הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 24, פרוטוקול מספר 3, 2021-08-03 10:03

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם ולכולן, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום ה-3 באוגוסט 2021.

עאידה תומא סלימאן: היום הדיון יהיה בנושא "למה באת רק עכשיו", יחס המשטרה לנפגעות עבירות מין.

עאידה תומא סלימאן: כבר כמה ימים גם התקשורת, גם הרשת סוערת סביב הפרשה שהתפרסמה פעם ראשונה בטלוויזיה.

עאידה תומא סלימאן: גם הביאו עיתונאים, חיים אתגר וגיא לרר בעניין תלונות על תקיפות מיניות שלכאורה ביצע סוכן הדוגמניות שי אביטל.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שלצערנו הרב בתקופה האחרונה במיוחד אחרי קמפיין Me too ואחרי כל הפרסומים שהיו, התחלנו לשמוע יותר ויותר והתקשורת חשפה יותר ויותר פרשיות של הטרדות מיניות, של תקיפות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: כל פעם, לפחות אני יודעת על עצמי אבל על הרבה אנשים אחרים, מזדעזעים מחדש לאחר ששומעים את העדויות, לאחר שפוגשים את הנשים או את הנערות או גם במקרים מסוימים גם נערים וגברים שעברו את החוויה המטלטלת הזו, את התקיפה.

עאידה תומא סלימאן: הפעם אני חושבת שאחד הדברים שכולנו לא רק הרמנו גבה ולא רק חשבנו שאנחנו חייבים להיכנס לתמונה ולבדוק, זה היה התלונה על התייחסות המשטרה למגישה ואושיית התקשורת גל גברעם שהיא נמצאת איתנו ואני מברכת אותה על זה שהצטרפה לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת אותך, גל, על האומץ שגילית בזה שיצאת ודיברת על החוויה הקשה בתקיפה עצמה אבל גם כן כאשר הלכת להתלונן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שומעים על התנסות במפגש הזה בין המתלוננת על פגיעה מינית עם רשויות אכיפת החוק ובמיוחד המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שומעים אותו הפעם מאישיות ודמות מוכרת, מדמות שיש לה חשיפה תקשורתית מאוד גדולה, אבל אנחנו אלה שעוסקות בנושא, יודעות שלצערנו הרב מקרים כאלה קרו ומקווה מאוד שלא יקרו אבל כנראה גם יקרו להרבה צעירות, להרבה נשים במפגש הזה עם המשטרה, רק פשוט לא היה להן חשבון אינסטגרם עם 500,000 פולוארס ועוקבים.

עאידה תומא סלימאן: אולי מרכזי הסיוע, אולי מי שעוסקות בנושא שומעות או הסביבה המאוד קרובה של הנשים, שומעת על החוויה הזו במפגש הנקודתי הזה עם רשויות אכיפת החוק אבל לא מעבר לזה.

עאידה תומא סלימאן: אם תמיד אנחנו אומרים, החיים קשים ועוברים דברים קשים בחיים, אם צריך כבר שנעבור אותם, לפחות שנלמד מהם.

עאידה תומא סלימאן: לפחות שניקח אותם למקום יותר טוב כדי לשנות את המציאות, כדי לשדרג את המציאות לצורה יותר טובה, ואני מאוד מקווה שזה מה שאנחנו רוצות לעשות בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: הדיון הזה במיוחד הגיע כדי "לנצל" את האירוע הזה כדי למנף את הטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית במדינה ושסוף סוף ילמדו כולם, לא רק אלה שיכולים להשמיע את קולם נפגעים.

עאידה תומא סלימאן: כל אלה שהושתקו במשך שנים ולא היה להם איפה להשמיע את קולם, מגיע להם לראות את המציאות משתנה מול העיניים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום גם לשמוע את העדות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש לנו נציגות מאוד מכובדת מהמשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני מכבדת את זה שהצטרפתם.

עאידה תומא סלימאן: אמנם אני חייבת להגיד, אני גם הזמנתי את השר כי ראיתי שהוא התערב באופן אישי באירוע הזה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שהוא יגיע, הזמנו אותו להגיע.

עאידה תומא סלימאן: לצערי לא קיבלתי תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לנהל את הדיון, רק מודיעה לכולם, אני רוצה לנהל את הדיון בצורה כזו שקודם נשמע את מה שיש גם לגל וגם לעוד נפגעת וגם לנשות המקצוע להגיד על המפגש הזה עם המשטרה, ואחר כך נשמע בדיוק איך המשטרה התנהלה באירוע הזה, מה אפשר ללמוד מההתנהלות הזו ואיך אפשר לשפר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, תודה שהצטרפתן.

עאידה תומא סלימאן: מתי שאתן תרצו להיות חלק מהדיון, תסמנו לי בקשה.

עאידה תומא סלימאן: גל, כפי שאמרתי, אני הייתי מעדיפה שתעברי לפה אם לא אכפת לך.

גל גברעם: עם תואר של חברת כנסת אולי ביום מן הימים.

עאידה תומא סלימאן: למה לא, אם יש לך רצון כזה.

גל גברעם: יש לי עכשיו רצון כזה מאוד.

עאידה תומא סלימאן: לאחר מה שקרה את מתכוונת?

גל גברעם: אני קודם כל באמת רוצה להגיד תודה שהזמנתם אותי.

גל גברעם: תודה למשטרה שנמצאת פה ובאמת שלחו את נציגותם.

גל גברעם: באמת אני מאוד מתרגשת ואני לא רגילה לזה.

גל גברעם: אני לא פוליטיקאית ואני לא ימין, אני לא שמאל, אני באמת מייצגת את עצמי ואת האזרחים.

גל גברעם: ממקום מסוים, בדיוק דיברתי על זה אתמול עם אחד הכתבים, אמרתי לו, חברי כנסת, הציבור בוחר אותם.

גל גברעם: במקום מסוים שונה, כמובן זה מקביל, זה לא אותו דבר, הקהל שלי די נתן לי איזושהי סמכות מסוימת, איזשהו כוח.

גל גברעם: הם הרי בוחרים לעקוב אחריי מתוך רצונם החופשי והם בוחרים להקשיב למה שיש לי להגיד מתוך רצונם החופשי.

גל גברעם: זה סוג של איזשהו כוח שהם נותנים לי, ועם כוח גדול מגיעה אחריות גדולה.

גל גברעם: אני לא התכוונתי.

גל גברעם: יצאתי מתוך תחנת משטרה כולי נסערת ועשיתי את הדבר שאני הכי רגילה לו והדור שלי הכי רגיל אליו וזה לפתוח את הטלפון ופשוט לדבר, וזה מה שיצא לי.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו מודות לך על זה שזה מה שיצא לך.

עאידה תומא סלימאן: את תביני עוד מעט כמה זה חשוב מה שעשית.

גל גברעם: קשה לי שמודים לי על זה כי לא התכוונתי.

גל גברעם: אני התכוונתי ללכת לתחנת משטרה ולהגיש תלונה.

עאידה תומא סלימאן: בלי פרסום.

גל גברעם: לא התכוונתי שידעו שזאת אני.

גל גברעם: לא רציתי להתקשר לשם הזה, לא רציתי שידעו שזאת אני.

גל גברעם: זאת החוויה שלי.

גל גברעם: לא כל כך רציתי שהיא תהיה נחלת הכלל וזה בא בסופו של דבר בעל כורחי כי הייתי כל כך מתוסכלת מההתנהלות שהייתה שם, שהייתי עצבנית ומתוסכלת וזה מה שיצא לי.

גל גברעם: כן חשוב לי לציין באמת שעם כמה שהיה כשל מאוד גדול בהתחלה, אני כן רוצה להגיד שבאמת לסיפור שי אביטל, סיפור ההטרדה המינית הזאת ספציפית הם כן ערוכים עכשיו.

גל גברעם: חקרה אותי חוקרת מדהימה וכל מי שליווה אותי לאורך כל הדרך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת מתרגשת וזה טבעי מאוד.

עאידה תומא סלימאן: בואי נעשה קצת סדר כדי שנוכל באמת לקיים את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נתעסק בסיפור הספציפי במה שקרה לך, אנחנו רוצים מהרגע שהגעת למשטרה.

עאידה תומא סלימאן: את אומרת שעכשיו המצב תוקן אבל בואי נלמד את התהליך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מעוניינות היום ללמוד את התהליך הזה מאז שניגשת למשטרה, מאז שהתפרסם מה שהתפרסם ועד היום, ואנחנו כמובן נשמע מה המשטרה עשתה, כדי ללמוד איך באמת אפשר לתקן את המצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: בקשה.

גל גברעם: אז אני הגעתי לתחנת משטרה ביום שלישי אם אני לא טועה.

גל גברעם: הגעתי בסביבות שעה 23:00.

גל גברעם: הגשתי בעבר תלונה במשטרה, אני יודעת איך זה עובד, ובחרתי ללכת בשעה הזאת ספציפית, בחרתי ללכת מאוחר כי אני קצת כן מוכרת ולא רציתי שיראו אותי ולא רציתי שיקשרו אותי לזה, ובאמת נכנסתי לתחנת משטרה עם בגדים שחורים ומסכה.

