: הזכאים לסל זה כולל הפרעות קשב וריכוז?

רחל אברמזון: כן.

רחל אברמזון: אז בסל המוסדי יש שניים, כל התלמידים עם לקויות הלמידה, הפרעות קשב וריכוז, אלה ה-130,000 שאנחנו מדברים עליהם והשאר זה תלמידים שהם עם אוטיזם, עם מוגבלות פיזית מסוימת, ראייה, שמיעה וכו'.

רחל אברמזון: מספר הכיתות החדשות שנפתחות, אפשר להעביר עוד שקף ואז תראו גם את ההתפלגות שלהן.

רחל אברמזון: 1,134 כיתות חדשות נפתחות בשנת הלימודים הבאה.

שרן השכל: של חינוך מיוחד בלבד או משולב?

רחל אברמזון: של חינוך מיוחד בלבד.

רחל אברמזון: השקף הקודם הראה את ההתפלגות לפי מחוזות.

יוראי להב-הרצנו: אמרת שיש גידול של כמעט 5% במספר התלמידים שהם חדשים.

רחל אברמזון: כן, כ-13,000.

יוראי להב-הרצנו: הגידול גם מהווה 5% ממספר הכיתות שנפתחו?

רחל אברמזון: הכיתות לפעמים יותר.

רחל אברמזון: הגידול בכיתות הוא לפעמים יותר מפני שהאכלוס הוא לא תמיד מלא.

רחל אברמזון: אם יש לנו צורך, למשל, באיזה שהוא יישוב בודד לפתוח כיתה אז היא תיפתח לפעמים גם עם שלושה ועם ארבעה תלמידים.

יוראי להב-הרצנו: כלומר לשיטתך לא אמור להיות מחסור בכיתות מול תלמידים?

רחל אברמזון: לא, אבל תיכף אנחנו נדבר על הבעייתיות שאתה הצפת בפניי עם הוועדות החריגות, בסדר?

יוראי להב-הרצנו: מאה אחוז.

שרן השכל: רק עוד שאלה נוספת, משרד החינוך אמר לנו שנפתחות כל שנה 1,400 כיתות, בכלל, מקודם קיבלנו דיווח ש-700 במגזר הערבי, 1,100, זה כבר מקפיץ אותנו ל-1,800 בלי המגזר הכללי.

רחל אברמזון: אנחנו מדברים עכשיו על כיתות החינוך המיוחד בלבד.

שרן השכל: אז זה לא כולל את ה-1,400 כיתות שמשרד החינוך מוסיף במגזר הכללי?

רחל אברמזון: לא, זה לא.

שרן השכל: זה תוספת, כלומר 2,500 כיתות נפתחות בשנה?

רחל אברמזון: אנחנו מדברים רק על החינוך המיוחד.

יהודית גידלי: כן, זה רק לא מסתדר בנתון הכוללני.

שרן השכל: אז כנראה משרד החינוך לא הכניס את זה לתוך הנתונים שלו?

רחל אברמזון: אולי הוצגו הכיתות במערכת החינוך הכללית ולא בחינוך המיוחד כי ידעו שיש הפרדה, אני לא רוצה להתחייב על זה.

רחל אברמזון: בחינוך המיוחד פתחנו השנה 1,134 כיתות.

רחל אברמזון: נפתחו 16 בתי ספר חדשים ברחבי הארץ כשאנחנו מדברים על חמישה בתי ספר לקשיים נפשיים, לתלמידים עם הפרעות נפשיות, אנחנו מדברים על שישה בתי ספר חדשים ברחבי הארץ לתלמידים על הרצף האוטיסטי ואנחנו מדברים על שלושה בתי ספר ללקויות למידה, תלמידים עם לקויות למידה מורכבות מאוד, ויש לנו מסגרת אחת בבית חולים פוריה שנפתחה לתלמידים מאושפזים חולים בבתי חולים, כי יש לנו גם מסגרות בתוך בתי החולים לתלמידים שמאושפזים.

רחל אברמזון: מה שראיתם בשקף הקודם שבעצם מתוך 1,134 כיתות 444 כיתות הן כיתות לתלמידים עם אוטיזם.

רחל אברמזון: כשאנחנו מפלחים את זה לפי שלבי גיל אז 175 גני ילדים ברחבי הארץ ו-269 כיתות בבתי הספר.

רחל אברמזון: אז כן אנחנו רואים עלייה ובמקום הזה בדיוק לנתונים שהוצגו בבוקר, מבחינת האמירה, כן אנחנו רואים עלייה מאוד מאוד משמעותית של תלמידים עם אוטיזם.

רחל אברמזון: אם אמרנו שבשנה שעברה תלמידים עם אוטיזם היו בגידול של משהו כמו בסביבות 12% או 13%, השנה אנחנו רואים 16.6% ביחס לשנה הקודמת.

רחל אברמזון: וזאת בעצם העלייה המאוד דרמטית.

רחל אברמזון: אנחנו נדבר גם כשנגיע לפילוח ולבחירת ההורים נראה איך בחרו ההורים בתקופה המאוד מאוד מורכבת הזאת את המסלולים שהם היו רוצים עבור הילדים שלהם.

רחל אברמזון: ואת החלק הבא, שמדבר על כל התקציבים וההנגשות אני מעבירה לעמיתי דודי, בבקשה.

דודי מזרחי: כאן יש התייחסות לנושא של הנגשה במערכת החינוך, הנגשה פרטנית, אנחנו מדברים גם על הנגשה פיזית בבתי הספר וגם על הנגשה פדגוגית.

דודי מזרחי: כאשר מדובר על הנגשה פדגוגית מדובר על עזרים פדגוגיים שהם תומכי למידה, רחלי תוכל להרחיב על זה ככל שנדרש, מדובר על הנגשה של הכיתות לכבדי שמיעה בכל מה שנוגע לתקרות אקוסטיות.

דודי מזרחי: בפרק של ההסעות, מדי שנה אנחנו מסיעים תלמידים בחינוך המיוחד, הן תלמידים משולבים והן תלמידים בכיתות חינוך מיוחד.

דודי מזרחי: אנחנו מדברים על למעלה מ-32,000 מסלולים, 57,000 תלמידים, שזה כולל ליווי של תלמידים, על ההסעות יש מלווים.

דודי מזרחי: במסגרת הרפורמה בחינוך המיוחד, שדובר עליה, הכנסנו החל משנה שעברה מלווה בכל הסעה שיש בה ילדי גן, מה שלא היה קודם לכן, גם אם מדובר על מוגבלויות בשכיחות גבוהה, דבר חדש שנכנס לכל המערכת.

דודי מזרחי: בהיבט של הבינוי, במסגרת הרפורמה שנעשתה בחינוך המיוחד אחד הדברים שזיהינו היה הנושא של חוסר קריטי במבנים.

דודי מזרחי: אחד הדברים שאני מניח שיעלה כאן על סדר היום ועלו גם, גברתי יושבת הראש, עוד קודם לכן בתחילת היום, הנושא של חוסר בכיתות בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: אנחנו זיהינו שהדבר נובע משתי בעיות מרכזיות, בעיה מספר אחת זה חוסר במבנים, חוסר בכיתות, המשרד יצא למערך אסטרטגי לפני ארבע שנים ובעצם הוסיף תוספת של למעלה ממיליארד שקל כדי לגשר על הפער הפיזי בכיתות חינוך מיוחד ויצא למהלך יחד עם השלטון המקומי של בינוי של למעלה מ-1,000 כיתות בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: הדבר הזה נעשה.

דודי מזרחי: הדבר השני הוא בנייה של מרחבי הכלה בבתי הספר הרגילים בכדי להקל על שילוב והכלה של תלמידים בעלי צרכים מיוחדים במערכת.

דודי מזרחי: סך הכול כל התקציב על 1.200 מיליארד והנושא בא לידי מימוש.

דודי מזרחי: ניתן לראות בשקף הזה את הגידול בתקציב של החינוך המיוחד בין השנים תשע"ה לתשפ"א, גידול של 76% בשבע שנים.

דודי מזרחי: אין לזה אח ורע באף סעיף אחר בתקציב משרד החינוך.

דודי מזרחי: הדבר הזה הוא שיקוף של שני דברים, האחד של גידול משמעותי של מספר התלמידים, גם תלמידים על הרצף האוטיסטי, כפי שצוין קודם לכן.

שרן השכל: סליחה, חבר הכנסת קינלי יחליף אותי לכמה דקות.

שרן השכל: (היו"ר משה טור פז)

יהודית גידלי: יש לך נתונים ממקומות אחרים בעולם, להשוואה?

דודי מזרחי: אני אשלים ואז אתייחס ברשותך.

דודי מזרחי: כעיקרון הגידול הדרמטי הזה הוא תוצר של שני דברים, האחד, גידול משמעותי במספר הילדים על הרצף האוטיסטי, שמאובחנים ומקבלים מענה במערכת החינוך.

דודי מזרחי: כדי לסבר את האוזן, לפני שבע-שמונה שנים, לפי נתוני משרד הבריאות, אחד מכל 150 ילדים מאובחן על הרצף, אנחנו מדברים על אחד ל-50 ילדים.

משה טור פז: שזה גם הממוצע העולמי, נכון?

משה טור פז: על זה מדברים, אחד ל-54 בעולם.

דודי מזרחי: כן, זה דומה למה שקורה בעולם.

דודי מזרחי: רחלי תוכל להרחיב יותר.

רחל אברמזון: כן.

דודי מזרחי: זה מתכתב עם מה שאנחנו רואים בארצות הברית ובמדינות ה-OECD.

דודי מזרחי: יש כאן גם שינוי של הפרמטרים, איך בוחנים מי מוגדר על הרצף וגם סוגיות אחרות, זה נושא שצריך לדבר עליו בפני עצמו.

דודי מזרחי: זו סיבה אחת.

דודי מזרחי: הסיבה השנייה הייתה החלטה מודעת של משרד החינוך, עוד בתקופה של שי פירון כשהיה שר חינוך, וזה בא לידי ביטוי במדיניות עקבית של כל שרי החינוך, להגדיל את רמת השירות של החינוך המיוחד.

דודי מזרחי: זאת אומרת מצד אחד יש כאן גידול במספר התלמידים, מצד שני החלטה מודעת לשפר את רמת השירות והדבר השתקף.

דודי מזרחי: אפשר לראות שבשנת הלימודים תשפ"ב הגידול הוא משמעותי עוד יותר בהשוואה לשנים עברו וזה תוצר של שני דברים, גם הגידול המשמעותי במספר הילדים על הרצף האוטיסטי וילדים עם הפרעות נפשיות שההורים שלהם בחרו שהם ישתלבו בכיתות חינוך מיוחד, זו סיבה אחת, סיבה שנייה היא שנתנו תוספת שלא הייתה בעבר, תוספת של שעות שילוב לילדים בגילאי שלוש וארבע בגני הילדים עבור ילדים עם מה שמוגדר מוגבלויות בשכיחות גבוהה, בעיות רגשיות, עיכוב התפתחותי קל, בגני הילדים, מה שלא היה בעבר.

דודי מזרחי: רק זה תוספת של 150 מיליון.

משה טור פז: יש לך פילוח של ה-1.1 מיליארד של העלייה בין שנה שעברה לשנה זו איך הוא מתפלח?

משה טור פז: אמרת 150 מיליון לליווי של כיתות בגיל שלוש-ארבע, מה עוד?

דודי מזרחי: אז כ-150 מיליון גילאי שלוש-ארבע, כ-850 מיליון שקל לגידול בחינוך המיוחד והיתרה זה גידול בהסעות ובליווי הסעות כדי לתמוך בתוספת התלמידים, ויש כאן תוספת של כ-70 מיליון שקלים, החלנו את רפורמת אופק חדש גם בחינוך המוכר שאינו רשמי, זה בעיקר בא לידי ביטוי במגזר החרדי בחינוך המיוחד, מה שלא היה בעבר.

משה טור פז: זו טענה שעלתה כאן בוועדת החינוך בסוף הכנסת הקודמת.

דודי מזרחי: נכון, וזה בעצם הסיבה.

משה טור פז: זו הפעלה מלאה, 70 מיליון מחפים על כל הפער שהיה בחינוך המיוחד בגני הילדים המוכר שאינו רשמי או שזה חלקי?

דודי מזרחי: כן.

דודי מזרחי: קודם עוד בא לידי ביטוי גם בפ"א ואנחנו מגיעים בעצם ליישום מלא.

יוראי להב-הרצנו: חלק מהתקציב שמוצג פה הוא, אמרת, 150 מיליון לטיפולים פרא רפואיים?

יוראי להב-הרצנו: הבנתי נכון?

דודי מזרחי: נכון.

דודי מזרחי: התקציב עבור טיפולים פרא רפואיים הרבה יותר גבוה.

דודי מזרחי: הייתה איזה שהיא לאקונה עד עכשיו, רק החל מתשפ"ב זה מתוקן, שלא כל הילדים בגילאי שלוש-ארבע בגני הילדים שהם לא גני חינוך מיוחד, לא הילדים שהוכרו כילדי חינוך מיוחד מורכבים, לא קיבלו שעות שילוב בהיקף שנדרש בעקבות הרפורמה של טרכטנברג, שבעצם החילה את החינוך חינם חובה על כל הארץ וזו תוספת שאנחנו מכניסים החל מהשנה באופן רוחבי.

יוראי להב-הרצנו: אם אפשר, ברשותך, אדוני היושב ראש - - -

משה טור פז: יוראי, בוא ניתן להם לסיים.

יוראי להב-הרצנו: הנתונים שמוצגים כאן, מה שאתה מציג, אתה רוצה שאני אתייחס לזה עכשיו או אחר כך?

יוראי להב-הרצנו: אתה תחליט.

דודי מזרחי: אין לי בעיה, מה שיחליט היושב ראש.

יוראי להב-הרצנו: אוקיי, אז תמשיך ואני אשאל אותך אחר כך.

יוראי להב-הרצנו: תודה.

רחל אברמזון: אנחנו בעצם מגיעים לדיונים בוועדות הזכאות והאפיון ואני רוצה רגע להסביר איך זה מתנהל.

רחל אברמזון: כל שנה יש לנו תלמידים שסיימו את הזכאות שלהם אחרי שלוש שנים והם מגיעים לחדש את זה.

רחל אברמזון: אלה התלמידים המחדשים שאנחנו אומרים, השנה הגיעו כ-40,000 תלמידים והחדשים לחלוטין, שזה להם הדיון הראשון, פעם ראשונה לקבלת הזכאות, הגיעו השנה, כ-31,200 תלמידים.

משה טור פז: רחלי, כשאת נוגעת בוועדה, אם את יכולה, כי זה יעלה בהמשך, אבל בכל זאת עדיף שתתייחסי כבר מעכשיו, אולי נחסוך שאלות ואולי לא, לנושא הוועדות החריגות של חודש אוגוסט.

רחל אברמזון: אנחנו מתקדמים אז אני אציג את הכול.

רחל אברמזון: אני קודם כל מציגה את הנתונים לגבי הוועדות שהתקיימו במועדון ולגבי מה שהיה בשטח.

רחל אברמזון: אז באמת כ-72,000 ועדות, אני שוב רוצה לומר, אנחנו רואים גידול, אבל גם בשנה שעברה לא היה הבדל כל כך משמעותי מבחינת מספר הדיונים בוועדה.

רחל אברמזון: יחד עם זאת אני אראה לכם כאן את השקף שבעצם כן מראה איפה השינוי הדרמטי שעליו גם דיברה בבוקר השרה לגבי העניין הזה של הגידול במספר התלמידים.

רחל אברמזון: אם אנחנו מסתכלים על שנת תשפ"א אנחנו רואים ש-29,000 תלמידים בחרו הוריהם להיות במסגרות החינוך המיוחד ומנגד בשילוב האישי להגיע אל מסגרת חינוך רגילה ולהיות בתוך גנים רגילים או בתוך כיתות רגילות בחרו 30,000 הורים.

רחל אברמזון: השנה אנחנו מזהים היפוך קצת בעניין ואנחנו רואים ש-44,667 תלמידים נכנסות למסגרות והוריהם בחרו במסגרות החינוך המיוחד, ולעומת 24,000 תלמידים שבחרו הוריהם בחינוך הרגיל.

משה טור פז: רחלי, האם זה לא אינדיקציה שהתהליך של השילוב מבחינת ההורים הם מצביעים ברגליים?

רחל אברמזון: אז אני רוצה רגע לשים את זה בסוגריים כי גם אנחנו מתלבטים בשאלה הזאת ואם בבוקר דיברה השרה על העניין הזה של שינוי ולהסתכל שוב ולהתבונן על המהלכים בתיקון החוק אני חושבת שזה אחד הדברים שנצטרך להתייחס אליהם.

רחל אברמזון: יחד עם זה אני כן הייתי מבקשת שאנחנו נשים לב לכך שמרגע שאנחנו התחלנו או התנענו את יישום תיקון החוק אנחנו לא היינו במהלכים רגילים של שנה רגילה לראות ולבחון את כל ההיבטים גם לגבי השילוב.

רחל אברמזון: יצאנו לדרך עם היישום בצפון, שנה אחרי זה הגענו לפריסה הארצית, בפריסה הארצית הקורונה פגשה אותנו באמצע הוועדות הראשונות עד שהבנו איך מתנהלים עם ועדות בזום וכו' וכו', עברנו שנה נוספת, גם השנה השנייה הייתה שנה שאי אפשר להתעלם מהמורכבות שלה.

רחל אברמזון: אבל, שוב, אני לא רוצה לשים את כל הטיעונים אל מול הדבר הזה, אבל כן יש כאן מקום שצריך לבחון, יושבת כאן איתי חברתי הטובה מירי נבון ומירי מנהלת את כל המהלך של ההכלה וההשתלבות, מנהלת אגף בכיר להכלה והשתלבות, ואני חושבת שכשרגע נגיע למקום הזה אתם תראו גם כמה מהלכים נעשו כדי לקדם את הנושא הזה.

רחל אברמזון: יש לנו בוודאי עוד כברת דרך לעבור, אבל זה מה שאנחנו מציגים נכון לרגע זה.

