ועדת הכנסת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 1, 2021-07-13 10:00

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בוקר טוב לכולם.

מיקי לוי: האמת, בהמשך למה שאמר חבר-הכנסת בן-צור וקרעי, לפחות מהצד שלי – חודש ימים אני עושה מאמצים יחד עם היועצת המשפטית, המזכירה, כל מי שמעורב בעניין הזה, לנסות ולגשר בין אופוזיציה לקואליציה.

מיקי לוי: לעתים אמרתי שזה לא תפקידי בכלל.

מיקי לוי: יתרה מכך, במוצאי שבת, אחרי שיחות עם כל המעורבים משני הצדדים, קיבלתי החלטה להזמין אותם אל משרדי.

מיקי לוי: המעורבים, או שני הצדדים, חברי הכנסת הוזמנו למשרדי, יחד עם הנוגעים בדבר.

מיקי לוי: היה דיון ארוך מאוד של שעתיים.

מיקי לוי: אני אומר בצער רב, הרגשתי אכזבה ענקית כשהלכתי הביתה באותו ערב, שלא הצלחתי לגשר - זה לא קורה לי הרבה בחיים, כי מוותרים פה, לוחצים שם, נותנים שם.

מיקי לוי: לא הצלחנו לגשר.

מיקי לוי: באמת, עשינו מאמצים בלתי רגילים, אפילו ביקשתי מהקואליציה לבטל לאותו ערב את הוועדה המסדרת אם הדיונים שלנו יגלשו, נוכל להמשיך ולדון בעניין הזה.

מיקי לוי: לצערי, אני אומר לצערי, לא הצלחתי.

מיקי לוי: אין הרבה פעמים בחיים, אני לא מצליח בכל דבר, אבל בעניין הזה השקעתי כמעט חודש, למרות שלחלק אמרתי, שזה לא בדיוק התפקיד שלי.

מיקי לוי: אבל לקחתי עליי את נושא של האיזונים והגישור בין שני הצדדים.

מיקי לוי: לצערי, כשלתי בעניין.

מיקי לוי: עדיין, אני אומר עדיין, ודיברתי גם עם המעורבים מהצד השני - היד מושטת, אפשר למצוא פתרונות כאלה או אחרים.

מיקי לוי: אם הכול יהיה לא, לא, אז אני אמשיך להעלות חרס בידי.

מיקי לוי: יש לי ויכוחים גדולים עם הקואליציה, ואני שם את זה על השולחן.

מיקי לוי: אמרתי את זה גם בכל מיני שיחות סגורות, וגם בשיחות פתוחות.

מיקי לוי: אני לא אהוב את המצב – בלשון המעטה, לא היה כדבר הזה, וזה חבל.

מיקי לוי: מאוד הייתי רוצה שזה יהיה בהידברות.

מיקי לוי: אפשר להיות יריבים פוליטיים, ובסוף, כולנו הולכים מאחורי הפרסה – ומישהו אמר לי, מה אתה בא לשתות פה קפה?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אני בא לשתות קפה, אין שום שינוי באופי שלי בגלל התפקיד הזה.

מיקי לוי: עדיין אני חושב שאני יכול לגשר.

מיקי לוי: עדיין אני חושב שאם תבואנה בקשות, אני יכול לקחת אותן ולהציע לצד השני.

מיקי לוי: עדיין אני מנסה להשיג ועדה נוספת.

מיקי לוי: זה לא פשוט בשבילי, אני אומר לכם את זה חד-וחלק, למרות שזה לא תפקידי, מצאתי לנכון לעשות מין טיים אאוט, ולנסות ולגשר.

מיקי לוי: חבל שהעליתי חרס בידי.

מיקי לוי: אני אישית מרגיש לא נוח בלשון המעטה, מה שנקרא.

מיקי לוי: ועדיין אם יהיו משני הצדדים נכונות, כי אני מנסה לאזן.

מיקי לוי: אבל אני אומר, עדיין אפשר למצוא פתרון ולפשר.

מיקי לוי: ולעצם העניין כיושב-ראש, לא יכולתי שהבניין הזה ימשיך להתקיים ללא ועדות.

מיקי לוי: יש כאן ותיקים ממני שמבינים היטב שהבניין הזה אינו יכול לתפקד כשאין ועדות כנסת - זה הלב הפועם של הפרלמנט הישראלי.

מיקי לוי: לכן, אני אומר לכם, למרות שאתמול ניסיתי לעשות עוד איזשהו סיבוב - לא צלחה דרכי.

מיקי לוי: אני לא התנגדתי להקמת הוועדות כדי לנסות ולקיים את עבודת הכנסת.

מיקי לוי: הוועדה הזו, זה לא גן של שושנים.

מיקי לוי: מהמסדרונות האלה רצים פתאום באמצע היום לפה, דופקים, מה, מו, צעקות, עניינים – כן שינוי חוק, כן שינוי נושא – לא נגמר.

מיקי לוי: אנחנו סומכים עליך באמת שתנתב את הוועדה הזו בשום שכל.

מיקי לוי: זו אחת הוועדות בכנסת.

מיקי לוי: כי פה אתה חורץ גורלות של ועדות אחרות.

מיקי לוי: אולי שם מאשרים תקציבים, ובכלכלה מאשרים דברים נוספים, ובחינוך – מאשרים תשלומי הורים, אני לא יודע.

מיקי לוי: אבל כאן, כאן, זה המשך הדרך.

מיקי לוי: אנחנו מאחלים לך הצלחה מכל הלב בהמשך הדרך.

מיקי לוי: סומכים על היכולות שלך.

מיקי לוי: אני מאחל לך הצלחה מכל הלב.

ניר אורבך: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ניר אורבך: בבקשה, איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח את הדברים בברכות, לברך אותך.

איתן גינזבורג: כמי שהיה האחרון שהרגיש, ומהמעט שהצלחנו להכיר בתקופת הכהונה של הכנסת הזאת, הכרתי אדם נעים הליכות, שקול, שקט, אבל חכם מאוד.

איתן גינזבורג: אין לי ספק שהתבונה הזאת תבוא לידי ביטוי בניהול הוועדה בשום שכל, וברגישות כלפי כל הצדדים בבית הזה.

איתן גינזבורג: כפי שאמר יושב-ראש הכנסת, בניגוד לוועדות אחרות, זוהי ועדה מקצועית, יש בה מין המקצועיות, אבל במהות שלה היא יותר ועדה תפעולית - היא ועדת הוועדות.

איתן גינזבורג: היא ראשית הצירים של הבית הזה.

איתן גינזבורג: בלי הוועדה הזאת, הבית הזה, משכן הכנסת לא פועל.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הכנסת לא יכול כמעט לפעול ללא שיתוף פעולה של יושב-ראש הוועדה.

איתן גינזבורג: ושוחחנו רבות על תפקידך ועל היעדים שיש לוועדה הזאת.

איתן גינזבורג: מעבר לתפעול השוטף, יש גם כל מיני דברים שהיא צריכה להשיג, ודברים שלא הצלחנו להשיג בכנסת הקודמת.

איתן גינזבורג: אני בטוח שדרכך תצלח.

איתן גינזבורג: מאחל לך שכל מעשי ידיך יהיו להצלחה.

איתן גינזבורג: שתדע, אולי דווקא בוועדה הפוליטית הזאת מאוד, דווקא מפה יבוא אותו חיבור ואיזון שדיבר עליו יושב-ראש הכנסת, ואולי מפה תצא הבשורה לאיזון הראוי ולהסכמות.

איתן גינזבורג: המילה החשובה ביותר בכנסת היא הסמכות, היא הבנות.

איתן גינזבורג: על אף כל הפלוגתא שיש בין הצדדים, ועל אף חילוקי הדעות, הבית הזה עובד ואמור לעבוד על סמך הסכמות רחבות ככל הניתן – ראינו את זה רק אתמול בלילה, ואפשר לראות את זה לאורך השנים.

איתן גינזבורג: אני מאחל לך שתדע להגיע לאותם הבנות ואיזונים, ועבדה טובה שתצא מידיך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

ניר אורבך: איתן, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש.

ניר אורבך: בבקשה.

מאיר פרוש: ראשית, ברכות על מינוי כיושב-ראש ועדת הכנסת.

מאיר פרוש: אני מאחל לך הרבה הצלחה.

מאיר פרוש: אבל אם תשאל אם אני מברך, אז מדוע לא הצבעתי בעד?

מאיר פרוש: – אני מאוד הייתי רוצה להצביע בעד יחד עם רוב החברים, אבל מאחר ואני הייתי במה שקרוי - הוועדה המסדרת במשך חודש ימים, ואם אתה בא בשליחות של מה שהתנהל פה עד עכשיו בחודש האחרון, אז ליבי מלא חששות.

מאיר פרוש: ראיתי אותך קצת בפעולה כאן, כי הרי היושב-ראש של ועדה מסדרת היה כמו שהממשלה עם שמונה ראשים, פה זה היה חמש ראשים – זה היה עידית סילמן, היה בועז, גינזבורג, מירב בן ארי, ואתה, לפעמים עזרת לה גם, אולי גם האוזר – כך זה היה נראה, והיה נראה לא טוב.

מאיר פרוש: היושב-ראש ביטא קצת את האכזבה שיש לנו מה שקורה בבית הזה, בבניין הזה.

מאיר פרוש: אני מאחל לך הצלחה כדי שתצליח לאחד את כל חברי הבית פה, כי אין סיבה שכל כך נריב.

מאיר פרוש: כשיש בחירות, בדמוקרטיה כשמצביעים, מצביעים, וכל אחד מקבל את חלקו.

מאיר פרוש: אני הייתי חבר בעירייה 13 שנים בירושלים, ואחר-כך, באתי לפה.

מאיר פרוש: אני יודע שאני מקבל כך מנדטים, על איקס מנדט מקבל כך חברים לפי האחוז, אף אחד לא יכול לגנוב לי את מה שיש לי.

מאיר פרוש: פה אני שומע תורה חדשה בדמוקרטיה.

מאיר פרוש: גם אם נניח מגיע לך לפי האחוז שלך את מספר החברים, אבל אני לוקח ממך, אבל עיגלת פינות בוועדה הזו בשביל ההצלחה – תן לי במקום אחר, אבל אתה לא יכול לקחת את הקול שלך.

מאיר פרוש: אז אני נמנעתי כדי לומר את מה שהיה על ליבי.

מאיר פרוש: אני רוצה לקוות שאתה תצליח ותשכיל לאחד את החברים פה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חברת הכנסת אורית סטרוק.

ניר אורבך: בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: קודם כל, תרשה לי לקרוא לך בשמך הפרטי.

אורית סטרוק: אני מברכת אותך ברמה האישית.

אורית סטרוק: אני מאחלת לך הצלחה.

אורית סטרוק: בפעמים שנתנו לך לנהל את הוועדה המסדרת, אני חושבת שהיא התנהלה בצורה יותר נכונה ויותר ראויה.

אורית סטרוק: אני חושבת שיש לך את התכונות האישיות שמתאימות לכך.

אורית סטרוק: באמת, אני מאחלת לך מכל הלב הצלחה.

אורית סטרוק: זה ברמה האישית.

אורית סטרוק: עכשיו, אני רוצה להגיד ליושב-ראש הכנסת, אני שמחה שאתה כאן איתנו, כדי שסוף סוף תשמע את זה מכלי ראשון.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד את זה גם ליועמ"שית הראשית של הכנסת, שאני שמחה מאוד שסוף סוף היא גם כן איתנו.

אורית סטרוק: אני רוצה להגיד את זה לפרוטוקול.

אורית סטרוק: מה שקרה כאן עם החלוקה לוועדות – זה אחד האירועים הכי לא הוגנים שאני זוכרת אי פעם בחיי בכנסת.

אורית סטרוק: ולמרות שלא הייתי חברת כנסת לאורך הרבה שנים, אבל אני מלווה את הכנסת לאורך הרבה שנים כמו שאתם יודעים, ואני לא זוכרת אירוע כזה שבו פשוט חומסים מהאזרח, מהמצביע את קולו, ומייצרים חלוקה לוועדות שהכי לא משקפת בעולם את יחסי הכוחות האמיתיים בין קואליציה לאופוזיציה.

אורית סטרוק: ישבנו כאן ארוכות אתמול בוועדה המסדרת, אני לא אחזור על כל הטיעונים, אבל הפרוטוקול קיבל את זה.

אורית סטרוק: אני אומרת ליועמ"שית של הכנסת, אני הקראתי, אדוני היושב-ראש, וגברתי היועצת המשפטית של הכנסת, מתוך קבוצת וואטסאפ שהייתה משותפת לזאב אלקין, לעידית סילמן, ולי, מהכנסת ה-21, שבה זאב אלקין הסביר לנו איך מחלקים את הוועדות בכנסת, ואיך יש ועדות שהן פרסט-פריוריטי, ועדות שהן דרג שניים, וועדות שהן הפושטיות, ואיך צריכים לחלק את זה בצורה הוגנת בין הועדות.

אורית סטרוק: אני אומרת גם לירדנה, מזכירת הכנסת, שמכבדת אותנו בנוכחותה.

אורית סטרוק: זאב אלקין, שהוא מהפרלמנטרים הכי ותיקים, וישב אז בראש הוועדה המסדרת, הסביר לעידית ולי, איך צריכים לעשות את זה.

אורית סטרוק: ראינו, שמה שעשו פה עכשיו זה ההיפך הגמור.

אורית סטרוק: ואיך זרקו את חברי האופוזיציה בהמוניהם לתוך הועדות הפושטיות, הפחות שוות, ויצרו מצג שווא של שוויון, כשלמעשה יש פה אי-שוויון משווע.

אורית סטרוק: ואי השוויון המשווע זהו פגיעה אנושה בדמוקרטיה.

אורית סטרוק: ואנחנו, על הדבר הזה לא יכולים לשתוק.

אורית סטרוק: ולכן, יהיו פה גם הליכים משפטיים, וגם אנחנו נוקטים פה צעד.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה חייב לדעת, שאין לך כנסת מתפקדת.

אורית סטרוק: אנחנו לא מאיישים באופן פורמלי את ועדות הכנסת.

אורית סטרוק: אנחנו נבוא לפה להצביע, ולהפריע, וכל מה שאפשר - מתי שהתחשק לנו, ומתי שהתחשק לנו לא.

אורית סטרוק: אבל אנחנו לא נעבוד בצורה מסודרת, ואתה צריך לדעת את זה.

אורית סטרוק: אנחנו מחרימים את הדבר הזה, ונעשה גם החרמות נוספות.

אורית סטרוק: כך החלטנו בהנהלת האופוזיציה, משום שאתם התנהגתם איתנו בצורה ברוטלית, כוחנית, בלתי שוויונית, בלתי הוגנת, וכל הדיבורים שלך על ניסיונות להגיע להבנות שהתרחשו אצלך בלשכה, הם היו ניסיונות להגיע להבנות בין כובש לנכבש.

אורית סטרוק: ככה זה התנהל.

אורית סטרוק: אני קיבלתי את המידע הזה מאנשים שהשתתפו בפגישות.

אורית סטרוק: ולכן, תדעו, יש כאן מחאה חריפה של האופוזיציה כולה, וזה עוד לפני שדיברתי, ועכשיו אני אדבר במשפט על כך שהקואליציה למעשה מתייחסת למפלגה אחת ממפלגות האופוזיציה, למפלגה המשותפת, כאילו שהיא חלק ממנה, נותנת לחברים על חשבונה בוועדות.

אורית סטרוק: קובעת - לא מאפשרת לאופוזיציה לחלק את הקולות שלה, את החברים שלה בינה לבין עצמה.

אורית סטרוק: אלא היא קובעת איפה המשותפת תשב.

אורית סטרוק: נותנת למשותפת בוועדת הכספים שני חברים שזה שווי ערך לליכוד - המשותפת עם שישה חברים, היא בוועדת הכספים שוות ערך לליכוד עם 29 חברים.

אורית סטרוק: בוא, אדוני היושב-ראש, גברתי, היועצת המשפטית, זה צעד באמת חסר תקדים מה שנעשה כאן.

אורית סטרוק: אנחנו באמת ננקוט באמצעים חסרי תקדים.

אורית סטרוק: אני רוצה שזה ייאמר.

אורית סטרוק: יחד עם זה אני אומרת לך ידידי, ניר אורבך, היושב-ראש, אני באמת מאחלת לך הצלחה.

אורית סטרוק: ואולי, אולי, אתה תהיה פה איזושהי קרן אור בתוך כל ההתנהלות הזאת.

אורית סטרוק: אני לא יודעת, יש בי איזו תקווה מסוימת שכך יהיה.

אורית סטרוק: גם כאשר איתן ניהל ועדות, זה היה אחרת.

אורית סטרוק: באמת, הרגשנו את זה כולנו, שאיתן ניהל בצורה הרבה יותר נעימה ומתחשבת.

אורית סטרוק: אני אומרת לך, צריכים להגיע גם להסכמות.

אורית סטרוק: אני כבר עכשיו מאתגרת אותך, כי הסעיף הבא על סדר-היום, הוא סעיף שאמורות להיות בינינו הסכמות על הסעיף הזה.

אורית סטרוק: אני כבר אומרת לך, שאני אבקש ממך כשותף, כמי שהגיש יחד איתי את ההצעה לסדר-היום, שעליה נסוב הערעור, אני מציעה שיהיו פה הסכמות בוועדה מעת לעת, וגם על הנושא הזה שתהיינה הסכמות.

יואב בן צור: זה לא תלוי בו, אורית.

ניר אורבך: בואו נעצור פה רגע את הדיון.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה על הדברים.

ניר אורבך: חבר הכנסת יואב בן-צור.

ניר אורבך: בבקשה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, קודם כל ברכות.

יואב בן צור: אני מצטרף לדבריו של הרב מאיר פרוש.

יואב בן צור: היינו שמחים להצביע בעדך.

יואב בן צור: אני לא מכיר אותך, אבל מסיפורים של חברי מנכ"ל התנועה חיים ביטון, שעבד איתך בצמוד, הוא אמר שאתה באמת בן-אדם ערכי, ואדם שיכול לנהל מערכות.

יואב בן צור: אז אנחנו מאחלים לך הצלחה.

יואב בן צור: כמה זמן?

יואב בן צור: אנחנו מקווים כמה שפחות.

יואב בן צור: לגבי דבריו של יושב-ראש הכנסת, אני רוצה לומר, אדוני, אנחנו היינו מאוד רוצים להגיע להסכמות האופוזיציה עם הקואליציה.

יואב בן צור: אבל באמת, גם אתה, אתה יודע יפה מאוד, אדוני היושב-ראש, שהמפתח שלפיו חולקו הוועדות הם באמת אבסורדיות.

יואב בן צור: לא היה דבר כזה מעולם.

יואב בן צור: אבל זה דורסני, זה כאילו – אכול ושתה היום, כי מחר ניפול.

יואב בן צור: ואתם רוצים להיות הרבה "לשעברים", תהיו הרבה לשעברים יושבי-ראש, הרבה לשעברים סגנים.

יואב בן צור: איזה פרופורציה יש אפילו בחלוקת הסגנים ליושב-ראש?

יואב בן צור: תגיד לי איך – 52 חברים מקבלים שני סגנים.

יואב בן צור: ומפלגה עם שישה מקבלת סגן - - -

איתן גינזבורג: לא נכון, תפסיקו.

איתן גינזבורג: הוא הבטיח 5, 6.

איתן גינזבורג: אתם סירבתם לקבל.

שלמה קרעי: אנחנו לא רוצים לנפח ג'ובים כמו שאתם מנפחים.

שלמה קרעי: איתן, יושב-ראש המפלגה שלך רצה 17 שרים ו-17 חברי כנסת, אז בוא נעמיד דברים על דיוקם.

מיקי לוי: אני מבקש את סליחתך, כי אתה מדבר.

מיקי לוי: אני צריך להיות בחוץ וביטחון.

מיקי לוי: אז תסלחו לי.

מיקי לוי: בהצלחה לכולכם.

מיקי לוי: הרבה בריאות.

יואב בן צור: אני אסיים את דבריי.

יואב בן צור: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שאתה תנהל את הוועדה ברוגע ובנחת, כמו האישיות שלך.

יואב בן צור: כך סיפרו לנו, ואנחנו מקווים לראות את זה פה, שאף אחד לא יצליח להוציא אותך מהכלים, ולא תצא מהכלים.

יואב בן צור: אני חוזר לבועז שלא היה פה, עכשיו אני דואג שאם קצת תהיה משועמם, אבל אין לי ספק שתמצא תחומי עניין גם אתה וגם עידית תמצאו תחומי עניין אחרים.

יואב בן צור: בעזרת השם, אני מקווה שהוועדה הזאת תחזור לשפיות גם בהתנהלות של האופוזיציה, גם בהתנהלות של הקואליציה, אני מקווה שבסופו של דבר, יגיעו לאיזשהו סוג של הסכמות כדי שבאמת הכנסת הזו תתפקד.

יואב בן צור: אי-אפשר לתפקד עם צד אחד.

יואב בן צור: אתם יכולים כל היום לשבת, להחליט לבד, הכול, לקבל את כל התפקידים, זה בסדר גמור, אתם יכולים לעשות את זה, אני לא יודע לאן זה יגיע.