גל גברעם: אף אחד לא היה יכול לדעת מי אני.

גל גברעם: אני הולכת ככה בקניון, אף אחד לא שם לב.

גל גברעם: בכניסה היה את הפקיד, היומנאי.

גל גברעם: אמרתי לו שלום, באתי להגיש תלונה.

גל גברעם: הוא אומר לי, אין בעיה, על מה?

גל גברעם: אמרתי לו, הטרדה מינית ואז הוא אמר לי, אוקיי, מתי זה קרה?

גל גברעם: אמרתי לו, לפני שנתיים בערך, ואז פשוט השאלה הבאה שנשאלת זה למה באת רק עכשיו?

גל גברעם: אני גם שמעתי את תגובת המשטרה לכך.

גל גברעם: אני לא חושבת שיש קשר בין רמת המסוכנות של האירוע, כי אמרתי לך שזה היה לפני שנתיים, אז אתה יודע שזה מזמן, זה לא קרה עכשיו, לבין השאלה הזאת.

גל גברעם: גם בתוך תחנת המשטרה, בתוך החקירה שואלים את השאלה הזאת בצורה הרבה יותר נעימה, ולפני ששואלים אותה אומרים לך, אני יכול לשאול עכשיו שאלה קשה?

גל גברעם: והיא אומרת לך, אם את לא רוצה לענות, את לא חייבת, וזה ההבדל.

גל גברעם: ההבדל זה הגישה.

גל גברעם: כשהוא מרים טלפון לחוקרת, הייתי עם הבן זוג שלי והוא קצת אמר לו, באמת, זה מה שאתה שואל אותה עכשיו?

גל גברעם: ואז אני אמרתי לו, כי אז פחדתי ועכשיו אני לא מפחדת.

גל גברעם: רציתי שיגנו עליי.

גל גברעם: זה מה שרציתי בסך הכול, שיקשיבו למה שיש לי להגיד ושיתנו את חומרת הענישה לאותו בן אדם.

גל גברעם: בשעת לילה יש חוקרת אחת, שזה ברור לי לחלוטין.

גל גברעם: מקובל, מצוין, אין פה ערעור.

גל גברעם: בשעה 23:00 בלילה לא צריך להיות יותר מדי אבל כולנו יודעים שרוב הפשעים קורים בלילה, אז אולי כן צריך להוסיף עוד איזשהו חוקר או חוקרת.

גל גברעם: הוא אמר לי, היא עכשיו נכנסה לחקירה, זה ייקח לה שעה וחצי, שעתיים, שלוש, אני לא יודע, את יכולה לשבת לחכות או ללכת הביתה להגיש תלונה מקוונת.

גל גברעם: אמרתי לו, תגיד לה שזה מהפרשה עכשיו.

גל גברעם: אני הלכתי לאותה התחנה הספציפית בדרך סלמה 18 כי זה התחנה שפרסמו שהיא ערוכה ומוכנה לקבל אותנו, ואני אומרת אותנו כי אנחנו נפגעות תקיפה מינית פה.

גל גברעם: אנחנו חווינו משהו שאנחנו באנו למקום שאמור להגן ולשמור עלינו.

גל גברעם: באמת אם יכלו ללכת עם כרזה ברחובות, בואו להתלונן בתחנה הזאת, אז זה מה שזה היה ואני הייתי בטוחה שהכול יהיה ערוך ומוכן.

גל גברעם: ראיתי איזושהי מישהו שהתראיינה, שהיא אמרה, הייתה חוקרת נעימה, ואני זוכרת שאמרתי לבן זוג שלי לפני שנכנסנו, כשנכנסים אני מבקשת את החוקרת הזאת.

גל גברעם: אני אגיד להם, אפשר את החוקרת הזאת?

גל גברעם: אם פשוט היו אומרים לי, תקשיבי, היא בחקירה, זה סיפור, אנחנו יודעים שהוא רגיש, תבואי מחר, אני הייתי באה.

גל גברעם: זה ברור לי לחלוטין.

גל גברעם: אני לא ציפיתי שאף אחד יעמוד דום בשבילי ולא ציפיתי שיתייחסו אלי אחרת כי אני גל גברעם.

גל גברעם: אני הגעתי במסכה ובבגדים שחורים שאף אחד לא ידמיין, כי זה לא משנה מי אני.

גל גברעם: זה לא משנה כמה עוקבים יש לי באינסטרם וזה לא משנה איפה אני מצטלמת ואיזה קמפיין עשיתי.

גל גברעם: זה לא משנה.

גל גברעם: אני אזרחית שבאה למשטרה וביקשה את העזרה שלה ופשוט באמת גם אם תסכימו איתי גם אם לא, אני פשוט קיבלתי סטירה מצלצלת.

עאידה תומא סלימאן: ואת קמת והלכת הביתה?

גל גברעם: והלכתי הביתה וזהו.

גל גברעם: הגעתי הביתה וניסיתי להגיש את אותה התלונה מקוונת כמו שאמרו לי, להגיש תלונה מקוונת, ואני מצטערת אבל התלונה המקוונת, אי אפשר להכניס בה פרטים של תקיפה מינית.

גל גברעם: זה לא אפשרי.

גל גברעם: זה מהמם לגניבת אופניים או לרכב שנגנב אבל לא לתקיפה מינית, לפחות לא למה שאני חוויתי שאני אוכל לכתוב את זה במחשב.

גל גברעם: עוד משהו שחשוב לי להגיד, אף אחד מהמשטרה מעולם לא דיבר איתי.

גל גברעם: מעולם לא קבעו איתי שעה, בטח שלא 20:30.

גל גברעם: אני הייתי באירוע.

גל גברעם: כששאלו אותי למה באת רק עכשיו, לא שאלו אותי בגלל מסוכנות, שאלו אותי מבורות, והפקיד היומנאי הוא לא אשם.

גל גברעם: הוא לא אשם.

גל גברעם: לא הדריכו אותו מספיק.

גל גברעם: אני חיילת.

גל גברעם: אני לובשת מדים כל יום ואני גאה ללמוד את המדים האלה ואני נהנית כל פעם כשאני רואה שוטרים עוברים לידי וחיילים עוברים לידי.

גל גברעם: אני מאוד אוהבת את המדינה שלנו ואני מאוד אוהבת את הארץ.

גל גברעם: אני מעריכה את העבודה שלכם.

גל גברעם: אתם קמים ולובשים מדים ושומרים עלינו ומגנים עלינו.

גל גברעם: אני מצטערת שזאת אני שאומרת את זה, אבל באמת הכשל פה הוא הרבה יותר גדול, והסטירה המצלצלת שמישהי מקבלת כשהיא נכנסת לתחנת משטרה וזה היחס שהיא מקבלת, זה קצת מרסק אותך.

גל גברעם: תודה לאלוהים באמת שזאת הייתי אני ולא מישהי אחרת.

עאידה תומא סלימאן: גל, אני רוצה להגיד לך, אנחנו מאוד מודות לך על זה שיצאת ודיברת על זה.

עאידה תומא סלימאן: את התחלת בדברים שלך, אמרת שאת מתרגשת.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך עכשיו, אני מתרגשת ואני בטוחה שרבות ורבים מאלה שיושבים באולם מתרגשים בעיקר בגלל איך שהתנסחת בנושא של ההבנה העמוקה של איך זה השפיע עליך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת עכשיו היית לשונן של הרבה נערות ונשים במדינה וכולן יודו לך על זה, ואני רוצה להגיד לך, את לא צריכה להצטדק למה עשית את זה ואת לא צריכה להסביר שאת אוהבת את המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמגיע לכל אישה או נערה או גבר או נער שהרגישו מה שאת הרגשת, כן לעמוד מול המשטרה ולהגיד להם, ולא רק המשטרה אלא גם אנחנו המחוקקים והמחוקקות וגם השר או השרים, להגיד להם בדיוק מה שמרגישים כי אתן האזרחיות ואתם האזרחים שמגיע לכם, לא חשוב מה אתם עושים בחיים ואם שירתם או לא שירתם.

עאידה תומא סלימאן: מגיע לכם לקבל את היחס הנאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתקדם, אלא אם יש לך עוד משפט שאת היית רוצה להגיד.

גל גברעם: דבר אחרון שאני רוצה להגיד זה שאני הבנתי עכשיו באמת עד כמה כוח יש לי, ואני מתכוונת להיות אותו הפה של כל נער ונערה שאת אמרת עכשיו.

גל גברעם: זה עצוב.

עאידה תומא סלימאן: תתכונני לעזור לנו בהרבה מקרים.

גל גברעם: אז אני אשתמש במונח שאולי שמעת, אני פספוסה בת 20 עם אינסטגרם ואני הצלחתי לגרום פה - - -

עאידה תומא סלימאן: מי אמר את זה עליך?

גל גברעם: אני אומרת את זה בשביל להבין עד כמה זה מטורף ולא חשבתי את זה.