אוסאמה סעדי: האם יש נתונים לגבי המגזר הלא יהודי?

רחל אברמזון: כן, אני לא באתי עכשיו בפילוחים, אבל יש לנו בוודאי ואני אוכל להציג אם אתם תבקשו בשמחה רבה.

רחל אברמזון: אני רושמת לעצמי לגבי הנתונים למגזר, אני אעביר לכם אותם, היום אני לא באתי עם הפרדות אלא באתי להציג מערכת כללית.

רחל אברמזון: כן חשוב לי להגיד שאחרי בחירת ההורים כמובן כל שנה להורים אם הם אינם שבעי רצון מההחלטה שהתקבלה בוועדה, נניח לא נראה להם היקף הסל או הם חושבים שהם היו רוצים לראות אחרת את הנגשת השירות לילדים שלהם, הם מגיעים לוועדות השגה ובדיונים בוועדות השגה השנה, אני חייבת לומר, הוגשו 1,204 ועדות, הדיונים שהתקבלו בהשגה היו 481, ועדות שהוועדה קיבלה את בקשת ההורים ואכן שינתה את היקף הסל והבחירה שלהם, ומכאן אנחנו רואים, כשאני מסתכלת באופן כללי, אם מתוך 71,000 ועדות - - -

משה טור פז: זה אומר שיש לנו עוד 430 לקיים עכשיו, רחלי?

משה טור פז: בין 1,204 לבין 778, הוגשו 1,205 ובוצעו רק 778.

רחל אברמזון: לא, אז קודם כל הן כבר בוצעו, ההשגות, ונגמרו, אבל אני רוצה לומר שמה שהתקבל נכון לרגע זה היו 481 וחלקם נדחו.

משה טור פז: אבל אם יש כאלה שעוד לא בוצעו, שלא הספיקו לבצע אותם?

רחל אברמזון: כן, אבל מעט, בודדים מאוד.

רחל אברמזון: אני יכולה לומר שאם זה לא התקיים אז ה-700 ועדות זה ועדות שלא התקבלו, שלא הייתה סיבה להשגה.

רחל אברמזון: כאן אנחנו מגיעים לדיווח שהוא גם מה שאתם ביקשתם גם על הוועדות החריגות.

רחל אברמזון: אז קודם כל אני רוצה לומר שגם מתוך 71,000 דיונים שהתקיימו בתוך הוועדות זכאות קיבלו 69,000 תלמידים, זה אומר שישנם ילדים שאולי חזרו חזרה והם לא אמורים לקבל את הזכאות כי יכול מאוד להיות שהם נמצאים ברמות תפקוד כאלה שהם יכולים לקבל את המענה בתוך המסגרת הכללית.

רחל אברמזון: מה שכן חשוב לי לציין, 4,348 בקשות לדיונים חריגים.

רחל אברמזון: הדיונים החריגים הם בדרך כלל דיונים שהבקשות שלהם מגיעות אחרי שאנחנו סיימנו את הקבלה והשנה אנחנו אפשרנו הארכה עד אמצע יוני.

רחל אברמזון: דווקא בגלל הקורונה ובגלל שבדרך היו לנו כל מיני תקלות אנחנו אפשרנו הגשת בקשה.

רחל אברמזון: זה אומר שהדיונים החריגים שאינם במועד מתקיימים בחודשים יולי-אוגוסט.

רחל אברמזון: מערכת חינוך שצריכה לפתוח את שעריה ב-1 בספטמבר באמת עם כל הרצון הטוב אינה יכולה לקבל באופן אוטומטי וגורף את כל 4,000 הדיונים האלה ומטבע הדברים חלק מהדיונים או חלק מהפניות נדחות ואז ההורים, אני מבינה את הכעסים, את החששות, את התסכולים, יחד עם זה כן מערכת החינוך מבטיחה שכל תלמיד שמגיע בשעריה, ויושב כאן דודי שאנחנו נמצאים כל הזמן בשיח הזה כדי להגיד שיש לנו רשת ביטחון שיכולה גם לתת מענה לתלמידים שלא קיבלו את הזכאות הזאת בתוך מוסדות החינוך, פעם אחת הסל הזה נמצא בידי מנהלי המחוזות שיכולים לתת את המענה עבור תלמידים שלא הגיעו לדיון בוועדה חריגה, ופעם שנייה הסל נמצא גם כרשת ביטחון נוספת במטה אצלנו באגף לחינוך מיוחד והוא תמיד מונגש לכולם.

רחל אברמזון: דבר נוסף שהתחייבנו עליו, ונמצא לצדי עורך דין אילן שי שליווה את כל דיוני הוועדה, הנושא של דיונים שהתקיימו בגין חשש לפגיעה ממשית.

רחל אברמזון: אני חייבת לומר, בשנה שעברה כשהצגנו את הנתון אם אני לא טועה אנחנו הגענו ל-28 דיונים שהתקיימו, 28 או 32, אם אינני טועה, 28 התקבלו כחשש ממשי וארבעה נדחו.

שירלי פינטו קדוש: סליחה, יש לי רק שאלה בשביל לראות שהבנתי נכון, אמרת שיש 4,000 ועדות שלא הספקתם וסירבתם, זה בגלל שלא היה זמן לדון בהן?

רחל אברמזון: לא את כולם סירבנו, חלקם.

רחל אברמזון: חלקם הילדים חזרו חזרה - - -

שירלי פינטו קדוש: ומי שסירבתם זה בגלל חוסר זמן?

רחל אברמזון: לא, לא, לא, זה מפני שאולי מצבו של התלמיד יכול לאפשר כניסה לתוך מערכת חינוך רגילה ולקבל שם את התמיכות מאיתנו, או מהמחוז.

רחל אברמזון: אז אין עניין.

יוראי להב-הרצנו: רחלי, זה לא פררוגטיבה של ההורים להחליט לאן התלמיד הולך?

רחל אברמזון: אם אתה קיבלת את הזכאות, אבל מאוד יכול להיות שהוועדות שהוגשו, יש לנו הרי קריטריונים שמגישים בגינם לוועדה חריגה ולא כל אבחון שמגיע – זה גם אולי נושא שאנחנו נרצה לקיים אותו גם אל מול המכונים שכבר ממליצים גם להורה לאן ישובץ התלמיד או הילד שלו.

יוראי להב-הרצנו: אבל האם זה שיקול של אם הורה הגיש מאוחר ולצורך העניין אין מקום במסגרת חינוך מיוחד, במסגרת השיקולים של מה שמגיע לילד לפי ההגדרה שלכם?

רחל אברמזון: לא, אם הילד זכאי לקבל את השירות הזה של שירותי החינוך המיוחדים, ואין על זה ויכוח אז אנחנו נמצאים היום בשלב שבו אני רוצה כן לומר שנעשו מהלכים מאוד מאוד רציניים, גם בתוך המחוזות, דברים שאנחנו לא נוהגים לעשות אותם בדרך כלל, אבל הייתה החרגה אפילו כדי לאפשר לתלמידים שבאמת הגיעו במועד מאוחר וזכאים לקבל את השירות הזה ואנחנו מבינים שהמקום המתאים באמת, כמו שבחרו ההורים, הוא בתוך מסגרות החינוך המיוחד אפשרנו את זה.

רחל אברמזון: יחד עם זה אני רוצה לומר שגם כן ישנם מקרים שהזכאות אינה עומדת בהתאם לבחירה של ההורה כי אנחנו אומרים: רבותיי, גם להכניס את הילד העשירי לגן זה כבר יפגע גם בתלמיד עצמו, גם בילד שלכם, ולכן אנחנו כן נותנים ומאפשרים מעטפת מאוד משמעותית בהתאם לתפקוד של התלמיד בתוך מערכת החינוך הרגילה.

משה טור פז: רחלי, בואי נגיד את מה שאמרת עכשיו באופן אחר, מה שבעצם אמרת וגם המנכ"לית אמרה בבוקר זה שיש ילדים שהייתם רוצים להכניס אותם למסגרות חינוך מיוחד, אבל היות שהן לא קיימות אתם משלבים אותם בחינוך הרגיל כי אין מסגרת.

משה טור פז: זה מה שהמנכ"לית אמרה לנו הבוקר, בגלל חוסר.

יוראי להב-הרצנו: מה שאני הבנתי זה, בתשובה לשאלתי את אמרת ראשית שהתשובה היא לא ואז בסיפא של הדברים שלך אמרת שהתשובה היא כן, כלומר שאם יש מסגרת חינוכית שבה יש תשעה תלמידים והמקום העשירי אמור להיות ממולא על ידי אותו ילד שהוריו הגישו את הבקשה אתם תשקלו את הזכאות שלו לחינוך מיוחד בהתאם ל - - - הספציפי הזה.

רחל אברמזון: לא.

יוראי להב-הרצנו: אז זה מה שהבנתי מדברייך.

רחל אברמזון: אז אם אני לא הסברתי כמו שצריך אז אני - - -

שירלי פינטו קדוש: אני מצטרפת לדבריו של חברי חבר הכנסת יוראי להב, אני מקבלת הרבה סמ"סים ופניות מהורים, לא רק עכשיו, כבר בתקופה האחרונה.

שירלי פינטו קדוש: עכשיו קיבלתי הודעה על ילד בן שלוש עם אוטיזם במצב קשה, ככה היא מתארת אותו, דיבור ברמה נמוכה, לא גמול, ילד בן שלוש, מבקשת מהוועדה והוועדה דחתה אותה בגלל שאין מקום בחינוך המיוחד והוא יכול להסתדר בחינוך הרגיל.

שירלי פינטו קדוש: אז מה הקריטריונים?

שירלי פינטו קדוש: זה לא שקוף להורים, מתי כן, מתי לא?

שירלי פינטו קדוש: מאיפה השיקולים?

שירלי פינטו קדוש: זה קצת לא ברור.

קריאה: רק אני אדגיש, לא דחתה אותו ועדה הוא בכלל לא קיבל את ההזדמנות לוועדה.

משה טור פז: תן לראש האגף, בבקשה, רחלי.

רחל אברמזון: קודם כל אני אומר ככה, הקריטריונים מפורסמים בשקיפות מלאה, אפשר לראות אותם בחוזר המנכ"ל שפורסם ונמצא באתר ובפורטל הורים, כך שכל הורה יכול לקרוא ולדעת בדיוק האם הילד שלו באמת נמצא בפרופיל שמתאים לדיון ועדת חריגים, כן או לא.

רחל אברמזון: אז זה קודם כל, זה מפורסם בשקיפות מלאה, הקריטריונים מפורסמים.

רחל אברמזון: הדבר השני שאני רוצה להדגיש זה לגבי אותם 4,300 בקשות.

רחל אברמזון: לא כל ה-4,300 הבקשות יכולות להיות כאלה שעונות לקריטריונים לדיון בוועדת חריגים.

משה טור פז: את מדברת על השורה השנייה.

רחל אברמזון: כן, על השורה השנייה, ולכן חלק מאוד מאוד מאוד גדול של הבקשות האלה והפניות האלה לא הגיע בכלל לדיון מפני שהוא לא עומד בכלל בקריטריונים.

רחל אברמזון: אז זה שיש איזה שהוא עיכוב שפתי לתלמיד, זה שיש – אני ארשה לעצמי גם לומר, אבל אני באמת לא צוללת לפרטים כי אני לא מכירה את הסוגיה הפרטנית שחברת הכנסת הביאה בפניי ואני מוכנה לבדוק כל פנייה, אני בדקתי הבוקר שוב מספר פניות ובאמת כשראינו שנעשה כאן איזה שהוא שיקול דעת אולי מוטעה, אולי מחוסר תשומת לב או ראייה, אנחנו ביקשנו שיעיינו שוב בבקשה.

רחל אברמזון: אבל יחד עם זה אני רוצה לומר שגם תלמידים עם אוטיזם שמגיעים לבקשות האלה לפעמים מעטפת בתוך המסגרת הרגילה, כי זה לא שאין שיבוץ לילד, הילדים האלה מגיעים פעם ראשונה לדיון ויש להם שיבוץ במקום שהם היו בו והם יכולים לחזור למקום שאליו הם אמורים להיות ואז אפשר כן, אמרתי, יש שתי רשתות ביטחון, פעם אחת הרשת המחוזית שיכולה לתת את המענה בתוך הגן הרגיל ופעם שנייה רשת הביטחון שנמצאת באגף לחינוך מיוחד.

רחל אברמזון: זה קודם כל, אין תלמיד שלא יקבל התייחסות.

רחל אברמזון: ועכשיו אני אדבר על המקרים שהגיעו לדיון.

רחל אברמזון: המקרים האלה ברובם כן התקבלה הבקשה של ההורים אחרי שהתקיים הדיון ואז ההחרגה הייתה לא מתשעה לעשרה, כי זה אנחנו באמת מאוד מאוד מקפידים שלא יקרה, כי זה פוגע בהתנהלות וגם בצרכים של התלמידים, אז כן הייתה החרגה משמונה תלמידים לתשעה, זה כן התאפשר.

רחל אברמזון: לכן יכול מאוד להיות שיהיו תלמידים, ועל זה דיברה השרה בבוקר, וההורים מאוד מאוד רוצים את המסגרת הזאת של החינוך המיוחד ואחרי שכבר החרגנו את הגנים במקום המגורים שלהם אז אנחנו נשתדל לא לשלוח את הילדים מחוץ ליישוב, ילדים קטנים, בגילאי שלוש וארבע ואז אין מקום, אנחנו מחזירים אותם למערכת הרגילה עם מעטפת שתתמוך ותיתן להם את הזכאות ככל שמגיע להם.

משה טור פז: רחלי, אני אתן לכם לסיים, אני רוצה שנייה לחזור על הדברים שאמרת עכשיו, שגם השרה התייחסה בבוקר, כי אין ספק שמתוך הפניות שאנחנו מקבלים זו אולי אחת הנקודות הבעייתיות, יש פה לא מעט בעיות, זו אחת החריפות שבהן.

משה טור פז: העובדה שבחודש אוגוסט המערכת בעצם לא יכולה עכשיו לייצר מסגרות חדשות, לבנות גני ילדים חדשים, לשים גננות וכל הדבר הזה מתרחש עכשיו, משמעות הדבר היא שיש ילדים במדינת ישראל שזכאים לשירותי החינוך המיוחד והמדינה לא מצליחה לתת להם את השירות הזה.

רחל אברמזון: אדוני היושב ראש, אני רוצה רגע לדייק, את הזכאות כן מאפשרים להם, הם מקבלים, אבל את הבחירה בסוג המסגרת - - -

משה טור פז: אבל את השירות שהיינו רוצים לתת אנחנו לא נותנים להם.

קריאה: המענה לא ניתן רק לפי צרכים, אלא גם לפי תקציב.

רחל אברמזון: נכון.

משה טור פז: כן, עורך הדין.

אילן שי: אני רוצה לעמוד כאן על איזה שהיא נקודה.

אילן שי: תלמיד זכאי לשירותי חינוך מיוחדים הוא תלמיד שוועדת זכאות ואפיון קבעה שיש לו את הזכאות.

אילן שי: כדי להגיע לשלב הזה, אפשר לקרוא לזה תהליך מקדים כדי להיכנס לטרקלין שבו נקבעת הזכאות, אחת זה שיהיה לתלמיד הזה אבחון תקף לפי הרשימה של הגורמים המאבחנים שבתוספת הראשונה לחוק.

אילן שי: חלק מהבעיה שאנחנו ניצבים בפניה כרגע שהייתה קיימת גם בעבר, אבל הוחרפה קצת בתקופת הקורונה, היא שיש תלמידים, במיוחד התלמידים בגילאי שלוש, ארבע, חמש, תלמידים שנכנסים למערכת, שהגורמים במערכת הבריאות הקהילתית לא אבחנו אותם עדיין.

אילן שי: לפעמים תהליכי האבחון האלה הם תהליכים ממושכים, זה לא כמו שמגיעים לרופא ונמצאים במפגש אחד ויש אבחון, לפעמים זה תהליך של אבחון.

אילן שי: יש תלמידים שמגיעים לשלב מאוחר, לפעמים לאוגוסט, ואין להם את האבחונים וללא האבחון אי אפשר לקבוע את הזכאות.

אילן שי: הסוגיה השנייה היא אותה סוגיה של המועד האחרון להגשת בקשה, זה גם נושא שנבחן בבית משפט וברור שצריך להיות מועד אחרון להגשת בקשה, המועד הזה קבוע ב-31 במרץ, יש גם החלטות של האגף שהתקבלו שמאפשרות להגיע גם בשלב הרבה יותר מאוחר אם יש אבחון ועדיין לקיים את הוועדה, אבל ברור שצריך להיות מועד אחרון.

אילן שי: הוועדות החריגות, כשמדובר בוועדה חריגה זו ועדה שהיא חריגה מכיוון שהמועד האחרון שהוגשה הבקשה הוא לאחר המועד האחרון שנקבע בחוזר מנכ"ל להגשת בקשות.

משה טור פז: אני מציע, בואו נסיים את ההצגה כי יש פה הרבה מאוד שאלות והערות, גם של חברי הכנסת וגם של אנשים שנרשמו לדיון.

רחל אברמזון: אז עכשיו אנחנו עוברים לחלק המשלים של הוועדות, כל נושא ההכלה וההשתלבות.

רחל אברמזון: מירי, בבקשה.

מירי נבון: צהריים טובים, מירי נבון, מנהלת אגף הכלה והשתלבות.

מירי נבון: התפקיד של האגף שלי הוא בעצם לדאוג לכך שתלמידים יקבלו את המענים ואת השירות והכשרה של צוותי החינוך והגברת המסוגלות שלהם לקלוט את התלמידים ולשלב אותם בתוך מערכת החינוך הרגילה.

מירי נבון: (מצגת).

מירי נבון: מבחינת הדגשים המרכזיים שבהם עוסק האגף שלנו, הדגש הראשון הוא כמובן הגברת מסוגלות הצוותים להכיל את התלמידים, כל הפדגוגיה מותאמת פרט, הוראה בכיתה הטרוגנית וכל מה שקשור לנושא הזה.

מירי נבון: אחר כך אני אכנס טיפה לאיך אנחנו עושים את זה.