יואב בן צור: אבל אבל אני מקווה שזה השתנה.

יואב בן צור: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חברת הכנסת עידית סילמן.

ניר אורבך: בבקשה.

עידית סילמן: ראשית, אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת ניר אורבך, חברי היקר לסיעה.

עידית סילמן: אני בטוחה שתעשה את העבודה הזאת בצורה נהדרת.

עידית סילמן: אני בטוחה שעכשיו כשיש 33 חברים שהיו, ומעבר לכך, זו הייתה ועדה כמעט יחידה מבין הוועדות שנבנו, והיה עליה עומס מאוד גדול, אני חושבת שעכשיו היא תהיה הרבה יותר עניינית ומדויקת.

עידית סילמן: כן אני חושבת לעניין מה שאמרה חברת הכנסת אורית סטרוק, וגם מה שאמר חבר הכנסת יואב בן צור, לעניין הוועדות והקמתן.

עידית סילמן: אני חושבת שאפשר להגיע להסכמות, ולנסות לצמצם שורות גם בנושאים האלה.

עידית סילמן: אין ספק שהבית הזה בנוי על הסכמות, והגענו אליהן במהלך הלילות האחרונים פה במליאה.

עידית סילמן: אני חושבת שגם בנושא של הוועדות, אפשר למצוא פתרונות, ואפשר לנסות לבוא לקראת מכל כיוון, וזה לא תם ונשלם מבחינתנו.

עידית סילמן: ראוי שכולם ייקחו חלק בוועדות, ויהיו נכוחים ויצביעו.

עידית סילמן: אורית, מתוך עשייה אמיתית, לא רק לבוא, כפי שציינת, להצביע נגד דברים מסוימים, אלא לבוא ובאמת להיות שותפים לתוך דיונים ברמת המהות שלהם, ולהשפיע על סדר-היום.

עידית סילמן: אני מאחלת הרבה הצלחה.

עידית סילמן: תודה רבה לנועה בירן-דדון, לארבל – שעשו עבודה נהדרת, וימשיכו לעשות.

עידית סילמן: יש לך פה שליחות נאמנות, ובכלל כל צוות הוועדה, שבאמת עושות את העבודה שמאחורי הקלעים.

עידית סילמן: שיהיה המון בהצלחה.

עידית סילמן: "שתמצא חן ושכל טוב בעיני אלוקים ואדם" - זה הכי חשוב.

ניר אורבך: מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: ניר, קודם כל ברכות, אין לי ספק שתצליח.

יעקב מרגי: בנימה אישית, לא היה כיף בחודש האחרון להיות חבר כנסת.

יעקב מרגי: למי שמכיר אותי, אני העדפתי את הזרוע המחוקקת יותר מאשר המבצעת.

יעקב מרגי: העדפתי להיות בכנסת.

יעקב מרגי: אני אוהב את הכנסת, ואני כמעט נרקוטי לכנסת.

יעקב מרגי: הרגשתי רע בתקופה הזאת.

יעקב מרגי: מסיבות כאלה ואחרות, אני חושב שאנחנו צריכים ברגע הזה לציין נקודת ציון דרך שהכנסת מתנהלת אחרת, כי זה לא קואליציה אופוזיציה – הכנסת עומדת לאבד את הציבור.

יעקב מרגי: כיו"ר ועדה לשעבר, אני אומר משהו בנימה אישית ועצה.

יעקב מרגי: ראשי ועדות הם לא קבלן ביצוע.

יעקב מרגי: מכהונתי כיו"ר ועדת חינוך, כיו"ר ועדת כלכלה, עמדתי מול השרים בחדר שלי ואמרתי – לא יהיה.

יעקב מרגי: לא אביא לך את זה.

יעקב מרגי: לא אעשה לך את זה, ולא אעשה לך את הזה.

יעקב מרגי: בקצב כזה אני לא מחוקק.

יעקב מרגי: מסמך כמו שהוגש אתמול, היה אסור שייכתב.

יעקב מרגי: גם אם הוא שונה אחר-כך, הייתי אומר בלעג לרש, הסוגיה הזאת של שישה ממלאי מקום לוועדה שהשר הוא אותה מפלגה - הנביא אמר: "האומר לדבק טוב הוא ואחזקהו במסמרים".

יעקב מרגי: מה עד כדי כך?

יעקב מרגי: גם דבק, גם מסמרים, גם יו"ר ועדה שלך.

יעקב מרגי: שישה מלאי מקום – חבל שנכתב מסמך כזה.

יעקב מרגי: חבל שיסתובב לדורות.

יעקב מרגי: לכן, זה תפקידו של יושב-ראש, כולם השתתפו בחקיקה המבישה שהייתה.

יעקב מרגי: אבל פה תפקיד של יו"ר הוועדה.

יעקב מרגי: החדר הזה הימני, והלשכה שלך שתהיה בה, מיועדת ללבן את הדברים.

יעקב מרגי: הם צריכים להגיע לוועדה לעוסים.

יעקב מרגי: הביזיונות האלה שהיו בחודש האחרון – אין דבר כזה.

יעקב מרגי: כאשר יוצאים מדיון עשרות פעמים – זה מביא את חוסר המשמעת, חוסר כבוד לדיון, ואני לא מאשים אף אחד.

יעקב מרגי: באמת, עידית השתדלה, בועז, וכל מי שהיה שותף.

יעקב מרגי: אם כי המורכבות של הקואליציה הזאת, ומי שנתן את הטון אחרי הקלעים.

יעקב מרגי: אבל זה לא צריך להיות – גמרנו.

יעקב מרגי: כבר עבר חודש, יש לך תפקיד, ויש ביכולתך לעשות את זה - תלבן את הדברים.

יעקב מרגי: הזכירו את הועדות – לגיטימי, קואליציה צריכה לשריין לה רוב בוועדה שלה.

יעקב מרגי: שתבחר באיזה ועדות שהיא רוצה רוב.

יעקב מרגי: כפי שאמר הרב פרוש – לקחת פה, תרפד פה.

יעקב מרגי: אבל כשאתה פותח חזית כמעט על כל פרמטר, רב על כל הפרמטר, התוצאה היא תוצאה כמו של אתמול.

אלכס קושניר: אתם רבים על כל פרמטר.

יעקב מרגי: זה שדוחפים 20 ח"כים של הליכוד בשלוש ועדות שוליות, זה שלוקחים רוב לא של אחד שניים – בוא אלכס, המעמד הוא חגיגי, אני לא רוצה להתווכח.

יעקב מרגי: המסמך של אתמול היה מביש.

יעקב מרגי: אני מקווה שהשכל יגבר ויהיה מקצה שיפורים כדי שהבית הזה סוף סוף יעבוד.

יעקב מרגי: באמת, ניתן כתף ככל שזה ענייני.

יעקב מרגי: בהצלחה.

ניר אורבך: חבר הכנסת מרגי, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת רם שפע.

ניר אורבך: בבקשה.

יעקב מרגי: אני שמח לא פחות בשבילך וגם בשביל נועה וארבל.

יעקב מרגי: מה שהן עברו פה בחודש האחרון זה היה נוגע ללב.

יעקב מרגי: אני, בכל אופן, לא אומר את זה מהשפה ולחוץ.

יעקב מרגי: גם אמרתי להן את זה בשידור חי.

יעקב מרגי: קבלו התנצלותי, בכל אופן בשמי.

יעקב מרגי: ירצו אחרים להצטרף.

יעקב מרגי: בבקשה.

רם שפע: באמת, ניר אורבך ידידי, שהופך לחברי, ברכות.

רם שפע: שמח מאוד בשבילך וגם שמח בשבילנו.

רם שפע: אני רואה שיש פה תחושה כנה של שמחה ואמון באיך שאתה הולך לנהל את הוועדה.

רם שפע: אנחנו כולנו מייצגים טוב איך שקואליציה עם תפיסה מיוחדת על איך המדינה צריכה להיראות, גם אם בחלק מדעותינו הפוליטיות יש שוני, זה היופי בעיניי בתקווה שהממשלה צריכה לתפקד.

רם שפע: חוץ מזה, שאתה אוהב ספורט ויש מעטים כאלה במשכן, אז מבחינתי זאת בכלל ברכה, מרגש ומשמח, ויהיו לנו פה עוד נושאים לדבר עליהם.

רם שפע: אז באמת ברכות.

רם שפע: אני רוצה להתייחס לצוות שלך, לא רק לחזק את ידיכם, כי אתם תעמדו פה בפני הרבה אתגרים, גם מול הקואליציה וגם מול האופוזיציה, אלא גם להגיד לך שהצוות של הוועדה, גם כמי שעמד ברשות ועדה אחרת, הוא הכול עבור היושב-ראש, אי אפשר לעשות הרבה בלי להבין מאחורי הקלעים ואת היכולת של המסייע וספציפית גם לכם אני אומר את זה, תשתמש ותיעזר.

רם שפע: רוצה לחזק משפט שאמר מרגי.

רם שפע: אנחנו רשות נפרדת, וצריך לזכור את זה.

רם שפע: אנחנו לא עושי דברם של הממשלה.

רם שפע: למרות שאני בקואליציה, לא צריך להתנגח בכוונה, אבל בהחלט צריך הרבה פעמים להזכיר להם שאנחנו עושים את הדברים.

איתן גינזבורג: הם לא כל יכולים.

רם שפע: להזכירך, אני הייתי בקואליציה, ונראה לי שיש דיי הרבה דוגמאות לזה שלא כל מה שאמרו לי עשיתי.

שלמה קרעי: אתם הייתם ממשלה בתוך הממשלה.

רם שפע: בסדר, לא ניכנס לזה.

רם שפע: אני חושב שניר יידע לעמוד על שלו.

רם שפע: זה לא אומר שמתנגחים.

רם שפע: אלא זה אומר שגורמים להם להקשיב לצרכים של הכנסת, זה דבר מאוד חשוב.

רם שפע: אני בטוח שהוא יעשה את זה.

רם שפע: דבר אחרון, גם פה עם יד על הלב, אני מקשיב למה שאומרים פה חבריי לאופוזיציה.

רם שפע: אני חושב שאנחנו לא צריכים להתעלם מזה.

רם שפע: יש ערך גדול להסכמות, לא רק כדי להגיע אליהן באמצע הלילה, אלא גם כדי לראות איך אתם תצאו יותר שבעי רצון לוועדות.

רם שפע: אני לא אוהב לשמוע את מה שאתם אומרים.

רם שפע: אני לא מסכים עם כל מילה.

רם שפע: אני חושב שגם לנו יש אחריות לחשוב איך אפשר לייצר סיטואציה פה שנגיע להסכמות או להבנות גם על אופן חלוקת הוועדות.

רם שפע: באמת, כואב לי האופן שבו מתייחסים לאיך שהחודש האחרון מתנהל.

רם שפע: תודה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: חבר הכנסת אורבך, קודם כל, אני רוצה לאחל לך המון הצלחה בתפקיד.

בועז טופורובסקי: אני רוצה להודות לחברת הכנסת סילמן ולצוות המעולה, על חודש שנראה בערך כמו שנה, והיה מאוד אינטנסיבי.

בועז טופורובסקי: אני שומע כל הזמן מה אומרים גם באופוזיציה, וגם בקואליציה.

בועז טופורובסקי: אני גם מדבר עם החברים.

בועז טופורובסקי: אני דיי בטוח שיש דיס-אינפורמציה משני הצדדים, אני לא מטיל אשמה על צד אחד.

בועז טופורובסקי: אלא דווקא ההיפך – אני לוקח אחריות על ההתנהלות שלי, ועל ההתנהגות שלי, כי ככה זה באופי שלי.

בועז טופורובסקי: מה שאני שומע זה רחוק מהכוונה שלנו בקואליציה, בטח של עידית ושלי.

בועז טופורובסקי: אני בטוח שאם כולם היו יודעים את כל האינפורמציה כמו שהיא, אז זה היה קצת מוריד מהלהבות.

בועז טופורובסקי: ואני אשמח לשבת עם כל אחד שרוצה בשביל לנסות להגיע להסכמות.

בועז טופורובסקי: אנחנו כל הזמן זוכרים שהפער בין הקואליציה לאופוזיציה הוא מזערי.

בועז טופורובסקי: במקום דמוקרטי, במעוז הדמוקרטיה, בכנסת עצמה חייבים להראות ולהבין את ההשלכות של זה, ולהראות דוגמה להתנהלות גם דמוקרטית, אבל גם התנהלות ראויה ומכבדת.

בועז טופורובסקי: אני מקווה שבצד השני שנבין שאנחנו כולנו אותו צד ואותה מדינה, וביחד אולי ננסה לשפר את המצב.

בועז טופורובסקי: אני עובד בזה כל הזמן.

בועז טופורובסקי: ואנחנו נעשה את המאמץ העילאי.

בועז טופורובסקי: עוד פעם, אני מאחל לך המון בהצלחה.

בועז טופורובסקי: זו ועדה מאוד חשובה להתנהלות תקינה של הבניין הזה, ואפילו בהרבה מאוד מובנים להתנהלות יותר מכובדת של כל הבניין הזה, כי היא מחליטה הרבה מאוד דרכים וסדרי דיון, ואפשרויות של להתנהל, יחד עם צוות מצוין שיש לך.

בועז טופורובסקי: אני בטוח שאתה תצליח ותעשה חיל, וכולנו כאן עומדים לשירותך למענך ולמען הוועדה.

מאיר פרוש: להבנת הדברים ולאווירה טובה, מישהו יכול להגיד לי, אין פה בחדר אחד שהוא אחראי לנייר של אתמול?

מאיר פרוש: אתם האחראים על זה, אז תתקנו את זה.

מאיר פרוש: אם כל כך לא נוח לכם, אז תתקנו את זה.

אורית סטרוק: אף אחד לא לוקח אחריות זה העניין.

ניר אורבך: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: קודם כל, אני מצטרפת לברכות, כבוד היושב-ראש, ברשותך אני אקרא לך ניר, כי אתה ניר, נשארת ניר, ואני בטוחה גם שתישאר ניר וזה היופי - ושתישאר אתה.

מיכל מרים וולדיגר: ברור לי שהכיסא לא נוח, בהחלט מאתגר ולא פשוט.

מיכל מרים וולדיגר: תפקיד בלב ליבה של העשייה פה בכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אני בטוחה ומקווה שתצליח.

מיכל מרים וולדיגר: בניגוד לחברתי אורית שדיבר על ניסיונה בכנסת, על ניסיון רב השנים, לי אין ניסיון רב שנים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל המסקנה שלי אותה מסקנה.

מיכל מרים וולדיגר: אני יושבת פה דווקא בגלל שאני ירוקה, צעירה.

מיכל מרים וולדיגר: ציפיתי והגעתי והתאכזבתי אפילו קשות.

מיכל מרים וולדיגר: כ-30 שנה כעו"ד, אני יודעת מה הבית הזה אמור לייצר.

מיכל מרים וולדיגר: אני מכירה את הפרדת הרשויות שדיבר עליה לפני דקה חברי רם.

מיכל מרים וולדיגר: וגם יו"ר הכנסת שדיבר על זה שאי-אפשר לנהל את הבית הזה בלי ועדות, כי זה חלק חשוב, חלק אינטגרלי מעבודת הכנסת זה לבקר את הממשלה, ולכן חשוב כל כך לעשות את הוועדות.

מיכל מרים וולדיגר: אבל בואו, צורת החלוקה שאני ראיתי אותה אתמול, אותו דף שדיבר עליו חברי הרב פרוש, זה באמת לעג לרש, זה צחוק.

מיכל מרים וולדיגר: זה באמת לא לעשות עבודה.

מיכל מרים וולדיגר: בעצם הממשלה יושבת בתוך הוועדות וזה הוועדות.

מיכל מרים וולדיגר: אין פה שום ביקורת, החלוקה היא לא שוויונית.

מיכל מרים וולדיגר: אני ישבתי אחרי הוועדה עם עו"ד ארבל, הסברתי לה שגם אם אני מקבלת שזה לא נכון, לא ראוי ולא שוויוני, אבל גם אם אני מקבלת את המפתח שעשיתם, וגם שזרקתם את כל האופוזיציה לוועדות פחות חשובות ובסדר עדיפות התחתון, עדיין, איך שזה ממוספר ומונח היום זה פשוט לא שיווני.

מיכל מרים וולדיגר: להגיד לנו שזה שוויוני אם יוקמו שלוש ועדות, זה נורא נחמד.

מיכל מרים וולדיגר: אבל היום אלה הוועדות הקיימות.

מיכל מרים וולדיגר: ולחלק היום ולהגיד – ככה זה שוויוני ועל זה הצבענו, זה ממש לא שוויוני.

מיכל מרים וולדיגר: כי אם יש עוד ארבע מפלגות שיש להן שבעה מנדטים, ולכן קיבלו 11 קולות, ולחלק לכל האופוזיציה 9 מושבים, ולעבודה שהיא כמונו 10, זה לא שוויוני.

מיכל מרים וולדיגר: אם אפשר להתווכח עם זה.

מיכל מרים וולדיגר: הנייר מדבר בעד עצמו.

מיכל מרים וולדיגר: בעיניי, אני לא רוצה להגיד חוכא ואטלולא, אבל ככה זה נראה לי.

מיכל מרים וולדיגר: זאת התחושה שלי, ואני באה נקייה, כלומר, אני לא באה עם איזה עבר.

מיכל מרים וולדיגר: ציפיתי ליושרה מינימלית של אני מבינה – הקואליציה רוצה לשלוח, זה בסדר, זה לגיטימי, אבל תחלקו כמו שצריך.

מיכל מרים וולדיגר: תוסיפו אחד בכל ועדה יותר לקואליציה, כדי שבאמת נוכל לעבוד פה.

מיכל מרים וולדיגר: כדי שאני באמת אוכל לעשות את העבודה שלי ולא סתם להיות ערה כל הלילה ולהצביע ולדעת שזה סתם, זה באמת סתם.

מיכל מרים וולדיגר: כן, הציפייה שלי היא בכלל מכל חברי הבית.

מיכל מרים וולדיגר: לקחת ברצינות, אני בטוחה שלוקחים, אבל ביתר שאת את גודל האחריות שמונחת על הכתפיים שלי, ובוודאי שלך, יושב ראש ועדת הכנסת, לנהל את העניינים פה בצורה שקופה אמיתית ודמוקרטית, שזה לצערי, לא ראיתי פה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

אופיר סופר: למען ההגינות, צריך להגיד שיש לנו רוב מוחץ בוועדת המדע.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת שלמה קרעי.

ניר אורבך: בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני יושב-הראש, אני רוצה לומר לך, ניר, בעיניי התחלת ברגל שמאל את הקדנציה שלך מעצם חוסר הלגיטימיות שאנחנו רואים בממשלה.

שלמה קרעי: בכל מה שקם כאן בעקבות גניבת הקולות שאנחנו יודעים, מההבטחות לממשלת ימין, והקמת ממשלת שמאל.

שלמה קרעי: אבל את מה שנעשה אין להשיב כנראה.

שלמה קרעי: מה שכן אפשר לעשות, ואני חושב שזה משהו שאני מציע לך לתקן את הדבר הזה, כאחות בבית המלך.

שלמה קרעי: אם עדיין ערכי הימין פועמים בך, ועדיין איכפת לך ממסורת ישראל, מארץ ישראל, ואני מאמין שכן, למרות המעשה שבעיניי היה בלתי ייעשה, אבל הוא נעשה כמו שאמרתי.

שלמה קרעי: יש לך יכולת כאן בוועדה הזאת לתקן הרבה דברים, ולחסום הרבה דברים שירצו לעשות בניגוד לערכים שאנחנו מאמינים בהם.

שלמה קרעי: אתה יושב-ראש ועדת כנסת – איתן לא גילה לך את זה, אי-אפשר לפטר אותך.

שלמה קרעי: צריך 90 חברי כנסת כדי לפטר יושב-ראש ועדת כנסת, כמו יושב-ראש הכנסת.

שלמה קרעי: אז אתה יכול להוות כאן חיץ בוועדה הזאת לחוקים אנטי-יהודיים, לחוקים נגד המסורת, נגד ביטחון ישראל, נגד ארץ ישראל.

שלמה קרעי: כל חוק שמנסים להעביר בכל וועדה, שאנחנו נגיד נושא חדש, אתה יכול לקבור אותו פה בוועדה.

שלמה קרעי: איתן, גם עשה לנו דברים כאלה, לא ממניעים האידיאולוגיים שאתה יכול לעשות אותם, אבל יש לך את היכולת, אולי, מי יודע אם לעת כזאת הגעת למלכות.

שלמה קרעי: כל המהלך שבסופו של דבר התלבטת והתחבטת - בעיניי, עשית טעות קשה עם ההחלטה שקיבלת בסופו של דבר.

שלמה קרעי: אבל אני מאמין שיש לך את היכולת עכשיו לתקן את הדברים האלה, ולפחות להיות אחות בבית המלך.

שלמה קרעי: ואם אכן תעשה כך – אני מאחל לך בהצלחה, כמובן, לא לאורך זמן, כי הממשלה הזאת לא לגיטימית בעיניי, אבל שתעשה דברים טובים למען עם ישראל, ותצליח במה שאתה עושה בעניין הזה.

ניר אורבך: תודה רבה.