גל גברעם: אני ילדה בת 20, פספוסה עם קצת עוקבים באינסטגרם שהצליחה להעמיד כל כך הרבה על הרגליים ובאמת שלא התכוונתי.

גל גברעם: זה יצא ככה ואני שמחה שזה קרה.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שלא היית רוצה את החוויה הזאת.

גל גברעם: ואני שמחה שזה קרה ואני אלחם עכשיו כי אני מבינה את הכוח שלי ואני אלחם למען כל אותם אלה שלא מקשיבים להם, כי לפניי היו עוד הרבה שהלכו למשטרה או לכל גוף ציבורי אחר ופשוט לא התייחסו אליהם.

גל גברעם: אנחנו ב-2021, אנחנו בממשלה חדשה, אנחנו מאוד נאורים, מאוד מתקדמים.

גל גברעם: אני חושבת שאנחנו חייבים עכשיו, וזה יהיה תהליך ארוך וזה יהיה קשה ואני מוכנה ללכת איתך יד ביד וכל מה שתצטרכי, אני אעזור בזה.

גל גברעם: אנחנו צריכים שינוי פה באמת.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הרגשתי שאת פספוסה, בכלל לא.

מירב בן ארי: את יודעת, בסוף, ישבנו כאן ארבע שנים בוועדה הזאת ביחד.

עאידה תומא סלימאן: כן.

מירב בן ארי: וראינו באמת מאות נפגעות של תקיפה מינית יושבות כאן וצועקות ומהנהנות, כי היה לנו קילומטראז' ביחד, ואף אחד זה לא - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא גרם לאף שר לקום ממקומו.

מירב בן ארי: אז בכלל זה היה אירוע הרבה יותר מורכב מעומר בר לב ויואב סגלוביץ', אבל בלי קשר, ההשפעה היום של משפיענים, לא חברי כנסת, ממש לא, אנשים כמוך טלטלו את המערכת.

מירב בן ארי: ארבע שנים ישבנו כאן ביחד, פורום, גם מיכל רוזין.

מירב בן ארי: כמה שאת צועקת, זה לא נשמע כמו שאת צועקת, אז את פספוסה אולי בגיל אבל בטח לא במשמעות החברתית שלך וכל הכבוד לך.

מירב בן ארי: אני אדבר אחרי זה אבל לא יכולתי שנייה שלא להעיר את ההערה הזאת כי באמת עברנו פה כל כך הרבה ביחד.

עאידה תומא סלימאן: מירב, אני זוכרת שאחת הביקורות על Me too הייתה בהתחלה שזה האליטה ואני אמרתי, זה האליטה אבל אוקיי, אתם יודעים מה?

עאידה תומא סלימאן: זה הנשים החזקות שיש להן את האפשרות לדבר, אז שיהיו הנשים החזקות הקול של הנשים המוחלשות שלא מצליחות.

מירב בן ארי: זה ממש דז'ה וו על Me too שהתחיל עם הארווי ויינשטיין בכלל, שאז דיברו על כל השחקניות ואז אמרו לנו, כן, אתן חברות כנסת, אתן חזקות, אבל תכל'ס בסוף זה חלחל עד אחרונת הנשים בקולומביה לצורך העניין.

גל גברעם: זה פשוט מגיע עכשיו לארץ בדיליי של ארבע שנים.

מירב בן ארי: לא, לא, לא, זה כאן.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו שאנחנו מדברים ששמענו הרבה עדויות, יש לנו עוד עדות שנשמע אותה עכשיו כדי לעבור לדיון, לצאת מהזום-אין על עדויות ולקיים את הדיון באמת על המורכבות של הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, לפי סעיף 120/(ד) לתקנון הכנסת אני מודיעה שהשם של הדוברת יהיה חסוי בפרוטוקול.

עאידה תומא סלימאן: איתנו ש' שהיא נפגעת.

עאידה תומא סלימאן: היא תדבר איתנו דרך הזום כמובן בלי תמונה.

עאידה תומא סלימאן: ש', את איתנו?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו ניתן לאורית עד ש-ש' תתארגן איתנו, אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, בקשה.

אורית סוליציאנו: בוקר טוב, קודם אני חייבת להגיד ולברך שאת שוב בתפקיד הזה.

אורית סוליציאנו: אנחנו כל השדה של מי שנאבקות באלימות ובקידום נשים בחברה הישראלי, מאוד שמחות שאת מנהיגה את הוועדה במקצועיות ובכל הידע והמחויבות שלך, וגל, אני רוצה להגיד לך גם כל הכבוד.

אורית סוליציאנו: במקרה פגשתי את בן זוגך פעמיים, פעם אחת בטלוויזיה ופעם שנייה ברחוב שלי ועכשיו פה, ואמרתי לו את זה.

אורית סוליציאנו: את הגדרת את עצמך פספוסה בת 20.

אורית סוליציאנו: הפספוסיות בת ה-20 זה הכוח החברתי החדש.

אורית סוליציאנו: חברת הכנסת מירב בן ארי, מה שאמרה, אני מאוד מזדהה.

אורית סוליציאנו: אנחנו הפועלות שעובדות שנים במאבק הזה.

אורית סוליציאנו: זה מאוד משמעותי הכוח שבדברים שאת אמרת.

אורית סוליציאנו: כדי שיווצר שינוי בחברה הישראלית וכבר הידע קיים, צריכים להקים במשטרה, בפרקליטות ובבתי המשפט יחידות ייעודיות לטיפול בעבירות מין.

אורית סוליציאנו: אנחנו כרגע מדברות על משטרת ישראל.

אורית סוליציאנו: אנחנו במרכזי הסיוע שעושות הכשרות לשוטרים ונמצאות בהכשרות לחוקרי עבירות מין יודעות שאין בכך די.

אורית סוליציאנו: צריך לומר את זה, יש עומס אדיר על המשטרה וחייבים להגדיל את התקנים האלו.

אורית סוליציאנו: מי שמגיעה למשטרה בכל שעה שהיא, צריכה שיהיה שם את הטיפול הזה ובמיוחד כמו שאת ציינת, שמדובר בפרשה שזה ההארווי ויינשטיין של החברה הישראלית.

אורית סוליציאנו: דבר נוסף, יש שרשרת פיקוד: היומנאי, החוקר עבירות מין, שוטר הסיור, הבלש.

אורית סוליציאנו: כל אלו חייבים להחזיק את גוף הידע הזה בגלל שהם נפגשים עם הנפגעות והנפגעים.

אורית סוליציאנו: עבירות מין הן מאוד רחבות היקף וחייבים שזה יהיה.

אורית סוליציאנו: אני אגיד עוד דבר שגם את, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן מכירה.

אורית סוליציאנו: מי שמלווה נפגעות מכיר את הדבר שמגיעה נפגעת ואומרת, אני באתי להתלונן על פגיעה מינית, על הטרדה מינית ואז צועק מישהו, אה, הגיעה זאת מהאונס.

אורית סוליציאנו: זה דבר שאסור שיקרה, לכן צריך הפרדה, מקום פיזי שאפשר לעשות את החקירה הזאת בלי שיצעקו.

אורית סוליציאנו: המשטרה צריכה לקבל תקציבים להסדיר את הדבר הזה.

אורית סוליציאנו: דבר מאוד בסיסי ואנושי, צריך אנושיות לטפל בנשים וגברים נפגעי עבירה ובמיוחד נפגעי עבירות מין.

אורית סוליציאנו: זה לא טריוויאלי.

אורית סוליציאנו: כמו שאצלנו במרכזי הסיוע יש תנאי קבלה להתקבל להתנדב, מעל גיל מסוים, גם יומנאי שלוקח את המידע הזה לא יכול להיות ילד.

אורית סוליציאנו: זה דבר מאוד בסיסי.

אורית סוליציאנו: בסך הכול מה שצריך זה אנושיות, אבל כנראה שאנושיות זה לא דבר שהוא מה בכך ולכן אני קוראת למי שאחראי על כל כוח האדם במשטרה לעשות את ההכשרות האלו אקרוס דה בורד כדי שלא נמשיך שוב ושוב להיתקל במה שאת נתקלת.

אורית סוליציאנו: זה מה שאני רוצה להגיד ובאמת תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה אורית, אני רואה שהעלית כמה מהנקודות החשובות במגע הזה עם המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תוך הדיון נעשה את זה גם שוב להזכיר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לחזור ל-ש'.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאמרתי, לפי תקנון הכנסת השם של הדוברת יהיה חסוי.

עאידה תומא סלימאן: ש', בקשה, אנחנו שומעות אותך.

ש': תודה רבה.

ש': הייתי בתחנת המשטרה בתלונה שהוגשה נגד אבא שלי לפני שלוש שנים.

ש': דווקא אני כן זוכרת ויודעת שהמשטרה רצתה שהאשם יואשם, וניסו להקיף הכול בשביל שהראיות יהיו חותכות עד כמה שזה היה אפשרי, אבל כנראה שמרוב הרצון להוכיח הכול ולא להשאיר אף חור ריק, שכחו קצת שמי שעומדת מולם היא מישהי שרק כרגע הצליפו בה את כל החיים.