מירי נבון: החלק השני מדבר על הרחבה של המענים לחינוך הרגיל באמצעות תקציב שקלי, מרחבי הכלה, רכזי השתלבות וכו' וכו'.

מירי נבון: אנחנו השנה בדגש, גם בעקבות הקורונה, אבל גם בעקבות ההחלטה של המשרד לשים דגש על הנושא של הלמידה הרגשית חברתית.

מירי נבון: הלמידה הרגשית חברתית אצלנו היא בדגש על אוכלוסיות מיוחדות, איך אנחנו מגבירים בקרב התלמידים המיוחדים, וכשאני מדברת על מיוחדים אני לא מדברת רק על התלמידים עם מוגבלויות, אני מדברת על תלמידים מיוחדים שזה גם ילדים ונוער בסיכון, גם עולים חדשים, אנחנו מסתכלים על כל קבוצת התלמידים המיוחדים, איך אנחנו מסייעים להם להיות חלק מהחינוך הרגיל ולהשתלב חברתית.

מירי נבון: אנחנו עסוקים בבנייה של מודלים ומתווים נוספים למוסדות חינוך ולרשויות מכילות, אנחנו הקמנו עכשיו ועדה שהתפקיד שלה הוא לייצר מודלים לרשות מכילה כי הכלה היא עניין קהילתי, היא לא יכולה להצטמצם ולהתמקד רק במוסדות החינוך ואז אחר הצהריים קורים דברים דרמטיים שמדירים את התלמידים שלנו החוצה.

מירי נבון: אנחנו עובדים מאוד מאוד קשה על פיתוח תכנים, פרקטיקות, כלים, מתרגמים חומרים וכלים שיש ברחבי העולם, אנחנו מפתחים כלים שלנו, נמצאים המון בקשר עם השטח כדי ללמוד מגננות, ממורים, ממנהלים מה הם צריכים ומה הם רוצים מאיתנו כדי שנפתח ונעשה עבורם לצורך הכלה טובה יותר.

מירי נבון: אנחנו עכשיו סיימנו מהלך של שלוש שנים עם המכללות והאוניברסיטאות כי לנו ברור שהדברים צריכים להתחיל כבר מפרחי ההוראה שלנו.

מירי נבון: נכון שאנחנו בעיצומו של מהלך דרמטי ועמוק בקרב צוותים שכבר מכהנים, אבל היה חשוב לחזור רגע אחורה לאותם פרחי הוראה ואנחנו סוף כל סוף, אחרי שלוש שנים של עבודה מאוד אינטנסיבית ומאומצת, הוצאנו לפני חודש מסמך למכללות ולאוניברסיטאות שמכשירות סטודנטים שמחייב ללמד מודולות שקשורות לנושאים של הכלה והשתלבות.

מירי נבון: זו באמת אחת הגאוות המרכזיות שלנו.

מירי נבון: והנושא האחרון שאנחנו עסוקים בו זה בהערכה ומדידה של כל התהליך וגם של תהליכים נוספים, של הכלה בגני הילדים, של הרשויות המכילות, של טכנו פדגוגיה מותאמת, מוסדות חינוך מכילים.

מירי נבון: יש לנו קבוצה של מוסדות חינוך שהם בהגדרתם מכילים, הם המגדלורים שלנו שמהם אנחנו למדים פרקטיקות טובות יותר להכלה.

מירי נבון: מבחינת סט המענים שיש לנו, בתי הספר שלנו מקבלים תקציב שקלי גמיש.

מירי נבון: אני מניחה שדיברו קצת על מערכת הגפ"ן בבוקר וחלק ממערכת הגפ"ן זה בעצם ההתאמה - - -

משה טור פז: זה לא דובר.

מירי נבון: אז רק להגיד במילה שזו תפיסה שלמה של התאמה של המענים לצרכים הנדרשים והביטוי שלה, גם מבחינה תקציבית, שבעצם כיום בתי הספר במדינת ישראל, המנהלים, מקבלים תקציב שקלי ממש בכסף והם יכולים לרכוש סדנאות, תוכניות, סט של פעולות לטובת התלמידים, לטובת ההורים או לטובת המורים כדי להגביר את ההלכה, בתי הספר תופרים לעצמם את החליפה המותאמת להם.

מירי נבון: הדבר היחיד שאנחנו עושים זה לוודא שלא עושקים את מנהלי בתי הספר ואכן שהאנשים שנכנסים לבתי הספר הם אנשים מתאימים.

שירלי פינטו קדוש: האם המענה הזה תלוי בפנייה של המנהלים או שהוא ניתן?

מירי נבון: לא, זה אוטומטית.

מירי נבון: (היו"ר שרן מרים השכל)

שרן השכל: לכל ילד משולב שם שמגיע לבית הספר?

מירי נבון: כל בתי הספר במדינה, לא משנה.

מירי נבון: יש תלמידים משולבים, אין תלמידים משולבים, אוטומטית כל בתי הספר מקבלים תקציב, את הסל הספציפי הזה והם בונים באמת את המענה.

קריאה: אבל זה לא סל, זה סלון.

מירי נבון: אתה יכול להגיד סל, סלון, לא משנה, ספה, כורסה.

קריאה: מדובר על כ-20,000 שקלים לבית ספר של מעל 1,000 תלמידים.

קריאה: זו בדיחה.

מירי נבון: אז אתה טועה ומטעה, ברשותך.

מירי נבון: אני מכירה את הסכומים, יש בתי ספר שמקבלים 150,000 שקלים.

מירי נבון: אכן בתי ספר קטנים, התקציב הזה נגזר גם מגודל בית הספר וגם מעשירון הטיפוח שלו.

מירי נבון: בתי ספר קטנים באמת התקציב הוא נמוך יותר.

מירי נבון: בתי ספר גדולים מאוד יכולים להגיע גם לסכומים של 150,000 שקלים בממוצע.

שרן השכל: מה הם עושים עם הסל הזה?

מירי נבון: כמו שאמרתי קודם, הם יכולים לרכוש תוכניות, טיפול בבעלי חיים, יוגה, מיינדפולנס, דברים אחרים, התערבויות באמנות עבור תלמידים, הם יכולים לרכוש מענה עבור ההורים, אם יש לי קבוצת הורים לתלמידים עם הפרעת קשב וריכוז, אנחנו יכולים לעשות סדנה עבורם, וגם עבור המורים.

שרן השכל: כמה מהפיקוח שלכם אחרי התקציב לאן הוא הולך?

שרן השכל: כמה הושקע במענה לילדים בשילוב מיוחד שלא היה בבית הספר?

שרן השכל: כלומר, לא יודעת, פיזיותרפיסט לבית הספר או איזה שהוא טיפול רגשי שיגיע או משהו כזה?

מירי נבון: יש את המענים שמגיעים ממש מהחינוך המיוחד באמצעות המתי"אות של המטפלים הפרא רפואיים, זה מיועד ומוקצה עבור התלמידים שהם תלמידים זכאי שירותי חינוך מיוחדים.

מירי נבון: לצד התלמידים הללו, שהם זכאי שירותי חינוך מיוחדים, יש לנו עוד אוכלוסיות מגוונות בבתי הספר, תלמידים מתקשים ומאתגרים.

שרן השכל: אני מנסה להבין מבחינת המענים להכלה, כמה בתי ספר משתמשים בזה באמת כדי לקבל ילדים בחינוך המיוחד?

מירי נבון: כל בתי הספר משתמשים בזה.

שירלי פינטו קדוש: אני אשמח גם לשאול, האדון כאן אמר ש-1,000 תלמידים מקבלים 20,000, אמרת שהוא טועה ומטעה, אז בית ספר של 1,000 תלמידים, כמה תקציב הוא מקבל?

מירי נבון: אז אני אמרתי קודם, תלוי בגודל בית הספר ובעשירון הטיפוח.

מירי נבון: תלוי באיזה עשירון טיפוח הוא נמצא.

מירי נבון: התקצוב בממוצע לבית ספר בגודל ממוצע, עבור בית ספר יסודי 30,000 שקלים, עבור חטיבות ביניים 60,000 שקלים.

מירי נבון: זה הממוצע פחות או יותר של התקציב הזה.

יוראי להב-הרצנו: אפשר לשאול שאלה בנוגע למשלבות?

מירי נבון: אתה מדבר על הסייעות?

רחל אברמזון: שמלוות את התלמידים.

יוראי להב-הרצנו: תקראי להם איך שתרצי, יש להן הרבה מאוד שמות, תומכת הוראה, משלבת, סייעת.

יוראי להב-הרצנו: הרי הן אמורות להנגיש לתלמיד את הסביבה שלו, לוודא שההכלה באמת מבוצעת.

יוראי להב-הרצנו: אותן סייעות לא מוגדרות כסגל בית הספר במובן הזה שהן עוברות הכשרה במשרד החינוך כמו סגל המורים, זאת אומרת הן לא מוגדרות כצוות חינוכי מן המניין אלא כמשהו שהוא חיצוני, כמו עובד קבלן כזה.

יוראי להב-הרצנו: אני הייתי מעריך שמרבית התקציב של השילוב, של ההכלה, יוקדש לתיווך של העולם החיצוני לתלמיד ועל כן אני רוצה לשאול אותך כמה מתוך התקציב מהאגף שלך מוגדר להכשרת אותן סייעות שיאפשרו בעצם את ההכלה או את ההנגשה של הסביבה לתלמידים?

מירי נבון: ההתניה שלנו היא שלפחות 50% מהתקציב הזה הולך עבור תלמידים פרופר.

יוראי להב-הרצנו: מה זה אומר?

מירי נבון: עבור מענה לתלמידים עצמם, טיפול, סדנה וכהנה וכהנה, שיוסי מקבל איזה שהוא סוג של מענה.

מירי נבון: יתרת הסכום יכולה ללכת עבור מענה לצוות החינוכי והצוות החינוכי יכול להיות המורים, יכולות להיות הסייעות, ככל שהסייעות נכנסות לתוך הפול הזה למענה למורים, והסכום גם יכול להיות עבור מענה להורים עצמם, כמו שאמרתי קבוצות הורים.

מירי נבון: עכשיו, לגבי הסייעות, הסייעות הן עובדות של הרשויות המקומיות, ההכשרה שלהן צריכה להיות באמצעות הרשויות המקומיות, יש איזה שהוא מהלך שנבנה כבר של הכשרה לסייעות עצמן, אבל בגלל שלא היה תקציב מדינה אי אפשר היה לממש את הדברים.

מירי נבון: כרגע יש מהלך גדול של מינהל עובדי הוראה, יכול להיות שגם עליו דיברתם, של הכשרת סייעות גם של גני ילדים.

יוראי להב-הרצנו: אם אפשר עוד שאלה לחידוד.

יוראי להב-הרצנו: הרי את מכירה את התפקיד של הסייעת בעולמו של התלמיד המשולב בחינוך הרגיל, את לא חושבת שזה מעט תמוה שמתוך התקציב של המשרד שלך או האגף שלך שנועד להגביל את ההכלה של הסביבה החיצונית לאותו תלמיד, לא מוקדש או לא מיועד כעניין של חובה להעצים את אותן סייעות כדי שהן יוכלו לוודא שהסביבה תהיה מכילה יותר, הן הגשר שלו לעולם החיצון, אז איך הן לא בתוך התהליך הזה?

יוראי להב-הרצנו: זה לא נראה לך תמוה?

מירי נבון: אז רחלי תיכף תתייחס.

מירי נבון: את רוצה להתייחס לעולם של הסייעות?

יוראי להב-הרצנו: אני דווקא רוצה לשמוע את דעתך המקצועית, את אחראית על ההכלה, האגף שלך אחראי על ההכלה, איך הסייעות שאמורות להוות גשר הן לא חלק בתהליך הזה?

מירי נבון: הסייעות אכן צריכות לקבל הכשרה, ההכשרה שלהן צריכה להגיע מהרשויות המקומיות, הן עובדות הרשות המקומית.

מירי נבון: את ההבניה של התכנים, עשינו ביחד, ללא ספק, יחד עם הרשויות המקומיות, אפילו קבענו מתי, באיזה מקומות של השנה הדבר צריך להתיישם.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל ולא אומר, כי השאלה הבאה שבאה היא למה יש מחסור בסייעות, כי היחס אליהן כאיזה שהוא עובדות קבלן שמקבלות שכר שהוא מעט נמוך, שלא זוכות ליחס של הכשרה, של הכלה כחלק מצוות ההוראה של בית הספר כחלק אינהרנטי מהתהליך שבו תלמיד משולב מרגיש חלק מהסביבה הטבעית שלו.

יוראי להב-הרצנו: וזה לא סימן שאלה, זה סימן קריאה מבחינתי.

יוראי להב-הרצנו: אני יודע שאת שותפה לעמדה הזאת שלי ולכן אני לא לוחץ עוד יותר.

רחל אברמזון: אבל, ברשותך, אני רוצה לומר שדווקא התיקון לחוק החינוך המיוחד פעם ראשונה הגדיר קודם כל גם את חובת ההנחיה וההדרכה עבור הסייעות, זה נכנס כחלק בתוך המערך של המחויבות גם שלנו, כאנשי מקצוע, והמתי"אות שאמורים להנחות אמורים גם לתת את זה.

רחל אברמזון: עכשיו, זה נכון, אנחנו נמצאים באיזה שהוא תהליך של התפתחות גם בשיח שלנו, גם עם השלטון המקומי, בנינו יחד מערך הדרכה והכשרה מאוד מאוד ספציפי שנותן כן את המענה ואת התמיכה לאותן סייעות שנכנסות אל מערכת החינוך.

רחל אברמזון: אנחנו צריכים עוד לקדם את זה.

שרן השכל: שרת החינוך אמרה לנו שיש מחסור אדיר בסייעות.

רחל אברמזון: יש, יש.

שרן השכל: האם זה גם נכון שהסייעות מסיימות בשעה שתיים ויש תלמידים שלמעשה נשארים לבד משתיים, אם זה מאוחר יותר, עד ארבע וכו'?

רחל אברמזון: אז גם כאן, אולי דודי קודם לא ציין את השלב שבו אנחנו כבר התקדמנו קצת, ישנן רשויות שאנחנו מאפשרים במקומות מסוימים הארכה וכן מתן תמיכה של סייעות גם בצהרונים.

שירלי פינטו קדוש: באיזה קריטריונים מאפשרים דבר כזה?

רחל אברמזון: דודי, אתה רוצה להתייחס?

דודי מזרחי: בעיקרון, ככלל, בכל הצהרונים שמופעלים על ידי הרשויות שתחת התוכנית של המדינה, תוכנית ניצנים, זה עוד אחד הדברים שנכנסו בעקבות הרפורמה בחינוך המיוחד, כל ילד משולב שזכאי לסייעת בבוקר המדינה מממנת באופן מלא את הסייעת שלו אחר הצהריים.

דודי מזרחי: זה נושא שלא היה בעבר.

שרן השכל: בגלל שהדיון קצת מתארך ולא נתנו לדוברים אני רוצה להעלות הורה שפנה אלינו, יש לו בן בחינוך המיוחד, למיטב הבנתי.

שרן השכל: הוא נמצא איתנו בזום, רון נוטקין.

רון נוטקין: אהלן, אחר הצהריים טובים.

שרן השכל: שלום, רון.

שרן השכל: אני מבינה שעניין הסייעות והמענים להכלה בחינוך, יש הרבה - - -

יוראי להב-הרצנו: המטפלים הפרא רפואיים.

שרן השכל: כן, אנחנו נשמח לשמוע קצת מהצד שלך כהורה.

רון נוטקין: אוקיי.

רון נוטקין: קודם אני אתייחס באמת לסוגיה הזאת של השילוב.

רון נוטקין: הבן שלי מתחיל שנה שלישית בגן תקשורת חינוך מיוחד, בשנה שעברה פעם ראשונה התחלנו שילוב בגן רגיל פעם בשבוע ואני רוצה רק לסבר את האוזן של הדוברים שדיברו בדיון לפניי שבשתיים בצהריים הסייעת הולכת ואז ההחלטה נופלת אצל ההורים האם הם מוכנים להשאיר את הילד לבד בגן, לבד הכוונה בלי סייעת, כאילו יש את הצוות של הצהרון, או שאנחנו צריכים לאסוף אותו הביתה.

רון נוטקין: בשנה הקרובה אנחנו נגדיל לו את כמות ימי השילוב, לפעמיים, אולי אפילו שלוש, אני לא בטוח שאני יכול להשאיר את הילד לבד לצורך העניין.

רון נוטקין: אני לא קיבלתי שום דבר מחדש בעניין הזה שהסייעת הולכת הביתה בשתיים כי כרגע זה המצב הנתון.

רון נוטקין: זה לגבי זה.

רון נוטקין: עוד משהו לגבי השילוב.

רון נוטקין: לא זוכר אם רחלי אמרה את זה או מישהי אחרת אמרה את זה, זה נכון, הסייעות הן אכן תחת אחריות הרשויות המקומיות, אבל הן לא עוברות הכשרה.

רון נוטקין: זאת עובדה, שלא יספרו לכם סיפורים, הן לא עוברות הכשרה, נקודה.

רון נוטקין: אני, בין היתר גם עם חבר הכנסת להב הרצנו ועם עוד חברי כנסת, וגם שרת החינוך כבר קיבלה ממני מסמך של בעיות ופתרונות בחינוך המיוחד, חייבים לתת הכשרה מקצועית לסייעות, חייבים, זאת חובה, נקודה, וכרגע זה לא קיים.

רון נוטקין: אז אם משרד החינוך רוצה להפיל את זה על משרד הפנים מפני שהסייעות שייכות לרשויות המקומיות אז אנחנו נכנסים עוד פעם למצב הזה שבו משרד ממשלתי אחד אומר שהמשרד השני אחראי וחוזר חלילה, זה המצב.

רון נוטקין: כרגע הן לא עוברות הכשרה מקצועית אמיתית כדי לפתור את העניין הזה.

רון נוטקין: אני מבין שמשרד הבריאות לא נמצא בדיון הזה, אבל יש עדיין עוד אלמנט בגני תקשורת של החינוך המיוחד בכל הנוגע לטיפולים הפרא רפואיים שניתנים בגנים.