אמיר אוחנה: היה פה דיון פנימי, אמר את זה ראש הממשלה – עם 15 מנדטים זה לא דמוקרטיה, זה הוא אמר את זה.

קריאה: הוא אמר גם אחר כך – עם 10 מנדטים.

קריאות: - - -

ניר אורבך: אני מבקש.

אלכס קושניר: חבר'ה, אנחנו בדיון על מינוי של ניר אורבך.

אלכס קושניר: יהיה לכם כל כך הרבה הזדמנות מההזדמנויות להלין על החיים.

ניר אורבך: בבקשה, חבר הכנסת קושניר.

אלכס קושניר: ניר, אנחנו לא מכירים הרבה זמן, אבל כאן בכנסת, וגם לא בלילות, הספקנו לשבת ולדבר הרבה.

אלכס קושניר: אני חייב לומר שפגשתי בן-אדם מאוד חכם, מאוד נבון, מאוד שקול ומאוד ישר.

אלכס קושניר: ולכן, אני בטוח, אין לי שום ספק שאתה הבן-אדם הנכון, במקום הנכון ובזמן הנכון.

אלכס קושניר: כמו שאיתן אמר מאוד נכון - הוועדה הזאת, ראשית הצירים של כל הפעילות בכנסת.

אלכס קושניר: אני רוצה לאחל לך בהצלחה.

אלכס קושניר: יהיו הרבה מאוד רעשי רקע, אבל אני בטוח ויודע שאתה יודע מהי הדרך הנכונה, וכך גם תפעל.

אלכס קושניר: המון בהצלחה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת ווליד טאהא.

וליד טאהא: גם עכשיו אני אגיד דברים חשובים.

וליד טאהא: ברכות ליו"ר הנבחר.

וליד טאהא: ותודות ליו"רית המסיימת – לעידית ולבועז.

וליד טאהא: לעתים, אלה שמטיפים לדמוקרטיה ולנוהל תקין, התנהלו מולך בצורה מביישת כל דמוקרטיה, וכל התנהלות תקינה.

וליד טאהא: לעתים, ירדו לרמות אישיות מזעזעות בדימויים שלהם.

וליד טאהא: לא תמיד כשמטיפים הם באמת הכתובת לו.

יואב בן צור: אתה מדבר כמו ראש ישיבה.

יואב בן צור: ..

וליד טאהא: אני לא ראש ישיבה, אני חבר הוועדה כמוך בדיוק.

וליד טאהא: דיברת, לא נכנסתי לך לדברים, בן צור.

וליד טאהא: עכשיו לא נעים לך לשמוע.

וליד טאהא: אז אני אומר בהתנהלות, מאז הוקמה הוועדה ועד עכשיו, היו המון תחנות של בושה.

שלמה קרעי: בושה – ראשי תיבות - בנט ושקד הנוכלים.

וליד טאהא: ואחד מאלה שחוללות – זה קרעי דווקא.

וליד טאהא: אז בהצלחה לכולם.

וליד טאהא: תודה רבה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: אופיר סופר.

ניר אורבך: בבקשה.

אופיר סופר: אני רוצה לאחל לחברת הכנסת עידית סילמן, ולך, אדוני היושב-ראש, דרכנו המשותפת מרובת השנים, שידעה, מה שנקרא גם עבודה בניגוד עניינים, וגם עבודה בחברות.

אופיר סופר: אגב, היית שחקן כדורסל, אתה עדיין משחק כדורסל.

אופיר סופר: כשמשחקים כדורסל, אז המשחק הוא קבוצתי והמשחק הוא אישי.

אופיר סופר: צריך לזכור שלפעמים אתה לא תמיד מרוצה מההתקפה או מההגנה.

אופיר סופר: אבל יש מקום ויש משמעות למשחק האישי שלך בתוך הקבוצה, גם אם היא לפעמים תוקפת לצד השני.

אופיר סופר: המשחק האישי שלך יכול לעשות דברים הפוכים.

אופיר סופר: אני זוכר, לא הייתי הרבה באוניברסיטה, אני מודה.

אופיר סופר: ניצלתי את התקופה הזאת יותר למנוחה מהשירות הצבאי, אבל אחד הדברים שאני זוכר בקורסים לתרבות ארגונית, שלארגונים מאוד חשוב שיהיה 70% הסכמה על הדרך, על החזון.

אופיר סופר: אבל בכלי איך מתנהלים צריכה להיות הסכמה של 100%.

אופיר סופר: בהנחה שאתם שומרים עדיין על השמאל והימין, השמאל והמחנה הלאומי, אל מול המחנה הלאומי, שומרים עדיין על ה-70%, וגם בכך אני מטיל ספק המשותפים לנו.

אופיר סופר: הכלים הפרלמנטריים נשברים בימים אלו.

אופיר סופר: היה לי דיון הבוקר עם שני חברים על הקפה, שני חברים מהאופוזיציה, שאתם שוברים אותם בצורה לא לגיטימית.

אופיר סופר: מה שנעשה בוועדות, חוסר הייצוג הפרלמנטרי, חוסר הייצוג בפיקוח הפרלמנטרי, פוגע באחריות שלנו כשליחי ציבור.

אופיר סופר: זה פוגע באחריות שלכם, לזה שתהיה אופוזיציה לגיטימית.

אופיר סופר: את הדבר הזה הוא מסכן בהחלט את הדמוקרטיה במדינת ישראל.

אופיר סופר: אסור לכם, ואני אומר לך ניר, בתור יושב-ראש ועדת הכנסת שהיא ועדה חשובה, אסור לך לאפשר לדבר הזה לקרות.

אופיר סופר: אני אומר את הדברים האלה אליך, ואני מקווה שהדברים האלה גם יגיעו לאוזניו של יושב-ראש הכנסת, כי אני חושב שגם לו בתור יושב-ראש הכנסת בעניין הזה, יש תפקיד מאוד חשוב – לשמור על הממלכתיות ועל האיזון, ועל הייצוג הפרלמנטרי הראוי לאזרחי ישראל.

אופיר סופר: הערה אחת לסיום.

אופיר סופר: שמעתי את חברי חבר הכנסת בועז טופורובסקי אומר – שלכולנו יש מטרה אחת.

אופיר סופר: ואני רוצה לומר שלא לכל 120 חברי כנסת כאן יש אותה מטרה.

אופיר סופר: יש חברי כנסת שביטחון מדינת ישראל וההגנה על מדינת ישראל – לא בדיוק חשובים להם, ואפילו יש להם אינטרסים הפוכים.

אופיר סופר: אם הזכרתי, הייתה לי שיחה עם שני חברי כנסת הבוקר מהימין, אז אתמול הייתה לי שיחה עם שני חברי כנסת מהשמאל, חלקם יושבים פה, ישבו פה.

אופיר סופר: אני רוצה לומר שיש כאן כהות חושים.

אופיר סופר: זה שאנחנו יושבים בכנסת עם חברי כנסת שהם אנטי-ציוניים, ואפשר להשתמש גם במילים – תומכים ומעודדים טרור.

אופיר סופר: אסור לנו להתבלבל ולחשוב שהכול בסדר, ושיתוף הפעולה הזה הוא סביר ולגיטימי, ולנו כחברי כנסת זה קשה, כי זה כמו – סליחה על ההשוואה, כמו אסירים שיושבים בבית כלא וצריכים לדבר אחד עם השני, ולפעמים הם ממקומות שונים לגמרי.

אופיר סופר: אסור שתיווצר כאן כהות חושים.

אופיר סופר: הייתה כאן שאלה האם החיבוק הזה שאנחנו עושים להם, הוא ישיג את מטרתו, או לא ישיג את מטרתו?

אופיר סופר: אתם עושים להם.

אופיר סופר: אני חושב שאסור לנו להתבלבל.

אופיר סופר: הם דואגים ודאגו להזכיר לנו חדשות לבקרים מה מטרתם.

אופיר סופר: ההתבטאויות של חבר הכנסת ווליד טאהא, של חבר הכנסת גנאים, הביקורים שהם לא חוסכים, הם מזכירים לנו מי פה בעד מדינת ישראל ונגד מדינת ישראל.

אופיר סופר: את זה אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: אחרי שחבר הכנסת בן גביר יסיים, נצא להפסקה.

ניר אורבך: אנחנו פשוט צריכים ללכת לוועדת חוץ וביטחון.

ניר אורבך: וגם לוועדת הכספים בשביל למנות את יושב-ראש ועדת הכספים ואז נחזור.

איתמר בן גביר: אני נכנסתי כאן במיוחד, אדוני היושב-ראש, כדי לברך אותך.

איתמר בן גביר: וכדי לאחל לך בהצלחה.

איתמר בן גביר: כולם יודעים מה אני חושב על הממשלה הזאת, ועל הדרך שבה בחרתם לנקוט כדי להגיע לתוצאה הזאת של ממשלה, שאין מה להגיד, אופיר סופר צודק בכל מילה – ממשלה שיושבים בה גם אנשים שהם אנטי מדינת ישראל.

איתמר בן גביר: ואחרי העמדה הזאת נגד הממשלה, בדיוק ההיפך לגביך.

איתמר בן גביר: אתה יודע, ובאחד מהמועדים של הבחירות נוצר בינינו קשר טוב, ולמדתי להכיר אותך, וגם למדת להכיר גם אותי.

איתמר בן גביר: אני מאוד מעריך את מה שראיתי.

איתמר בן גביר: זה אתגר לא פשוט.

איתמר בן גביר: צריך לזכור את הדבר הזה, ולקחת אותו בשיא הרצינות.

איתמר בן גביר: חצי מעם ישראל, לפחות חצי חושב שגנבו לו את המדינה.

איתמר בן גביר: ההתנהלות כאן בכנסת היא עוד יותר מקוממת, ויכולה לגרור עוד יותר תוצאות של תסכול ואי-אמון, כי בחודש הזה שאנחנו כאן ואתם בשלטון, אנחנו מרגישים שדוחקים אותנו לפינה.

איתמר בן גביר: אנחנו מרגישים שסותמים לנו פיות.

איתמר בן גביר: אנחנו מרגישים שנוהגים כלפינו לא בהגינות.

איתמר בן גביר: אני חושב שזה לא פחות מאשר אינטרס שלנו, גם אינטרס שלכם לשנות, לפחות התחושה הזאת.

איתמר בן גביר: זה דברים מאיפה שאתה נמצא היום, יכול לעשות ולשנות.

איתמר בן גביר: שוב, אני מאחל לך הצלחה בשביל עם ישראל.

איתמר בן גביר: בשביל אחדות נגד הקיטוב, נגד השסע.

איתמר בן גביר: כמובן, מקווים ומחכים שהממשלה הזאת כמה שפחות תשלוט.

איתמר בן גביר: אבל כל עוד היא שולטת ומושלת – אנחנו מקווים שהלהבות יונמכו.

איתמר בן גביר: אנחנו מקווים שיהיה כאן באמת איזשהו מהלך של לבוא לקראת.

איתמר בן גביר: בסדר, הקואליציה בשלטון.

איתמר בן גביר: הקואליציה כביכול ניצחה.

איתמר בן גביר: אני לא יודע, הרי אומרים את זה בצורה מפורשת – זה ניצחון שהוא ניצחון לא הוגן.

איתמר בן גביר: אבל גם כשבן-אדם מנצח צריך שיהיה לו אחוות מנצחים.

איתמר בן גביר: אני מקווה מאוד שאתה תשכיל לפעול כאן להנמכת הלהבות, ובאמת, ליותר תחושה שסופרים את האופוזיציה בבניין הזה, כי אם לא סופרים אותנו בבניין הזה, תזכרו, אנחנו שליחים של מאות אלפים, של מיליוני אנשים שמרגישים שלא סופרים אותם גם מחוץ לבניין הזה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: תודה לכולם על הברכות, ועל הדברים שנאמרו פה, אני לוקח אותם לתשומת ליבי.

ניר אורבך: אני מבין את גודל האחריות.

ניר אורבך: אני רוצה קודם כל לעידית, חברת הכנסת סילמן, ולבועז.

ניר אורבך: עם כל הביקורת שיש בעיקר לאופוזיציה, זה היה כמעט בלתי אפשרי לנהל ועדה כזאת בצורה שכולם ייצאו ממנה מרוצים.

ניר אורבך: הלהבות שנמצאות פה - אמרו שוועדת הכנסת, זה הלב הפועם של הבניין, אז יש חתיכת לב.

ניר אורבך: אנשים פה באמת הביאו את הלב שלהם עם כל המשתמע מכך.

אורית סטרוק: בוא נגיד הייתה פה התקפת לב.

ניר אורבך: אני חושב שהמשימה של כולנו זה קודם כל להנמיך להבות.

ניר אורבך: כי כמו שאמר חבר הכנסת בן גביר, בסופו של דבר, אנחנו מייצגים ציבור, והציבור מסתכל עלינו.

ניר אורבך: השפה הקיצונית והמתלהמת שקיימת מחוץ לכנסת, אני חושב שקודם כל היא מתחילה פה.

ניר אורבך: אני חושב שאנחנו צריכים להוריד את גובה הלהבות.

ניר אורבך: לדבר ברמת שיח אחרת ממה שראינו פה בחודש האחרון.

ניר אורבך: אני חושב שהשיח בסופו של דבר, משפיע גם על המהות - זה אחריות של כולנו.

ניר אורבך: בסופו של דבר, אנחנו חיים בתוך מחלוקת, ונכון שחברת הכנסת סטרוק, כבר הציע שנגיע להסכמה על הסעיף הבא, אבל אנחנו צריכים לעשות פה מהלך עומק יותר גדול, יותר משמעותי ויותר עמוק.

ניר אורבך: אני ודאי אנסה לתרום את חלקי לנושא הזה.

ניר אורבך: אני מבקש מכולנו, וחבל, היו פה כמה חברי כנסת שיצאו שהייתי גם פונה אליהם, בעיקר, בעיקר, פחות על המהות, יותר על הסגנון ועל רמת השיח.

ניר אורבך: אני חושב שהכנסת חייבת להוות דוגמה לציבור.

ניר אורבך: האחריות פה מוטלת על כולנו.

ניר אורבך: אני סומך עליכם שבעזרת השם, אנחנו נעשה פה את הדיונים ענייניים כמה שיותר.

ניר אורבך: בעזרת השם נעשה ונצליח.

ניר אורבך: תודה רבה לכולם.

ניר אורבך: הישיבה נעולה.

ניר אורבך: בוקר טוב לכולם, אנחנו התכנסנו פה כדי לבחור בצורה פורמלית יושב-ראש ועדה.

ניר אורבך: אני אשמח.

ניר אורבך: אני שמח מאוד, ממש שמח להיות זה שמנהל את ההצבעה לבחירת יושב-ראש הוועדה.

ניר אורבך: אדוני יושב-ראש הכנסת, דיברנו בוועדת הכנסת על הנושא של הצורך בהסכמות וביכולת לעבוד ביחד עם כל מה שקורה עכשיו בין אופוזיציה וקואליציה - בוועדת הכספים אלכס מנהל את זה בצורה מדהימה.

ניר אורבך: צריכים להגיע להסכמות עם הוויכוחים הפוליטיים הכי קשים שיש, ולהגיע לפה להסכמות - אלכס עושה את זה בתבונה, בחכמה ובנועם.

ניר אורבך: אני גאה להגיש את השם של אלכס להצבעה כיושב-ראש הוועדה.

ניר אורבך: אני אעשה זאת פורמלית.

ניר אורבך: "בהתאם להוראות סעיף 106(א)(1) לתקנון הכנסת, הוועדה תבחר יושב-ראש מבין חבריה לפי המלצת ועדת הכנסת.

ניר אורבך: הוועדה המסדרת המחזיקה בסמכויות ועדת הכנסת לעניין זה, החליטה להמליץ לוועדת הכספים לבחור בחבר הכנסת אלכס קושניר כיושב-ראש הוועדה".

ניר אורבך: מי בעד?

ניר אורבך: בעד – פה אחד

ניר אורבך: נמנעים – אין

ניר אורבך: פה אחד נבחר חבר הכנסת אלכס קושניר כיושב-ראש ועדת הכספים, אני שמח למסור לך את ניהול הישיבה.

אלכס קושניר: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

אלכס קושניר: בבקשה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

מיקי לוי: יש לי מין דה-ז'ה-וו.

מיקי לוי: תשע שנים ישבתי פה, במקום שלך, חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, הייתי מקפיד לשבת שם.

מיקי לוי: זה תלוי - כשהייתי רוצה לריב יותר חזק על תקציב, הייתי מתקרב ליושב-ראש.

מיקי לוי: אבל כשהייתי צריך לשתף פעולה, אז גם אלכס ישב לידי, וגם מוסי רז ישב לידי, ושיתפנו פעולה אפילו עם חברי האופוזיציה – דהיום, קואליציה – דשלשום.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד לכם, יש כאן עדים שהצבעתי 70% עם הממשלה.

מיקי לוי: ברוב המקרים הצבעתי עם הממשלה, כי התקציבים היו לטובת מדינת ישראל, אזרחי מדינת ישראל, ולא עשיתי פה חשבון של אופוזיציה – קואליציה.

מיקי לוי: לעתים, חברי כנסת מהאופוזיציה באו אליי בטענות שאני מין כוח עזר, או גיס חמישי – זה לא עניין אותי.

מיקי לוי: עניין אותי מה טוב למדינת ישראל.

מיקי לוי: קצת משונה לי, שבחודש הזה נכנסתי ופניתי ימינה ולא שמאלה דרך המסדרון.

מיקי לוי: הייתי עושה בדרך כלל את הקיצור מכאן, ומגיע ישירות לכאן.

מיקי לוי: באמת, אחת הוועדות שמיציתי את כל הצורך שלי, רצונות שלי, יכולות שלי ברמה הכלכלית.

מיקי לוי: ואני חושב שהייתי דיי חרוץ, הייתי בסדר, מה שנקרא, מכין שיעורי בית.

מיקי לוי: בא פחות או יותר מוכן.

מיקי לוי: יש כמה חברים מהאופוזיציה שהיום ישבו לידי – ינון שישב לידי, ופשוט העברתי לו את כל מה שאני יודע בצורה חופשית בלי חשבון שהוא מצד האחר של המפה הפוליטית, כאשר אנחנו רואים מה טוב למדינת ישראל, לאזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: ואני אומר לכם שבוועדה הזאת ככה זה צריך להיות אחת הוועדות החשובות מאוד.

מיקי לוי: אני התנסיתי ב-403 מיליארד, אחר-כך חתמנו על 11 מיליארד בתוך קופסאות שחורות שזה מאוד עיצבן אותי כי לא הייתה לי שליטה על העניין הזה.

אלכס קושניר: אם היית יכול להפוך את השולחן – היית עושה את זה, אני זוכר.

מיקי לוי: עכשיו מדובר ב-450 מיליארד שקל.

מיקי לוי: זה סכום אסטרונומי שהוועדה הזאת מעבירה, שולטת עליו.

מיקי לוי: באמת, בהינתן לכם הכוח המתאים לבוא ולפקח על עבודת הממשלה, כי זה באמת כסף של אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: זה הלב הפועם של מדינת ישראל.

מיקי לוי: בואו, עזבו, ועדות אחרות – ביטחון, בסדר, אבל בלי כסף זה לא עובד.

מיקי לוי: בנוסף, הייתי חבר בוועדת המשנה, ועדת כספים, חוץ וביטחון, לכל מיני תקציבים שהם ברמה הסודית - מאוד נהניתי באופן אישי.

מיקי לוי: מאוד מאוד נהניתי.

מיקי לוי: יכול לספור על יד אחת כמה ימים נעדרתי בתשע שנים האלה, כמעט ולא נעדרתי, כי מאוד אהבתי את הוועדה, הרגשתי שאני משפיע, משפיע, כי זה תקציבים, בפירוש כן.

מיקי לוי: לא מתבייש לעשות שידוך, או לשתף פעולה עם האופוזיציה.

מיקי לוי: אני כאופוזיציונר, עשיתי את זה הרבה פעמים עם הקואליציה, כאשר הטוב ביותר - גם אלכס ישב איתי מספיק שנים פה וצבר ניסיון.

מיקי לוי: אני שמח שאתה יושב בראש הוועדה.

מיקי לוי: אני מאחל לכם הצלחה מכל הלב.

מיקי לוי: הוועדה הזאת מאוד חשובה.

מיקי לוי: תעשו שיעורי בית, תבואו מוכנים.

מיקי לוי: כשתבואו מוכנים, תוכלו לבוא גם לכדי ביטוי.

מיקי לוי: הוועדה הזאת עבדה, אתה יודע, גם הרבה פעמים על עוולות, לאו דווקא בענייני כספים.

מיקי לוי: על עוולות חברתיות – רוצים לסגור מפעל גומי בפתח-תקווה, הבאתי את זה לכאן ומנעתי.

מיקי לוי: גפני, מנע את סגירת "פרי הגליל", המאפייה בקריית שמונה, שדרות.

מיקי לוי: באמת, הרשימה היא ארוכה.

מיקי לוי: אתם יכולים פה לנצל את הכוח שניתן לכם כדי למנוע עוולות חברתיות שהן כלכליות.

מיקי לוי: אני זוכר שמצאתי שחברת החשמל קונה ב-130 מיליון שקלים כבלים מתורכיה – אני מרטתי את שערותיי.