ש': אני מישהי שמגיעה מהעולם החרדי ולא מבינה ממה שהולך בחוץ, לא את שפת המשטרה והעולם הכללי.

ש': לא מבינה מה רוצים ממני, רק יודעת שבאתי כדי שאבא שלי ילך לכלא, ולא רוצה וכן רוצה ביחד.

ש': הרבה לא רוצה, כמה שזה נשמע מוזר.

ש': זו מן תסבוכת כזאת שקשה להסביר.

ש': זה לא איזה אויב שאפשר לסמן אותו כרשע וזהו, זה גם אבא וזה מבלבל.

ש': עם זאת נוספת חרדה מנטישה של כל המשפחה כי אני הולכת מאחורי הגב של אימא.

ש': רציתי להזהיר את אימא לפחות שזה לא יבוא לה בהפתעה.

ש': יש גם את הפחד שהיא תנטוש אותי.

ש': היה פחד שהמשפחה תיעלם, אז לצד הפחד והכעס על אבא אני גם רוצה בית ואני מבינה שאני מאבדת את הבית הזה במובן מסוים בתחנת המשטרה, ואני מגיעה לתחנת המשטרה והאדמה מתחתיי רועדת.

ש': החקירה הראשונה התמשכה על פני כארבע שעות.

ש': כעבור שלוש וחצי שעות ניסיתי לבקש הפסקה והחוקרת התעלמה כמה פעמים מהבקשה שלי והמשיכה לחקור כאילו כלל לא שמעה את בקשתי החוזרת ונשנית.

ש': בפעם השלישית כשביקשתי היא ענתה לי שתיכף נסיים.

ש': פעם ראשונה בחקירה דיברתי את הדברים וכמה פעמים נכנסה חוקרת אחרת שחיטטה בניירת שלה תוך כדי שאני עוד מנסה לדבר דברים שמעולם לא דיברתי.

ש': לא ידעתי לקרוא בשמות למקומות מוצנעים בגוף.

ש': זה לא היה משהו שנחשפתי אליו כחרדית.

ש': היועצת המשפטית מהמרכז סיוע ניסתה לבקש מהחוקרת שאני אכנה את המקומות כשצריך ב-A ו-B, אך החוקרת סירבה.

ש': היא ביקשה אבחון של חינוך מיוחד לשם כך וזה לא קשור.

ש': זה קשור נטו למגזר שממנו הגעתי.

ש': החוקרת מנסה לומר לי מה השמות של כל מיני דברים כדי שאוכל לענות בחקירה באופן ברור.

ש': היה לי קשה לומר את המילים כי גדלתי על זה שזה נחשב ניבולי פה.

ש': כשהגעתי לתחנת משטרה עם כל החששות שלי, רציתי לפחות לוודא שבכל זאת מה שאפשר כן יישאר בשליטה שלי, שלא הכול יברח לי מהידיים, לכן ביקשתי מאוד מהחוקרת שיעדכנו אותי מראש לפני כל פעולה שלהם כמה שאפשר, ובטח ובטח לפני שהם מגיעים בהפתעה לעצור את אבא שלי.

ש': כמה פעמים ביקשתי את זה.

ש': הם לא עדכנו אותי על אף שהבטיחו לי.

ש': הם הגיעו לעצור את אבא שלי באזור 04:00 לפנות בוקר וקיבלתי טלפון מבוהל מאחותי עם תיאורים מבוהלים על האופן שבו עצרו אותו, אבל לא מעט בזמן שאבא שלי עצור הגיעה שוב ניידת משטרה לקחת את אימא הפעם.

ש': הילדים מבוהלים ולא קיבלו שום הסבר.

ש': באחת מהחקירות החוקרת לחצה עלי לצלצל לאבא שלי ולהקליט אותו ולשאול אותו שאלות שאמרו לי לשאול.

ש': עשיתי את זה תחת לחץ ושוב יש את הקונפליקט הפנימי של הרצון להוציא סוף סוף את הדברים החוצה לבין החשש מזה שאולי אני גורמת נזק גדול יותר בחשיפה הזאת, ופה שוב מתערבב שזה אבא.

ש': הייתי כל כך לחוצה ומבוהלת עם סלט שלם של רגשות מעורבים בתוכי.

ש': כאן דווקא לצד החוקרת הלוחצת עמד חוקר שהציע לקנות לי קולה.

ש': אני זוכרת את זה כי זה לא הקולה, זה עצם זה שהרגשתי שהוא כן רואה אותי, רואה את החוויה שלי.

ש': כשגיליתי שעצרו את אבא שלי בלא ידיעתי על אף שהבטיחו ליידע אותי, פניתי לאחת החוקרות כי מאוד כעסתי שלא טרחו ליידע אותי.

ש': הייתי כל כך חסרת אונים ומבוהלת.

ש': החוקרת בתגובה צעקה עליי והטיחה בי עלבונות על שאני מעיזה בכלל לכעוס על האירוע שארע.

ש': מהשתלשלות הדברים הבנתי שאני לא יכולה לסמוך כל כך על המשטרה כי שוב ושוב דברים שהבטיחו, הם לא עמדו בהם, ולכן תהיתי כמה היה נכון לשתף איתם פעולה ולתת את עצמי עם כל הקושי שבדבר כשהם לא כנים איתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לך קודם כל תודה על זה שאת משתפת אותנו, את מוכנה לתת את העדות הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת כמה זה לקח ממך, בטח הרבה כוחות לקום בתוך המשפחה וכן להצביע על הפגיעה, וחבל.

עאידה תומא סלימאן: חבל שלפי ההתנסות שהייתה לך, השוטרים לא הבינו איזה כוח היית צריכה להפעיל כדי להגיע לתחנת המשטרה ולהתלונן.

עאידה תומא סלימאן: בדברים שהעלית ברור שזה לא רק התהליך והפרוצדורה של איך עושים את זה, אלא מעבר לזה גם להבין שבאוכלוסיות מסוימות, גם באוכלוסייה החרדית, גם באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: באופן כללי לכל מי שנפגע ונפגעת קשה לקום ולהתלונן אבל גם באוכלוסיות מסוימות הקושי הוא כפול.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב הקושי הוא לא רק בלקום נגד כל המערכת אלא גם כן בדברים כמו שאמרה ש', בשפה שמשתמשים בה ובכמה הנפגעת יכולה לבטא, להוציא מהפה חלק מהתיאורים שמבקשים ממנה לעשות, וזה חלק מהידע שלכל שוטר ולכל חוקר צריך לדעת.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, ש'.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו מחקר של איגוד מרכזי הסיוע על המתלוננות וההתנסות שלהן מול המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר כרמית קלר-חלמיש, אני מבקשת ממש מרוכז בשתי דקות לעבור על המידע הבסיסי שחייבים לשמוע אותו למען הדיון הזה.

כרמית קלר-חלמיש: אין בעיה.

כרמית קלר-חלמיש: זה היה אמור להיות שלוש ואני אהיה סופר קצרה.

עאידה תומא סלימאן: אל תעשי כלום עם המצגת.

עאידה תומא סלימאן: הצוות פה יעלה את המצגת.

כרמית קלר-חלמיש: אבל עשיתי קצת שינויים עליה.

כרמית קלר-חלמיש: זה בסדר שאני אציג אותה?

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

כרמית קלר-חלמיש: בגדול מה שאני רוצה להציג זה חלק ממחקר "למה לא התלוננתי" שעשינו ב-2018, שהלכתי חזרה והוצאתי דברים שרלוונטיים לדיון היום.

כרמית קלר-חלמיש: קמפיין Me too ב-2017 שאנחנו מרבות לדבר עליו, ששינה בעיניי את האופן שבו אנחנו מרגישות במרחב הציבורי.

כרמית קלר-חלמיש: שנה אחרי זה הנשיא לשעבר טראמפ מציג את השאלה לכריסטינה פורד, למה לא התלוננת אם בעצם קרה מה שקרה, ובעצם פורצת מחאת הרשת, למה לא התלוננת, שמופיעה בארץ ובעולם.

כרמית קלר-חלמיש: המחקר בחן פוסטים שפורסמו ברשתות החברתיות בשבוע הראשון של מחאת - - - בארץ.

כרמית קלר-חלמיש: בעצם מה שהיה שם זה שלושה סוגים של פוסטים: תיאור של פגיעה מינית: "לא התלוננתי כשבחור תפס אותי במסיבה וניסה למשוך אותי לשירותים ובמזל מישהי קלטה את זה, בעטה בו והבריחה אותו", קצת דומה למה שהיה ב-Me too.

כרמית קלר-חלמיש: הסבר או מענה לשאלה למה לא התלוננתי, "כי הייתי בת 12 ולא לגמרי הבנתי בכלל מה שקרה", ועוד פוסטים שהופיעו, דווקא כן התלוננתי ומה קרה - נפגעות ונפגעים שבחרו להשמיע קול במסגרת המחאה הזאת ולספר מה קרה להם כשהם ניגשו להגיש תלונה.