רון נוטקין: זה מתחלק לשניים, יש את הטיפולים שמשרד החינוך נותן, שזה דרך המתי"אות, ויש את הטיפולים של העמותות שפועלות בתוך הגנים כמו אלו"ט, העמותה לילדים בסיכון, שמפעילות את מערך הטיפולים בגני התקשורת.

רון נוטקין: אני רוצה לתאר לכם מצב אבסורדי, מטפלת בגן יוצאת לחופשת לידה, אין לה מחליף, הבן שלי בשנה האחרונה, ובוא נשים רגע בצד את כל עניין הסגרים והבידודים, הבן שלי היה חצי שנה בלי ריפוי בעיסוק, בלי טיפול רגשי חמישה חודשים ובלי מנתחת התנהגות שגם הייתה חלק מהסל המקדם בגן במשך כמעט ארבעה חודשים.

רון נוטקין: אין להם מחליף.

רון נוטקין: אם אתם לא מכירים את החוק, אז אני אבהיר לכם לגבי החוק, החוק אומר שבשביל לקבל טיפולים פרטיים בהחזר מקופת החולים אני צריך לוותר על כל הסל המקדם שיש לי בגן, אני לא יכול לוותר רק על הטיפול היחיד שאותה מטפלת יצאה לחופשת לידה.

רון נוטקין: אני צריך לוותר על כל הסל ורק אז אני זכאי לקבל מקופת החולים טיפולים פרטיים בהחזר.

רון נוטקין: אז אין תקנים, אין מספיק מטפלות ובינתיים מי שנפגע מהדבר הזה אלה הילדים שבמשך חודשים שלמים לא מקבלים טיפול.

רון נוטקין: אתם רוצים לדעת כמה החזר כספי קיבלתי מתוך ה-8,300 ששילמתי לעמותה לילדים בסיכון בתחילת השנה על זה שמטפלות היו בחופשת לידה ולא היה להן מחליף?

רון נוטקין: 866 שקלים.

רון נוטקין: בטיפולים פרטיים זה בקושי מכסה שלושה טיפולים פרטיים.

רון נוטקין: אז אני ואשתי, לצורך העניין, אנחנו שמנו את הכסף מהכיס שלנו כי היינו חייבים לתגבר אותו בטיפולים פרטיים וזה בא מהכיס שלנו, אבל המדינה לא סוגרת את הפערים.

רון נוטקין: זה יפה שמר מזרחי מציג את הגידול, למרות שהתקציב הזה בעיקרון קשור יותר למשרד הבריאות, פחות למשרד החינוך, את הגידול בתקציב החינוך המיוחד בפריסה של שבע שנים.

רון נוטקין: חברים, לעג לרש, זה אפילו לא קרוב.

רון נוטקין: גם הטיפולים שניתנים על ידי משרד החינוך דרך המתי"אות, בגני התקשורת, בגן של הבן שלי הייתה רק קלינאית תקשורת שהיא גם טיפלה רק במרחב הגן, זאת אומרת היא לא לקחה את הילד לטיפול פרטי, שנה לפני זה היא כן פעלה במתכונת של טיפול פרטי.

שרן השכל: נא לסכם, בבקשה.

רון נוטקין: אז אני פחות או יותר נתתי את הנקודות העיקריות.

רון נוטקין: חברת הכנסת השכל, אני אשלח גם לך את אותו מסמך שגם שיגרתי לשרת החינוך ולשר הבריאות ואני מקווה שלשם שינוי הפעם הדברים יתחילו לבוא לידי ביטוי במעשים ולא בדיבורים.

רון נוטקין: תודה רבה.

שרן השכל: תודה רבה לך, אתה באמת מציג תמונה לא פשוטה בתוך החינוך המיוחד, תמונה שבה גם יש פערים בין הנתונים לבין מה שקורה בעצם בשטח.

שרן השכל: אנחנו מבינים שיש מחסור אדיר.

שרן השכל: אנחנו פה בפתיחת שנת הלימודים, השאלה איך אנחנו מצמצמים את זה.

שרן השכל: אנחנו פה בוועדה מקבלים המון המון פניות, בגלל זה לא הכנסנו את נושא החינוך המיוחד ביחד עם כל פתיחת שנת הלימודים אלא ממש הקדשנו לו כמה שעות נפרדות משום שכמות הפניות שאנחנו מקבלים מהורים על חוסר מענה מבחינת השירותים המקצועיים שהם אמורים לקבל, מבחינת מוסדות חינוך, שלילדים שלהם לפעמים אין מוסדות חינוך, גם פנו אלינו בנוגע להסעות, בעיות מאוד מאוד קשות בעניין הזה, פנו אלינו בעניין אלימות בתוך ההסעות שהתרחשו על ידי אחד המלווים, הייתה לנו פנייה אחת כזו שמסתבר שממש אותו מלווה התנהג באלימות כלפי אותם ילדים עם צרכים מיוחדים.

שרן השכל: אלה שאלות קשות ואני אשמח שהוועדה תקבל תשובה איך אנחנו – אני מבינה שיש גידול ענק, אנחנו מדברים על 40% גידול בבחירה של ההורים בחינוך המיוחד, אבל בכל זאת איך אנחנו נותנים מענה אמיתי והולם?

רחל אברמזון: אני קודם כל רוצה להגיד שאנחנו לא מתכחשים לקשיים ולבעיות ואני כן רוצה, ושלא ישתמע, אנחנו עובדים מאוד מאוד מאוד צמוד עם השלטון המקומי, עם אגפי החינוך ברשויות, יושבים ובאמת מנסים לחפש ולטכס עצה איך אנחנו פותרים.

רחל אברמזון: גם עניין הסייעות, למשל, הוא לא עניין רק לרשות המקומית כי מחר הילד אמור להגיע אל מערכת החינוך ואנחנו אמורים לקבל אותו וללוות ובאמת לתת את המעטפת.

רחל אברמזון: אז קודם כל העבודה היא עבודה משותפת כשאנחנו בנינו איזה שהוא מתווה לנסות לראות איך אנחנו מתגברים על הפערים, עם הניסיון שלנו גם להכשיר, כי אנחנו באמת חושבים שמי שמלווה את הילד במשך היום צריך להיות אדם שהוכשר לתפקיד הזה ואנחנו לא מזלזלים בזה.

רחל אברמזון: אני מניחה, ואני באמת רוצה כאן לומר ולברך את השרה על האמירה המאוד מאוד ישירה שהנושא הזה של טיפול בתוך כל המערך הזה של תיקון החוק לא יטפל רק בסעיפי התיקון לחוק, אלא באמת הוא יצטרך לקחת לא בקוסמטיקה, כי אני שמעתי הבוקר שהשרה אמרה את זה חד משמעי, זה לא יהיה איזה שהוא טיפול קוסמטי, אלא הוא באמת טיפול עומק כדי לראות איך אנחנו משפרים את ה - - -

שרן השכל: מה השינוי שאתם רואים בחזון שלכם שאתם רוצים לעשות?

רחל אברמזון: תראו, אני לא יודעת לדבר עכשיו ולהגיד באופן עקרוני על נקודות מסוימות, אבל אני כן חושבת שכל הנושא הזה של לתת תעדוף לנושא של המטפלים בתוך מערכת החינוך שאולי גם יידון ויהיה מקום לדון בו במהלך של הסכמי שכר, זה לא משהו שעכשיו אנחנו נוגעים בו, אבל כמובן הוא יצטרך להיות גם על השולחן.

שירלי פינטו קדוש: אני מקשיבה לכל הדברים, גם שאת אומרת, בעיית הסייעות והמטפלים זו בעיה של שנים, זו לא בעיה שמתחילה עכשיו, לא מאתמול, לא לפני שנה ולא לפני שנתיים.

שירלי פינטו קדוש: אתם, משרד החינוך, עד היום לא חשבתם לשבת לבנות פתרון, צוות עבודה, מה להציע, איך לקדם, שאת אומרת שאין פתרון?

שירלי פינטו קדוש: זה מגוחך.

רחל אברמזון: אז אולי כן נספר, יש צוות שהוא צוות מטעם משרד רוה"מ שמלווה אותנו ואנחנו איתם כבר שלוש שנים, שנתיים?

מירי נבון: כן.

רחל אברמזון: בתוך המהלך הזה שהוא מהלך מאוד גדול שמנסה למצוא את המענה ואת הפתרון איך אנחנו מביאים באמת לצמצם את הפערים האלה.

שירלי פינטו קדוש: ויש לכם דד ליין, לו"ז, מתי להגיש תוכנית עבודה, פתרונות, חלוקת זמן?

שירלי פינטו קדוש: מה יהיה בשנה הבאה, איך מגדילים כל שנה, פותרים פתרון?

שירלי פינטו קדוש: ילדים פה נופלים בין הכיסאות.

שרן השכל: השרה הודיעה היום בבוקר שהיא מתכוונת ל - - -

רחל אברמזון: שבמהלך השנה הזאת, כן.

שרן השכל: כן, ולפתוח את כל עניין חוק החינוך המיוחד.

שירלי פינטו קדוש: בורכנו בשרה טובה היום במשרד החינוך.

רחל אברמזון: בואו, אנחנו גם לא נשכח שאנחנו באמת היינו בתקופות של חילופים ובכל פעם שאנחנו רוצים להגיע למצב של מה אנחנו עושים בשלב הבא אז אנחנו צריכים גם להתכנס לזה שלא היה תקציב מדינה, שלא יכולנו בעצם להביא החלטות לקבלת החלטות כאלה ואחרות.

רחל אברמזון: אז אני קודם כל רוצה לברך ולחזק את ההחלטה של השרה לטפל בנושא הזה ואני מאמינה שלא רק חוק החינוך המיוחד, אלא שירותי החינוך המיוחדים השנה יידונו באופן קצת יותר משמעותי וממוקד.

שרן השכל: יש לנו המון המון דוברים ומעט מאוד זמן אז מה שאני אעשה, אני אתן זכות דיבור של שתי דקות, ובבקשה לשמור על הזמנים, ואני אשלב בין חבר כנסת לבין רשימת הדוברים שנרשמו פה אצלי.

שרן השכל: יתחיל חבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

יוראי להב-הרצנו: רחלי, אני מאוד מודה לך ואני יודע שאת עושה את מיטב מאמצייך בשביל לעמוד בכל הדברים, הבעיה היא לא בטיפול שלך, היא בעיה מערכתית.

יוראי להב-הרצנו: הנתונים שהוצגו פה מטרידים אותי לא כי אני לא סומך עליכם, כי אתה מעיד על כך שיש מספיק מסגרות, אבל המציאות שאנשים והורים פוגשים היא שאין מספיק מקום למסגרות.

דודי מזרחי: לא אמרתי שיש מספיק מסגרות, הצגתי את - - -

יוראי להב-הרצנו: רגע, אני הקשבתי לדברים שלך, אז אם יש לך משהו להגיב אז תגיב אחר כך כי יש לי זמן והיושבת ראש – לנו יש 57 פניות של הורים עומדות ופתוחות, עומדות ותלויות מול המשרד שלך, מחר מתחילה שנת הלימודים ול-57 הורים רק שפנו אלינו אין מקום מחר לפתוח את מערכת החינוך של הילדים שלהם.

יוראי להב-הרצנו: לפי הנתונים של אלו"ט, שסותרים את הנתונים שאתם הצגתם כאן, יש פער דרמטי בין ההיצע שגדל לבין מסגרות החינוך שגדלו בהתאמה.

יוראי להב-הרצנו: אם אנחנו מדברים על גני תקשורת, 174% מספר הילדים שגדל, למול 118% במסגרות גדלו.

יוראי להב-הרצנו: אם אנחנו מדברים על כיתות תקשורת, יש גם פער של 157% בהיצע שגדל לבין 100% בגידול במסגרות.

יוראי להב-הרצנו: זאת אומרת יש איזה שהוא פער, אתם מכירים אותו?

יוראי להב-הרצנו: אתם נותנים לו מענה?

יוראי להב-הרצנו: מה התקצוב שדרוש כדי להשלים את אותו פער?

יוראי להב-הרצנו: כמו שחברתי, חברת הכנסת פינטו, אמרה, ילדים נופלים בין הכיסאות כי אין להם לאן ללכת.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל אותך, רחלי, האם זה סביר בעינייך שחבר כנסת צריך להרים טלפון לראשי ערים בישראל ולהתחנן לראשי הערים שיפתחו עוד הקצאה, עוד שתיים, כדי שהילד הזה יוכל ללכת למסגרת הכי נכונה עבורו?

יוראי להב-הרצנו: זה בנושא הזה, אני כן מוכרח להתייחס למחסור במטפלים הפרא רפואיים שהעלה רון נוטקין כי זו באמת איוולת ענקית שגם תלווה את מערכת הרווחה ומערכת החינוך שנים קדימה, זה פרק הזמן הכי קריטי שבמסגרתו פעוטות וילדים צריכים לקבל את הטיפולים האלה כי זה הגרף שבו הם אמורים להראות הכי הרבה צמיחה.

יוראי להב-הרצנו: לא ייתכן שבמצב הנוכחי יש מחסור עצום במטפלים הפרא רפואיים.

יוראי להב-הרצנו: אלו שכן נמצאים, במידה שהם הולכים לחופשה או יוצאים בנסיבות כאלה ואחרות מהמערכת, אין להם מחליף, ההורים לפי חוק נדרשים להחליט האם הם מוותרים על כל הטיפולים בכל הגן והולכים לקבל טיפולים בשוק הפרטי, לא מקבלים על זה החזר בכלל או החזר מסובסד במקרה הטוב שלא מכסה כמעט כלום.

יוראי להב-הרצנו: אני מקווה שאנחנו נצליח, גברתי היושבת ראש, להשיג עוד בתקציב הנוכחי תקציב ממשרד החינוך והבריאות והרווחה שיכסה או יסבסד בצורה חלקית או מלאה את אותם טיפולים, כי זאת איוולת ענקית.

יוראי להב-הרצנו: והדבר האחרון שאני רוצה לומר, ובמשפט אחד, לגבי הסייעות.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לחזק את הדברים שלך, רחלי, וצריך להדהד אותם מהוועדה למשרד החינוך.

יוראי להב-הרצנו: הסייעות הן אמנם לא עובדות ועובדי משרד החינוך, הם עובדי הרשויות המקומיות, אבל הם חלק אינהרנטי מסגל ההוראה ומהיכולת של התלמיד להיות משולב בבית הספר.

יוראי להב-הרצנו: לכן אתם, בתור רגולטור, מוכרחים ומוכרחות לוודא שהם מקבלים את ההכשרה ואת הליווי המתאים, שמתייחסים אליהם בכבוד כחלק בלתי נפרד מצוות ההוראה.

יוראי להב-הרצנו: זאת הדרך להבטיח שהרפורמה הזאת של השילוב מצליחה כי כרגע היא לא כל כך מצליחה, אתם אומרים את זה בעצמכם.

יוראי להב-הרצנו: אתן אומרות ש-40% מההורים רוצים לחזור לחינוך המיוחד, למה?

יוראי להב-הרצנו: תשאלו את עצמכם את השאלות האלה ובואו נייצר מדיניות שמביאה לכך שכל החלופות תהיינה רצויות במידה שווה על ידי ההורים מבלי העדפה ברורה לחינוך המיוחד כי בשילוב הם סובלים מ-, אתן תגידו לי, אבל ההורים בוחרים לחזור לחינוך המיוחד אחרי שהם חוו את השילוב, למה?

יוראי להב-הרצנו: והדבר האחרון שאני רוצה לבקש, אני חוזר לנושא של השילובים.

יוראי להב-הרצנו: את מסורה ואת אכפתית ואת עונה לנו מהר, אבל יש כל כך – אם לי, לחבר כנסת בישראל, מגיעות פתוחות היום 57 פניות, רק לאחד, יש 120 חברי כנסת, אני מניח שזה מתפזר בצורה די שוויונית, אם לי יש 57 פניות שטרם קיבלו מענה אני מעריך שהבריכה של אלה שחיים עדיין בחוסר ודאות היא נורא גדולה.

יוראי להב-הרצנו: אני מבקש מכם, תעשו את המאמץ ביום-יומיים הקרובים לסגור את הפער כדי שכל הילדים יקבלו מענה חינוכי.

יוראי להב-הרצנו: וברמה הרוחבית, גברתי היושבת ראש, בואי נעשה מאמץ מול משרד החינוך על מנת לוודא שהם ייתנו פתרונות רוחביים מערכתיים שידאגו לזה שהמענה ידביק את הביקוש שפשוט כל הזמן גדל וגדל.

יוראי להב-הרצנו: אז בוא נצפה את זה ונתאים מענה כי אין, פשוט אין.

שרן השכל: תודה רבה לך, חבר הכנסת הרצנו.

שרן השכל: אני אעבור לדוברת הבאה, עורכת הדין רויטל לן כהן שנמצאת איתנו בזום.

שרן השכל: שלום רב, לרשותך גם כן שתי דקות, בבקשה.

רויטל לן כהן: שלום, תודה.

רויטל לן כהן: אני מקווה שתיתני לי קצת יותר דקות מזה.

רויטל לן כהן: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ולכן היקף הידיעות, המענים והבעיות שאנחנו מציגים הוא, אני חושבת, רוחבי ויכול לתת תמונה טובה.

רויטל לן כהן: יחד עם זאת אני רוצה להתחיל, כמו שהתחלתי כל ועדה מהסוג הזה משנת 2007 ועד היום.

רויטל לן כהן: כשהתחלתי את הפעילות שלי הבן שלי אלעד היה בן שלוש, אלעד סיים השנה כיתה י"ב והוא סיים את מערכת החינוך.

רויטל לן כהן: הדבר היחיד שהשתנה, כי הכול אותו דבר, כל הבעיות, הוא שעברתי מהמגזר של ארגוני החברה האזרחית למגזר הציבורי ואני עובדת במשרד המשפטים, אבל בכל מה שקשור לחינוך דבר לא השתנה, כל הבעיות שהיו כשהוא היה בן שלוש נמצאות גם היום כשהוא בן 18.