מיקי לוי: יש בנתיבות בית חרושת.

מיקי לוי: אני הולך לבית החרושת, 10 ליינים סגורים – למה?

מיקי לוי: כי מצאו בתורכיה ב-15% פחות כבלי חשמל.

מיקי לוי: אז הבאנו את חברת החשמל לפה, את הסמנכ"ל, והפכנו את ההחלטה על-פיה, והכרחנו את חברת החשמל שזה כסף שלנו, לקנות בשדרות מהמפעל שלנו.

מיקי לוי: שתדעו לכם, תוצרת הארץ גם ב-15% יותר על-פי חוק, חובה לקנות בארץ.

מיקי לוי: תגנו על תוצרת הארץ.

מיקי לוי: לעתים, אנחנו לא מצליחים.

מיקי לוי: השטיחים שאתם דורכים עליהם – במקום שטיחי "כרמל" שהיו צריכים להיות פה, לצערי, המפעל נסגר, אז קנו בארצות-הברית.

מיקי לוי: המרצפות – במקום "נגב" קרמיקה, קנו בסין.

מיקי לוי: אז אתם העין, העין של העניין הזה.

מיקי לוי: תגלו אכפתיות, תגלו רגישות.

מיקי לוי: ואתה, באמת, עם הניסיון שצברת, אנחנו סומכים עליך במאה אחוז.

מיקי לוי: אני מאחל לך הצלחה, באמת, מכל הלב.

מיקי לוי: התוצרים שבאו מהוועדה הזאת בשעות הצוקים, מה שנקרא, שהכול לא עבד ולא תפקד, הוועדה הזאת תקתקה.

מיקי לוי: נכון, התפשרת ונתת, אבל בדיוק כך צריך לעבוד, והביאה תוצרים בלתי רגילים למליאה עצמה.

מיקי לוי: אני שמח על כך.

מיקי לוי: אני מכיר אותך היטב, גם שיתפנו פעולה בהרבה מאוד נושאים.

מיקי לוי: סומך עליך באמת מכל הלב.

מיקי לוי: מאחל לך הצלחה בהמשך הדרך.

מיקי לוי: אפילו אוהב אותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

נירה שפק: מיקי דיבר על הנושא של התקציבים והכספים.

נירה שפק: אני חושבת שהלב של הוועדה הזאת, זה קודם כל סדר העדיפות, כי התקציב הוא פניו האחוריים או הקדמיים - כל אחד יגיד מאיפה שהוא רוצה של סדר העדיפות, וסדר העדיפות נקבע כאן, למי נותנים את המשאבים.

נירה שפק: בהיכרות שלי איתך, וביכולת שלך להביא דברים לסדר-היום, ולא רק את הדברים הגדולים, ולא רק את הדברים המצטלמים, אלא באמת לגעת בדברים שצריך, ולתת כתובת גם לאלה שאין להם לובי, אנחנו נמצאים באותו מקום.

נירה שפק: אני ממש שמחה שהיה לי את הזכות לעבוד איתך.

אלכס קושניר: תודה רבה.

אלכס קושניר: ווליד טאהא.

אלכס קושניר: בבקשה.

וליד טאהא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ברכות גם ליו"ר הכנסת.

וליד טאהא: הפתעת אותנו שהיית פעם באופוזיציה.

וליד טאהא: אלכס, אני רוצה לאחל לך הצלחה גדולה.

וליד טאהא: אומרים אם רוצים לבחון מידת ההתעניינות של כל מדינה לגבי האוכלוסיות שלה – צריך לפתוח את הספר של התקציב.

וליד טאהא: אנחנו כחברה הערבית לא תמיד היינו שם - אנחנו רוצים להיות שם.

וליד טאהא: הוועדה שלך דנה בכל הנושאים שקשורים לכל מיני אוכלוסיות.

וליד טאהא: אני רוצה לראות את הסוגיות של החברה הערבית נמצאות על השולחן של הוועדה הזאת ולא בדיבורים, במימוש.

וליד טאהא: אנחנו צריכים להתחיל לממש את הזכות של האזרחים הערבים גם בתוך הוועדה החשובה כל כך שלך.

וליד טאהא: וגם לראות את התוצר של הדיון הזה בתוך התקציב של המדינה שעוד מעט נתחיל גם לדבר עליו.

וליד טאהא: אז הרבה מאוד ברכות והצלחה.

אלכס קושניר: תודה.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להצטרף לברכות, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הוועדה, יושב-ראש ועדת הכנסת, גם הזדמנות מצוינת להגיד לך בהצלחה.

מאיר יצחק הלוי: אני מכיר את אלכס בממשקים שהיו בינינו כשהוא כיהן כמנכ"ל משרד הקליטה, אני הייתי ראש עירייה.

מאיר יצחק הלוי: היו ממשקים מאוד מעניינים.

מאיר יצחק הלוי: אבל דבר אחד אני יכול להגיד לזכותך – ההוגנות המקצועית, האינטגריטי שלך, היו ממש נר לרגליך.

מאיר יצחק הלוי: אני מאוד שמח שאתה עומד בראש הוועדה הכול כך חשובה בעת הזו.

מאיר יצחק הלוי: אני, באופן אישי, כשנכנסתי לכאן, ביקשתי להיות חבר בוועדת הכספים.

מאיר יצחק הלוי: ראיתי בזה את הדבר הכי חשוב בדיוק מאותם דברים שאמר יושב-ראש הכנסת.

מאיר יצחק הלוי: עצה אחת אני רוצה לתת לך, למרות שאני לא בטוח שאתה צריך ממני עצות.

מאיר יצחק הלוי: יש משפט במשלי שאומר: "מענה רך ישיב חמה".

מאיר יצחק הלוי: אז אני בטוח שאתה בדרך שלך, ויש לך את הדרך, תדע גם אם יש פה חמה – אז אתה תדע להביא אותה לא משום הרכות, אלא משום הנחישות והיכולות שלך.

מאיר יצחק הלוי: אני מאחל לך הצלחה.

מאיר יצחק הלוי: נעשה הכול, הכול כדי שתפקוד הוועדה הזאת יהיה תפקוד נאות.

מאיר יצחק הלוי: בהצלחה.

אלכס קושניר: תודה רבה.

יעל רון בן משה: כבוד יושב-ראש הכנסת, יו"ר הוועדה, יו"ר ועדת הכנסת, ברכות ליו"ר הוועדה החדש, ישן.

יעל רון בן משה: זכות הייתה לשבת לצדך כחבר ועדה, אמנם לא תקופה ארוכה, אחר-כך כבר נבחרת כיושב-ראש זמני בתקופה שישבנו יחד וגם בתקופה הקודמת שלך כיושב-ראש זמני, נוכחתי לגלות את כישוריך, הידע שלך, ובעיקר הזמינות, האנושיות, המקצועיות.

יעל רון בן משה: פניתי אליך בכמה נושאים שהיו לי חשובים, ואני שמחה שהם באו לדיון, או לפחות קיבלתי מענה.

יעל רון בן משה: אני חושבת ששנינו כמי שמגיעים – אתה מהדרום, אני מהצפון, מבינים שהציונות עוד כאן, חיה ובועטת.

יעל רון בן משה: אני מקווה שגם במסגרת הוועדה הזו נדע להשקיע בנגב, בגליל, לאורכה ולרוחבה של הארץ.

יעל רון בן משה: הדוגמה שנתן יושב-ראש הכנסת על התעשייה בשדרות, היא דוגמה נפלאה להשקעה של המדינה.

יעל רון בן משה: זה לא עול, זה לא נטל, לא על הכנסת, לא על ועדת הכספים, לא על משרד האוצר.

יעל רון בן משה: זו השקעה מניבה.

יעל רון בן משה: הייתי שמחה שנראה כך נושאים נוספים שקשורים לנגב ולגליל בפיתוח שירותי בריאות, ופיתוח שירותי תחבורה וכל מה שקשור כמובן לפרנסה של אזרחים – זה יכול להיות תעשייה, זה יכול להיות עסקים קטנים ויזמויות.

יעל רון בן משה: אני בטוחה שאתה תהיה פרטנר מצוין לזה.

יעל רון בן משה: אני מבטיחה, לפחות מהמקום שלי, שאני אהיה פרטנרית לדבר הזה.

יעל רון בן משה: אני חושבת שגם האופוזיציה תהיה פרטנרית לעידוד ההתיישבות בנגב, בגליל, בבקעה ובמקומות נוספים.

יעל רון בן משה: אני מקווה שנצליח לעשות חיל בוועדה הכי חשובה בכנסת, עם כל הכבוד לשאר הוועדות האחרות.

יעל רון בן משה: חברי מאיר אמר – כשהוא נכנס הוא ביקש להיות כאן.

יעל רון בן משה: אני, עוד לפני שהגעתי לכנסת, אמרתי, זה המקום, פה קורים הדברים.

יעל רון בן משה: אני מאוד מסכימה עם יושב-ראש הכנסת, שנמצא כנראה בצומת הכי חשובה בכנסת.

אלכס קושניר: תודה רבה, יעל.

מיקי לוי: אני רוצה להגיד מילה.

מיקי לוי: אני מתנצל, אני מבקש את סליחתך.

מיקי לוי: ניסיון של תשע שנים – קודם כל, תודה לרשמות הוותיקות פה באמת.

מיקי לוי: אל תזוזו כלום בלי הייעוץ המשפטי, הן מונעות שאתם תיכשלו.

מיקי לוי: אני אומר לכם, תצלצלו, תבלבלו להן את המוח.

מיקי לוי: אני אומר לכם, אין כמעט שבוע שלא בלבלתי להם את המוח.

מיקי לוי: אז גם כן, תודה רבה לכן על ליווי של תשע שנים, אליי, לפחות.

מיקי לוי: ממש, תודה רבה.

אלכס קושניר: האמת, שחשבתי שאני לא אתרגש, כי רק לפני שלושה שבועות נבחרתי, אבל, הנה, אני מתרגש.

אלכס קושניר: וואליד, אמרת ועדה שלך, זו לא ועדה שלי.

אלכס קושניר: זו ועדה, ואפילו אם גם לא שלנו, זו ועדה של הציבור.

אלכס קושניר: לפני שלושה שבועות, בסוף השבוע הראשון ליום חמישי, חוויה אישית – כולם כבר הלכו, נשארתי לבד עם ככה ניירות על השולחן.

אלכס קושניר: פתאום הרגשתי את כובד האחריות על הכתפיים.

אלכס קושניר: דיברת על 450 מיליארד שקל – אתה מבין שמדובר בכסף ציבורי, והיחס לכסף הזה צריך להיות בחרדת קודש, כי בסוף אנחנו פה מקבלים החלטות שמשפיעות על החיים של האזרחים, ומאוד חשוב שנוכל להישאר הוגנים.

אלכס קושניר: שנוכל להישאר ישרים, ושנוכל לשתף פעולה ולדבר.

אלכס קושניר: גם קואליציה, גם אופוזיציה – כולם ביחד, חברי הוועדה חייבים לקבל פה יכולת להתבטא, ולא רק להתבטא, אלא גם להשפיע.

אלכס קושניר: כך אני אמשיך לנהוג.

אלכס קושניר: זה מה שאני רוצה לעשות.

אלכס קושניר: אני רוצה להגיד לך, טמיר, תודה, ולכל הצוות שנמצא כאן, שבאמת, בשלושה שבועות האלה קיבלו אותי כאילו אני בן בית ואנחנו עובדים ומדברים, וממש מקדמים דברים.

אלכס קושניר: וכמובן, ליועצות המשפטיות – תודה רבה לכן.

אלכס קושניר: הרשמות וכל הצוות, ואביאל שכותב בשקט – תודה רבה על הליווי המקצועי שאתם נותנים.

אלכס קושניר: זה בכלל לא מובן מאליו.

אלכס קושניר: באמת, 24/7, כל פעם שצריך להקפיץ אותך, וכל הצוות פתאום באמצע הלילה, בגלל שיש איזושהי רביזיה שצריך להצביע עליה – אף פעם לא שמעתי את המילה לא, זה לא מובן מאליו.

אלכס קושניר: תאמינו לי, הבנות שם מאחור, והלשכה המשפטית, אני מעריך את זה מאוד, ואני חושב שכל חברי הוועדה מעריכים את זה מאוד.

אלכס קושניר: אדוני יושב-ראש הכנסת, לחמנו פה יחד בשוחות, וגם אני הצבעתי הרבה פעמים עם הקואליציה כאשר חשבתי שזה נכון, וידענו גם להשפיע על כל מיני החלטות של הקואליציה ולהסדר אותן, ולנתב אותן למקומות הנכונים.

אלכס קושניר: אגב, זה מה שאני מצפה מהאופוזיציה הנוכחית הקיימת היום.

אלכס קושניר: אני חייב להגיד שבשלושה השבועות האלה שאנחנו מתנהלים, זה כך גם קרה.

אלכס קושניר: לכן, אנחנו נמשיך לנסות לעשות הכול כדי להשאיר את הפוליטיקה מחוץ לדלת של הוועדה.

אלכס קושניר: כאן אנחנו נדאג לכל הציבור בישראל – גם בנגב, גם בגליל, גם בבקעה, גם בציבור הערבי – כולם ביחד, כי אנחנו חיים במדינה אחת, והוועדה הזאת צריכה לטפל בכולם.

אלכס קושניר: תודה רבה לכולם על האמון שנתתם בי בפעם הנוספת.

אלכס קושניר: ניפגש שוב.

אלכס קושניר: תודה רבה חברים.

אלכס קושניר: הישיבה נעולה.

ניר אורבך: צהריים טובים, אני מחדש את ישיבת ועדת הכנסת.

ניר אורבך: הנושא הראשון על סדר-היום: - "ערעורם של חברי הכנסת אורית סטרוק ומאיר פרוש על החלטת יושב ראש הכנסת והסגנים שלא לאשר דחיפות הצעתם לסדר-היום בנושא תשעה באב – קשר בל ינתק של עם ישראל לירושלים ולבית המקדש".

ניר אורבך: את הנושא יציגו חברי הכנסת אורית סטרוק ומאיר פרוש.

ניר אורבך: אחר-כך ישיב סגן היושב-ראש, חבר הכנסת איתן גינזבורג, שינמק את עמדת הנשיאות.

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש.

ניר אורבך: בבקשה.

מאיר פרוש: כל חבר כנסת מנסה לעשות את עבודתו, ומשתדל שזו תהיה עבודה נאמנה.

מאיר פרוש: הגב' סטרוק, הגשתי לנכון להגיש מפני שהרעיון היה שלה להצטרף ולבקש שהכנסת תדע בשבוע של תשעת הימים להתייחס לחורבן הבית.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שבית המקדש נחרב בגלל שנאת חינם, אולי צריכים להרבות אהבת חינם, זה מה שיש לנו בשבוע הזה.

מאיר פרוש: הכנסת שנמצאת בירושלים גם תאמר את דברה בימים האלה, ביום הזה.

מאיר פרוש: מאחר והיום הזה הוא יום רביעי, שהוא ה' אב, אנחנו מבקשים להעלות את זה לסדר-היום.

מאיר פרוש: יכול להיות שבמונחים העבריים, לא כל מי שדן בעניין הזה היה מצוי כל כך, אז אני מוצא לנכון לומר את זה, שבתשעת הימים אנשים לא אוכלים בשר.

מאיר פרוש: מקפידים מאוד לא להיות במים וכו', בגלל האבל של חורבן הבית.

מאיר פרוש: הכנסת צריכה לציין את זה לדעתנו.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חברת הכנסת אורית סטרוק.

ניר אורבך: בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אורית סטרוק: קודם כל, אני מעריכה מאוד את זה שאתה לא שינית את סדר הנושאים – זה בהחלט דבר ראוי.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתה הרי הצטרפת אליי להצעה לסדר-היום הזו, זו הצעה לסדר-היום גם שלך.

אורית סטרוק: אני חושבת בעיקרון שהיה ראוי שכנסת ישראל תציין בכל שנה, לא כהצעה לסדר-היום, אלא היא תציין בכל שנה את תשעה באב בצורה כזו או אחרת, קצת לפני, קצת אחרי.

אורית סטרוק: אבל יום כזה שהוא יום היסטורי בתולדות עם ישראל, שבו נחרב הבית בראשונה ובשנייה, ועוד לפני כן, נגזר על אבותינו שלא ייכנסו לארץ - חטא המרגלים מה שאנחנו יודעים.

אורית סטרוק: יום שקרו בו אסונות החל מתקופת יציאת מצרים, חטא המרגלים, ועד גירוש ספרד, ועד גירוש גוש קטיף.

אורית סטרוק: יום של אסונות, והיה ראוי שהכנסת תציין את היום הזה בלי שאורית סטרוק תבקש את זה.

אורית סטרוק: זה היה צריך להיות משהו על סדר יומה של הכנסת קבוע, כך ראוי.

אורית סטרוק: אני גם חושבת שהדבר הזה, ראוי שבבית הזה תהיה הסכמה, הסכמה רחבה.

אורית סטרוק: כשזה לא קרה – אז לכל הפחות, רצינו לציין את זה בהצעה דחופה לסדר-היום.

אורית סטרוק: מכיוון שגם לאחרונה אנחנו שומעים יותר ויותר ערעורים בנוגע לקשר שלנו, של עם ישראל בירושלים ולבית המקדש, אנחנו יודעים שיש פה בבית הזה גם אנשים שמערערים על הדבר הזה.

אורית סטרוק: יש חברי כנסת שמערערים על הקשר שלנו לירושלים ולבית המקדש, למרות שאני בטוחה שההסכמה היא הסכמה רחבה.

אורית סטרוק: בסך הכול, לא יודעת, מה אתה אומר, חבר הכנסת קריב?

גלעד קריב: הקשר שלנו לארץ-ישראל ולהר הבית ולירושלים טריוויאלי.

אורית סטרוק: יש באמת הסכמה, הסכמה רחבה מאוד.

אורית סטרוק: ומכיוון שזה לא מכבד את הבית הזה, אני באמת חושבת שזה לא מכבד את הבית הזה.

אורית סטרוק: היום בבוקר, קמתי בבוקר מוקדם, ופתאום ראיתי את ההודעה שהקואליציה משכה את החקיקה ולא צריכים להגיע לפה להמשך חקיקה.

אורית סטרוק: הדבר הראשון שעלה בדעתי – זה שסוף סוף יש בוקר פנוי, ואפשר ללכת להתפלל בכותל.

אורית סטרוק: רצתי ישר לכותל להתפלל.

אורית סטרוק: כל פעם כשאני מגיעה לשם, ואני גם רואה את הר הבית בשיממונו, בחורבנו, ואני אומרת לעצמי, בסך הכול, ברוך השם, חזרנו לארץ.

אורית סטרוק: יש לנו מדינה גדולה, מפותחת ויפה.

אורית סטרוק: יש לנו כל כך הרבה על מה לשמוח.

אורית סטרוק: הבית הזה, גם אם קורים בו דברים קשים לפעמים, וגם אם האווירה לא תמיד - אבל התפללנו שיהיה לנו בית כזה כל השנים.

אורית סטרוק: התפללנו שתהיה לנו מדינה משלנו, כנסת משלנו, צבא משלנו.

אורית סטרוק: משטרה משלנו וכו'.

אורית סטרוק: ומול המקום הזה, מול הגבעה הזאת שבה נמצאים כל מוסדות הלאום, יש הר אחר בירושלים לא רחוק שהוא בחורבנו, ואנחנו אבלים על זה.

אורית סטרוק: ואנחנו עדיין אבלים על זה.

אורית סטרוק: אנחנו מתפללים על זה יום יום, ומין הראוי שהכנסת, בית המחוקקים, הפרלמנט של העם היהודי תציין את הדבר הזה, זה באמת דבר בסיסי.

אורית סטרוק: אני חושבת שמין הראוי להכניס את הנושא הזה כנושא נוסף על סדר-היום, כפי שהסבירה לנו היועצת המשפטית בפעם הקודמת.

אורית סטרוק: שהוועדה הנכבדה הזאת יכולה להחליט שמעבר לחמשת הנושאים שהנשיאות בחרה, יהיה נושא שישי.

אורית סטרוק: אני באמת חושבת שעל זה צריכות להיות הסכמות רחבות.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, אתם יכולים בקלות רבה למחוק אותנו, ולהצביע נגדנו, ולא יהיה לנו רוב לזה, זה בקלות אפשר.

אורית סטרוק: אבל אני חושבת, לאור מה שאמר חבר הכנסת קריב, אני בטוחה שגם חברי כנסת נוספים מהקואליציה, ואני בטוחה שאתה בעצמך תסכים איתי – אתה גם רוצה שהנושא הזה יעלה, עובדה שהגשת אותו כנושא מטעמך לסדר-היום.

אורית סטרוק: אני הייתי מצפה שעל הדבר הזה אנחנו נתאחד.

אורית סטרוק: שהדבר הזה לא יהיה קואליציה ואופוזיציה.

אורית סטרוק: יש משהו שהוא בסיסי ביותר בזהות של מדינת ישראל, וזה הקשר של עם ישראל לירושלים, ולהר הבית, קשר שיהודים כל הדורות דיברו עליו, בכו עליו, שרו עליו, התפללו עליו בכל שמחה, בכל חתונה, בכל אבל.

אורית סטרוק: אתה יודע, אנשים יושבים באבלות, מה אומרים להם?