כרמית קלר-חלמיש: זה בעצם כל הממצאים, כשמה שאני רוצה להתמקד בו היום זה חוסר אמון במערכת אכיפת החוק והתשובות למה קרה כשכן התלוננת, שבעצם הן רלוונטיות לדיון היום.

כרמית קלר-חלמיש: בעצם מה שנפגעות אמרו על חוסר אמון במערכת אכיפת החוק זה, "לא התלוננתי כי ידעתי שהמשטרה ועורכי הדין לא יאמינו.

כרמית קלר-חלמיש: "אמרתי לעצמי שלא אוכל להתלונן עליו כי זו מילה שלי נגד מילה שלו ומי יאמין לי.

כרמית קלר-חלמיש: הבנתי שרוב המקרים במילא נסגרים בלי כלום, אז למה שאני אעבור את זה בכלל?

כרמית קלר-חלמיש: פחדתי מהאונס הנוסף שאעבור בחקירה".

כרמית קלר-חלמיש: "לא התלוננתי כי כשהתלוננתי במשטרה לפני עשור אחרי שזר גמור רדף אחריי ברחוב הראשי ביפו וצרח עליי שמגיע לי להיאנס ועוברי האורח התעלמו, לא עשו עם זה כלום ושום דבר, כי פחדתי מהתגובה של השוטרים ומהחקירות שאני אעבור.

כרמית קלר-חלמיש: " בעצם אלה פוסטים שהופיעו ברשתות החברתיות של נפגעות אמיתיות שבחרו לספר למה הן לא הגישו תלונה.

כרמית קלר-חלמיש: זה הקול האמיתי של נפגעות.

כרמית קלר-חלמיש: "כי הייתה לי חברה שהתלוננה וזה היה גיהינום.

כרמית קלר-חלמיש: לא ראיתי סיבה לעשות את זה לעצמי".

כרמית קלר-חלמיש: אלה קולות של נפגעים ונפגעות שכן התלוננו: "דווקא כן התלוננתי כשבגיל 17 גבר זינק עליי מהחושך וניסה לגרור אותי לחצר של בניין.

כרמית קלר-חלמיש: נאבקתי ואיכשהו הצלחתי לברוח.

כרמית קלר-חלמיש: כשהגעתי הביתה והערתי את ההורים בוכה, הם הזמינו משטרה.

כרמית קלר-חלמיש: הם הגיעו ודיברו מגעיל ובזלזול.

כרמית קלר-חלמיש: " "דווקא התלוננתי, אדם שכבר אותו אונס עשרות נשים בעיר תחת השפעת סם אונס.

כרמית קלר-חלמיש: התלוננתי ועוד שתי בנות התלוננו מהעשרות שפנו אליי אחרי פרסום פוסט.

כרמית קלר-חלמיש: הפרקליטות החליטה לא להעמיד לדין בשל ראיות לא מספיקות.

כרמית קלר-חלמיש: " "לא עשו עם זה כלום.

כרמית קלר-חלמיש: חוץ מבעיקר להשפיל אותי בחקירה, לא עשו עם זה כלום.

כרמית קלר-חלמיש: " "דווקא כן התלוננתי, אבל בעיר יחסית קטנה כשהמשפחה שלו מוכרת מאוד, כל ביקור בתחנת המשטרה היה כמו לצעוד על שיפודים חדים.

כרמית קלר-חלמיש: ההתלחשויות, הצחקוקים וחוסר האמון היו קשים מנשוא, ואז כן התלוננתי והתיק נסגר אחרי שבוע וחצי.

כרמית קלר-חלמיש: " כשאנחנו מסכמים, בעצם מה אנחנו רואים פה?

כרמית קלר-חלמיש: נפגעים ונפגעות שכן פנו למשטרה, מתארים יחס לא מכבד, לא מותאם לסיטואציה, חוסר אמון, פקפוק, זלזול, תוצאה סופית המשפטית שלא מתקף את החוויה שלהן ותגובות של האשמת הקורבן.

כרמית קלר-חלמיש: אני חושבת שהכול מתכתב גם עם העדויות המדהימות ששמענו עד עכשיו, וכשאנחנו מסתכלים על נפגעים ונפגעות, ממה הם חוששים, למה הם לא מגישים ומגישות תלונה, אנחנו רואים חוסר אמון, חשש מיחס מזלזל, חשש מאונס שני ובעצם חוסר אמונה בתוצאה משפטית משביעה רצון, שאם אתם יכולים להסתכל, יש איזשהו קשר בין התיאורים של הנפגעים והנפגעות שכן ניגשו למשטרה, למה שחוששים ממנו מי שלא ניגש למשטרה.

כרמית קלר-חלמיש: אנחנו חיים בעולם כמו שתואר פה קודם, של רשתות חברתיות.

כרמית קלר-חלמיש: כמו שגל תיארה באומץ רב, היא התרשמה ממה שמישהי אחרת חוותה ואמרה, הייתה חוקרת מדהימה.

כרמית קלר-חלמיש: בעצם נפגעות ונפגעים מושפעים ממה שהם קוראים ושומעים במדיות השונות ואני חושבת שאם אנחנו רוצות לעודד תלונות, אז חייבות לשנות מהקצה את היחס.

כרמית קלר-חלמיש: יש הרבה מאוד מודלים בעולם שמותאמים למאפיינים של פגיעה מינית ולצרכים של נפגעים ונפגעות ואני באמת חושבת שצריכות שינוי כולל.

כרמית קלר-חלמיש: בטח ידברו על זה אחרי זה, אבל לא מספיק הכשרות ולא איזשהו יומנאי שעבר הכשרה מיוחדת.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעלית נקודות מאוד חשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שכאשר הנפגעות מביעות חוסר אמון במערכת, חלק ממנו גם כן בנוי על עובדות בשטח.

עאידה תומא סלימאן: אחוז התיקים הנסגרים בתלונות על הטרדות ותקיפות מיניות, האחוז הזה תמיד יישאר מול העיניים של כל אחת שתשקול, והוא אחוז מאוד גבוה.

עאידה תומא סלימאן: 84% מהתלונות נסגרות, לא מגיעות לבית משפט.

אורית סוליציאנו: ובתיקי אונס רק אחד מעשרה מגיעים לבית משפט.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחלק מהמידע הזה הוא גם נגיש לציבור באופן כללי והוא חלק שגם גורם להרגשת חוסר האמון מעבר לחוויה עצמה, כלומר חלק מהנשים לא מגיעות.

עאידה תומא סלימאן: רבות לא מגיעות כי יש להן את ההרגשה הזאת.

מירב בן ארי: ואלה שכבר הגיעו והתלוננו, אז לפעמים אפילו משמידים להם את ערכות האונס.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו לא, אחרי החוק שלך.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר על גל.

מירב בן ארי: היינו פה ארבע שנים.

מירב בן ארי: באירוע הזה של נפגעות תקינה מינית, לבוא בצורה אינטליגנטית, מרשימה, חדה לספר על האירוע שלך, לספר בצניעות גם, צריך לומר, עם הבגדים ואיך שתיארת את ההגעה שלך למשטרה, אל צד הלא ציפיתי שזה יקרה לי, אבל היום בעידן הרשתות, האינסטגרם הרבה יותר חזק מכל מדיה אחרת ולכן השימוש הנכון שלך והנבון לקחת את האירוע שלך ולהשליך.

מירב בן ארי: כתבתי את מה שאמרת כי זה היה מדהים.

מירב בן ארי: כתבת, "אני אהיה קול של הרבה אנשים שלא מקשיבים", אז קודם כל שאפו לך באופן אישי על ההתנהלות ועל ההצגה של הדברים בצורה אינטליגנטית ומרשימה ומיוחדת.

מירב בן ארי: זה בעניין הזה.

מירב בן ארי: מה שאהבתי וגם אמרתי לך, וכמובן שאני אאמץ אותך אליי, אני חושבת שההתנהלות הכי טובה פה זה שאת אומרת, מישהי שאומרת אוקיי, בוא נראה איך אנחנו מתקנים, זאת אומרת שתקיפה מינית בכלל לא צריכה להיות נגיד באונליין, צריכה להיות רק מול חוקרת.

מירב בן ארי: זה נגיד משהו שכבר צריך לבוא ולהגיד, אין יותר תקיפות מיניות באונליין אלא אך ורק בחדר מסודר.

מירב בן ארי: אמרתי לגל, בעזרת השם בעוד כשבוע תוקם הוועדה לביטחון פנים בראשותי.

מירב בן ארי: אחד הנושאים החשובים זה עניין באמת מול המשטרה, אבל אלי פה וכבר יש לנו קילומטראז' ביחד ובכלל עם המשטרה ובטח עם סגלוביץ' ועומר.

מירב בן ארי: לבוא לקחת את הנושא הזה אל הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: בקשה, חברת הכנסת נעמה לזימי.