רויטל לן כהן: אני רוצה קודם כל לפני שאני נכנסת לגופו של עניין להתייחס למושג 'בחרו' שכל כך מדברים בו פה, ההורים בחרו.

רויטל לן כהן: ההורים לא בחרו, חלקם נאלצו.

רויטל לן כהן: בחרו זה תוצאה של בחירה בין אפשרויות, אבל כשהאפשרות שלך היא לשים את הילד שלך במקום שאתה יודע שהוא יסבול בו כי הוא לא יכול להסתדר זאת לא בחירה אמיתית.

רויטל לן כהן: אני אומרת את זה תמיד גם לרחלי, זה כמו את הכסף או את החיים כשיש מולך שודד, אתה לא באמת אומר לו: אני אשאר עם הארנק.

רויטל לן כהן: אני רוצה להתחיל מכך שאני מאוד שמחה שמתכוונים לתקן את החוק, אבל תיקון החוק לבדו לא ישנה את המצב בשטח, המצב בשטח הוא בעייתי בין היתר בגלל נרטיבים שקיימים גם בעולם החינוך וגם בעולם הרפואה.

רויטל לן כהן: אני חושבת שחלק מהבעיה הוא שהורים שעוברים אבחון מיד נשלחים אוטומטית לחינוך המיוחד על ידי האנשים שמאבחנים את הילדים שלהם, אף אחד לא מסביר, לא במערכת החינוך ולא במערכת הבריאות, לא אומר להורים: דעו לכם שיש גם אפשרות של שילוב בתוך החינוך הרגיל.

רויטל לן כהן: אני מבינה שלא אומרים להם בגלל שמבינים כמה השילוב הוא בעייתי ועדיין התוצאה היא שהורים חושבים ששילוב הוא איזה שהיא דרגה בהתפתחות של הילד ולא סוג של בחירה ערכית.

רויטל לן כהן: לכן צריך לשים לב לזה, גם בתוך מערכת החינוך וגם מחוצה לה.

רויטל לן כהן: אני חושבת שחלק מהבעיה בפערים שנוצרים בין הדיווחים שלנו יש למה שמשרד החינוך מדבר עליו פה, שאפשר היה לחשוב שהבעיה היא בעצם קלילה, אמירה שהכול מאוד ורוד, זה שמשרד החינוך מתנהל בצורה שאנחנו סבורים, ממה שמגיע אלינו, שהיא עשויה להיות בעייתית, אנחנו חוששים שנעשות פעולות שעל פניהן יש בהן התנהלות שאיננה בהתאם לחוק ולחוזר המנכ"ל, ולכן חלק מהבעיות כביכול בכלל לא נספרות.

רויטל לן כהן: למשל לומר על ועדות החריגים שהן לא התקבלו כי הן לא התאימו להיות ועדות חריגים, לפחות בחלק מהמקרים שהגיעו אלינו זה לא בהלימה למסמכים שהגיעו אלינו ולמצב של הילדים.

רויטל לן כהן: הורים שבחרו סוג מסגרת מסוג מסוים, אבל אין מסוג המסגרת הזאת מקום ומנסים לכפות עליהם סוג מסגרת אחר ומשבצים את הילדים בניגוד לבחירת הורים.

רויטל לן כהן: זו בעצם התנהלות שאינה הולמת את הבחירה שיש להורים על פי חוק, אבל הילדים האלה לא נספרים בבעיות, זאת אומרת מבחינת משרד החינוך יש שיבוץ ולכן הם לא נספרים כתלמיד שיש בגינו בעיות.

רויטל לן כהן: אני רוצה לציין שפנינו לפגישה עם מנכ"ל משרד החינוך והשרה ולצערי לא הצלחנו לקבל את התשובות לזה עד היום, גם הפניות שלנו כמשרד ממשלתי למשרד החינוך נענות רק בחלקן וגם מה שנענה הרבה פעמים זה אחרי זמן ארוך מאוד.

רויטל לן כהן: ואני כן רוצה להתייחס לבעיות הנקודתיות פרט לוועדות החריגים שכבר דובר בהן.

רויטל לן כהן: יש עשרות רבות, מאות ואני חייבת להגיד שלהערכתי אלפים, של ילדים שלא יוכלו לפתוח את שנת הלימודים הקרובה, בין אם כי לא התקיימו עבורם ועדות, בין אם כי התקיימו ועדות ואין שיבוצים ובין אם כי אין סייעת בפועל שתלווה אותם.

רויטל לן כהן: זה נכון שחלק מההורים בוחרים לא לשלוח ילד ללא סיוע לתוך מסגרת של החינוך הכללי, אבל אני חושבת שגם משרד החינוך מודע לכך שיש לא מעט מנהלים ומנהלות שמבקשים מהורים שלא להביא את הילדים שלהם כל עוד אין סייעת ואין טיפולים.

רויטל לן כהן: זה בנוגע להשתלבות בחינוך הרגיל.

רויטל לן כהן: יש כבר תלמידים שיודעים כבר שביום רביעי הקרוב הם יצטרכו להתחיל בזום בגלל הנושא של 70%.

רויטל לן כהן: משרד החינוך עד היום לא הסדיר, למרות בקשות רבות שלנו, את הנושא של הגעת הסייעות המשלבות לבתים של הילדים המשולבים במידה שהם צריכים ללמוד בצורה מקוונת.

רויטל לן כהן: הלימודים מתחילים עוד יומיים ואין הסדרה, ולכן חלק מהילדים המשולבים לא יוכלו להתחיל את שנת הלימודים.

רויטל לן כהן: ביקשנו הסדרה, גם של זה וגם של דברים אחרים וטרם נענינו.

רויטל לן כהן: המחסור החמור במטפלים שהוא לא רק חמור בפני עצמו, כי באמת חסרים במערכת בכלל, ובטח בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, אבל גם משום שהמשרד מתנהל בצורה שמפלה בין התלמידים בחינוך המיוחד לתלמידים בחינוך הכללי, המשולבים והוא מתחיל בשיבוץ של כוח האדם שלו בתוך מסגרות החינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: באופן הזה התלמידים המשולבים לא מקבלים את הטיפולים שגם הם זקוקים ובעצם בניגוד למדיניות המוצהרת של המשרד, בניגוד למדיניות הממשלתית ובניגוד למדיניות של האמנה הבינלאומית, ש עליה חתומה מדינת ישראל, אנחנו מייצרים בכל מה שהסברתי עד עכשיו בעצם תמריץ שלילי להורים לבחור כביכול בשילוב או ללכת לשילוב.

רויטל לן כהן: כל עוד אנחנו נותנים מעטפת גדולה, תקציבים וסיוע בתוך מערכות של החינוך המיוחד ולא במערכות של החינוך הרגיל אין פלא שאנחנו רואים את המעבר הדרסטי משנה לשנה לחינוך המיוחד ולכן פתיחת מסגרות של חינוך מיוחד וייחוד של 1.200 מיליארד שקלים לנושא של בינוי ומאות מיליונים לנושא של הסעות בעיניי זה לא משהו להתפאר פה, אני חושבת שזו תעודת עניות למשרד החינוך שכל כך הרבה תלמידים בוחרים להיות בחינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: נשאלה פה מקודם שאלה על ידי אחד מחברי הכנסת לגבי מה קורה בעולם, אז בעולם נמצאים מזמן במקום שמדבר על הכלה, אפילו לא על שילוב, שילוב זה integration, זה אם אתה מסוגל לעמוד במה שאנחנו מתייחסים אלי כרגיל אז תוכל להיות פה, אם תשמור על הרגיל הזה, בעוד שהכלה היא זכות, זאת אומרת קמת בבוקר, נולדת, זכותך להיות פה.

רויטל לן כהן: אז בעוד מדינות העולם נמצאות במקום של הכלה וברוב מדינות העולם בכלל אין חינוך מיוחד ובמקומות שיש חינוך מיוחד הוא מינימלי ומדובר שם על אחוזים בודדים של ילדים במקרים חריגים במדינת ישראל, מתוך התלמידים עם המוגבלויות מעל 60% נמצאים בחינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: זאת בעיה קשה מאוד כי ההתנהלות היא בניגוד למדיניות המוצהרת ובעצם במקום לקדם את השילוב במדינה אנחנו מקדמים את החינוך המיוחד.

רויטל לן כהן: אני חושבת שזה מאוד ברור שמי שהתחיל בחינוך המיוחד הרבה פעמים כבר מוסלל הלאה.

רויטל לן כהן: גם מבחינה כלכלית הילדים האלה עולים למדינה הון עתק, גם בילדותם וגם אחר כך בבגרותם.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אנחנו צריכים לסיים.

רויטל לן כהן: רק דבר אחד ממש חשוב.

שרן השכל: במשפט אחד, בבקשה, רויטל.

רויטל לן כהן: משפט אחרון.

רויטל לן כהן: מנהל של בית ספר לחינוך מיוחד אמר לי: נחת עלינו מהשמים, הודיעו להם לפני מספר ימים שהם לא יוכלו לקיים את ההעשרות שהם מקיימים בבתי הספר לחינוך מיוחד שמתקיימות באמצעות התל"ן משום שהושת עליהם קיצוץ של 60%.

רויטל לן כהן: עכשיו, כמה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים.

רויטל לן כהן: אני חושבת שצריך לבדוק את הנושא הזה משום שזה היה אחד הדברים המרכזיים שעזר בהתקדמות של התלמידים בתוך בתי הספר לחינוך מיוחד.

רויטל לן כהן: תודה רבה.

שרן השכל: לא כל כך הבנתי את עניין התל"ן והקיצוץ של 60%, אני מבינה שזה לפי תשלומי הורים, כלומר הם אמורים לשלם את זה אז אני לא יודעת בדיוק מה שם העניין.

שרן השכל: בסדר, אני אתן לעוד שני דוברים ואז אני מבקשת בבקשה ממשרד החינוך להגיב.

שרן השכל: חברת הכנסת מואטי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: תודה, חברות וחברים.

אמילי חיה מואטי: אני מתנצלת שאני אצטרך ללכת לילדים הפרטיים שלי שגם הם חוזרים לבית הספר.

אמילי חיה מואטי: אני שואלת גם בשם חברתי מיכל וולדיגר את ד"ר נעם יצחקי, פסיכולוגית חינוכית שיושבת בזום.

אמילי חיה מואטי: ברשותך, הבנו הבוקר שיש תוספות לפסיכולוגים חינוכיים במערכת החינוך, אז כמי שנמצאות בשטח אני רוצה להבין איך אתן רואות את המציאות והאם התקנים החדשים יצליחו לשנות אותה ולתת מענה רגשי בחינוך המיוחד ובחינוך הרגיל.

שרן השכל: ד"ר נעם יצחקי נמצאת איתנו בזום?

שרן השכל: כן.

נעם יצחקי: תודה, תודה, אמילי.

נעם יצחקי: אני אגיד ששמענו בדיון בבוקר על תוספת התקנים, מה שלא צוין זה שכבר היום 30% מהתקנים של הפסיכולוגים החינוכיים במערכת החינוך אינם מאוישים בגלל תנאי העסקה של פסיכולוגים בשירות הציבורי.

נעם יצחקי: יש לזה כמובן השלכה על כלל מערכת החינוך ובפרט על מערכת החינוך במיוחד ששם יש צורך במענה הזה גם עבור הילדים וכמובן גם עבור צוותי החינוך.

נעם יצחקי: חלק מאוד משמעותי ממהלך ההכלה הוא גם עבודה עם צוותי החינוך, דובר על הסייעות, אבל זה נכון גם לאנשי החינוך, על איך לעבוד עם הילדים, איך לשלב אותם בצורה מיטבית ואנחנו נמצאים היום בחסר, אנחנו נמצאים במציאות של קורונה, אני מניחה שדובר על זה הרבה בבוקר ולכן תוספת התקנים לא מסייעת בשום דבר כי אין כרגע דרך לאייש את התקנים האלה.

נעם יצחקי: אז אנחנו עובדים בחסר, אנחנו עובדים בעומס מאוד גדול שעלה בעקבות התיקון בחוק החינוך המיוחד.

נעם יצחקי: רק במאי היו עיצומים של הפסיכולוגים החינוכיים בעקבות העומסים, פסיכולוגים נמצאים המון בוועדות, עסוקים בבירוקרטיה במקום במענה לתלמידים ולצוותים החינוכיים ולצערי כרגע עדיין לא נחתם ההסכם עם משרד האוצר על בסיס ההבנות שהביאו לעצירת העיצומים ואנחנו רואים אפילו איזה שהיא נסיגה וגרירת רגליים מול ההסכמים שסיימו את העיצומים.

נעם יצחקי: חבל שזה יחזיר אותנו לאחור ויפגע בעצם במענה שאנחנו יכולים ורוצים לתת לילדים.

נעם יצחקי: אני רוצה להגיד עוד מילה לגבי התיקון בחוק החינוך המיוחד, אנחנו לא מופתעים מהתמונה שהציגה רחלי אברמזון לגבי הבחירה במסגרות חינוך מיוחד ולא בשילוב.

נעם יצחקי: בדיוק כמו שרויטל תיארה, כשהמערכת הרגילה והצוותים החינוכיים והמענים שלא נמצאים שם זה בדיוק מה שיקרה, זה בדיוק מה שאמרנו שיקרה.

נעם יצחקי: כבר אחרי הפיילוט במחוז צפון היה ניסיון לעצור את המשך היישום של התיקון בחוק החינוך המיוחד כדי ללמוד ממנו ולהפיק לקחים, הוחלט להמשיך ליישם אותו בכל הארץ, אז התמונה הזאת ממש לא מפתיעה ואני באמת מקווה שהדברים שאמרה שרת החינוך על לפתוח לדיון מחודש ולתקן את מה שנדרש לתקן לרווחת הילדים באמת ייעשה.

שרן השכל: נהדר, תודה רבה לך, תודה על הדברים.

שרן השכל: זו שאלה, כלומר אנחנו יודעים על המחסור ב-30% בתקנים שכבר יש, אנחנו מבינים שמאוד קשה כבר תקופה ארוכה לאייש אותם.

שרן השכל: היום דיברנו על העניין של שינוי התנאים של התקנים של הפסיכולוגים, כלומר 3,500 שקל לחינוך אלה סכומים שאף אחד עם תואר שני לא יגיע לעבוד, הם יעשו את זה אך ורק מתוך שליחות, אבל הם ישלמו מחיר בבית.

שרן השכל: אז האם לא עדיף למערכת החינוך נגיד לקחת את ה-30 תקנים האלה, להוריד אותם בחצי אבל לשלם ל-15% כפול על מנת לפחות לאייש אותם.

שרן השכל: זה לא עוזר לנו שתקופה כל כך ארוכה הם פשוט עומדים ריקים.

אמילי חיה מואטי: הגדרת המשרה היא חצי משרה.

נעם יצחקי: אני רוצה להוסיף בהקשר הזה שמשרד החינוך - - -

שרן השכל: אני מתנצלת, אנחנו פשוט בסד זמנים מאוד מאוד קצר ויש לנו עוד המון דוברים.

שרן השכל: אני מבקשת אולי ממשרד האוצר לענות לכמה דברים שנטענו פה גם כן לפני כן ולאחר מכן יעלה אבי קמינסקי ולאחר מכן שירלי פינטו.

דודי מזרחי: רק כדי לסבר את האוזן, לא ממשרד האוצר, דודי מזרחי, מנהל אגף תקציבים של משרד החינוך, עובד עבור שרת החינוך ומנכ"ל משרד החינוך.

דודי מזרחי: לגבי הנושא של הפסיכולוגים ובהתייחס למה שאמר המנכ"ל בבוקר.

דודי מזרחי: לצורך העניין אם התקן הנורמטיבי שהמשרד הגדיר עומד על 100% למיטב ידיעתי היקף האיוש בפועל באמת עומד על 70%, אבל גם היקף התקצוב היום עומד על 70%.

דודי מזרחי: כשהמנכ"ל דיבר על תוספת של עוד 200 משרות פסיכולוגים זאת הערכה שלנו יחד עם השלטון המקומי שביחס לתוספת הזו ניתן יהיה לאייש אותם בתנאים הקיימים.

דודי מזרחי: זה לא נמצא בסמכות של משרד החינוך לשפר את תנאי ההעסקה של הפסיכולוגים, זה נושא שנידון בין משרד האוצר לבין השלטון המקומי, שווה דיון בפני עצמו, אבל זה חורג מהמסגרת שלנו.

שרן השכל: אבל מה עם אמירה שלכם כמשרד החינוך, עם דרישות שלכם, יש לכם מחסור, אתם זקוקים לזה, למה אתם לא מבקשים את זה מהאוצר?

דודי מזרחי: זה לא נושא שנמצא בסמכות שלנו.

דודי מזרחי: אנחנו כן מקיימים דיאלוג כזה עם האוצר, אם תרצי, גברתי יושבת הראש, נשמח לעשות על זה דיון בפועל.

שרן השכל: מה הדרישות שלכם מהאוצר על מנת למלא את התקנים האלה?

שרן השכל: אתם מסבירים להם שאתם לא מצליחים לאייש את התקנים האלה בסכומים האלה?

דודי מזרחי: את 1,000 התקנים שהוספנו בעשור האחרון גם איישנו, מדובר בתוספת תקציב שדרשנו ממשרד האוצר.

שרן השכל: אבל אני מבינה שחסרים30%, התקנים לא מאוישים.

דודי מזרחי: קודם לכן היה חסר הרבה יותר, היינו במהלך רב שנתי של תוספת של 1,000 משרות של פסיכולוגים.

שרן השכל: אז מה, היה חסר 40% ועכשיו חסר 30%?

דודי מזרחי: זה לא אחד לאחד כי גם האוכלוסייה גדלה, אבל כן צמצמנו את הפער, אבל עדיין קיים פער משמעותי, חד וחלק.

שרן השכל: אז איך אתם מטפלים בזה?

שרן השכל: איך אתם פונים, מה אתם עושים אל מול האוצר כדי לוודא שאתם מצמצמים את זה?

דודי מזרחי: אנחנו נמצאים בשיח גם עם הממונה על השכר וגם עם אגף תקציבים, הצפנו את הדרישות שלנו.