אורית סטרוק: "המקום ינחם אתכם בתוך אבלי ציון וירושלים".

אורית סטרוק: אנשים עושים חתונה - אז שוברים את הכוס לזכר ירושלים.

אורית סטרוק: יש כאלה ששמים אפר על הראש, גם כן לזכר החורבן.

אורית סטרוק: אנשים נכנסים לבית חדש – הם שמים זכר לחורבן בפתח הבית.

אורית סטרוק: זה עם ישראל לדורותיו.

אורית סטרוק: אנחנו פה דורות על דורות של יהודים התפללו שנגיע לרגע הזה.

אורית סטרוק: דורות על דורות שיהודים התפללו למה שאנחנו זוכים לחיות, ולא נזכיר את זה במליאת הכנסת?

אורית סטרוק: אני אומרת ברצינות – ניר, אני יודעת שאתם קיבלתם החלטה, הקואליציה, לא להצביע אתנו בעניין הזה.

אורית סטרוק: אבל אני רוצה לבקש שתשקלו שוב.

אורית סטרוק: זה לא מכבד את עם ישראל.

אורית סטרוק: זה לא מכבד את מדינת ישראל.

אורית סטרוק: זה לא מכבד את כנסת ישראל – איך אמר חבר הכנסת קריב – נושא הכי טריוויאלי לא יעלה פה לדיון.

אורית סטרוק: לא מכבד אותנו.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: באיזה אופן את רוצה שהכנסת תקיים?

אורית סטרוק: אני, ביחד עם חבר הכנסת פרוש, הגשנו הצעה לסדר-היום.

אורית סטרוק: הצעה לסדר-היום, כמו שמציעים על כל מיני נושאים להעלות את זה במליאה.

אורית סטרוק: שידברו.

אורית סטרוק: ידבר נציג הממשלה, ויהיו כמה דקות של דיון על זה.

גלעד קריב: דיברתם שעות למה לא העליתם?

אורית סטרוק: אני מדברת על האקט הפורמלי.

ניר אורבך: זה בסדר גמור.

ניר אורבך: זו דרך נוספת להעלות את הדברים האלה.

ניר אורבך: הנשיאות דחתה את זה, והדרך לנסות להעלות את זה, בכל אופן, זה בערעור לוועדת הכנסת, וזה מה שחברת הכנסת סטרוק, וחבר הכנסת פרוש עשו.

אורית סטרוק: נכון, את צודקת.

אורית סטרוק: כל אחד מאיתנו יכול לבוא בנאום בן דקה, באיזה פיליבסטרים, ולדבר על מה שהוא רוצה, אבל זה לא זה.

אורית סטרוק: אני חושבת שהכנסת ככנסת, כמקום שמבטא את הריבונות המתחדשת של עם ישראל בארץ ישראל צריכה לבטא את זה.

אורית סטרוק: זה נכון, היה מן הראוי בכלל שאני לא אצטרך להעלות את זה לסדר-היום.

אורית סטרוק: שיושב-ראש הכנסת יקבע – אולי, אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת צריכה לקבוע שמכאן ואילך יהיה תמיד דיון כזה.

אורית סטרוק: יהיה תמיד ציון של העניין הזה.

אורית סטרוק: חזרנו ארצה בזכות זה שיהודים כל הדורות, כל הגלויות התפללו על זה.

אורית סטרוק: בזכות מה חזרנו?

אורית סטרוק: רק בזכות זה חזרנו.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת בוסו.

ניר אורבך: בבקשה.

אוריאל בוסו: היושב-ראש, קואליציה – אופוזיציה, בסוף אנחנו רואים אותך גם כן מתחת למסכה עדיין עם זיפים של ימי תשעת הימים בשלושת השבועות של ימי בין המצרים.

אוריאל בוסו: אף אחד לא חושב למשל לעשות ביום ראשון יום מליאה, גם אם זה היה יוצא ביום שלישי, זה יום תשעה באב.

אוריאל בוסו: זה יום צום שהוא דיי מקובל.

אוריאל בוסו: וזה יום שאלפים ועשרות אלפים, מאות אלפים עולים לכותל.

אוריאל בוסו: אם מדובר בסך הכול ב-10 דקות נוספות במליאה, ובתור הצעה לסדר-היום, ואיזה משהו שיכבד את המקום הזה - הרי המשכן שנמצא בירושלים לא כמשהו סתם סימבולי, אלא כאקט אמיתי, סמלי לעם היהודי – שלושת השבועות וחורבן הבית – כשאנחנו מדברים תמיד, מתהדרים בכותל, הכותל הרי זה שריד אחד מהחורבן שנשאר.

אוריאל בוסו: יכול להיות שנשיאות הכנסת בסוף היה לה את ארבעת הדברים שהיו נראים דחופים לאותו רגע, אבל אני חושב שאם היו עושים מחשבה תחילה כנושא לסדר-היום שמציינים את יום חורבן הבית, את תשעה באב, משהו בכנסת, כמו ימים שמזכירים, אז זה לא דבר שצריך להיות כל כך גרוע.

אוריאל בוסו: נציין עוד עשר דקות במליאה, להזכיר את תשעת הימים ואת ימי האבל.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קרעי.

ניר אורבך: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בלי להאריך, אני חושב שנפלה בידיך הזכות שזה הנושא הראשון שעולה על השולחן שלך.

שלמה קרעי: כמו שהזכירו חבריי, זה משהו שצריך להיות בכלל בקונצנזוס.

שלמה קרעי: פלא שאין יום כזה שבו מזכירים את חורבן ירושלים, ואת הכמיהה שלנו להר הבית ולירושלים, וכל מה שיהודים במשך כל הדורות.

שלמה קרעי: והנה, זה מונח עכשיו שולחנך.

שלמה קרעי: יש לך את הזכות להכריע לטובת העם היושב בציון, שלא נאמר חלילה – אם אשכחך ימיני, תשכח גם ירושלים.

שלמה קרעי: יש את היכולת עכשיו להראות שעדיין מחוברים לערכים.

שלמה קרעי: עדיין אנחנו עם החיבור לירושלים, לציון, לבית המקדש.

שלמה קרעי: אני חושב שזה משהו שהוא בהחלט זכות, אני מקווה שתשתמש בה.

ניר אורבך: תודה רבה.

ארבל אסטרחן: כדאי לשמוע את תשובת הנשיאות.

ניר אורבך: עשינו את הסדר, גם איתן מוותר.

ניר אורבך: חבר הכנסת איתן גינזבורג.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כמובן, תשעה באב הוא שיא תקופת האבלות, תקופת בין המצרים, הוא יום חשוב במסורת היהודית, ובחייו של העם היהודי, ואף אחד לא מזלזל לא ביום ולא במשמעות היום ובחשיבותו.

איתן גינזבורג: בפני נשיאות הכנסת הוגשו משהו כמו 24 בקשות דחופות על סדר-היום.

איתן גינזבורג: ואם תקראו את ההצעות שהוגשו – כל אחת מהן דחופה יותר מהשנייה.

איתן גינזבורג: כל אחת מהן מבטאת בצורה הכי כנה דברים בוערים שעל סדר היום שחברי הכנסת ביקשו להעלות כנושא שבאמת בוער בהם והם רוצים להביע אותו, ולהביע את הנושאים הללו.

שלמה קרעי: אף אחד לא הגיש ערעור על זה שדחו אותו.

שלמה קרעי: יש כאן בקשה אחת נוספות שהגישה ערעור.

איתן גינזבורג: גם אף אחד לא הפריע לך....

איתן גינזבורג: העניין הוא שאני יודע שכל מה שאני אגיד, או יש שדברים שאני אומר שלא ימצאו חן בעיניך או בעיני אדם אחר.

איתן גינזבורג: אבל את הכבוד, באמת, בלי הפרעה, זה כבוד מינימלי שאני מבקש אותו.

איתן גינזבורג: אף אחד לא חולק על החשיבות.

איתן גינזבורג: אבל לצד זה הי עוד 23, 24 נושאים שהנשיאות דנה בהם, ועסקה בהם שהם חשובים לא פחות לאנשים, כל אחד מהמקום שבו הוא מגיע.

איתן גינזבורג: מישהו אמר שאולי לא היו שם אנשים יראי שמים, אז דווקא היו.

אורית סטרוק: חס ושלום.

אורית סטרוק: לא אמרנו כזה דבר בכלל.

מאיר פרוש: לא אמרתי.

מאיר פרוש: אמרתי שאולי לא היו בתוך ההווי של תשעת הימים.

מאיר פרוש: אתה יודע שאנחנו לא אוכלים בשר בתשעת הימים?

איתן גינזבורג: סגן היושב-ראש מרגי, שנכח שם למשל, או סגן היושב-ראש ביטן – נכחו.

איתן גינזבורג: רוצה לדבר על עצמי, לא רוצה לדבר על מנסור עבאס, אבל עליהם אף אחד לא חולק.

אוריאל בוסו: גם עליך לא חולקים, איתן.

אורית סטרוק: איתן, לא בשביל להפריע לך, רק בשביל לדייק.

אורית סטרוק: אנחנו לא מתלוננים.

אורית סטרוק: אנחנו רק מבקשים שיהיה נושא נוסף זה הכול.

ניר אורבך: הכול בסדר.

ניר אורבך: בוא ניתן לאיתן לסיים את דבריו, לאחר מכן, כל אחד יגיד מה שהוא רוצה.

איתן גינזבורג: אנחנו מבינים את החשיבות של האירוע הזה, חשיבות של היום הזה.

איתן גינזבורג: אבל הנשיאות דווקא בתקופה הזאת שבה סדר יומה של הכנסת מאוד עמוס, וראיתם באיזה שעות אנשים נואמים, ומתי הם יוצאים מהמשכן הזה, ומה סדר יומה של הכנסת.

שלמה קרעי: אני מוריד עשר דקות מההסתייגויות שלי לחוק הקרוב.

שלמה קרעי: סגרנו.

ניר אורבך: 10 דקות זה כלום.

שלמה קרעי: חצי שעה.

אורית סטרוק: משום כבודה של ירושלים...

איתן גינזבורג: מכיוון שסדר יומה של הכנסת עמוס, אז הנשיאות בסוף עושה איזה מין איזונים כאלה, והיא צריכה לדון מבין כל ההצעות הרבות של חברי הכנסת שהוגשו, אלו נושאים שהם באמת דחופים, בעלי דחיפות מיוחדת, זו מהותה של הצעה דחופה לסדר-היום.

איתן גינזבורג: תפתחו את סעיף התקנון הרלבנטי, וכתוב שם במפורש – "נושא בעל דחיפות מיוחדת".

איתן גינזבורג: ולכן, במגוון של הנושאים שהועלו על סדר יומה של הכנסת, בהינתן כל הנושאים שעוד מצפים לנו בסדר היום העמוס ממילא שנקבע השבוע בכנסת, לאור העובדה ששבוע הבא, זה שבוע שבו אי-אפשר להעלות נושאים שהם קונטרוברסליים, מכיוון שזהו יום שמתחשבים בחברי הכנסת הדרוזים והמוסלמים.

שלמה קרעי: זו ממשלה שמתחשבת רק בדרוזים ובמוסלמים, אבל בבעיות של יהודים אתם לא מתחשבים...

איתן גינזבורג: אז נשיאות הכנסת שמונה ברובה הגדול יהודים, החליטה לבחור בנושאים אחרים שהם דחופים לדון בהם בסדר יומה של הכנסת, זה לא מעלה ולא מוריד, משום דחיפות ומשום נושא אחר שהוא קרוב לליבו של חבר כנסת אחר שהגיש הצעות.

איתן גינזבורג: ולכן, נשיאות הכנסת באיזונים הללו שבין סדר-יום עמוס מאוד שאנחנו חווים השבוע, לאור העובדה שבשבוע הבא זה שבוע שאי-אפשר להביא הרבה נושאים על סדר-היום, ולאור הכמות הגדולה מאוד של הצעות לסדר-היום שהוגשו לנשיאות, בסוף הייתה צריכה להיעשות בחירה.

איתן גינזבורג: וגם פה, בנושאים שקיבלו תמיכה מאוד רחבה, נכון שפה תמכו שלושה, אבל היו נושאים שתמכו חמישה חברי כנסת וכו', תנו קדימות, אני לא אומר שיש דברים אחרים.

איתן גינזבורג: אבל בהקשר הזה אני מבקש מחברי הכנסת להתחשב בשיקול הדעת של נשיאות הכנסת, בעובדה שאנחנו צריכים לבחור עד חמישה נושאים.

איתן גינזבורג: אגב, מבלי להתייחס לנושאים הקונקרטיים, אני הצעתי שיהיו פחות נושאים על סדר יומה של הכנסת מבחינת הצעות דחופות לסדר-היום בגלל העומס הרב.

איתן גינזבורג: דעתי, אגב, לא התקבלה.

איתן גינזבורג: הייתי בדעת מיעוט, בסוף בחרו חמישה, בגלל הרצון לתת לחברי הכנסת ביטוי.

איתן גינזבורג: אבל בסוף, מתוך 24, בחרו חמישה נושאים, נושאים בהולים ודחופים שעל סדר יומה של המדינה והכנסת.

איתן גינזבורג: לכן אני מבקש מחברי הכנסת בהקשר הזה, הם יכולים כל אחד לציין את הנושא החשוב הזה בדקות הרבות שנתונות לכל אחד לדבר, כולם יודעים שלא כולם מדברים בדיוק על הנושא של חדלות פירעון, או משק החלב, או פקודת התעבורה.

איתן גינזבורג: יש מספיק הזדמנויות גם היום בנאומים בני דקה לדון ולדבר עליהם או להעלות אותם, אפשר גם בשבוע הבא, יש גם נאומים בני דקה ביום שלישי, ולציין את האירוע הזה.

איתן גינזבורג: אני מבקש בהקשר הזה, שוועדת הכנסת תקבל את עמדת נשיאות הכנסת, תכבד אותה, ולא תפרוץ את מסגרת חמישה נושאים.

אוריאל בוסו: סמכות הוועדה זה להוסיף נושא או להחליף?

קריאות: להוסיף.

אורית סטרוק: אנחנו לא נגד ההחלטה שלך, אנחנו מבקשים להוסיף.

אורי מקלב: "נער הייתי וגם זקנתי", בכל אופן אני מהוותיקים בבית, לא בוותק שיש לרב פרוש.

אורי מקלב: .. הייתי גם סגן יושב-ראש הכנסת כמה שנים, ואני זוכר שכמעט שלא היה שבוע שלא דנו.

אורי מקלב: היו מעלים הרבה בקשות לוועדת הכנסת - לרוב הוועדה הייתה מאשרת.

אורי מקלב: היו תקופות – וזה דווקא ציון לטובה של הכנסת, חברי הכנסת חדורי מוטיבציה מערערים לוועדת הכנסת, היו שנים שבאמת כמעט ולא היו - - - .

אורי מקלב: זה מראה לפעמים - בסדר, קיבלתי, יכול להיות שהוא חושב שבשבוע הבא זה יהיה.

אורי מקלב: כשאתה אומר רק חמישה נושאים, נשיאות הכנסת לוקחת בחשבון שיילקח בגלל שקבעו חמישה נושאים, ויכול להיות שיהיה עוד נושא שיגיע דרך הוועדה.

אורי מקלב: יש נושאים ערכיים ונושאים אחרים, צריך לדעת לא להשוות בין כל נושא לנושא.

אורי מקלב: אבל הכנסת והנשיאות קיבלו חמישה נושאים, זה מה שהם קיבלו.

אורי מקלב: הם לא קיבלו מה לא.

אורי מקלב: ההחלטות של נשיאות הכנסת מראות בעיקר איזה חמישה נושאים בחרנו.

אורי מקלב: כאשר היום מישהו מעלה את זה כאן, ואתה דוחה את הדברים, וככל שמתקרבים ימים של תשעה באב, שאנחנו כבר עם הזקן, ואיך שאנחנו נראים.

אורי מקלב: לא אוכלים בשר – ממש, זה כבר יומיים, שלושה לפני תשעה באב.

אורי מקלב: ואתה היום בא לעיני כל ישראל, ואתה אומר לא, נדחה את זה, זה מקבל משמעות שוועדת הכנסת דוחה נושא שנמצא בקונצנזוס של הרבה מעם ישראל בזה שזו פגיעה, זה לא רק מימד של דחייה.

שלמה קרעי: פה הגישו ערעור, אז מה הבעיה?

שלמה קרעי: מה זה פה פרינציפ?

שלמה קרעי: איתן פה אומר פרינציפ – למה?

אורי מקלב: בהשוואה לנאומים בני דקה, שאנחנו יודעים שיש משמעות לכותרת, שיש לנו הצעה לסדר-היום בנושא הזה, זה שני דברים נפרדים.

אורי מקלב: נאומים בני דקה, יש לו את המסגרת שלו.

אורי מקלב: כאן בנושא שעולה לסדר-היום במימד העקרוני והערכי.

איתן גינזבורג: מדובר בבקשה להצעה לסדר-היום בנושא של מועד שכמובן חוזר כל שנה באותו יום, באותו הקשר.

איתן גינזבורג: אני לא אומר שהוא לא חשוב.

איתן גינזבורג: אני חושב שבהקשר הזה לראות אותו כהצעה דחופה לסדר-היום, לעומת נניח נושאים אחרים שנדחו, נכון, לא הגישו ערעור, הכול בסדר.

איתן גינזבורג: אבל בסוף הנשיאות צריכה לעשות את האיזונים האלו.

איתן גינזבורג: ומכיוון שמדובר באירוע ובתענית שחוזרת כל שנה, והוא ציון של מועד - - -

שלמה קרעי: תקשיב לעצמך – זו תענית שחוזרת כל שנה, יש לה סיבה למה היא חוזרת כל שנה.

ניר אורבך: בעזרת השם, זאת תהיה הפעם האחרונה.

שלמה קרעי: תגיד, איתן, יהיה פעם שיגישו כאן ערעור, והנשיאות תגיד – אנחנו מסכימים?

שלמה קרעי: הרי זה ברור, זה גנרי.

אורי מקלב: נפוליון, בזמן המלחמה כשהייתה חשכה ואפלה, הוא הסתובב בלילה, וראה ניצוץ של אור באיזה מקום, באיזה מרתף.

אורי מקלב: הוא התקרב למקום, וראה אנשים יושבים על הרצפה ובוכים, ובוכים.

אורי מקלב: הוא נכנס פנימה ושאל מה קרה?

אורי מקלב: מה קרה שאתם בוכים?

אורי מקלב: אמרו – אנחנו מתאבלים על החורבן של הבית.

אורי מקלב: אמרו – מה זה הבית?

אורי מקלב: מתי זה קרה?

אורי מקלב: אוי, לפני אלפיים שנה.

אורי מקלב: אני אקצר, ואז הוא אמר – עם שיש לו עבר, יש לו עתיד.

אורי מקלב: מי שאין לו עבר – אין לו עתיד.

אורי מקלב: אנחנו מדברים דווקא על הדבר הזה, עם שבוכה.

אורי מקלב: היום קיבלת את המשמרת שלך, אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש לזה משמעות גם בתפקידך להחלטה של הוועדה הזו.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר שאני קצת לא מבין למה יש פה עניין בכלל של קואליציה, אופוזיציה.

שמחה רוטמן: בעיניי, זה דיי אירוע משונה.

שמחה רוטמן: אבל אני מגיע לפה מכנס שמתקיים שתי קומות למטה בעניין שער המוגרבים ועלייה להר הבית, שאירגן חבר הכנסת איתמר בן גביר, יחד עם שדולת הר הבית.

איתן גינזבורג: גם על זה הגישו הצעה דחופה לסדר-היום.

שמחה רוטמן: נכון.

שמחה רוטמן: ראית שלא הגשתי ערעור, כי יש כלים אחרים לעשות את זה וזה מתקיים וזה משודר והכול בסדר.

שמחה רוטמן: הייתי שמח שהיה מתקיים על זה דיון על המוגרבים.

שמחה רוטמן: אני חושב שזה דחוף, ואני חושב שזה חשוב, זה נדחה.

שמחה רוטמן: ניסיתי למצוא דרך אחרת לעורר את דעת הקהל.

שמחה רוטמן: אבל כמו שאמרה חברתי, חברת הכנסת אורית סטרוק, להבעה של משהו במליאה, יש חשיבות וערך שחורג מהשאלה האם הנושא בכלל יגיע, וגם את הנושא של גשר המוגרבים אני מקדם גם מול השרים הרלבנטיים, גם בשאילתות, יש המון דרכים אחרות.

שמחה רוטמן: ציון במליאה זה משהו שנעשה.

שמחה רוטמן: היום הכנסת תציין את יום ז'בוטינסקי.

שמחה רוטמן: הכנסת מציינת ימים ממגוון ובצורות שונות.

שמחה רוטמן: אתה יודע מה, יכול להיות שאם הייתי יושב ומתכנן את סדר-היום של הכנסת, מלכתחילה לא הייתי בטוח – בואו נציין את תשעה באב במליאת הכנסת, ולו רק בגלל המנהג היהודי העתיק, שאומר לא שומרים קינות משנה לשנה.

שמחה רוטמן: אני לא רוצה שבכנסת ישראל, בעזרת השם, כמו שאמרתי, תשעה באב לא יום שיצוין לנצח.