נעמה לזימי: גל, כמו שאמרתי לך כשישבתי לידך כשהגעתי, קודם כל תודה לך.

נעמה לזימי: צריך להגיד גם את התודה הזו על האומץ, על הכול.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד לך שלשמחתי היום, אולי בכלל, הזירה הפמיניסטית היא זירה של אחיות, של שותפות.

נעמה לזימי: יש לך פה שותפות בכנסת וגם בזירה האזרחית שהן איתך.

נעמה לזימי: הרבה פעמים חוויות גם מלוות אותנו בדיעבד ואני בטוחה שעוד חצי שנה או שנה פתאום ברפלקציה תחשבי על דברים שאפשר לשנות ולתקן, אז אני בטוחה שעאידה שהיא מופת לפמיניזם ומגדר, תהיה פה כתובת אבל גם הלשכה שלי, תרשי לעצמך חופשי לפנות אלינו.

נעמה לזימי: זה לגיטימי, זה בסדר בכל שלב.

נעמה לזימי: אנחנו איתך ואני בטוחה שגם כל השותפות פה מהחברה האזרחית שהן המצפן שלנו.

נעמה לזימי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לתת הערה.

עאידה תומא סלימאן: אולי אתן לא יודעות אבל גם ש' איתנו בדיון ושומעת אותנו.

נעמה לזימי: גם כלפיה, בהחלט.

נעמה לזימי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כן, חברת הכנסת גבי לסקי.

גבי לסקי: תודה כבוד יושבת-הראש.

גבי לסקי: גל, אנחנו לא הכרנו.

גבי לסקי: האמת היא שאני לא ידעתי מי את.

עאידה תומא סלימאן: את לא לבד.

גבי לסקי: אבל נחשפתי לוידאו שלך וכתבתי לך טוויט בטוויטר.

גבי לסקי: אני לא מצאתי אותך, לא יכולתי לתייג אותך אבל רציתי להגיד לך קודם כל תודה על מה שעשית ושפתחת את הדלת לכל כך הרבה אנשים.

גבי לסקי: כתבתי לך שאת לא לבד, אבל עכשיו אני רוצה לראות הפוך.

גבי לסקי: אחרי הדברים שלך אנחנו יכולות להגיד שנשים אחרות לא לבד בגלל שאת היית שם, אז אנחנו באמת במעגל של תמיכה הדדית וזה מדהים.

גבי לסקי: ל-ש' מילה אחת.

גבי לסקי: ש', האומץ שלך הוא דבר מיוחד וייחודי וזה גם מלמד אותנו הרבה דברים גם בעניין הנושא של הרגישות התרבותית, שזה משהו שהמשטרה צריכה ללמוד כשהיא באה לטפל בנושאים כל כך רגישים שיש על זה רגישות נוספת, תרבותית, שאנחנו צריכים להיות מודעות לה וגם במשטרה.

גבי לסקי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתחננת, לקצר.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו גם משטרה והצטרף אלינו עכשיו סגן השר, יואב סגלוביץ', שזה לא קורה כל יום.

עאידה תומא סלימאן: מקווה שיקרה יותר.

עאידה תומא סלימאן: נרצה גם לשמוע אותו.

יואב סגלוביץ': אני אורח כבוד אצלך, עאידה.

עאידה תומא סלימאן: תמיד, אפילו לפני שהפכת לסגן שר.

מיכל רוזין: שלום לכולם, אני העליתי את הסיפור שלך שבוע שעבר לפני שהעברתי לשמחתי ולשמחת כולנו את הצעת החוק של חיסיון מטפל/מטופל, וסיפרתי את הסיפור שלך כי התחלתי בדיוק בזה שכל עוד ההליך הפלילי לא ישתפר, וזה מהיומנאי בתחנת משטרה ועד בתי דין ייעודים לנפגעות תקיפה מינית, נמשיך לשאול למה לא התלוננת, למה לא באת, למה באת עכשיו, כל שאלות הלמה שצריך להוציא אותן מהלקסיקון.

מיכל רוזין: בסופו של דבר הסיטואציה שבה אני הייתי נוכחת לפני כמה שנים, שנכנסת אישה ואומרת בשקט משהו והיומנאי צועק, מי פנוי לקבל תלונה על אונס?

מיכל רוזין: ככה, הסיטואציה הזאת ממשיכה, אז פעם זה שולחים אותה להגיש מקוון או לחכות כמה שעות ופעם זה עושים את כל מה ששמענו מ-ש' והסיפור שלך.

מיכל רוזין: מזעזע שזה עדיין באמת קורה הסיטואציות האלה.

מיכל רוזין: אנחנו כל הזמן נתקלים באותו מקום.

מיכל רוזין: למעלה כולם בעד ויש מחלקות ויש חוקרים מומחים ולמעלה הכול נפלא.

מיכל רוזין: זה לא מחלחל למטה.

מיכל רוזין: בסופו של דבר כמו שעשינו עם החדרים האקוטיים, כך צריך להיות גם בתחנת משטרה.

מיכל רוזין: כשבאה אישה, כשבא בחור, בסופו של דבר הם צריכים שיהיה שם קוד שמייד מפנים אותם ולא שהן צריכות לבוא ליומנאי.

מיכל רוזין: הן לא צריכות לעבור את כל השרשרת הזאת המביכה והכואבת.

מיכל רוזין: תעצומות הנפש שהביאו אותה למשטרה והביאו את ש', אני לא יכולה לתאר לעצמי.

מיכל רוזין: באמת לבוא כבר להגיש תלונה זה תעצומות נפש שהן לתאר.

מיכל רוזין: לנו אומרים, טוב, אז אמרו לה ככה.

מיכל רוזין: נו, אז התבקשה ככה.

מיכל רוזין: אתם לא מבינים שכל דבר כזה זה טראומה על טראומה על טראומה, שלא נדבר על כאלה שבאות עם באמת פגיעה מינית קשה במשפחה, שזה פוסט טראומה.

מיכל רוזין: חבר'ה, זה לא מחלחל למטה.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים איך פותרים את זה.

מיכל רוזין: בואו נעשה את זה.

מיכל רוזין: אפשר לעשות את זה.

מיכל רוזין: זה גם לא עניין של תקציב ואם צריך תקציב, תגידו לנו, נילחם על תקציב.

מיכל רוזין: אנחנו בממשלה עכשיו.

מיכל רוזין: אפשר להביא תקציב.

גל גברעם: אפשר להגיד משהו בהקשר לזה?

גל גברעם: זה לא מחלחל.

גל גברעם: ככל הנראה זה לא יחלחל יותר מדי ואני אסביר לך בצורה הכי פשוטה.

גל גברעם: את וגבר, שניהם יצאו בדיוק מאותו המועדון ב-02:00 בלילה בתל אביב.

גל גברעם: האישה משקשקת מפחד והגבר לא.

גל גברעם: באמת אני הכי פמיניסטית בעולם ואנחנו שוויון והכול ואני לא מסתכלת על גבר ואישה, אבל אני לא חושבת שיש גבר שיכול להבין את הסיטואציה הכי פשוטה בעולם של לצאת ממועדון עד האוטו ולשקשק, ואנחנו משקשקות.

מיכל רוזין: גם בתוך המועדון, גם בבית.

מיכל רוזין: אנחנו מפחדות גם בבית.

מיכל רוזין: את לא משקשקת?

עאידה תומא סלימאן: אפילו אין מועדון ואני לא הולכת למועדון, ופעם כן שקשקשתי.

מירב בן ארי: את זוכרת את התקופה.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה היה מזמן.

עאידה תומא סלימאן: חברות וחברי הכנסת, אני מבקשת באמת, פתחתי ואמרתי, אנחנו רוצים היום לנסות ללמוד מה אפשר לתקן ומה אפשר לעשות, אז בואו נתכנס קצת.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, בקשה.

מאיר יצחק הלוי: גבירתי היושבת-ראש, שלום לגל, אני רוצה להגיד מניסיוני הארוך כראש עיר הרבה מאוד שנים, שאין ספק שלקונות חברתיות מקבלות פתרון כשאנשים אמיצים כמוך יוצאים לאוויר העולם ונכנסים לספוט ואומרים דברים שהם דברים אמיצים.

מאיר יצחק הלוי: הדבר הקשה, ואני מפנה פה מבט לחבריי במשטרה, ואני מאלה שמאוד אוהבים את המשטרה, יואב סגלוביץ' יכול להעיד על כך לאורך שנים.

מאיר יצחק הלוי: הטרגדיה היא שהקורבן, מרגע ונכנס להתלונן, הופך להיות קורבן עם עצימות יתר.

מאיר יצחק הלוי: עצם הגשת התלונה הופכת אותו לקורבן בעצימות יתר משום שהוא הופך להיות כוכב במדיות החברתיות שאין לנו שליטה עליהם, ואנחנו הרי יודעים את זה וזו הסיבה שאני אכנס, אני מקווה לקבל את העזרה לטפל באלימות הגועשת ברשתות החברתיות שדרך אגב מעצימה אירועים מן הסוג הזה.