שרן השכל: ומה הדרישות של משרד החינוך מהאוצר?

דודי מזרחי: הצגנו את הצורך שלנו כמשרד חינוך ואת החשיבות שאנחנו מייחסים לפסיכולוגים החינוכיים במערכת.

דודי מזרחי: צריך להגיד, גברתי היושבת ראש - - -

שרן השכל: אבל אני מבינה שאתם לא באתם בשום דרישה: חבר'ה, תעלו להם את התנאים.

דודי מזרחי: זה לא במגרש שלנו ל – אני יכולה להגיד שזה בסדרי עדיפויות של משרד החינוך - - -

שרן השכל: אבל אתה יכול כמשרד החינוך לבוא ולבקש את זה כמו שאתה מבקש תנאים יותר טובים למנהלים, כמו שאתה מבקש תנאים יותר טובים למורים, אתם דנים על זה, אתם יושבים מסביב לשולחן.

דודי מזרחי: אני גם יכול לבקש תנאים טובים יותר עבור הרופאים ועבור הכבאים ועבור שורה ארוכה של דברים.

דודי מזרחי: אני חושב שזה חשוב, אני חושב שזה קריטי וכך גם הגדרנו.

דודי מזרחי: אם תרצי נשמח לקיים דיון רק על זה, יש כאן סוגיות שהן - - -

שרן השכל: לא, זה פשוט עניין שחוזר על עצמו פעם אחר פעם, גם בעניין הקורונה והמענה הרגשי שכלל תלמידי ישראל מקבלים, בטח ובטח שבחינוך המיוחד.

שרן השכל: עכשיו, אם אתם יכולים להציב לאוצר דרישה: חבר'ה, תקשיבו, תורידו לנו 10% מהתקנים האלה שעכשיו הוצאתם - - -

דודי מזרחי: לא, אבל אלה תקנים מאוישים.

שרן השכל: אבל תיטיבו את התנאים של אלה שנמצאים כדי שנוכל לאייש את המשרות.

דודי מזרחי: אבל, גברתי היושבת ראש, הם תקנים מאוישים.

דודי מזרחי: ברגע זה אין לנו כמעט תקנים לא מאוישים, זה ממש בשוליים.

דודי מזרחי: נכון לרגע זה היקף התקנים הלא מאוישים יחסית בשוליים.

דודי מזרחי: אם עכשיו באמת נקבל ממשרד האוצר תוספת של עוד, לא יודע, 1,500 או 1,000 משרות פסיכולוגים לא ניתן לאייש אותם אלא אם כן ישפרו את תנאי ההעסקה, אבל זה נושא שעומד בפני עצמו.

שרן השכל: אבל זה העניין, אלא אם כן ישפרו את תנאי ההעסקה, אז למה אתם לא באים בדרישה ברורה אל האוצר: חבר'ה, תורידו לנו בתקנים ושפרו את תנאי השכר.

דודי מזרחי: אבל זה לא תקציב שנמצא אצלנו.

שרן השכל: זה לא בשליטה שלך, אבל אתה יכול לבקש את זה.

דודי מזרחי: כמובן שביקשנו והצפנו את הצורך הזה, אבל דובר קודם על תקציבי שילוב.

שרן השכל: זו דרישה שאתם העברתם לאוצר?

דודי מזרחי: בוודאי שזה אחד הנושאים בתעדוף - - -

שרן השכל: להוריד בתקנים ולשפר את התנאים?

דודי מזרחי: לא להוריד בתקנים, אני לא מוכן לוותר על – התקנים שיש לנו כרגע שהם בסדר גודל של כ-70%, אני לא הולך לקצץ, אני חושב שגם את ואף אחד מאיתנו לא היה רוצה להפחית את היקף המשרות של פסיכולוגים.

שרן השכל: כן, אבל אם הם יושבים שנה שלמה לא מאוישים מה זה עוזר לך שיש לך תקנים?

דודי מזרחי: גברתי, זה לא נכון.

דודי מזרחי: היקף התקנים הלא מאוישים בשירות הפסיכולוגי שמופעל על ידי הרשויות המקומיות הוא יחסית מינורי.

שרן השכל: מה זה מינורי?

שרן השכל: בכמה אחוזים?

דודי מזרחי: אפשר לתת את זה בדיוק, אין לי את זה בשליפה, אני יכול לתת לך דיווח מלא, זאת לא בעיית המפתח.

דודי מזרחי: בעיית המפתח, ואני חושב שעל זה אין עוררין, שביחס לתקן הנורמטיבי שהמשרד הגדיר יש צורך להוסיף עוד משרות פסיכולוגים ואין ספק שבתנאים הקיימים נכון לרגע זה אם לא ייעשה מהלך אסטרטגי לא יהיה ניתן לאייש.

דודי מזרחי: כלומר גם אם מחר בבוקר יושג איזה שהוא הסדר מול משרד האוצר על תוספת הפער הזה ל-100% איוש של התקינה לא ניתן יהיה לאייש את משרות הפסיכולוגים.

דודי מזרחי: זה לגבי הנושא הזה, אני חושב שזה נושא עומק ששווה להרחיב ולהעמיק בו.

שרן השכל: אני אעביר, ברשותך, את זכות הדיבור לאבי קמינסקי, מנהל אגפי החינוך, הוא נמצא איתנו בזום, אם אפשר בבקשה להעלות אותו.

שרן השכל: שלום, אבי, בבקשה, לרשותך שתיים-שלוש דקות.

אבי קמינסקי: קודם כל שלום ותודה רבה על האפשרות לתת לי לדבר.

אבי קמינסקי: אני חושב שהדיון הזה, בכלל משעות הבוקר, מעלה הרבה מאוד חוליים של מערכת החינוך של המדינה, הרבה דברים לא נגעו בהם הרבה מאוד שנים ולכן צריך לנעוץ נושאים מסוימים שכדאי לטפל בהם בהמשך שנת הלימודים הזו.

אבי קמינסקי: אני רוצה לומר שלושה-ארבעה דברים.

אבי קמינסקי: האחד, אני רוצה לומר שתיקון החוק הוא היה תיקון חוק נכון, חברתי ונכון, יישומו לוקה מאוד מאוד בחסר וזה לא נמצא במגרש של האגף לחינוך מיוחד, זאת אומרת זה לא נמצא שם.

אבי קמינסקי: שם, עם כל הכבוד משרד החינוך הוא משרד גדול וחשוב לומר את זה כל הזמן, למרות שרחלי מייצגת את זה, שהאגף עשה את כל שלאל ידו לעשות כדי שהיישום של החוק ייצא בצורה המקצועית ביותר.

אבי קמינסקי: לצערי הרב לא כך הם פני הדברים.

אבי קמינסקי: אני יכול לבוא מפה עד מחרתיים וחלק מהדברים כבר נאמרו וחלק מהדברים לא נאמרו, וגם אנחנו, כמו נעם, לא מופתעים מיישום החוק ולא מופתעים מהקשיים שישנם כאן לאורך כל הדרך.

אבי קמינסקי: אני רוצה לומר גם שלצערי הרב, ואני אומר את זה בעדינות, בחלק מהדברים גם בנושא של הפיילוט במחוז מרכז, חלק מהדברים לא הועברו נכון לציבור, בוודאי לא לאנשי המקצוע כמו שהיה צריך להראות כדי שנוכל ליישם את זה בצורה הטובה ביותר, אלא המשרד היה אחוז אמוק כדי להגיע ליישום החוק בצורה כפי שהוא הגיע והמצב בשטח אינו טוב.

אבי קמינסקי: אני מציע, היושבת ראש, אנא תנעצי מועדים לדיון רק על הנושא הזה של יישום חוק החינוך המיוחד.

אבי קמינסקי: השרה אמרה את זה, היא אמרה שצריך לנהל על זה דיון משמעותי, אני חושב שיש מקום גם שזה יגיע לוועדה בכל מקרה כי זה ייצא גם מהוועדה.

אבי קמינסקי: הנושא של הפסיכולוגים הוא הרבה יותר מורכב מהנקודה הזו, וזה נכון שהיו אולי, לא אולי, בטוח היו 100 תקנים כל שנה בעשר שנים, וזה 1,000 תקנים, אבל גם הגידול הטבעי שחק את זה והקשיים עם הפסיכולוגים זה לא רק הקשיים של הפסיכולוגים, זה גם של הסייעות, זה גם של הקב"סים, זה גם של לבורנטים, יש קושי אדיר בנושא של כל כוח האדם במערכת החינוך של מדינת ישראל וזה חלק מתוך המכלול הכולל שמלווה אותנו לאורך כל הדרך, אלה שיושבים מאחורי השולחן ברשות המקומית ואמורים בעצם לנהל את כל המאטריה הזאת.

אבי קמינסקי: אז אני אומר את זה ממש בקצרה כי אני לא רוצה לגזול זמן של האחרים, אנא לקבוע מועד לפגישה, ליישום החוק.

אבי קמינסקי: דרך החתחתים שאנחנו נמצאים בה בתוך יישום החוק לפחות בשנה האחרונה היא עם הרבה מאוד קשיים והרבה מאוד לקויות ואני יכול לפרוט אותן.

אבי קמינסקי: שלחתי לך גם מכתב מסודר בקטע הזה, שלחתי את זה גם לשרה, צריך לעבור על זה אחד אחד ולקדם את זה.

אבי קמינסקי: כך בוודאי לא ניתן להמשיך לשנה הבאה ביישום החוק הזה.

אבי קמינסקי: תודה.

שרן השכל: תודה רבה לך, אבי קמינסקי.

שרן השכל: אנחנו ניתן את זכות הדיבור לחברת הכנסת שירלי פינטו.

שרן השכל: בבקשה, לרשותך גם שתי דקות.

שירלי פינטו קדוש: הקשבתי לדיון להרבה מהדוברים כאן וחשוב לי להגיד את מה שיושב לי על הלב.

שירלי פינטו קדוש: אני מקבלת המון פניות, כמו שחברי חבר הכנסת יוראי להב ציין פה ואמר, המון פניות של הורים.

שירלי פינטו קדוש: רק אתמול בלילה הסתמסתי עם שני ראשי ערים, אני לא אציין את שם הערים, להתחנן אליהם שיסדרו שיבוץ לילדים ל-1 בספטמבר.

שירלי פינטו קדוש: למה אני כחברת כנסת צריכה לדאוג שראש עיר יטפל בזה יומיים לפני תחילת שנת הלימודים?

שירלי פינטו קדוש: ואני יכולה להראות לכם את הווטסאפ שלי על הורים שמסמסים לי על בעיות בלי סוף.

שירלי פינטו קדוש: אני לא רוצה להאריך פה במילים, גם חבר הכנסת יוראי להב דיבר פה לפניי, יש פה תופעה ברורה פה בוועדה שיש כאן פער עצום בין מה שקורה במציאות לנתונים שאנחנו רואים ומציגים פה בוועדה.

שירלי פינטו קדוש: אני יודעת שאתם עובדים מסורים ומנסים לעשות הכול, אבל לצערי זה לא מספיק.

שירלי פינטו קדוש: יש הרבה בעיות שעולות מהשטח, אם זה הנושא של הטיפולים הפרא רפואיים, הסייעות, ועדת ההשמה, מטפלים, הסעות.

שירלי פינטו קדוש: כל כך הרבה וה-1 בספטמבר זה מחרתיים.

שירלי פינטו קדוש: אז אני מאוד מבקשת מגברתי יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת שרן השכל, כן לקיים דיוני מעקב גם במהלך השנה על הסדרת הנושא ומציאת פתרונות.

שירלי פינטו קדוש: אני לא רוצה להגיע לתחילת שנה הבאה, סוף אוגוסט, ולראות את אותה התוצאה, שכל השנה הזאת בעצם היו ילדים שבמקרה הטוב היו במקום שהם לא אמורים להיות בו.

שירלי פינטו קדוש: ואני רוצה לחזור על השאלה ששאלתי בתחילת הדיון הזה, מה עושים עם אותם ילדים, מאות ילדים שנמצאים בכל רחבי הארץ שכרגע אין להם מסגרות חינוך או שהם נמצאים במסגרות חינוך שלא מתאימות להם?

שירלי פינטו קדוש: מה עושים?

שירלי פינטו קדוש: אתם אומרים לי שבגדול זה מה יש, ה-1 בספטמבר זה מה יש.

שירלי פינטו קדוש: ילד עם אוטיזם בתפקוד נמוך לא יכול להיות במסגרת חינוך רגיל והוא כרגע משובץ שם ומבחינת

שירלי פינטו קדוש: כם זה עובר חלק בגרון, אתם אומרים, אוקיי זה מה יש?

שירלי פינטו קדוש: כי מבחינתי זה לא מתקבל על הדעת לקבל כזאת תשובה.

שירלי פינטו קדוש: מאות ילדים שפשוט נופלים בין הכיסאות וה-1 בספטמבר זה מחרתיים, צריך למצוא לזה פתרון דחוף.

שרן השכל: תודה רבה לך, חברת הכנסת שירלי פינטו.

שרן השכל: אנחנו ניתן לאיתי קפלינסקי מהנהגת ההורים את זכות הדיבור, בבקשה לרשותך גם כן שתי דקות.

איתי קפלינסקי: תודה.

איתי קפלינסקי: אני אקצר את הדברים.

איתי קפלינסקי: אנחנו נמצאים היום בשיח של מחסור.

איתי קפלינסקי: בצד הנתונים היפים של כל ההשקעות ושל כל מה שכן נעשה יש שיח של מחסור, יש מחסור בסייעות, מחסור במטפלים, מחסור במסגרות.

איתי קפלינסקי: כל זה הוא שיח של מחסור.

איתי קפלינסקי: אני רק רוצה לתת לכם נתונים נכונים לסוף השבוע הזה שאספתי מ-13 רשויות מקומיות.

איתי קפלינסקי: ב-1 בספטמבר לפחות 1,200 תלמידים יתחילו את השנה, בהנחה שהם יגיעו לבית הספר, הם זכאים לסיוע, אבל הרשויות עדיין לא גייסו להם סייעים משלבים.

איתי קפלינסקי: 1,200.

איתי קפלינסקי: אנחנו מדברים על 300 בתל אביב, 200 בבאר שבע, 112 בהרצליה, 111 ברעננה, 100 בגבעתיים וברמת גן, כל אחת 100, מודיעין 70, פתח תקווה 60, ירושלים 50, הוד השרון 40, רמת השרון 30, גם עבדכם הנאמן עדיין מחכה לשמוע, אולי הבן שלו יזכה לסייע השנה כי בשנה שעברה זה היה רק באמצע נובמבר, ורחובות.

איתי קפלינסקי: 1,200 תלמידים שזכאים להנגשה פרטנית לא מקבלים אותה ב-1 בספטמבר וזה סיפור שחוזר מדי שנה.

איתי קפלינסקי: השנה פשוט רצינו לדגום מה קורה.

איתי קפלינסקי: למה זה קורה?

איתי קפלינסקי: כי אף אחד לא רוצה לבוא לעבוד בשכר רעב, 29 שקלים עבודה כל כך קשה שכמו שכבר דיברנו עליה היא גם דורשת הכשרה מסוימת ואיזה שהוא אופק.

איתי קפלינסקי: לא אחת אנחנו שומעים על תלמידים שחודשים רבים מחכים ולא מקבלים.

איתי קפלינסקי: אני אציין עוד דבר לגבי המחסור הזה.

איתי קפלינסקי: במתי"אות עושים שמיניות באוויר על מנת לתת מענים לשורה של בעיות.

איתי קפלינסקי: אתם לא מודעים לזה, אני גם נציג הורים ונציג ארגון ציבורי בוועדות הצגות ואפיון וועדות השגה, אי שם במהלך הדרך כשהפסיכולוגים שבתו, ומבחינתם שבתו בצדק, שונתה המטריצה, מטריצת המינימום שמקבל כל תלמיד כשהוא מגיע לוועדה.

איתי קפלינסקי: הוועדה עובדת ככה, זכאי/לא זכאי, אם כן מה האפיון, לפי רמת התפקוד יש איזה שהוא מינימום שממנו מתחילים לדבר.

איתי קפלינסקי: תלמידים שהגיעו לוועדת זכאות ואפיון ונקבע להם, לצורך העניין, בוא נגיד לקות שמיעה ברמת תפקוד 3 היו זכאים לסל מסוים.

איתי קפלינסקי: אם הם היו מגיעים לוועדה חודשיים אחרי השביתה הזאת פתאום המינימום שהם מקבלים הוא נמוך יותר.

איתי קפלינסקי: אנחנו פנינו למשרד ואנחנו מבקשים הסדרה.

איתי קפלינסקי: המשמעות היא שבשנת הלימודים תשפ"ב יהיו שלושה סוגים של תלמידים, אפרופו מחסור, אלה שהגיעו, עשו את הוועדה בינואר, פברואר או מרץ וקיבלו לכל הפחות את המינימום והתחילו בנקודה מסוימת, אלה שקיבלו פחות שעות מעצם זה שהוועדה שלהם נידונה מאוחר, וכל אלה שלא מקבלים כלום מהטעם הפשוט שמה לעשות, הגיעו אבחונים באיחור ולכן הם לא זכאים לוועדה חריגה.

איתי קפלינסקי: ואם אנחנו בכלכלה של מחסור אז אנחנו נדבר על הנושא הזה של ועדה חריגה, כי שמעתי את זה.

איתי קפלינסקי: הרי הם לא יקבלו את אותו מענה שלו הם זקוקים במערכת הרגילה, זה ברור, אבל השאלה היא מי קבע אם הם זקוקים או לא זקוקים ועל פי הכללים, שגם לי היה חלק בלשבת ולכתוב אותם, על פי הכללים מי שקובע אם תלמיד מקבל ועדה שלא במועד הקבוע או לא זה במחוז.

איתי קפלינסקי: עכשיו כתוב, על פי ההגדרות, 'נסיבות חריגות במיוחד'.

איתי קפלינסקי: יש מאות תלמידים שמקבלים מכתבים שהנסיבות שלהם לא חריגות במיוחד.

איתי קפלינסקי: אני אומר שהורה שמקבל אבחון לאחר תהליך ארוך מאוד שבו הבן שלו אובחן על הרצף זה נסיבות חריגות במיוחד ואנחנו צריכים לתת את המענה הזה.