איתן גינזבורג: או יהפוך כיום חג.

שמחה רוטמן: או יהפוך ליום חג, אבל ודאי לא יצוין כיום אבל לנצח.

שמחה רוטמן: ולכן, אני בטח לא הייתי רוצה לציין אותו בלוח השנה הקבוע של הכנסת בטח כהוראת קבע.

שמחה רוטמן: איתרע המזל, וכנראה ביום ראשון הקרוב יהיה תשעה באב, ונציין אותו כולנו כיום אבל.

שמחה רוטמן: זה לא יחזור על עצמו, בשבוע, שבועיים, חודש הקרובים, בעזרת השם, גם לא בשנה הקרובה, אולי בכלל.

שמחה רוטמן: אין בדבר הזה משום ערעור על שיקול הדעת שלכם.

שמחה רוטמן: אני בטוח שנושאים אחרים שאישרתם הם דחופים.

שמחה רוטמן: אם היו מוגשים לפה עכשיו לוועדת הכנסת 20 ומשהו ערעורים – היינו צריכים לחשוב.

צבי האוזר: מה היקף הזמן המוקצה לדיון כזה?

שמחה רוטמן: 10 דקות.

אורית סטרוק: 10 דקות.

אורית סטרוק: בואו.

אורית סטרוק: תעשו את החושבים מחדש.

אורית סטרוק: אני מבקשת, אני יודעת כמה נושא המורשת חשוב לך.

אורית סטרוק: אנחנו צריכים להיות מאוחדים בעניין הזה.

אורית סטרוק: 10 דקות.

שמחה רוטמן: היום בלילה, למרות שהלו"ז היה מתוכנן להסתיים, המליאה הייתה אמורה להימשך הרבה, הגיעו להסכמה, קיצצו משהו מהדרך והגיעו להסכמה.

שמחה רוטמן: זה לא אירוע מכונן.

שמחה רוטמן: באמת, איתן, אדוני סגן היושב-ראש, זו לא אמירה ששקלתם שיקול דעת לא טוב ולא נכון, ולא כלום.

שמחה רוטמן: עשיתם את מלאכתכם, לא צריך לקחת את זה למקום הזה, זה בוודאי ובוודאי לא צריך להיות קואליציה, אופוזיציה.

שמחה רוטמן: לא יקרה אסון בכלל אם הדבר הזה יתווסף לסדר-היום.

שמחה רוטמן: אם בכנסת הקודמת היה איזה נוהג של כיפוף ידיים, ואם דווקא אנחנו אמרנו, because I sad so אנחנו נעשה הפוך – בוא נשבור את הנוהג הזה בייחוד לרגל תשעה באב.

ניר אורבך: תודה רבה.

אורית סטרוק: אני מבקשת.

אורית סטרוק: אני מסתכלת פה סביב השולחן, אני מתקשה לחשוב על מישהו שיכול להתנגד לבקשה הזו.

אורית סטרוק: אני חושבת שזה מכבד את הבית הזה.

אורית סטרוק: זה מכבד אותנו כנציגי העם היהודי ששב לציון.

אורית סטרוק: זה מכבד אותנו, וזה מביש אותנו שמגייסים פה קואליציה כדי להצביע נגד זה.

אורית סטרוק: זה מבייש אותנו.

אורית סטרוק: באמת, אם תוכל לעשות הפסקה, תעשה רגע התייעצות עם צביקה האוזר, עם גלעד קריב.

ניר אורבך: אני אומר שני משפטים ונעבור להצבעה, כי כבר עשינו התייעצויות.

גלעד קריב: אין פה שום קשר לנושא.

שמחה רוטמן: אתה טוען שיושב-ראש הוועדה הגיש כלי פרלמנטרי - - - לכנסת.

ניר אורבך: אותי לא צריך לשכנע בחשיבות הדבר הזה.

ניר אורבך: אני עצמי הצטרפתי לבקשה.

ניר אורבך: יש פה שני דברים שבעיניי הם קצת אחרים.

ניר אורבך: לא צריך כל דבר אם מתקבל או לא מתקבל, לעשות ממנו כאילו זה הסיפור שעליו יקום וייפול תשעה באב.

ניר אורבך: בואו.

אורית סטרוק: אם תהיה הסכמה - זו תהיה פריצת דרך אמיתית.

ניר אורבך: אני אומר לצערי, וזה קצת ספיחים על מה שדיברנו אתמול.

ניר אורבך: אני מקווה מאוד ברגע שהלהבות יונמכו, והעימות טיפה יישכח, אז אפשר להגיע להסכמות בוודאי על דברים כאלה.

אורית סטרוק: אנחנו לא מקווים שהלהבות יונמכו - אנחנו צריכים לעשות את זה במו ידינו.

ניר אורבך: אני מסכים איתך.

ניר אורבך: כרגע, לצערי, עדיין כל הצבעה שעולה פה היא הצבעה – קואליציה, אופוזיציה, נטו בלי קשר למהות.

ניר אורבך: ומאחר וכך - - - אני אומר שוב, אנחנו עדיין לא מגיעים להסכמות, לצערי, גם לא בנושא.

ניר אורבך: יש משמעת אופוזיציות ומשמעת קואליציונית.

אורית סטרוק: תתייעץ רגע, אני מבקשת ממך.

אורי מקלב: תקבלו החלטה שלא, זה בסדר, זה מתאים לכם.

ניר אורבך: התייעצות 5 דקות.

ניר אורבך: אנחנו מחדשים את הישיבה.

ניר אורבך: אני מבקש מסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת איתן גינזבורג, להגיש הצעה.

איתן גינזבורג: בזמן ההפסקה שוחחתי עם יושב-ראש הכנסת, ביחס לעמדת הנשיאות.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הכנסת עומד על הטעמים שהיו לנשיאות ביחס להחלטת הנשיאות לאישור הצעות לסדר-היום, בכל הנוגע לדחיפות המיוחדת שניתנו לנושאים השונים שהוחלט עליהם והדחייה של האחרים.

איתן גינזבורג: יחד עם זאת, מתוך רצון טוב, אנחנו נציע לוועדת הכנסת לאשר הפעם את קבלת הערעור, ולראות בנושא הזה כנושא שישי נוסף לסדר-היום מבלי לראות את זה כמשהו שהנשיאות מתחילה עכשיו לפתוח את כל מוסד הצעות דחופות לסדר-היום למקום שבו כל שבוע נתחיל לקבל ערעורים, אבל ממקום של גם רצון טוב וגם תחושה נעימה – אז אנחנו מציעים לקבל את הצעת הערעור.

אורית סטרוק: כל הכבוד.

צבי האוזר: ברשותכם, אני רוצה רק להוסיף דבר אחד.

צבי האוזר: אני פונה לאופוזיציה בקטע של רצון טוב, לא בהתניה, אחרי מה ששמעתם בהחלטת היושב-ראש בעצה אחת, ואני מברך על כך.

צבי האוזר: בצורה וולונטרית, תתנו דעתכם לסדר-היום העמוס של הכנסת הזאת, ובהקשר זה תואילו בטובכם לקצר.

צבי האוזר: זה לא מותנה.

צבי האוזר: אני לא חושב שעל תשעה באב לא צריך לעשות עיסקה.

צבי האוזר: בסופו של דבר כל אחד אנשי המילה ואנשי דעת ואנשי הבנה, תפעלו על-פי שיקול דעתכם.

אורית סטרוק: אני מאוד מתרגשת מההחלטה.

אורית סטרוק: אני חושבת שאבותינו, וגם אימותינו בכל הדורות גאים בנו ברגע הזה.

אוריאל בוסו: אני רוצה למסור ליושב-ראש הכנסת, להעביר בשמנו.

אוריאל בוסו: ולצביקה שלקח על עצמו להציג יוזמה.

אוריאל בוסו: ואיתן ויושב-ראש הוועדה, אז תודה רבה.

שלמה קרעי: תודה גם לצביקה.

שלמה קרעי: אני לא יודע אם גם אתה היית גם הרוח החיה מאחורה.

קריאות: כולם.

ניר אורבך: אנחנו נצביע.

ניר אורבך: אני מבקש שהרוח הטובה הזאת שעכשיו הקואליציה הפגינה, תקבל גם פידבק חיובי מכיוון האופוזיציה.

איתן גינזבורג: וגם להבדיל, להתחשב שאם וכאשר יהיו בקשות שנוגעות - - - אני מזכיר שיש פה נציגים בכנסת יותר מדת אחת.

איתן גינזבורג: יש פה גם נוצרים וגם מוסלמים כאן בכנסת.

איתן גינזבורג: ולא מן הנמנע שלאור הבקשה הזאת, תבוא גם בקשה דחופה לסדר היום אחרת, לציין מועד כזה או אחר מטעם דת אחרת, והדבר הזה צריך להיאמר.

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, אנחנו עוברים להצבעה.

ניר אורבך: אנחנו מצביעים הצעה אחת על שני הערעורים.

ניר אורבך: אם הערעור מתקבל – הוא מתקבל על שניהם.

ניר אורבך: מי שמערער לא יכול להצביע.

ארבל אסטרחן: אפשר למלא את מקומו.

ניר אורבך: מי בעד הערעור של חברת הכנסת סטרוק וחבר הכנסת פרוש, ירים את ידו?

ניר אורבך: בעד – 10

ניר אורבך: פה אחד.

שמחה רוטמן: ההצבעה התקבלה פה אחד.

שמחה רוטמן: ישיבה מס' 1 של ועדת הכנסת, ההצבעה הראשונה של ועדת הכנסת, עבר בהסכמה.

שלמה קרעי: כחלק מהאווירה הטובה, אני מושך את טענות הנושא החדש שלי להיום.

שלמה קרעי: מה שהגשתי אני מושך על חוק יסוד: הממשלה.

ניר אורבך: נעבור לנושא הבא: "פניית הצעת חוק הדיינים".

ניר אורבך: בבקשה, חבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: ברוח הטובה שהייתה פה קודם, אני עדיין רוצה לציין לשבח את השינוי שנעשה בחוק.

שמחה רוטמן: כלומר, אני שמח שחוק הדיינים לא נשאר כפי שהוא היה.

שמחה רוטמן: במידה מסוימת אני שמח גם על הנושא החדש בהקשר הזה, כי ההצעה הראשונית הייתה הצעה לא טובה, והייתה הצעה שפוגעת באופן מאוד קיצוני ביכולת הכנסת לבחור את נציגיה.

שמחה רוטמן: ככזאת, אני מאוד שמח שנעשה השינוי.

שמחה רוטמן: יש פה אירוע שהתרחש אתמול בלילה, שאם זה היה נשאר בזה, אני חייב לומר, למרות שעל פניו גם טענת נושא חדש הייתה נשארת, כי באמת עשו פה "פריש מיש", אבל טוב ויפה שמהדיונים בוועדה יוצא "פריש מיש" – זה טוב וזה לגיטימי.

שמחה רוטמן: יש פה נושא אחד שהתווסף אתמול בלילה שהוא לא תוצאה ישירה של הדיונים בוועדה, אלא הוא התרחש ברובו מחוץ לשולחן הוועדה, אני מתכוון לקביעת הוראת המעבר.

שמחה רוטמן: אבל מאחר וזה הכול נושא חדש, אז אני אומר על הכול.

שמחה רוטמן: אני אומר לפחות לגבי אישית, אלמלא הוראת המעבר הזאת, לא הייתי מעלה את טענת נושא החדש שלי.

שמחה רוטמן: אגיד בקצרה.

שמחה רוטמן: הצעה ראשונית דיברה על כך שמטרתה לתקן, לשנות את נושא הייצוג ההולם שהיה בוועדה.

שמחה רוטמן: מאחר ועד היום היה שנציגי הממשלה ונציגי הכנסת, אחת מהן חייבת להיות אישה.

שמחה רוטמן: ומאחר והממשלה בחרה למנות שני גברים – השר מתן כהנא, ואת השר זאב אלקין, אז התוצאה הייתה שלנו לא נשאר בכנסת.

שמחה רוטמן: זו הייתה הצעה מקורית שנועדה לתקן את עניין הייצוג ההולם.

שמחה רוטמן: בעקבות ההערות, ולא משנה, כמו שאמרתי, על כך אני מברך, שינו את זה ואמרו – אנחנו נרחיב את היריעה מכיוון אחר.

שמחה רוטמן: לא נפגע ביכולת של הכנסת לבחור את נציגיה.

שמחה רוטמן: לא נפגע בייצוג ההולם של הכנסת של הגברים הפעם, והוסיפו נציג לממשלה ועוד טוענת רבנית כדי להרחיב את הייצוג הנשי ממקום אחר.

שמחה רוטמן: כל זמן שזה היה נשאר בגדרי הדבר הזה, בעיניי, זה אפילו עדיין לא נושא חדש, כי אנחנו עדיין עוסקים בשאלת הייצוג הנשי, ואנחנו עדיין עוסקים בשאלה איך מתקנים את שאלת הייצוג הנשי.

שמחה רוטמן: כלומר, מה הגדרת הנושא של החוק שהגיע לכנסת ולממשלה, הייצוג ההולם בוועדה לגברים ולנשים, וכיצד מטפלים בזה לאור ההסכמים הקואליציוניים והשינויים שהתרחשו, בלי כרגע למתוח עליהם ביקורת לגופם – את זה כבר עשיתי מספיק בוועדה, ועוד מן הסתם נעשה במליאה.

שמחה רוטמן: מה שהתרחש פה בהוראת המעבר, בעיניי זה כבר חורג לגמרי מהסיפור הזה.

שמחה רוטמן: בהוראת המעבר מתייחסים לשני דברים – גם למועד המינוי, לא שאלה עכשיו של הייצוג ההולם, אלא השאלה האם הגורמים המקצועיים בוועדה – נציג לשכת עורכי הדין, יש לו הוראה של שלוש שנים, הוא תלוי בשאלת מינוי הממשלה.

שמחה רוטמן: טוענת רבנית ממונה, מקבלת כתב מינוי היא לא תלוי בכהונת הממשלה.

שמחה רוטמן: הפכו בעצם את הטוענת הרבנית שהייתה לסוג של משרת אמון של הממשלה, משהו שמשנה לגמרי, לא, זה לא קשור בכלל לשאלת ייצוג הולם, זה לא קשור לשום דבר.

שמחה רוטמן: זה קשור לזה שהפך את הטוענת הרבנית למינוי ממשלתי במקום למינוי מקצועי.

שמחה רוטמן: לא נתקררה דעתם – שוב, אני לא יודע מי זה, ואני יודע שיש עם זה הרבה בעיות משפטיות כי זה חלקה פרסונלית, באו ולקחו את הטוענת הרבנית שכבר נמצאת בתוך המערכת שהיא קיבלה אך לאחרונה באוקטובר 20', כתב מינוי, למינוי זכרוני, לארבע שנים, ואמרו לה – אנחנו עכשיו מפסיקים לך את הכהונה מהיום למחר, ואז הם עשו את זה בעוד שנה, או משהו כזה.

שמחה רוטמן: זאת אומרת, ניסיתי לברר את שמה, אני חייב לומר, אולי יש פה מישהו שיודע, כדי להגיש מהר הסתייגות חדשה לשינוי שם החוק שנקרא לחוק הזה על שמה.

שמחה רוטמן: חוק פרסונלי על ראש של אישה אחת, שכנראה מפריעה למישהו במערכת, רטרו-אקטיבי, משנה את המינוי שלה, מבטל את המינוי שלה – יש פה את כל הפגמים שיכולים להיות בחקיקה ונושא חדש.

שמחה רוטמן: ונושא חדש מהותי, כי לקחת מישהי שמונתה כמינוי מקצועי, הפכת אותה למינוי פוליטי וקצבת לה את הכהונה.

שמחה רוטמן: אם זה לא הגדרת נושא חדש, ולזה לא הוגשו התייחסויות בשלב התזכיר הממשלתי, ולזה לא דנו על זה בכלל בשלב הקריאה הראשונה, כל מטרת נושא חדש הוא לבוא ולהגיד – אנחנו לא עוקפים את מוסד הקריאה הראשונה.

שמחה רוטמן: כשמדובר בהצעת חוק ממשלתית, גם יש תהליכי העבודה בתוך הממשלה.

שמחה רוטמן: הייתי מאוד רוצה לדעת על הדבר הזה, ואפילו לא היה לנו זמן לנהל דיון על הוראת המעבר הזאת בוועדה.

שמחה רוטמן: אפילו בוועדה לא דנו בשאלה מה עמדת הייעוץ הממשלתי לממשלה על חוק רטרו-אקטיבי פרסונלי על שם של בן אדם אחד, כי זה כבר הוכנס כולו – בין תגישו הסתייגויות, אתמול בלילה זה הוכנס.

שמחה רוטמן: אני לא יודע אם יש משהו שהוא יותר מקרה מובהק של נושא חדש מאשר דבר שכזה.

שמחה רוטמן: ולכן, אני מעלה את נושא חדש.

שמחה רוטמן: כמובן שאני מאוד בעד שהכנסת תוכל לדון ולנהל דיון יסודי.

שמחה רוטמן: אני לא רוצה משפטיזציה של התהליך.

שמחה רוטמן: ואני לא רוצה פסילת חוק, גם אם החוק יעבור, שלא יגידו שני רוצה שבג"צ יבטל אותו כי הוא רטרו-אקטיבי פרסונלי, למרות שכבר בית המשפט אמר את הזה הדבר, ויש פה פגיעה אמיתית.

שמחה רוטמן: יש פה פגיעה בכבוד האדם של אישה ספציפית.

שמחה רוטמן: כנסת ישראל התכנסה והכניסה פה הוראה על אדם פלוני אלמוני לך הביתה – למה?

שמחה רוטמן: ככה, כי המחוקק החליט לפטר אותך בין לילה, ובלי קריאה ראשונה ובלי הליך ממשלתי.

שמחה רוטמן: אם זה לא נושא חדש, אני באמת לא יודע מה זה נושא חדש.

שמחה רוטמן: אני אומר שוב, אני מברך מאוד את הממשלה על התיקון שהיא עשתה, אלמלא הוראת המעבר הזאת שנכנסה אתמול בלילה, לא הייתי מעלה את טענת נושא חדש.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת אורי מקלב.

ניר אורבך: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כפי שנאמר פה, אנחנו עסוקים בהצעת חוק הדיינים שלדעתנו זה חוק פרסונלי, חוק ממשלתי שבכלל לא היה צריך להיות לידו.

אורי מקלב: אבל חוק חדש.

אורי מקלב: אני לא אתמקד בוועדה בנושא הזה, רק בטענה שלא נושא חדש, אלא זה חוק חדש.

אורי מקלב: הכנסת קיבלה בהצעת חוק ממשלתית, הצעת חוק ממוקדת, דיברה על שינוי בין הממשלה לכנסת בבחירת הנציגות שלה לוועדת הבחירות לדיינים.

אורי מקלב: בשונה שהיה, כפי שנקבע בחקיקה, כל גוף כזה – ממשלה וכנסת בוחרת גבר אחד ואישה אחת.

אורי מקלב: אומרים לא, הממשלה תבחר שני גברים, והכנסת תבחר רק שתי נשים.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת היא לא הייתה חוקתית לדעת משפטנים, וגם כנראה משפטנים של הכנסת, הייעוץ המשפטי של הכנסת לא נתן לזה גיבוי מלא.

אורי מקלב: לאור זאת, באו לא עם תיקון.

אורי מקלב: לא באו עם תיקון לחוק, באו עם חוק חדש.

אורי מקלב: חוק חדש שבכלל לא מוזכר בחוק הזה מלה אחת מהחוק הקודם.

אורי מקלב: 18 מילים, זה מה שהיה בחוק הקודם.

אורי מקלב: אף אחת מהמילה לא נמצאת בחוק החדש.

אורי מקלב: קיבלנו חוק עם עשרות שורות, עם כמה וכמה סעיפים – תיקון סעיף 6, ותיקון סעיף 7, והוראות מעבר, הסדרה שלמה של בחירה של יועצת משפטית של טוענת רבנית לוועדה לבחירת דיינים.

אורי מקלב: אין שום הסדר בכלל.

אורי מקלב: אין שום אזכור להסדר שרצו, אלא הוסיפו הוספה לוועדה למינוי דיינים.

אורי מקלב: הוספה של עוד טוענת רבנית נוספת.

אורי מקלב: ההליך של הבחירה שלה, הכהונה שלה, ההסדרה של הכהונה שלה, תיקונים נלווים לכך – אני התרגלתי הרבה לטענות נושא חדש.

אורי מקלב: לא נתקלתי אני בנושא חדש כל כך מהותי.

אורי מקלב: אני רק מצטט בקצרה את תקנון הכנסת שגם הוא דבר נדיר, שמביאים לו הוראת שוליים, פסיקת בג"צ.

אורי מקלב: ודווקא בנושא הזה, בנושא חדש הביאו.

אורי מקלב: סעיף ב' – מה זה נקרא סמכות של ועדה שאינה בלתי מוגבלת, של ועדה שדנה בחוקים.

אורי מקלב: "נקבע לה סייג המונע מן הוועדה לחרוג מן הנושא של הצעת החוק.