מאיר יצחק הלוי: מדבר כאן קורבן.

מאיר יצחק הלוי: אני הגשתי 27 תלונות למשטרת ישראל כגבר.

מאיר יצחק הלוי: חייבת שתהיה במשטרה יחידה שזו הספציפיקציה שלה, בזה היא מטפלת, יודעת את כל מנגנוני הרגישות, יודעת איך לעטוף את האירוע ואיך לטפל בו עד הרמה של הגשת התלונה.

מאיר יצחק הלוי: גם בתי המשפט צריכים להיות בתוך העניין.

מאיר יצחק הלוי: מדובר פה בטיפול שחייב להיות בפרוזדור סטרילי כדי שהקורבן לא יהפוך להיות קורבן עם עצימות יתרה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יודעים להגיד שחלק גדול מאותן מוטרדות נאנסות לא ניגשות משום שהן חוששות שהנזק שהן יקבלו יהיה עצום לאין ארוך מהמצב שבו הן נמצאות, וזו הטרגדיה הכי גדולה לטעמי, לכן אם יורשה לי להציע עצה, אדוני סגן השר, מי כמוך, אתה ותיק, צריך לייצר ממש מעטפת טיפולית נכונה לאירועים הרגישים כל כך שעוברות אותן נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך, חבר הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע את הדברים שלך.

עאידה תומא סלימאן: גיליתי עכשיו שותף חדש.

מיכל רוזין: כולנו.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אמילי מואטי ואחר כך נשמע את המשטרה.

אמילי חיה מואטי: גבירתי יושבת-הראש, סגן השר, נציגי המשטרה, אורחות, גל, ש' וחברות כנסת, אונס ואלימות מינית הוא חלק על רצף גדול של אלימות כלפי נשים ותרבות האונס.

אמילי חיה מואטי: הפתרון חייב להיות מערכתי גם מצידכם, גם על ידי בניית חדרים אקוטיים בתחנות המשטרה.

אמילי חיה מואטי: אישה שנאנסת לא צריכה להיאנס שוב בלספר את הסיפור הזה.

אמילי חיה מואטי: זה גם ככה קשה, תאמינו לי, אני יודעת.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה גם להשתמש בהזדמנות הזאת כדי להציע, גבירתי יושבת-הראש, לימודי מגדר מכיתה א'.

אמילי חיה מואטי: לימודי מגדר מכיתה א' הם משני מציאות בחברה שבה אנחנו חיות.

אמילי חיה מואטי: בחברה שיש עדיין מועדוני חשפנות, שהגוף שלנו הם בידור עבור גברים מסוימים, בחברה שבה אנחנו פוחדות להיכנס לחניונים, בחברה שבה את לא יכולה לשבת בנחת בבר עם החברות שלך מחשש שישימו לך משהו בשתייה, בחברה שבה אנחנו, האימהות צריכות להסתובב חרדות לגורל הבנות שלנו מפני כל מיני מנוולים שפונים אליהם ברשת.

אמילי חיה מואטי: גל, את גיבורה.

אמילי חיה מואטי: אני לא העזתי לעשות את מה שאת עשית ואני מעריצה ומעריכה אותך.

אמילי חיה מואטי: ש', גם את גיבורה.

אמילי חיה מואטי: אני יודעת שאת עדיין שם ואני מאוד מודה לך.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה חברות, תודה שאתן כאן.

אמילי חיה מואטי: אנחנו כאן בשבילכן תמיד.

אמילי חיה מואטי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת אמילי.

עאידה תומא סלימאן: גיא לרר מחושפי הפרשה איתנו בזום.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לו לדבר כי הוא תיכף יצטרך לצאת.

עאידה תומא סלימאן: גיא, בקשה.

גיא לרר: בוקר טוב חברותיי.

גיא לרר: תודה רבה שאת מארחת אותי.

גיא לרר: עלעלתי ברשימה, ראיתי המון חברות יקרות אבל קצת צר לי ועצוב לי שזה באמת בעיקר חברות ופחות חברים.

גיא לרר: אני חשוב שחשוב להגיד שהמאבק הזה הוא מאבק גם של גברים.

גיא לרר: לא יכול להיות שבכל מאבק חשוב שאנחנו ניתקל בו יהיו גברים ונשים, וכאן כמעט בכל דיון שאני נוכח, כמעט בכל פורום יש רוב נשי מוחץ.

גיא לרר: אני לא רוצה להשתמש בקלישאות של מה אם זו הייתה הבת שלך, הייתה אחותך.

גיא לרר: זה שטויות.

גיא לרר: זה מאבק כל כך חשוב שהוא אמור להיות אכפת וקריטי לגברים ממש כמו נשים.

גיא לרר: אני במשפט אגיד, כי כל הדברים החשובים מהותית באמת נאמרו.

גיא לרר: באמת ברורה לכולם ההבנה שזה צריך להיות תהליך רוחבי.

גיא לרר: יש גם סכנה מסוימת, וגם אני מעריץ ויודעת את זה חברה טובה שלי, גל גברעם, את האופן שבו היא יצאה ותשומת הלב שזה עורר, אבל אם המשטרה עכשיו תעשה כפי שהיא עשתה, מסיבת עיתונאים ותגיד, הנה רפורמת גל גברעם ומהיום היומנאים יהיו הכי חמודים בעולם וישבו ויהיו מקסימים, זה לא יעזור, זה לא יפתור.

גיא לרר: להיפך, יכולים להגיד, הנה פתרנו את היומנאים ונגמר הסיפור.

גיא לרר: הסיפור הרבה יותר קשה ומסובך.

גיא לרר: הפרשה עכשיו שחשפנו, של שי אביטל, התפר בין 16 מתלוננות שיש כיום ובעזרת השם מחר תהיה עוד אחת ויהיו עוד בהמשך, לבין אף תלונה היה ככה, כזה קטן, למה?

גיא לרר: מכיוון שלהביא את המתלוננת הראשונה והשנייה הייתה משימה ברמה של קריעת ים סוף.

גיא לרר: הן לא רצו לבוא, ואם לא הייתה באה הראשונה ולא הייתה באה השנייה, לא הייתה באה אף אחת אחריה, זה אני אומר מניסיון כמי שממש לקח בידו, אני והצוות שלי והבנות שעזרו לי בעניין הזה, רוני אבירם ושנהב רצאבי.

גיא לרר: לקחנו בידיים את המתלוננות ואנחנו יודעים כמה זה היה קשה.

גיא לרר: היו מקרים של כאלו שהגיעו והתחרטו והלכו שנייה לפני, עדיין, עכשיו, ועם כל הכבוד לעובדה שבימ"ר תל אביב באמת היה צוות מצוין שהוקם במיוחד לטובת העניין הזה, כי העניין הזה היה מרכזי.

גיא לרר: גם עכשיו בפרשה הזאת אנחנו הלכנו ביחד לתחנות שלא היו ערוכות לקלוט, בתל אביב, בגבעתיים, באילת וגם עכשיו סיפורים שלא פורסמו, של נשים שלא רצו לצאת ולספר את הסיפור שלהן כמו גל, והגיעו לתחנה ויצאו משם בדמעות ולא הגישו תלונה.

גיא לרר: זה עכשיו, זה לא לפני עשר שנים, זה לא לפני עשרים שנה, זה בפרשה הזו לפני גל גברעם, ובואו אני אגיד לכם, גם אחרי גל גברעם זה קרה, אז העניין לפעול כאן הוא עניין דחוף, הוא לא עניין להגיד, צריך ולסדר.

גיא לרר: הוא עניין שהמשטרה תתעורר על עצמה עכשיו ולא תחכה, לכן חברותיי היקרות ולכנסת ולהנעת תהליכים, זה צריך לקרת עכשיו.

גיא לרר: תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה גיא.

עאידה תומא סלימאן: תודה גם על התרומה שלך בחשיפות ובתחקירים שאתה עושה ותודה על זה שאתה גם כן שותף מהצד של התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לתת לנציגי המשטרה אם גם סגן השר ירצה להגיד כמה מילים לפני שאני פונה לדרג המקצועי, אבל אני חייבת להגיד, במקרה הספציפי בפרשיה הזו אני יודעת שהמשטרה נכנסה לכוננות לפני.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שידעתם שהולך להיות חשיפה כזו, הקמתם צוות והודעתם על תחנה ספציפית שהיא מוכנה.

עאידה תומא סלימאן: הכנתם את הצוות שם או את השוטרים כדי לקבל את התלונות, כלומר נוצר איזשהו מצב שהוא הרבה יותר משודרג אפילו מהמצב הרגיל שבו מתלוננת אנונימית מגיעה לתחנת משטרה, היא לא יודעת, יש חוקרים, אין חוקרים, התחנה מוכנה, לא מוכנה, שעות יום, שעות לילה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כמעט ניסיתם לייצר מצב סטרילי, מצב של מוכנות ובכל זאת קרה מה שקרה.