איתי קפלינסקי: ורק הערה אחת, בבקשה, בהמשך למה שאמר דודי קודם, הוא אמר שניתן מענה לתלמידים בצהרונים אם יש להם משלב בצהריים, מה קורה לכל התלמידים שההורים שלהם מוותרים או מצליחים להסתדר בלי הנגשה בבוקר כי הם נמצאים בגן חינוך מיוחד ועושים איזה שהוא הליך שילוב בצהריים, בצהרונים של ניצנים?

איתי קפלינסקי: מי מממן את הסייעים אם הם נדרשים להם?

שרן השכל: תודה רבה, איתי.

שרן השכל: אנחנו נמשיך עם עוד דוברים שיש לנו, חבר הכנסת משה קינלי, בבקשה.

משה טור פז: הדיון הזה, כמו שחששתי, הוא דיון מאוד מאוד מתסכל, הוא מתסכל בגלל שמצד אחד אנחנו רואים השקעה וגידול שהוצגו פה קודם מבחינה כספית מאוד משמעותיים ומצד שני המצב לא רק שלא משתפר, אלא אני חושב שביותר מתחושות, גם בעובדות, יש בו הרבה החרפה.

משה טור פז: אני מחזיק בפניי את הדוח של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות, שנשלח אלינו גם כן כנייר עמדה לקראת הדיון הזה, שמציג תמונה מאוד מאוד קשה.

משה טור פז: אני אגיד כאן שני דברים, אחד הוא מקומי ואחד עקרוני.

משה טור פז: האחד ברמה המקומית, אני חושב שאנחנו צריכים את נושא הסייעות, שהוזכר פה בסוף על ידי איתי, אבל עלה כאן גם קודם, לייצר לו פתרון מערכתי.

משה טור פז: בסופו של דבר התגמול והנסיבות בישראל לא מאפשרים לסגור את הפער הזה, אני מציע להוציא הוראת שעה לאפשר הכרה בעבודה זמנית, גם לייצר איזה שהוא חמ"ל שיעסוק בנושא הזה.

משה טור פז: כמות פניות הציבור שהוזכרה פה על ידי חבריי, יוראי להב הרצנו ושירלי פינטו ואחרים, היא באמת דרמטית ולכן התסכול הוא מאוד גדול, במיוחד על רקע העובדה שלפני מספר שנים החלה רפורמה בחינוך המיוחד ושוב, התחושה היא שלא רק שהיא לא שיפרה את המצב, בנקודות מסוימות היא גם הרעה אותו.

משה טור פז: אני רוצה להציע כאן הצעה, גברתי יושבת הראש, שיש לה משמעות עמוקה, אני מעלה אותה כאן ואני פותח אותה כאן כדי שאנחנו נגיע אליה בהמשך העבודה שלנו.

משה טור פז: אני חושב שחלק מהאתגר של החינוך המיוחד נובע מהצפה בלתי סבירה בכמות ובגודל האגף והשירותים שהוא צריך לתת למאות אלפי תלמידים.

משה טור פז: אני חושב שבחינוך המיוחד יש שני סוגים של חינוך מיוחד, נכנה אותם בהגדרה מאוד חדה של קל וקשה, ומה שקורה, 100% מהפניות ששמענו היום והבעיות נמצאות באזור הקשה.

משה טור פז: אני הייתי מנהל בית ספר והיו לי תלמידים שהוגדרו כחינוך מיוחד, בשפה המקצועית קוראים להם 07, 08, יש כל מיני הגדרות, והאמת היא שאני חושב שהגיע הזמן משרד החינוך יעשה הבחנה בין שני הסוגים האלה וייתן מענה לשניהם, אני לא חושב שאפשר להזניח אחד מהם, אבל יתמקד קודם כל במקרים הקשים, שמענו כאן אוטיזם ופיגור וילדים שצריכים סייעת, ובזה ישים את רוב המשאבים וימשיך להשקיע גם באחרים, אבל לא באותה מידה.

משה טור פז: ההבחנה הזו בעיניי תעשה סדר ותמקד את המשאבים, את השמונה מיליארד כמעט שראינו כאן, במי שבאמת צריך אותם ושוב, תיתן גם לאחרים, אבל פחות, כי באמת המצב הזה בעיניי הוא בלתי נסבל.

משה טור פז: גם צריך לומר, בכנות, במדינה שבסוף שמה בתקציב החינוך קרוב ל-67 מיליארד ₪ בשנה הבאה יהיה גבול לכמה נוכל לשים.

משה טור פז: לכן צריך להיווצר תעדוף בתוך המשרד שיגיד לזה אני נותן יותר ולזה פחות.

משה טור פז: חובתו של משרד מקצועי לומר את זה והעובדה שהדבר הזה לא נאמר אף פעם ולא נידון בצורה רצינית בעיניי זה חלק משמעותי מהבעיה, אבל זה גם חלק מהכיוון לפתרון.

משה טור פז: תודה.

שרן השכל: תודה רבה לך.

יוסף טייב: אולי הערה קצרה בהמשך לדברים של משה קינלי, אם תרשי לי.

יוסף טייב: אני באמת חושב שמה שאמרת, חבר הכנסת קינלי, זה נכון מאוד, הנושא הזה של לשים את הכול בסל אחד, גם שמענו את זה היום ממנכ"ל משרד החינוך, על ההיקף הגדול של מה שנקרא החינוך המיוחד מבחינת האחוזים בתוך המערכת, שגדל בצורה אקספוננציאלית, אם זה המושג בימינו אלה, ולכן באמת צריך פה לעשות הפרדות ברורות, כמו שדיברנו בבוקר, כי זה מטושטש.

יוסף טייב: כשמדברים על רצף אז פתאום מדברים על איזה רצף, אבל יש דברים שהם מאוד ברורים.

יוסף טייב: אני לא אוהב לצטט מורים שלי, אבל זה תמיד טוב, היה לי מורה בארה"ב שהיה אומר, כשאתה רואה את התפוח הרקוב זה תפוח רקוב, זה לא שיש המון שעכשיו מתחילים להצהיב ויום אחד יהיו – זה בסדר, אני לא מזלזל בהם, ולכן באמת קודם כל צריך לעשות את ההפרדה.

יוסף טייב: אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת קינלי, רק להחרות אחריו, זה חייב להיעשות, כי אחרת הרצף הזה משגע את השכל, הוא רצף שהוא כבר הופך לבלתי – כולנו נהיה על הרצף, זה הופך את כולם בסוף ברצף כי אנחנו רגישים ובאופן טבעי יש שינויים כל כך דרמטיים בהתייחסות שלנו לחינוך ובהתייחסות שלנו למוגבלויות ובהמון דברים, ואני חושב שברגע שזה ייעשה, אז אמנם זה לא יפתור את כל הבעיות, אבל לפחות מבחינת בהירות ובהילות ומבחינת הצורך האקוטי בטיפול נקבל, כמו שאתה אומר, תשובות הרבה יותר טובות.

יוסף טייב: זה לכן אני חושב שצריך, לא לגמור עם הרצף, אבל פשוט המושג הזה, מצד אחד הוא מסייע לנו, מצד שני הוא מטשטש לנו את הגבולות לגמרי, הוא הופך את כל העסק.

שרן השכל: הדובר בא, מנשה לוי.

שרן השכל: בבקשה, שתי דקות לרשותך.

מנשה לוי: בגלל השעה המאוחרת, גם מכיוון שאני חושב שהדוברים השונים שהיו כאן, גם מקרב חברי הכנסת שבאו, לטעמי, אני אומר את זה כמנהל בית ספר, באו מוכנים עם שיעורי בית ובאמת יישר כוח, וגם הדוברים העלו כמעט את כל הבעיות המרכזיות.

מנשה לוי: אני אפתח בכותרת קטנה, את התיקון לחוק החינוך המיוחד צריך לתקן, נקודה.

מנשה לוי: אני שמח מאוד שאחרי חמש שנים שהתחילו לדבר על התיקון לחוק החינוך המיוחד, אחרי ריצת האמוק, אני לא יכול להסביר אחרת, שאני בצורה נואשת מתחנן למנכ"ל משרד החינוך, מר אבוהב, תעצור, אל תרוצו, תעצרו, בוא תנסה לבחון את הדברים עד הסוף והוא עונה לי: אנחנו ניכנס לרפורמה, ניישם אותה ונלמד תוך כדי תנועה.

מנשה לוי: אז זאת הצורה וכאן אנחנו רואים מה קורה כשמתקנים או מנסים לתקן תוך כדי תנועה.

מנשה לוי: כשמדברים על התיקון לחוק החינוך המיוחד, אני חושב שבגדול עם ההורים הוא עם חכם, אני רואה את זה כל שנה מחדש, ההורים הם עם חכם.

מנשה לוי: כאשר אני רואה את הנתונים סוף סוף מול העיניים שמ-29,000 הורים זה קפץ ל-44,600 שבחרו בחינוך המיוחד, בבתי ספר של החינוך המיוחד, עלייה של כמעט 55%, 55% בתוך שנה, שנה וחצי, אני אומר שהם יודעים מה הם מחליטים.

מנשה לוי: ברור, כי מה סיפרו לנו בכל הישיבות כאן, בעשרות ישיבות שהיינו פה?

מנשה לוי: נקברנו פה בתוך הישיבות, סיפרו לנו: אל תדאגו, התקציב הולך עם הילד, בגדול.

מנשה לוי: למה הכוונה?

מנשה לוי: אם הילד היה בחינוך מיוחד וההורים כאילו בחרו במסגרת של חינוך רגיל, כל התקציב שהיה לילד בחינוך המיוחד עובר יחד איתו לחינוך הרגיל.

מנשה לוי: אני, מנהל בית ספר בחינוך הרגיל, אמור לקבל את מה שמנהל בית הספר לחינוך מיוחד קיבל עבור אותו ילד.

מנשה לוי: פיקציה, זה לא נכון.

מנשה לוי: השופטת בדימוס דליה דורנר, כשהייתה פה במקום הזה, שאלה את מי שיושב כאן גם כן וכשהיא שמעה את הנתונים אז היא אמרה לו: אדוני, אז זאת לא רפורמה אמיתית, ככה לא מבצעים רפורמה.

מנשה לוי: אז כשבאים לתקן את התיקון לחוק החינוך המיוחד צריך קודם כל לגעת בנקודות המרכזיות.

מנשה לוי: למשל כל הנושא של ועדות זכאות ואפיון, צריך לדבר מחדש על החזרת הסמכות של ההחלטות לנציגי הרשויות המקומיות ובתי הספר שמכירים הכי טוב את הילדים, הן בחינוך המיוחד והן בחינוך הרגיל, סמכויות ההחלטה צריכות לחזור אליהם.

מנשה לוי: אין לי טענות לכל האנשים הטובים, אני מכיר אותם אישית אחד אחד והם גם מכירים אותי, לא יודע אם זה לשמחתם או לא, מכירים גם אותי אישית, הם עושים כמיטב יכולתם במסגרת המדיניות והתיקון לחוק החינוך המיוחד שהשיתו עליהם והם אמורים בתוך המסגרת הזאת לבצע את תפקידם.

מנשה לוי: אני אומר שהם נכנסו לסד שהוא בלתי אפשרי למימוש, זאת אומרת אם נותנים סמכויות החלטה לוועדות כאשר הוועדות - - -

שרן השכל: לסכם.

שרן השכל: כבר ארבע דקות.

מנשה לוי: את כאן מהבוקר ועד עכשיו, זה ים של שעות אז אני מנסה להתעשת ולומר כך, היו דברים שלא היו צריכים להיעשות ואפילו בניגוד לרוח החוק, חוק החינוך המיוחד או התיקון לחוק החינוך המיוחד, לא יכול להיות שמפקחים יאמרו למנהלי בתי ספר שהקריטריונים לקביעת הזכאות לטייטל של חינוך מיוחד הוקשחו, ומספרים לי את זה, ועדות הזכאות והאפיון קיבלו הוראות להקשיח את הקריטריונים כדי שהשורה התחתונה, כמה שפחות תלמידים יהיו.

מנשה לוי: ודבר אחרון, מכסות, מנהלים קיבלו הוראות ממפקחים.

מנשה לוי: אני חוזר עוד פעם, מנהלי בתי ספר קיבלו ממפקחים של משרד החינוך הוראה על מכסות.

מנשה לוי: אם הגשתם בקשות על איקס תלמידים לזכאות לחינוך מיוחד, לטייטל, אתם מקבלים מכסות של חצי מזה.

מנשה לוי: גם עבדך הנאמן שיושב פה קיבל את ההוראה הזאת.

מנשה לוי: ברור שצפצפתי על ההוראה הזאת ואיפה שחשבתי שצריך להגיש את התלמידים שלי, שהם לפי השקפת העולם שלי והכרתם של התלמידים האלה היו צריכים לגשת לוועדת זכאות ואפיון, אז עשיתי את זה, אבל אני אומר לך שכאן נעשו דברים שלא היו צריכים להיעשות וכשביקשתי בכתב את ההוראה של מכסה חלקית מהמפקחת היא אמרה: אני לא יכולה להעביר לך את זה בכתב.

מנשה לוי: ברור שהיא לא יכולה כי זה בניגוד לרוח החוק, מי שמגיע לו צריך לקבל ולא להתחיל לעשות פוילישטיקים של מכסות והקשחת קריטריונים כדי להקטין את מספר התלמידים בחינוך המיוחד.

מנשה לוי: אני אעצור פה.

מנשה לוי: את כל הדיונים האלה של התיקון צריך לעשות ואני אשמח להגיע לפה כאשר יתחילו הדיונים האמיתיים לתיקון התיקון לחוק החינוך המיוחד, מה שהבטיחה שרת החינוך.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני באמת שואלת, זה נושא שחוזר כל הזמן, איפה התקציב שאמור להגיע לחינוך המשלב?

שרן השכל: כלומר לאן הוא הולך?

דודי מזרחי: אני אתייחס רגע.

דודי מזרחי: מנשה ידידי, אנחנו מכירים הרבה זמן, אבל כל הבעיות שמוצגות כאן, אני נמצא במשרד החינוך כעשר שנים, בתפקיד הנוכחי כשמונה שנים, ועוד לפני תיקון החוק וגם אחרי תיקון החוק השתתפתי במספר רב של ועדות ודיונים סביב פתיחת שנת הלימודים בחינוך המיוחד, ותמיד היו לנו אתגרים, שאגב הלכו והצטמצמו בשנים האחרונות.

דודי מזרחי: אכן יש לנו הרבה מורכבויות, אבל מה עשה בעצם תיקון החוק?

דודי מזרחי: תיקון החוק עשה שני שינויים מרכזיים, האחד, כמו שאמר מנשה, הוא עשה שינוי מבני בהרכב הוועדה, שזה נושא אחד, ודבר שני, נתן פעם ראשונה לכל ילד משולב בחינוך הרגיל תקציב אישי בהיקף הרבה יותר גדול ממה שהיה בעבר.

דודי מזרחי: עכשיו, נכון, זה לא מספיק, וכמו שאמרה שרת החינוך, זה לא נותן מענה מלא.

שרן השכל: לא, אבל המנהלים אומרים שהתקציב לא מגיע אליהם לבית הספר.

דודי מזרחי: אני לא יודע מה זה המנהלים אומרים.

שרן השכל: המורים אומרים – הנה יש פה הורים והם אומרים: הילד שלנו בחינוך משולב והוא לא מקבל את הסל הזה.

דודי מזרחי: יש פער עדיין, גם אחרי התיקון יש פער בין היקף תקציב ההשקעה בילד במסגרת של חינוך מיוחד לבין השקעה בילד בחינוך.

דודי מזרחי: זה מוגדר, אגב, גם בתיקון החוק, הגדרנו - - -

מנשה לוי: למה?

מנשה לוי: למה צריך להיות פער?

שרן השכל: נגיד אתם קובעים, לא יודעת, שלילד כזה מגיע 100 שקלים או 200 שקלים בחודש, 1,000 שקלים בחודש, הסל הזה שלמעשה אמור להגיע איתו, איפה הוא?

שרן השכל: אתם מביאים אותו בתקנים או שאתם אמורים להעביר אותו בכסף?

דודי מזרחי: לכל ילד משולב, בהתאם לתיקון החוק, יש מטריצה של מה הזכאות שלו מבחינת שעות הוראה ומבחינת שעות סייעת, יש מערכת שנקראת מנגנון שנקרא פילוח תמיכות, זה יושב בבית הספר ובית הספר יושב עם ההורים וקובעים מה התוכנית הפדגוגית המיטבית עבור הילד, האם בסייעת, האם בשעות טיפול, בשעות הוראה, רחלי תוכל להרחיב על זה, זה קיים.

דודי מזרחי: אבל, אני לא רוצה לטשטש את זה, גם היום יש שירותים מסוימים, אגב במיוחד במוגבלויות מסוימות, שילדים אם הם הולכים למסגרות חינוך מיוחד הם מקבלים ובמסגרות השילוב הם לא מקבלים.

שירלי פינטו קדוש: למה?

דודי מזרחי: זה מתחלק לשניים.

שירלי פינטו קדוש: לא, למה?

שירלי פינטו קדוש: למה זה ככה?

דודי מזרחי: אני מסביר, זה מתחלק לשניים.

דודי מזרחי: יש מאפיינים מובנים של המסגרת, למשל בריכה טיפולית, יש מסגרות בחינוך המיוחד, למשל לילדים על הרצף האוטיסטי, הם לומדים לאורך כל שנת הלימודים וגם בחופשות לתוך אוגוסט, ילד משולב שמשתלב במערכת החינוך, הסל שלו לא כולל לצורך העניין המשך שנת הלימודים לתוך אוגוסט.

שרן השכל: זה מובן, על הנייר זה נשמע כמו רעיון באמת נפלא, אבל בפועל זה לא עובד.

שרן השכל: גם אם אתה רוצה לתת לאותו ילד משולב סל באים אליך מנהלים, באים אליך מורים והורים ואומרים לך: הילד שלי לא מקבל ולו במאית את מה שהוא מקבל בחינוך המיוחד.