אורי מקלב: תכליתו של סייג זה למנוע הגנבה של הוראות והסדרים אשר לא יכללו בהצעת החוק, ולא נתקבלו בקריאה ראשונה בכנסת, ובשל כך לא נתקיים לגביהן דיון ציבורי פתוח בכנסת כמו מחוץ לה".

אורי מקלב: הפירוש הוא שאני אקח את כל הדוברים, והיו אולי 40 דוברים בכנסת הצעה ראשונה, אף אחד לא הזכיר ולא ידע, ולא התייחס לתוספת נשים לחוק החדש, אף אחד לא התייחס, הוא לא ידע מזה.

אורי מקלב: כל מה שהוא התייחס לנושאים אחרים כמוני, זה בעצם כבר לא החוק הזה.

אורי מקלב: אני הייתי צריך לנמק נימוקים חדשים בהתייחסות.

אורי מקלב: אני לא רואה את זה כמו חבר הכנסת רוטמן, שזו הצעת חוק טובה ולא טובה.

אורי מקלב: היא נשארת הצעת חוק פרסונלית, משנה סדרי בראשית.

אורי מקלב: היא בנויה כדי לתת מענה לוויכוחים בתוך הקואליציה.

אורי מקלב: סעיף ג' מתקנון הכנסת.

אורי מקלב: סעיף ג' מחלק בין הצעת חוק נרחבת וגדולה ששם הם עושים שינוי, שזה עדיין אולי לא יקרה, להצעת חוק אשר מובא בחוק שלם, אשר חובק הסדרים – "כי הרי הצעת החוק אשר מוצע בה לתקן הוראה אחת העוסקת בנושא נקודתי, ברור כי היקפו של הנושא במקרה הראשון הוא רחב, בהרבה מן הנושא במקרה השני".

אורי מקלב: כך שוודאי וודאי אפילו הוועדה תתייחס להצעת חוק שהיא בכלל מחקה ואין לה את כל הצעת החוק הקודמת, אין מילה אחת ממנה.

אורי מקלב: היא הצעת חוק הסדר חדש.

אורי מקלב: חוץ מהכותרת שמדובר בנושא דיינים, ואיך אנחנו פרסונלית מתגברים על חוקים קיימים או לא, חוץ מהתוכן, אין בזה שום דבר.

אורי מקלב: ולכן, אני גם שואל ליועצת המשפטית, האם היה תקדים להצעת חוק חדשה שלא היה בה אפילו אות אחת מהצעת החוק הקודמת.

אורי מקלב: והאם לא דינה של הצעת החוק הזו לדון מההתחלה שתואיל הממשלה להציג את זה.

אורי מקלב: ידעו מזה, הכנסת תתייחס לזה, תקבל את ההיבט הציבורי הנכון.

אורי מקלב: דיון ציבורי פתוח היה על זה כאשר זה הגיע בשעה עשר בלילה.

אורי מקלב: ודאי וודאי שכל ההכוונה הפרסונלית בנושא הטוענת הרבנית, ולבוא ולקצוב את כהונתה, בעצם, להפסיק את כהונתה, ולהדיח אותה מכהונתה על מה ומה – מה חטאה ומה פשעה?

אורי מקלב: הכול בגלל שיש אינטרסים פוליטיים ברצונות להשפיע ולמנות אנשים מטעם השר הזה או שר אחר, והדבר הזה לא הוגן.

אורי מקלב: גם אם יש תירוצים, ושמענו את כל התירוצים האלה שבעצם מדובר על הסדרה, ומכוח זה נתנו, מי שנבחרה לשלוש שנים, ואמרו לה, וקבעו לה, ולא עשתה שום דבר, ולא היה שום פגם, בימים האלה ודאי שנהגו כבוד זה בזה.

אורי מקלב: אנחנו נדונים על זה שלא נהגנו כבוד בזה - אנחנו פוגעים באנשים ללא סיבה רק בגלל צרכים פוליטיים.

ארבל אסטרחן: אני רוצה להתייחס בקצרה.

ארבל אסטרחן: בגלל שזו פעם ראשונה שוועדת הכנסת בכנסת הזו עוסקת בנושא חדש, אז כמו בנושאים אחרים, אני מנסה לתת איזשהו רקע לנושא.

ארבל אסטרחן: חבר הכנסת מקלב, עשה בשבילי את העבודה, שזה בסדר גמור...

מאיר פרוש: אם את מסכימה לדעתו זה בסדר.

ארבל אסטרחן: ועדות הכנסת, כמו שאתם יודעים, בוודאי חברי הכנסת הוותיקים, יש להם עבודה רבה בהכנסת הצעות חוק בין הקריאות השונות.

ארבל אסטרחן: פעמים רבות, ההצעה משנה את פניה בוודאי מבחינה צורנית, ויכול להיות שלא תישאר מילה אחת מנוסח קודם.

ארבל אסטרחן: ועדות יכולות לקחת הצעה שהיה בה איזשהו גרעין, לפתח אותה, להוסיף לה, להרחיב אותה, לעשות ממנה הסדר שלם.

ארבל אסטרחן: לתקן הסדרים שונים שמתחייבים מתוך התיקון שההצעה דנה בו.

ארבל אסטרחן: גם ההיקף שלה יכולה להיות הצעה שעברה בקריאה מסוימת בסעיף אחד, ולקריאה הבאה זה יעבור כבר כעשרה סעיפים, זה לא המבחן.

ארבל אסטרחן: מה שאומר התקנון, שהוועדה לא יכולה להכין לקריאה שנייה ושלישית הצעה שמוכנס בה משהו שנחשב נושא חדש לעומת הקריאה הראשונה.

ארבל אסטרחן: מה זה נושא חדש?

ארבל אסטרחן: הרבה פעמים זה עניין של מידה, והוא נבדק בכל מקרה לגופו.

ארבל אסטרחן: אבל הרעיון בגדול הוא שלא יכניסו הסדר שלא אושר בקריאה הראשונה, ישר לקריאה שנייה ושלישית, שלא יקפצו על קריאה.

מאיר פרוש: שלא יכניסו דבר שלא היה קודם?

ארבל אסטרחן: אם הוא לא היה קודם, הוא צריך לעבור קריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אי אפשר להכין לקריאה שנייה ושלישית מה שלא היה בקריאה הראשונה.

ארבל אסטרחן: זה לא אמור למנוע מהוועדה את האפשרות לעשות דיון רציני, והרבה פעמים להכניס שינויים במהלך הדיונים בין הקריאה הראשונה והשנייה.

ארבל אסטרחן: התקנון קובע בעניין הזה של הסדר חדש הסדר מאוד ייחודי, כי בדרך כלל כל הדיונים בהצעת החוק, הם בוועדה שבה ההצעה נדונה, ושם עולות כל הטענות על סבירות וחוקתיות ובעייתיות וכו'.

ארבל אסטרחן: בעניין של נושא חדש, קובע התקנון הוראה מיוחדת שברגע שאחד מחברי הכנסת, או שר, או סגן שר גם יכול לטעון טענה שעניין מסוים בהצעת החוק מהווה נושא חדש, הוועדה לא יכולה לסיים את הדיון בו, אלא צריכים לבוא לוועדת הכנסת, והיא זו שתכריע בשאלה האם מדובר בנושא חדש.

ארבל אסטרחן: ברגע שוועדת הכנסת מחליטה שעניין מסוים הוא נושא חדש, המשמעות היא שהוא לא יכול להיכנס לנוסח שהובא לקריאה שנייה ושלישית גם לא כהסתייגות.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אומרים לוועדה את העניין הזה את לא יכולה להכניס, מי שרוצה לחוקק את זה – שיתחיל הליכי חקיקה חדשים ונפרדים.

מאיר פרוש: ולפני שוועדת הכנסת דנה, ייעוץ משפטי יכול למנוע את ההצבעה בכלל?

מאיר פרוש: אם יש הצבעה קואליציה, אופוזיציה, והקואליציה תגיד שזה לא נושא חדש, לך יש say?

ארבל אסטרחן: בנושא חדש זה העניין היחיד שבו מגיע פה לוועדת הכנסת לא רק אני נמצאת, אלא תמיד מגיע היועץ המשפטי שמטפל בהצעת החוק מהוועדות השונות.

ארבל אסטרחן: הסיבה היא שההתייחסות שלנו היא ספציפית, לא נדרש פה מומחיות לנושא חדש, אלא מומחיות לחוק הזה.

ארבל אסטרחן: מה היה בקריאה הראשונה, האם ההסדרים המוצעים הם באמת נושא חדש, או רק איזשהו פיתוח של מה שעבר בקריאה ראשונה.

ארבל אסטרחן: לכן, נמצא פה גם אלעזר שטרן, מוועדת החוקה, שהתייחס ספציפית לחוק הזה, לא אני אתייחס.

ארבל אסטרחן: צריך לומר, נשמעו טענות ענייניות, כמובן אלעזר התייחס האם מבחינתנו זה נושא חדש או לא.

ארבל אסטרחן: עמדת הלשכה המשפטית נשמעת, אתם כמובן תחליטו כהבנתכם.

ארבל אסטרחן: היות וניתן פה איזושהי סקירה כללית, שבכנסות האחרונות הרבה פעמים נעשה שימוש בכלי הזה כאיזושהי דרך לעכב דיונים, תוקע את הדיון בוועדה.

ארבל אסטרחן: נשמעו פה טענות ענייניות, לכן אמרתי, צריך לדעת שזה כלי שעושים בו שימוש לפעמים גם הקואליציה וגם האופוזיציה.

ארבל אסטרחן: אם האופוזיציה רוצה לפעמים להפסיק דיון בוועדה, זה עושה עיכובים.

ארבל אסטרחן: לפעמים הקואליציה טוענת כלפי הצעות או הסתייגויות של חברי כנסת שהם נושא חדש, ואז אם ועדת הכנסת מחליטה שאותן הסתייגויות הן נושא חדש, הן לא ייכללו בהצעת החוק ולא יעלו למליאה.

אורית סטרוק: אני יודעת שזה לא נושא הדיון עכשיו.

אורית סטרוק: אבל הייתה פה איזושהי מכה סיטונאית של נושא חדש.

ארבל אסטרחן: זה בדיוק מה שאמרתי.

ארבל אסטרחן: עושים בזה שימוש לרעה בכלי הזה.

אורי מקלב: זה לא חדש שמשתמשים בנושא חדש ככלי אופוזיציה.

איתן גינזבורג: גם לא ראינו פיליבסטרים.

אורי מקלב: זה לא קשור לוועדה.

אורי מקלב: זה קשור עכשיו לכנסת - - - כשאת מדברת על הסדרה, אם יש הסדרה חדשה, והאם ההסדרה של בחירת טוענת רבנית עם כל מה שקשור בכך זה לא נקרא הסדרה - - -

ארבל אסטרחן: אני אבקש מאלעזר שהתייחס לזה.

אורי מקלב: אני רק להבין אם לא חודד, מה שגם הבג"צ אומר, תלוי אם החוק הוא רחב ויש בו הרבה סעיפים - - - כפי שאמרתי, ואף מילה לא נמצאת.

אורי מקלב: מעבר לזה, יש הבדל שהכנסת עצמה עושה את השינויים תוך כדי דיונים, שאומרת זה סוג של הסכמה.

אורי מקלב: כאן הביאו דבר חדש, זו לא תוצאה של דיון בתוך הוועדה, ואז מישהו אומר נושא חדש.

ניר אורבך: השאלות נשאלו, וארבל ענתה.

ניר אורבך: נעשה שימוש לרעה לפעמים בדבר הזה.

ניר אורבך: עו"ד אלעזר שטרן, היועמ"ש של ועדת חוקה, בוא ותיתן לנו את הרציונל של מה שנאמר.

אלעזר שטרן: אני אתחיל דווקא מהסוף, מהדברים שאמר חבר הכנסת מקלב.

אלעזר שטרן: זה נכון שלא נשארה אבן על אבן מהחוק המקורי, מצד אחד.

אלעזר שטרן: מצד שני, העובדה שיש פה הצעת חוק שהיא הרבה יותר רחבה בגודל שלה, לא צריכה להטעות.

אלעזר שטרן: בסופו של דבר, ההסדר העיקרי שבחוק הוא בסעיף 1, סעיף 1, תיקון סעיף 6.

אלעזר שטרן: כל הסעיפים האחרים הם תיקוני התאמה שנדרשים, כי לפעמים כשמשנים מספר מסויים, אז בסעיפים נוספים של החוק, צריכים לשנות מספרים נוספים בהתאמה.

אלעזר שטרן: ממילא חלק גדול מהתיקונים וההתנפחות של החוק לממדים יותר גדולים, זה פשוט תיקוני התאמה שנדרשים כתוצאה מהשינוי המספרי.

אלעזר שטרן: הוראות מעבר, זה דבר שהוא מאוד מקובל.

אלעזר שטרן: הוא לא נושא חדש להוסיף הוראת מעבר.

אלעזר שטרן: ברגע שיש הסדר חדש – בעיניי, אגב, היה חסר בקריאה המקורית.

אלעזר שטרן: ברגע שיוצרים הסדר חדש בחוק, ונוצר משטר משפטי חדש, צריכים לתת מענה למה קורה בפער הזמן במעבר שבין המשטרים המשפטיים השונים.

אלעזר שטרן: היה קודם משטר משפטי מסוים, עכשיו הכנסת רוצה לקבוע משטר משפטי אחר, צריך לקבוע מה קורה לאנשים שנמצאים בין לבין.

אלעזר שטרן: אז עצם זה שמוסיפים הוראת מעבר, זה לא נושא חדש.

אלעזר שטרן: הוראת מעבר, זה דבר מתבקש בכל הצעת חוק שרלבנטי, שיוצרת משטר משפטי חדש, רלבנטי לקבוע בהצעת חוק.

אלעזר שטרן: ולכן, העובדה שהצעת חוק התנפחה מסעיף 1 לכמה וכמה סעיפים, היא לא משקפת שיש פה נושא חדש, זה פשוט תיקוני התאמה.

אלעזר שטרן: וגם הוראות מעבר, זה בגדר תיקוני התאמה שנדרשים כתוצאה מהשינוי של ההסדר.

אלעזר שטרן: לגבי השינוי של ההסדר, תמיד חשוב, כמו שארבל אמרה, כשמדברים מה זה נושא חדש, השאלה היא מה גדר הנושא.

אלעזר שטרן: התקנון מדבר על זה שהתיקונים שהוועדה עושה לא חורגים מגדר הנושא.

אלעזר שטרן: השאלה איך מגדירים מהו גדר הנושא.

אלעזר שטרן: אפשר להגדיר את זה בצורה מאוד מצומצמת, ואפשר להגדיר בצורה יותר רחבה.

אלעזר שטרן: לאורך השנים, אנחנו בלשכה המשפטית משתדלים דווקא שלוועדות יש פררוגטיבה מאוד רחבה לעשות תיקונים מאוד נרחבים, הגדרת הנושא היא לא מאוד מצומצמת.

אלעזר שטרן: הגדרת הנושא פה, למיטב הבנתי, זה בעצם ההרכב של הוועדה למינוי דיינים, וההיבטים של הייצוג הנשי בה.

אלעזר שטרן: ככל שזה גדר הנושא, בעיניי זה גדר הנושא פה, העובדה שהוועדה בחרה לתת פתרונות שונים לסוגיה הזאת, לגדר הנושא, להרכב של הוועדה ולייצוג הנשי בה, לא הופך את ההצעה לנושא חדש.

אורי מקלב: אמרו לי איזה דבר אחד שמשותף בין הצעת החוק הראשונה לשנייה?

אורי מקלב: דבר אחד.

גלעד קריב: הליכי המינוי של הוועדה.

אורי מקלב: אני אומר לארבל וגם לאלעזר, כיצד אנחנו עושים רפורמה בבחירה חדשה לדיינים, איך הכנסת בוחרת, איך הממשלה.

אורי מקלב: אם זה היה נושא, היית אומר, תשמע, הדרך לא מוצאת חן בעינינו, מצאנו דרך אחרת.

אורי מקלב: לא מוזכר בהצעת החוק ולא בדברי ההסבר.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת מקלב, בקריאה הראשונה השאלה הייתה היחס של הממשלה והכנסת בעניין של הייצוג הנשי.

אורי מקלב: ירדתם מזה.

אלעזר שטרן: לא ירדנו, זו לא הצעת חוק שלי, זו הצעת חוק הממשלה.

אלעזר שטרן: שני הרכיבים האלה של היחס של הממשלה והייצוג הנשי, שניהם נמצאים בלב ההסדר הנוכחי.

אלעזר שטרן: גם העניין של הממשלה, כי עובדה שהפיתרון שנתנו פה זה להוסיף דבר נוסף.

אלעזר שטרן: ההיבטים האלה של הייצוג הממשלתי והייצוג הנשי בוועדה - - -

אורי מקלב: בחוק הראשון היה רק הייצוג הנשי.

אלעזר שטרן: אבל הייצוג הנשי בהצעת החוק המקורית, הצעה החוק שעברה בקריאה ראשונה, היא לא הייתה תלושה מהאוויר.

אלעזר שטרן: היא הייתה קשורה לייצוג של הממשלה בוועדה, ולייצוג של הכנסת בוועדה.

אלעזר שטרן: שינוי בתמהיל זו בדיוק הנקודה.

אלעזר שטרן: הוועדה בחרה ליצור תמהיל שונה ממה שהממשלה הגישה לה, זה פתרון אחר.

אלעזר שטרן: לכן, גדר הנושא של התמהיל, ההרכב של הוועדה והייצוג הנשי זה אותו גדר נושא.

אלעזר שטרן: שוב, ברגע שהוועדה בוחרת פתרון אחר, או דרך אחרת – תמהיל שונה ממה שהיה בהצעת החוק המקורית, זו לא חריגה מגדר הנושא.

מאיר פרוש: אתה מסכים שהתוספת של הפסקת המינוי של אותה טוענת רבנית ולהביא חדשה, לא קשור לכל מה שרצו לעשות בתיקון של החוק, זה לא קשור לזה.

מאיר פרוש: אם הממשלה רצתה לכבד את הטענה שמדירים חלק מחברי הכנסת בגלל שהם גברים וכדומה, אז רצו לתקן, ובאים עכשיו לתקן.

מאיר פרוש: אבל זה ההתפלות עכשיו לטוענת הרבנית אם לא שרוצים פה משהו פוליטי?

מאיר פרוש: יש לך הסבר אחר מה פתאום קוצבים את כהונתה של אותה אחת, זה ממש דבר שהוא ירד עכשיו מהשמיים.

מאיר פרוש: על רקע התיקון הזה שחברי הכנסת ביקשו, אז חברי הכנסת תופסים טרמפ – בוא נרוויח עוד משהו, מה שלא היה קודם.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת פרוש, אתה מערבב בין שני רמות שונות של דיון.

אלעזר שטרן: יש רמה אחת של דיון שנוגעת לתוכן של ההסדר.

אלעזר שטרן: האם ההסדר הזה שקוצב את כהונתה של טוענת רבנית שכרגע מכהנת, והיא מונתה לכמות מסוימת של שנים, האם היא מעוררת קשיים.

אלעזר שטרן: דנו בזה בוועדה.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת יודע, אני הבעתי את עמדתי שזו הוראה שמעוררת קושי.

אלעזר שטרן: לגופו של עניין – אנחנו לא בשאלה האם ההוראה כשלעצמה מעוררת קשיים, כשבעיניי היא מעוררת קשיים.

אלעזר שטרן: אנחנו בשאלה אחרת – האם הוראת המעבר הזאת היא בגדר חריגה מגדר הנושא.

אלעזר שטרן: בשאלה האם זה חריגה מגדר הנושא, התשובה שלי היא לא.

אלעזר שטרן: כי הוראת מעבר בין משטרים עם נורמטיביים שונים, היא לא חריגה מגדר הנושא.

אלעזר שטרן: האם לגופו של עניין אני חושב שיש קושי בהוראה?

אלעזר שטרן: – כן, אבל זה לא הפורום.

מאיר פרוש: הכותרת כשלעצמה נשארה כהוראת מעבר, זה בסדר.

אלעזר שטרן: לכן אמרתי, זה שני רמות שונות של דיון.

מאיר פרוש: אבל התוכן הוא ודאי שלא כשר.

אלעזר שטרן: לא אמרתי את זה.

אלעזר שטרן: אני אמרתי שיש קשיים בעיניי בהוראה הזאת, ובזה דנו בוועדה.

מאיר פרוש: הוראת מעבר, זה לא דבר חדש.

מאיר פרוש: זה דבר טבעי שיכול להיות.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: ולכן, זה לא בגדר חריגה מגדר הנושא.

מאיר פרוש: התוכן מוכיח לי שכל הרעיון הזה הוא דבר - - -

אלעזר שטרן: שאלת התוכן נדונה בוועדת חוקה, לא בוועדת הכנסת.

מאיר פרוש: אז שאנחנו לא נדבר על זה?

אלעזר שטרן: אפשר לדבר על זה, אבל זו לא שאלת הנושא החדש.

מאיר פרוש: היא ההוכחה שהוראת מעבר זה דבר חדש, הוא לא קשור לכל הדבר הזה.

אלעזר שטרן: מבחינה מקצועית זה לא נושא חדש.

אלעזר שטרן: לגופו של עניין יש בזה קושי, אבל נושא חדש זה לא.

אורי מקלב: דובר על בחירה של נשים, וזה ירד בכלל מהצעת החוק השנייה, זה גם לא שונה.