דודי מזרחי: זה לא מאית, הוא מקבל.

דודי מזרחי: כמובן שהיינו שמחים להגדיל את זה עוד יותר.

יוסף טייב: יש משהו שהוא איכשהו הגיוני, אנחנו חייבים להבין גם את הבעיה שלו.

יוסף טייב: ברגע שאתה אומר שהילד נמצא במצב שהוא בחינוך מיוחד, בו בזמן אתה אומר שהילד צריך להשתלב, הנושא הזה של להיות משולב ובו בזמן להיות מיוחד יוצר פער בלתי רגיל, כי אם הוא משולב אז הוא נמצא עם אנשים - - -

שרן השכל: אז צריך למצוא לזה פתרון.

שירלי פינטו קדוש: אני דווקא חולקת עליך, אני לא מסכימה.

שירלי פינטו קדוש: ברגע שילד משולב הוא צריך לקבל את הכלים שמותאמים לו בשביל להשתלב, לא להשאיר אותו בלי.

שירלי פינטו קדוש: אין דבר כזה, בטח שאפשר.

שירלי פינטו קדוש: אני בעצמי השתלבתי, בטח שאפשר, ראיתי תלמידים שמשתלבים.

יוסף טייב: את נהדרת ברמות שאי אפשר לתאר אותן בכלל ואני לא רוצה גם להתחיל לתאר אותן, כי את באמת נהדרת, אבל אני אומר, כמו שהוא תיאר כרגע, אם יש בריכה טיפולית או משהו, בבית ספר רגיל היא לא קיימת אז צריך לעשות התאמות, אין מה לעשות.

שירלי פינטו קדוש: אז לתת את הזכאות במקום אחר.

שרן השכל: חבר הכנסת ד"ר שיין, ההורים הם לא עם ציפיות לבריכה טיפולית בבית הספר.

יוסף טייב: לא, אני אומר, אני מבין אותו.

שרן השכל: הם עם ציפייה לפיזיותרפיסטית, לקלינאית תקשורת, אלה דברים הרבה יותר בסיסיים מאשר עכשיו להכניס בריכה.

יוסף טייב: אני רק אומר, יש בעיות, אני מבין אותם.

שרן השכל: אנחנו מבינים שיש בעיה, כבר כמה שנים יש בעיה, אני מבינה שההורים מלינים על כך, אני לא מבינה למה לא מוצאים פתרון ישים כמו למשל כל רשות מקומית, כל עירייה, כל מועצה, תגדיר אפילו בית ספר אחד שהוא יהיה בית ספר משלב שבתוכו יהיו את כל התפקידים, קלינאי תקשורת, סייעות, פיזיותרפיסטים, הכול, הוא ירכז את זה בבית ספר אחד ואז אותם ילדים יוכלו להשתלב בתוך בית הספר הזה.

קריאה: לא, את מרחיקה אותם מהקהילה שלהם, זה בדיוק לא הכלה.

שרן השכל: אפשר לתת את זה כאופציה.

שרן השכל: יכול להיות שהם יעדיפו את זה מאשר את - - -

קריאה: מה זה משולב?

קריאה: משולב זה - - -

שרן השכל: זה נחמד מאוד בתיאוריה שאתם כמשרד חינוך אומרים שתיתנו את הסל הזה בכל בית ספר על מנת שישלב, בפועל זה לא קורה, אותם תלמידים לא מקבלים בבית הספר כלום וההורים נשארים עם חשבונות של 8,000 שקלים שהם לא מקבלים עליהם החזרים.

רחל אברמזון: קודם כל בואו בבקשה לא נדבר בהכללות, בסדר?

רחל אברמזון: אני לא יודעת איך מפלחים נתונים, אבל אני אגיד שרוב התלמידים שיש להם זכאות לשירותי חינוך מיוחדים יושבים במערכת החינוך הרגילה, אנחנו יודעים גם על הרבה מאוד תלמידים, ואין כאן דבר מושלם, אנחנו לא באנו לכאן להגיד שהכול בסדר ואין לנו קשיים ואין לנו אתגרים, זה ממש לא, אבל אנחנו כן באים עם אמירה מאוד ברורה.

רחל אברמזון: אגב, גם בדיונים על האמירות הקודמות שלך, חבר הכנסת משה טור פז, כשאנחנו באנו לדיונים בכנסת בחוק אנחנו באנו עם ההצעה לעשות הפרדה בין אותם תלמידים שאנחנו מגדירים אותם קלים, שיושבים בתוך מוסדות החינוך עם הפרעות קשב, עם אולי לקויות למידה כאלה או אחרות, הייתה כאן החלטה ברורה של כל הנוגעים בדבר שישבו סביב השולחן, כולל הורים, כולל נציגים בכנסת, שאמרו: לא, רבותיי, כולם יהיו בתוך סל אחד.

רחל אברמזון: אז קודם כל בואו נברך על האפשרות הזאת אולי לפתוח מחדש את הדיון הזה ולהגיד מי כן ומי לא.

רחל אברמזון: אבל כן להגיד שגם בדיונים על החוק אנחנו השארנו ובאנו בהגינות לומר שעם זה אנחנו יוצאים לדרך והתיקון על התיקון, מנשה, בא באמת מתוך ההבנה, גם של השרה, שצריך רגע להסתכל ולהגיד שאולי באמת ישנם מקומות שאנחנו צריכים לתת שם יותר ולשנות את המערך של התמיכות שלנו במערכת.

רחל אברמזון: לכן, רבותיי, אנחנו לא באים לכאן כדי להצטדק ולהגיד שהכול ורוד, לא, יש לנו הרבה מאוד קשיים, יש לנו גם הרבה מאוד למידה מהדרך הזאת, הלא פשוטה, שאנחנו צועדים בה, אבל אני מאמינה - - -

מנשה לוי: אבל אתם תלויים בתוך המסגרת שנקראת התיקון לחוק החינוך המיוחד.

מנשה לוי: אתם לא יכולים לפרוץ את התיקון.

רחל אברמזון: אז אני מאמינה שגם כשהשרה הצהירה שהיא רוצה לפתוח את החוק ואת התיקון מחדש אנחנו נעשה את זה בשיח משותף עם השותפים שלנו, מי שיושב כאן, חלקו כאן וחלקו בזום, אנחנו נעשה את זה באמת בשקיפות מלאה ובלב חפץ כי בסוף מה שחשוב לנו זה לראות ילדים מאושרים, ילדים צומחים, מתפתחים, זאת הזכאות וזאת הזכות שלהם, כמו כל תלמיד אחר במדינת ישראל.

רחל אברמזון: אז אני מאוד מקווה שזה יקרה בקרוב כי אני חושבת שכשהשרה אמרה את זה - - -

שירלי פינטו קדוש: לא מקווה, צריך ויקרה.

רחל אברמזון: זה יקרה.

שרן השכל: אנחנו חורגים ב-20 דקות.

שרן השכל: אני מתנצלת, אני חייבת לנעול.

שרן השכל: יש לנו גם עוד המון דוברים שנמצאים איתנו בזום וביקשו לדבר ואני מתנצלת בפניהם על כך שאנחנו לא יכולים.

שרן השכל: אני מבקשת, אין לנו זמן ואני חייבת לנעול את הכנסת, כולם פה נמצאים רק בשבילנו.

שרן השכל: לכן אני מבקשת לסכם את הדיון.

שרן השכל: קודם כל אנחנו מברכים על ההתנהלות של משרד החינוך ועל הקשב הרב שיש לו לעניין החינוך המיוחד.

שרן השכל: אנחנו יודעים שהעובדים במשרד החינוך שלמעשה אמונים על הדבר פועלים בכל ליבם יום ולילה עם פניות ובעיות לא פשוטות וקשות איתן הם מתמודדים והם נותנים מענה להורים בסיטואציות לא פשוטות.

שרן השכל: אני גם מאוד מברכת על ההתנהלות וההחרגות שהצלחנו ככה להוביל יחד בעניין הקורונה, בשיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם חברי הכנסת שלחצו כל כך להחריג את החינוך המיוחד מהמון תקנות שלא היה בהן היגיון על מנת שלא תהיה רגרסיה אצל ילדים שנמצאים גם ככה בקשיים לא פשוטים בתקופת קורונה.

שרן השכל: על כך יש לנו באמת המון מילים חמות וטובות.

שרן השכל: אבל אנחנו נמצאים בפני אתגרים לא פשוטים ואנחנו מקבלים המון המון פניות מאזרחים, ארגונים, מנהלים, מורים, הורים, בעניין הזה.

שרן השכל: יש פה בעיה מערכתית, בעיה רוחבית ואני מברכת את שרת החינוך שאמרה שיש צורך לתת פתרון ומענה רוחבי ולהיכנס לעובי הקורה.

שרן השכל: יש פה קודם כל בעיה בעניין המלווים הפרא רפואיים, יש מחסור אדיר בתקנים.

שרן השכל: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להביא תוכנית שמצמצמת את הפערים האלה.

שרן השכל: אני גם ספציפית מדברת על העניין של הפסיכולוגים שנגענו בו לפני כן.

שרן השכל: יש מחסור חמור בפסיכולוגים ואני מבקשים ממשרד החינוך לבקש ממשרד האוצר לתקן את התנאים ולהיטיב את התנאים של הפסיכולוגים על מנת לאייש את התקנים האלה.

שרן השכל: הוועדה מבקשת דיווח כמה תקנים לא אוישו בשנתיים האחרונות לפי חלוקה של כל חודש, אנחנו רואים כמה זמן כמה תקנים לא מאוישים ונמצאים ככה בחלל.

שרן השכל: אנחנו מבינים שיש עניין שעלה גם כן בעניין השיבוץ בניגוד לבחירת הורים.

שרן השכל: כמה מקרים כאלה היו?

שרן השכל: יש צורך על פי החוק גם לדווח לוועדה, אנחנו לא קיבלנו דיווח כזה.

שרן השכל: אנחנו מבקשים לקבל כמה מקרים היו בתוך הוועדות בהם לא התקבלה עמדת ההורים וכמובן הסיבות לכך.

רחל אברמזון: לא, אין דבר כזה.

שירלי פינטו קדוש: אנחנו מקבלים הודעות מהורים, איך אפשר להגיד שאין דבר כזה?

רחל אברמזון: אני חייבת לדייק.

רחל אברמזון: אני חייבת, כי זה עולה וחוזר.

רחל אברמזון: יש הבדל והחוק מגדיר שזכותו של ההורה לבחור בסוג המסגרת לבנו, זהו.

רחל אברמזון: הוא יכול להחליט שהוא רוצה גן לחינוך מיוחד, בית ספר לחינוך מיוחד, כיתת חינוך מיוחד בתוך בית ספר רגיל או לשלב באופן מלא בכיתה רגילה.

רחל אברמזון: זאת זכות הבחירה שלו.

רחל אברמזון: מה שמגיע לכאן זה בדיוק העניין של: לא, אני לא רוצה את בית הספר הזה, אני רוצה את בית הספר ליד.

רחל אברמזון: על זה החוק אינו מדבר ולכן אני רוצה שנדייק.

רחל אברמזון: אלה רוב הפניות.

שירלי פינטו קדוש: אצלי בפניות שקיבלתי זה סוג המסגרת.

רחל אברמזון: סוג המסגרת, יש שלילה בזכות בחירת ההורים.

רחל אברמזון: אני רוצה עוד פעם לדייק, שלילה בזכות בחירת ההורים נמצאת כאן בשל חשש ממשי, יש תשעה מקרים, הצגנו את זה במצגת הקודמת.

שרן השכל: תשעה מקרים היו?

רחל אברמזון: תשעה מקרים, שמונה מקרים קיבלנו אותם והסכמנו לשלול את זכות הבחירה של ההורה מפני שבאמת זיהינו בוועדה שבדקה שיש אכן סיכון, ומקרה אחד הוחזר לדיון חוזר בוועדה.

רחל אברמזון: על מה שמדברת חברת הכנסת פינטו, היא מדברת על העניין הזה עכשיו שבו ילדים הגיעו לוועדות החריגות והם רוצים גן לחינוך מיוחד, אבל אי אפשר לפתוח ב-16 באוגוסט, ב-20 באוגוסט, 20 גני חינוך מיוחד.

רחל אברמזון: אין צוותים שמוכנים לפתוח, אין מבנים ברשויות המקומיות.

רחל אברמזון: אלה הדברים שבאו לוועדה חריגה.

שירלי פינטו קדוש: אז הילדים האלה לא זכאים בגלל חוסר מקום?

רחל אברמזון: מה פתאום?

רחל אברמזון: הם זכאים בשמחה - - -

שירלי פינטו קדוש: אז למה הם לא מקבלים זכאות?

רחל אברמזון: אז, גב' פינטו, אני רוצה לשאול את חברת הכנסת פינטו באמת, תני לנו איזה שהוא רעיון שיאפשר לנו ב-20 באוגוסט או ב-27 באוגוסט, איך פותחים 30 או 40 גני ילדים כי הורה הביא עכשיו את האבחון.

רחל אברמזון: אז אנחנו אמרנו, רגע, ילד לא תלוי ב - - -

שירלי פינטו קדוש: גם אין תקציב, או גם אין מקום, גם הוא מקבל זכאות, אז הילד אמור להשתלב?

שירלי פינטו קדוש: מה עם ההורים?

רחל אברמזון: סליחה, תקציב יש, אין כאן בעיה של תקציב, כל ילד שמגיע ויש לו זכאות לקבל את המעטפת יקבל אותה, אבל הוא לא יוכל לקבל אותה ברגע זה - - -

שירלי פינטו קדוש: אבל הם לא מקבלים את הזכאות כי אין מקום ואין מעטפת, אז אין להם תקציב, זאת הבעיה.

רחל אברמזון: עוד הפעם, אנחנו אמרנו, כל תלמיד שמקבל את האבחון ומקבל את הזכאות לשירותי חינוך מיוחדים יקבל בתוך המסגרת, אבל יכול להיות שהוא יקבל אותה בתוך מסגרת רגילה.

רחל אברמזון: כן, וזה לא בעיה של תקציב.

רחל אברמזון: אם מחר בבוקר אנחנו נוכל לפתוח גן כי יש מבנה ויש צוות התקן נמצא שם, אין שום דבר שמונע מאיתנו לתקצב את הדבר.

רחל אברמזון: ואני אומרת את זה באחריות מלאה, זה לא בעיה של תקציב.

שרן השכל: אני אשמח לעיין בפניות שהתקבלו לעניין בקשות ההורים.

רחל אברמזון: יש לי אותן, ונכון לבוקר זה 98 מקרים שנמצאים בתהליך של שיבוץ ויש לי גם פילוח למחוזות, אני גם יודעת לדייק את זה.

שרן השכל: בסדר גמור, אוקיי.

שרן השכל: הסברה.

שרן השכל: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להוציא הסברה נאותה להורים שיידעו שכאשר הילד שלהם מאובחן הוא לא חייב להגיע לבית ספר מיוחד, אלא יש לו גם שירות של שילוב, לעדכן אותו בזכויות.

שרן השכל: למיטב הבנתי ומפניות שאני קיבלתי הורים למעשה לא ידעו שיש להם אפשרות של בחירה או איזה שהוא סוג של אופציה אחרת.

שרן השכל: אנחנו מבקשים לתקן את זה.

שרן השכל: בעוד 60 יום אנחנו נקיים דיון מעמיק בעניין החינוך המיוחד, אנחנו מבקשים שתגיעו כבר אז עם תוכנית מסודרת לתיקון חוק החינוך המיוחד שמקובל על דעתכם אחרת גם אנחנו נתחיל פשוט לפתוח את החוק הזה, כי למיטב הבנתי יש פה כשלים אדירים, אין הורה אחד שלא מלין על הבעיות שיש שם.

שרן השכל: השרה כבר הניפה דגל שהיא מעוניינת לעשות את זה, אנחנו רוצים להכניס את זה לתוך סד זמנים כדי שיהיה כמה שפחות פגיעה באותם תלמידים כדי שנוכל לפתור את זה כמה שיותר מהר, בין אם צריך לעשות פה חלוקה, כפי שנאמר פה על ידי חברי הכנסת, תיקונים בוועדות, שיבוצים, יכולת של עיריות, כיצד לעשות את זה, כיצד עובר התקציב.

שרן השכל: אנחנו ניכנס לפרטים האלה, אז אני מבקשת מכם להביא בעוד 60 יום מתווה מגובש לאיזה תיקונים אתם רוצים לעשות בתוך החקיקה הזו ונתחיל לעבוד על זה בשיתוף פעולה.

שרן השכל: נראה לי שמסביב לשולחן פה יש הסכמה רחבה על כך שבחוק הנוכחי יש המון תיקונים שצריך לעשות.

שרן השכל: אני גם ממליצה להורים לשלוח אלינו לוועדה פניות בנוגע לבעיות בתוך החוק שהם מבקשים מאיתנו לתקן על מנת שנוכל להעלות בעניין הזה.

שרן השכל: וגם מהעמותות והארגונים שישלחו לנו הערות לגבי נוסח החוק ותיקונים שהם מעוניינים בהם.

שרן השכל: הוועדה דורשת ממשרד החינוך להוציא קול קורא לתיקונים לחוק מהעמותות על מנת לעשות את זה בשיתוף פעולה מלא עם ההורים ועם העמותות כי הם מבינים איפה הכשלים האמיתיים ואיפה זה נתקע.

שרן השכל: אנחנו ננעל פה את הוועדה.

שרן השכל: תודה רבה לאנשי משרד החינוך שנמצאים איתנו פה מהבוקר, תודה לצוות הוועדה שנמצא איתנו כאן מהבוקר ותודה רבה לחברי הכנסת שנמצאים מהבוקר.

יוסף טייב: תודה ליושבת ראש ובהצלחה בפתיחת שנת הלימודים.

שרן השכל: אנחנו כולנו מאחלים באמת לכל תלמידי ישראל, מכל החינוך, הממלכתי, החרדי, הערבי, הדתי, החינוך המיוחד, שנת לימודים מוצלחת, מפרה והכי חשוב, בריאות.

שרן השכל: תודה רבה לכם ואני נועלת את הישיבה.