אורי מקלב: החזירו את המצב לקדמותו גם בהצעת עכשיו החדשה.

אורי מקלב: הוסיף עוד שר, אישה, לא אישה, לא דיבר על זה בכלל.

אורי מקלב: כל הנושא הזה, הוסיפו עוד מישהו אחד, והוסיפו עוד טוענת רבנית.

אורי מקלב: בעניין הזה לא נגעו, לכן זה נשאר אותו דבר, גם בתוכן של הצעת החוק הראשונה.

אורי מקלב: אותי חינכו לחשוב ישר.

אורי מקלב: אני לא יודע, אני מנסה לחשוב ישר, ואני מגיע למסקנה שאין כמוה דבר כזה כנושא חדש.

ניר אורבך: בבקשה, אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: אני שמח שלמעשה אני אומר את הדברים לאחר ששמעתי את היועץ המשפטי.

אוריאל בוסו: היועץ המשפטי, פתח בדבריו ואמר – ודאי שאין שום קשר למעשה בין הצעה שלכאורה - - -

אלעזר שטרן: לא אמרתי שאין שום קשר.

אלעזר שטרן: אמרתי שזה לא אותן מילים.

אוריאל בוסו: לא אותן מילים.

אוריאל בוסו: חוץ מהכותרת חוק הדיינים, הרי בסוף זה משהו אחר לחלוטין.

אוריאל בוסו: הרי בהתחלה לא באמת שונתה המשוואה בין גברים לנשים בחוק המקורי, אלא בשביל לפתור בעיה קואליציונית, ניסו להעביר את זה מהממשלה לכנסת, ועכשיו החוק הוא לחלוטין שונה.

אוריאל בוסו: הגדלת הוועדה למינוי דיינים היא 11 ל-13, זה בכלל משהו אחר שהיה.

אוריאל בוסו: בוא תחשוב שאם עכשיו היו רוצים להחליף את הוועדה למינוי שופטים, את מספר החברים שלה, איפה נציגי לשכת עורכי דין, איפה הרעש, איזה בלגאן, מה פתאום.

אוריאל בוסו: אבל אתה יודע, תתפוס אותם לצד דיינים, זה משהו שולי, זה משהו של דת, בוא נעשה לו משמש בכדי שנתאים את זה לצרכים הפוליטיים שלנו, ואז בוא נתחיל.

אוריאל בוסו: זה לחלוטין נושא חדש.

אוריאל בוסו: אולי בכלל ברגע שבין 11 ל-13 המשוואה נשארת, ואין כאן איזה עיוות – מגיעים בהתאמה ומצביעים בהתחלה מראש.

אוריאל בוסו: חברי הכנסת שהגיעו והצביעו בחוק הראשון, הם בכלל נחשפו למשהו אחר, זו הייתה מהות ההתנגדות.

אוריאל בוסו: אני מדבר מעבר להוראת שעה, כשרוצים להפסיק מינוי של מישהי שהיא טוענת רבנית – זה אחד.

אוריאל בוסו: שים לב, שגם עכשיו, עדיין החוק הזה נעשה חוק פרסונלי לאשר ולהתאים את הצרכים הקואליציוניים.

אוריאל בוסו: אז הבינו שיש בעיה מאוד קשה בטענות שהעלנו כשמנסים להעביר את כל נושא הנשים מהממשלה לכנסת, ונבחר כוח הנשי שם, אז אמרו, אוקיי, בוא - - - למה נושא הדיינים הוא משהו כל כך שולי שעושים ממנו משמש ומשנים לו את החוקים בשביל להתאים לצרכים הפוליטיים?

אוריאל בוסו: דיין בבית הדין העליון, מעמדו שווה לשופט בית-משפט העליון.

אוריאל בוסו: דהיינו, בית-המשפט המחוזי מעמדו שווה לשופט בבית-המשפט המחוזי.

אוריאל בוסו: כולם נקראים אזוריים.

אוריאל בוסו: בסך הכול יש 120 שיש בארץ שהם מחולקים עם העבודה, ואנחנו מתייחסים אליהם כאן כפלסטלינה.

אוריאל בוסו: והדבר שהדאיג, וזה מראה כמה הנושא הוא פרסונלי.

אוריאל בוסו: לאחר החלטת ועדת חוקה, יושב ראש הוועדה אמר – תם עידן חלוקת שליש חרדים, שליש ספרדים, ושליש ציונות הדתית.

אוריאל בוסו: שתבין, הרי החלוקה שנעשתה עד היום, זה לא כחלוקה פוליטית.

אוריאל בוסו: אלא כי הבינו שדיינים הרי מייצגים את כלל – מי שמשתמש לפחות בנושא הדיינים, זה חסידים, ליטאים וספרדים - - -

גלעד קריב: וכל הציבור היהודי בישראל.

אורי מקלב: זה מה שהוא חושב.

אוריאל בוסו: אבל גם כשהחרדים שלטו בוועדה למינוי דיינים – גם עכשיו בשנים האחרונות כשהחרדים שלטו לחלוטין בוועדה למינוי דיינים, מצד הדתות הם כהבנה שלשלב את כולם הם נתנו שליש - - -

גלעד קריב: שני שליש.

אוריאל בוסו: יפה.

אוריאל בוסו: ושליש לציונות הדתית.

אוריאל בוסו: ועכשיו, המטרה היא למחוק לגמרי את הייצוג החרדי - - -

גלעד קריב: חס ושלום, זה בדיוק מה שתיקני.

אוריאל בוסו: זה מה שציינת.

אוריאל בוסו: אני חושב שכן מדובר בנושא חדש, וצריך להתייחס אליו ככך.

אוריאל בוסו: יכול להיות שאחר כך נגיע בהבנה נוספת אחרי קריאה ראשונה, יעלה בצורה אחרת, קריאה שנייה ושלישית, יהיה יחס אחר אולי בהתאמות.

ניר אורבך: תודה, חבר הכנסת בוסו.

ניר אורבך: חברת הכנסת סטרוק, אני רק מבקש אם אפשר להתמקד בנושא של נושא חדש.

אורית סטרוק: אני מבינה שבקלות רבה אפשר להצביע פה נגד האמירה של נושא חדש, אבל נתקדם הלאה.

אורית סטרוק: זה אפשר בקלות, פשוט יש לקואליציה רוב.

אורית סטרוק: אני רוצה להציע שנתנהג ביושרה עם הנושא הזה.

אורית סטרוק: יש פה הצעת חוק שהמטרה שלה לא שונתה.

אורית סטרוק: צודק היועץ המשפטי.

אורית סטרוק: המטרה שלה בין שהיא מטרה מגזרית, נקרא לה ככה, לשנות את הרכב ועדת מינוי דיינים באופן כזה שייבחרו הרבה יותר דיינים מהציבור הדתי לאומי מאשר מהציבור החרדי.

אורית סטרוק: ובין שהמטרה שלה היא מטרה פרסונלית לאפשר לשר כזה או אחר לכהן בוועדה למינוי דיינים, בלי להפריע לשר השני שגם הוא רוצה לכהן, ואני לא נכנסת עכשיו לשמות.

אורית סטרוק: אבל בגדול, אלה המטרות של הצעת החוק.

אורית סטרוק: אבל הדרך להגיע למטרות האלה, שונתה לחלוטין.

אורית סטרוק: היא שונתה לחלוטין.

אורית סטרוק: הייתה דרך אחת שהציעו אותה לקבוע שהכנסת תוכל למנות רק שתי חברות כנסת, ובשום פנים ואופן לא חבר כנסת ממין זכר.

אורית סטרוק: הופיע פה בוועדה הזו בשבתה עוד כוועדה מסדרת, הופיע פה חבר הכנסת יריב לוין, עם כל הוותק שלו, והידע העצום שלו, והאופי הדמוקרטי שלו, והסביר – הדברים נכנסו לפרוטוקול, אני לא אחזור על דבריו.

אורית סטרוק: חבל, הכול כתוב, ואני גם לא אוכל לעולם להגיד את זה טוב כפי שהוא אמר את זה.

אורית סטרוק: אבל הוא הסביר למה החוק הזה שרצו לחוקק אותו הוא לא חוקתי.

אורית סטרוק: הוא לא חוקתי, והוא לא יעבור בשום פנים ואופן.

אורית סטרוק: הוא לא דמוקרטי.

אורית סטרוק: הוא לא מתאים, כך הסביר יריב לוין, בלי שום קשר - - -

איתן גינזבורג: לכן תיקנו.

אורית סטרוק: סליחה, וזה נכנס.

אורית סטרוק: ולכן, בדיוק כמו שאומר ביושר רב, חבר הכנסת גינזבורג, בדיוק לכן תיקנו, ושינו את הפתרון שרוצה להגיע לאותו יעד.

אורית סטרוק: הרי זה מה שעשו פה.

אורית סטרוק: במלים פשוטות וישרות, הציעו פה חוק חדש אחר יותר חוקתי, יותר בר סיכוי בג"צי או כל דבר אחר, כדי להגיע לאותה מטרה.

אורית סטרוק: זה מה שעשו, ידידי היושב-ראש.

אורית סטרוק: באמת, בוא נודה בזה, זה מה שעשו.

אורית סטרוק: עכשיו, נכון שאתם התקדמתם והצבעתם על זה במליאת הכנסת, והשגתם את הרוב, שתשיגו בין כך ובין כך גם בהצבעה הבאה, זה לא שלא תשיגו את הרוב.

אורית סטרוק: יש לכם רוב מובנה, ותשיגו את הרוב הזה.

אורית סטרוק: ונכון שכבר התקדמתם בדיונים, וחבר הכנסת קריב קיים דיונים, ושרף את הזמן – הכול בסדר.

אורית סטרוק: נכון שכאילו, איך אומרים, אין כוח לחזור אחורה.

אורית סטרוק: אבל מבחינת היושר, צריך פה לחזור אחורה, מבחינת היושר, כי באמת, למרות שזה מכוון לאותה מטרה – ואני אומרת את זה גם כחברת כנסת שכבר יצא לי בעבר, בקדנציה הקודמת שלי, להציע הצעת חוק מסוימת שמטרתה להגיע למטרה איקס.

אורית סטרוק: הייתה לי הצעה כזאת.

אורי מקלב: שלא תישארי בטעות שלך, זו לא אותה מטרה.

אורי מקלב: אין בחוק הראשון מטרה לשנות - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת מקלב, אני מבקש.

אורית סטרוק: המטרה כפי שאני מבינה אותה - לא חשוב כרגע.

אורית סטרוק: קרה לי אישית שהגשתי הצעת חוק, והיא עברה טרומית, קרה לי בכנסת ה-19, והגעתי איתה לוועדת העבודה והרווחה, אצל חיים כץ, שהוא היה אז יושב-ראש הוועדה, והוא הסביר לי שככה זה לא הולך.

אורית סטרוק: זה לא נכון מה שאני רוצה לעשות.

אורית סטרוק: ניסחתי הכול מחדש, והכול מחדש.

אורית סטרוק: בוא נגיד ככה – מה שאמרה היועצת המשפטית ארבל קודם, ובצדק, שהרבה פעמים משתמשים בעניין הזה של נושא חדש כסוג של פטנט כדי להקל, אבל הפעם זה בדיוק הפוך להבנתי.

אורית סטרוק: להבנתי זה בדיוק הפוך.

אורית סטרוק: הפעם מתעקשים להמשיך קדימה, למרות שיודעים שזה משהו אחר.

אורית סטרוק: אז על מה רבים פה?

אורית סטרוק: על זה שזה ייקח לכם עוד שבועיים?

אורית סטרוק: בסוף אתם הרי תעבירו את זה, כי יש לכם רוב מובנה.

איתן גינזבורג: גם בקואליציה הקודמת, חברת הכנסת סטרוק, שחברנו היינו ביחד באותה קואליציה, העלינו הצעת חוק - נורבגי מדלג קראו לו, והוא היה לעיני הייעוץ המשפטי של הממשלה ושל הכנסת לא חוקתי.

איתן גינזבורג: הוא עלה לדיון במליאה, הוא עלה כחלק מההסכמים הקואליציוניים, ובוועדה שונה לחוק אחר נורבגי.

איתן גינזבורג: היה דיון בוועדה, והייתה בכלל נוסחה אחרת שונה לחלוטין ממה שרצינו במקור על-פי ההסכם הקואליציוני כדי לאפשר כזו החלטה.

איתן גינזבורג: כפי שאמר פה ביושר, חבר הכנסת יריב לוין, בדבר העיוותים שהיו בהצעת החוק המקורית שגם אנחנו נזעקנו אליה.

איתן גינזבורג: ופה צריך להגיד מילה טובה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת גלעד קריב, שגם הוא חרד מחוסר החוקתיות, אם תרצי, של ההצעה המקורית, או הבין את הבעייתיות ואת המכשולים שבתוך ההצעה המקורית בכל הנוגע ליחסי כנסת ממשלה ולמגבלה.

איתן גינזבורג: ובשכל טוב, ובהרבה שיחות טובות עם משרד המשפטים ואחרים, בא, מביא פשרה שנראה לי שהיא פשרה שכולנו יכולים לחיות איתה.

איתן גינזבורג: אני מבין את הפוזיציות של כל אחד מהיושבים בחדר, גם שלי.

איתן גינזבורג: אבל אי אפשר לומר שזה חוק אחר, נושא חדש, לא מין העניין, לא קשור.

איתן גינזבורג: כל חוק, בסופו של דבר, מגיע למטרה מסוימת.

איתן גינזבורג: אין כמעט חוקים, ואת יודעת את זה היטב כוותיקה בכנסת, שאין חוק שנכנס ויוצא בדיוק אותו דבר.

איתן גינזבורג: עובר הרבה מים בתוך תהליך חקיקה.

איתן גינזבורג: מתחלפים הרבה מאוד מילים, משפטים, נושאים שונים.

איתן גינזבורג: חוק שמגיע שמן – יוצא רזה, זה דבר מן המוסכמות והמקובלות בבית הזה.

איתן גינזבורג: נדמה לי שמה שנעשה בתוך ועדת חוקה ומשפט, הוא תהליך חקיקה טהור, נכון.

איתן גינזבורג: אפשר להתווכח על התוכן שלו.

איתן גינזבורג: אבל אי אפשר על התהליך הנכון שבו נעשה.

איתן גינזבורג: הממשלה ביקשה משהו, הכנסת אמרה משהו אחר, ועכשיו - - -

ניר אורבך: חבר הכנסת גינזבורג, תודה רבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת קריב.

ניר אורבך: בבקשה.

גלעד קריב: צריך לצמצם את גדרי הדיון.

גלעד קריב: הדיון כאן, לא עוסק בשאלת ההסדר, תוכן ההסדר שעליו שוקדת ועדת החוקה.

גלעד קריב: ועדת הכנסת היא לא רשות ערעור על ההחלטות שמתקבלות בוועדת החוקה.

גלעד קריב: יש סוגיה אחת מצומצמת, והיא האם יש כאן נושא חדש או לא.

גלעד קריב: לא בכדי תקנון הכנסת משתמש בביטוי נושא חדש, מכיוון שהפרמטר שקבוע בתקנון הכנסת, הוא האם הנושא הוא אותו נושא, או שניצלו את ההצעה הזו כדי להביא דבר שלא קשור לחלוטין שנושאו אחר.

גלעד קריב: הנושא של הצעת החוק שהגישה הממשלה, היה הרכב הוועדה למינוי דיינים, והדרך בה נבחרים הנציגים לוועדה הזו, וזה נושא ההסדר.

גלעד קריב: זה בדיוק נושא ההסדר שאליו הגיעה ועדת החוקה.

גלעד קריב: אכן, ועדת החוקה מתוך הקשבה יתר לטענות האופוזיציה, באה ואמרה בנושא הזה של הרכב הוועדה למינוי הדיינים, אז אנחנו לוקחים את ההסדר שהציעה הממשלה, ואנחנו בתיאום עם הממשלה מביאים באותו נושא של הרכב הוועדה למינוי דיינים - - -

אורית סטרוק: עשיתי עבודה מצוינת.

אורית סטרוק: אבל זה נושא חדש.

גלעד קריב: זה לא.

גלעד קריב: זה אולי הסדר אחר.

גלעד קריב: זה הסדר חדש, אבל באותו נושא של הרכב הוועדה למינוי דיינים.

גלעד קריב: ולכן, בגדר הדיון בנושא חדש, בעיניי אין פה שום נושא חדש שעלה לדיון, זה בדיוק אותו נושא.

גלעד קריב: לגבי הוראת המעבר, פשיטא, שהוראת מעבר, כמעט בהגדרה לא יכולה להיות נושא חדש אם היא תולדה ישירה של ההסדר העיקרי.

גלעד קריב: הוראת מעבר הרי מתייחסת להסדר העיקרי.

גלעד קריב: ואם ההסדר העיקרי הוא לא נושא חדש, אז זה שיש צורך בהוראת מעבר כי ביצע את השינוי כזה או אחר, אז פשיטא שהוא לא נושא חדש.

גלעד קריב: יכולים לאהוב את הוראת השעה, אני גם לא אבזבז את זמנה של הוועדה להסביר למה הוראת המעבר הזאת עושה צדק עם הטוענת הרבנית שכרגע משמשת בתפקידה.

גלעד קריב: דיברנו על זה בהרחבה בוועדה, ולכן, לא צריך לחזור לכאן.

גלעד קריב: אבל מרגע שההסדר הוא לא נושא חדש, אז אם כתוצאה מהשינויים שהוכנסו, יש צורך משפטי בהוראת מעבר, אז בוודאי שאי אפשר לדבר – הרי הוראת המעבר לא יכולה לעמוד בפני עצמה.

גלעד קריב: בוא נאמר שהוועדה תסכים שהוראת המעבר היא נושא חדש.

גלעד קריב: הרי הוראת המעבר לא עומדת כחוק בפני עצמו, נכון?

גלעד קריב: היא כולה תלויה על ההסדר.

גלעד קריב: אז אם ההסדר הוא לא נושא חדש, ממילא הוראת המעבר היא גם לא נושא חדש.

ניר אורבך: הדברים הובהרו.

אורי מקלב: רק לציין לפרוטוקול, שהיושב-ראש אמר שזה הסדר חדש.

גלעד קריב: שפרטי ההסדר - - - באותו נושא.

אורית סטרוק: אני מבקשת שארבל, היועצת המשפטית, האם ההגדרה שכעת אמר חבר הכנסת קריב, לגבי הביטוי נושא חדש, האם זה נכון?

אורית סטרוק: רק להבין ממך.

ארבל אסטרחן: בגדול, זה נכון.

ארבל אסטרחן: המינוח נושא מתייחס לנושא.

ארבל אסטרחן: זה נושא שנבדק בכל מקרה לגופו, קשה לומר.

ארבל אסטרחן: פה, במקרה הזה, כמו שאמר אלעזר, עמדתנו שלא מדובר בנושא חדש.

ניר אורבך: תודה רבה.

ניר אורבך: מי בעד הצגת הנושא כנושא חדש?

נועה בירן-דדון: 3 בעד.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: 6 נגד.

ניר אורבך: בבקשה, רביזיה.

ניר אורבך: נפתח את הישיבה.

ניר אורבך: חבר הכנסת פרוש, אתה הגשת רביזיה, תנמק אותה, בבקשה.

אורי מקלב: אנו נתחלק בנימוק.

מאיר פרוש: אני אומר בחצי דקה.

מאיר פרוש: אני לא קיבלתי תשובה למה לא נחשב הקטע הזה כנושא חדש ואני עומד על כך שזה כן נושא חדש, לכן אני רוצה שיצביעו.

אורי מקלב: אני אמשיך בעניין הזה.

אורי מקלב: חבר הכנסת פרוש מדבר על הנושא של טוענת רבנית והוא אומר בצדק שזה נושא חדש של רוטמן, ואני מדבר גם על זה אני אוסיף את המהות של עצם החוק.

אורי מקלב: שמענו כאן את הדוברים ושמענו את כל מה שהם – אנחנו חושבים שהנושא לא דיבר על הרכב.

אורי מקלב: היה מדובר רק על תמהיל.

אורי מקלב: החוק החדש מדבר רק על הרכב ולכן ממשיך כנושא חדש ואנחנו נשמח להצבעה.

גלעד קריב: אני מבקש התייעצות סיעתית.

מאיר פרוש: עכשיו התייעצות סיעתית זה אפשרי?

גלעד קריב: נכון.

גלעד קריב: לפני כל הצבעה אפשר התייעצות סיעתית.

ניר אורבך: אפשר.

ניר אורבך: התייעצות סיעתית של חמש דקות.

ניר אורבך: נחזור ב-15:08.

ניר אורבך: אנחנו עוברים להצבעה על הרביזיה.

ניר אורבך: מי בעד הרביזיה, ירים את ידו.

נועה בירן-דדון: 5 בעד.

ניר אורבך: נא להוריד ידיים.

ניר אורבך: מי נגד?

ניר אורבך: 7 נגד.

ניר אורבך: בעד הרביזיה – 5

ניר אורבך: נמנעים – אין

ניר אורבך: הרביזיה נדחתה.

ניר אורבך: הנושא של נושא חדש ירד.

ניר אורבך: הישיבה נעולה.

ניר אורבך: להתראות מחר, כנראה.