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת עדיין המפגש הזה עם המשטרה חשף עוד רובד של היומנאי שיושב בכניסה והתגובה שיכולה להיות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שגם השר התבטא בנושא וגם מפכ"ל המשטרה נתן הוראות, ואני יודעת שאתמול דיברתם על זה שכבר יש איזשהו לקח שייצא בעניין היומנאים.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השר, אני הייתי באמת רוצה לשמוע קודם כל מהצד שלך איך אתם רואים את כל הנושא הזה של הטיפול בנפגעות ונפגעי תקיפה מינית כאשר מגיעים במפגש הראשון, במיוחד שעלו כמה וכמה נקודות שלא היית צריך להיות נוכח מתחילת הדיון כדי לדעת את התלונות העיקריות שאנחנו משמיעות בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לשמוע ברמה של החלטה פוליטית מה הכוונות שלכם ואחר כך גם כן נשמע מהדרג המקצועי.

עאידה תומא סלימאן: בקשה.

יואב סגלוביץ': קודם כל בוועדה הזאת לפחות אני מרגיש בבית.

יואב סגלוביץ': תראו, אני אגיד כמה דברים כלליים.

יואב סגלוביץ': יש לי כמה כובעים.

יואב סגלוביץ': אני אבחר בהתחלה קודם כל כבן אדם, אחר כך גם כחבר כנסת כי לפעמים זה מתחבר, ואחר כך כסגן שר.

יואב סגלוביץ': אני אגיד למה אני מתכוון.

יואב סגלוביץ': תראו, אירוע תקשורתי גדול ככל שיהיה, שמעלה על סדר יום הוא חשוב.

יואב סגלוביץ': אני רגע שם דווקא את זה בצד למרות שהיה טריגר לדיון הזה.

יואב סגלוביץ': המבחן הגדול של מקומות, של ארגונים הוא מה קורה בשוטף שלהם, מה קורה למישהו או מישהי, לא משנה, שמגיע בצר לו לתחנת משטרה, פה האירוע הרבה יותר מורכב ואני חושב שנכון יהיה מאחר והדיונים פה בדרך כלל בתחומים האלה הם דיונים עמוקים ולא שטוחים, לנהל פה דיון יותר מורכב ועמוק, וגם אם הוא לא עכשיו, אני מבטיח דבר אחד, שבתפקיד שלי חלק מהעניין זה לנהל על זה דיונים עמוקים, מה נכון לעשות.

יואב סגלוביץ': אני אדבר דווקא כמה מילים על שפה.

יואב סגלוביץ': תפתחו את חוק העונשין, תראו שהפגיעות המיניות לסוגיהן השונות הן בדרך כלל מוגדרות כעבירות כנגד גוף אפילו בתפיסה המשפטית.

יואב סגלוביץ': ממה שאני יודע לא מהחוויה האישית אלא ממה שאני הכרתי במהלך הרבה מאוד שנים וגם בכנסת, בסוף זה פגיעות בנפש וזה הבדל קונספטואלי מאוד משמעותי אם אתה מתעסק בפגיעות בגוף לבין אם אתה מתעסק בפגיעות בנפש.

יואב סגלוביץ': הדבר הראשון, יצטרכו להוביל את כלל המערכות, אני לא מדבר באופן כללי, יש לי תפקיד להוביל את כלל המערכות שיתייחסו לזה כפגיעות בנפש גם אם אין לזה את ההגדרות האלה כי בסוף זה פגיעות בנפש.

יואב סגלוביץ': אני אלך צעד אחד יותר גדול.

יואב סגלוביץ': אני לא נכנס לפרטים כי אני גם לא יודע את הפרטים.

יואב סגלוביץ': יש גם הבדל ברף הפגיעות אבל אישה, נפגעת שנפגעת בעבירה כזו או אחרת, כל אחת גם לוקחת את זה בגלל מבנה האישיות למקומות אחרים, בסוף זה פגיעה בנפש שדורשת טיפול המשכי.

יואב סגלוביץ': אנחנו כמעט לא מדברים על מה עושה טראומה מינית לדוגמה.

יואב סגלוביץ': דרך אגב זה תחום, לא עוסקים בו בכלל.

יואב סגלוביץ': גם הכנסת כמעט לא עסקה בטראומה מינית.

יואב סגלוביץ': אם תרצו, טראומה מינית זה אחד הנושאים הכי מרכזיים שמכתיבים את המשך הדרך למי שנפגע והוא כמעט לא מטופל.

יואב סגלוביץ': הוא כמעט לא נמצא על סדר יום.

יואב סגלוביץ': תלכו למשרד הבריאות ותראו מי הם המומחים בטיפול בטראומה מינית ואיפה יש טיפולי יום למי שנפגע בטראומה מינית, ותראו שיש בית חולים אחד כזה.

מיכל רוזין: לא, לא.

יואב סגלוביץ': מיכל, בואי, כל אחד מומחה.

יואב סגלוביץ': אני מומחה קטן אבל מומחה.

יואב סגלוביץ': הטיפול בטיפולי יום הוא פצע גדול.

יואב סגלוביץ': אני אומר את כל הדברים וזה הרבה יותר רחב מהדיון כרגע שהוא חשוב לכשלעצמו.

יואב סגלוביץ': השאלה איך הופכים מערכת שלמה, וזה תהליך.

יואב סגלוביץ': מה שהיה לפני עשר שנים זה לא מה שקורה היום.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים פה בגלל אירוע שקרה אבל לפני עשר שנים, לא צריך להשתבח בזה אבל המצב היה גרוע.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים באיזשהו תהליך שצריך להפוך אותו מתהליך של קפיצה ולא תהליך של התפתחות טבעית.

יואב סגלוביץ': רק ביום חמישי האחרון היינו בכנס של איגוד מרכזי הסיוע על דוח ברלינר.

יואב סגלוביץ': לפחות בממצאי הדוח בסוף הוא אמר שצריך לעשות פיילוט.

יואב סגלוביץ': הוא לא דיבר על מהפכה גדולה.

עאידה תומא סלימאן: נכון, ואני חיכיתי שתסיים כדי לשאול אותך אם אתם הולכים לאמץ את ההמלצה הזו.

יואב סגלוביץ': תיכף אני אגיע לשלב של התפקיד.

יואב סגלוביץ': בפועל הדוח הזה נחתם בשנת 2019 והדוח הזה בפועל, אני מכיר מעט מאוד אנשים שאמרו, אנחנו לא רוצים.

יואב סגלוביץ': המבחן הגדול הוא לא על מה אנחנו מסכימים אלא איך אנחנו מקדמים משהו.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד, אני מדבר עכשיו בתוקף התפקיד שלי, שאני אעשה את כל מה שאני מסוגל לקדם את אותו מקטע שדיבר על שילוב מערכות, שבא על אזור מסוים במקום מסוים שכלל המערכות, משטרה, פרקליטות ובתי משפט עושים שינוי.

יואב סגלוביץ': לא צריך להגיד לכם פה שיש גם התנגדות לסיפור הזה.

יואב סגלוביץ': לא כולם מסכימים לסיפור של הפיילוט ולסיפור של דרך לעבוד בו.

יואב סגלוביץ': אני כן מחויב להוביל את זה גם כמובן דרך הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אם מדברים על הדוח, הייתה המלצה להקים נציבות לנפגעי, ונכנס להסכם הקואליציוני.

עאידה תומא סלימאן: האם תוקצב?

עאידה תומא סלימאן: לחפש אותו בסעיפים של התקציב או לא?

יואב סגלוביץ': את האמת, אני לא יודע לתת תשובה על השאלה הספציפית הזאת.

יואב סגלוביץ': אני אגיד בכל זאת משהו כללי שאני חושב שהוא חשוב.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להיות פרקטי עכשיו.

יואב סגלוביץ': כולנו נסכים על המון דברים.

יואב סגלוביץ': השאלה איך מקדמים את הדבר הזה, את הפיילוט שכתוב בדוח ברלינר בתקופה הזאת כחלק מהדברים.

יואב סגלוביץ': הם בכלל לא צריכים משאבים.

יואב סגלוביץ': הם לא צריכים באמת משאבים, הם צריכים התכוונות.

יואב סגלוביץ': אני חושב שהראשונים שיקפצו לעשות את הדבר הזה זה דווקא משטרת ישראל שהם הכי זריזים והכי יעילים עם כל הבעיות, כי דיברנו על הבעיות אבל כשצריך לבצע משימה, המשטרה יודעת לעשות את זה.

יואב סגלוביץ': אני אעשה את כל מה שאני מסוגל להשפיע גם על המערכות הנושקות, גם במשרד המשפטים וגם בהנהלת בתי המשפט, בכל מקום על מנת לקדם את העניין.

יואב סגלוביץ': אמרתי את הדברים לא פעם אחת, אני חוזר על זה גם פה.

יואב סגלוביץ': לעצם העניין, מדובר פה על אירוע שאני מניח שנציגי המשטרה שיושבים פה ידעו להגיד.

יואב סגלוביץ': הרי אף אחד פה לא אומר, היה הכול בסדר.

יואב סגלוביץ': זה לא הסיפור.

יואב סגלוביץ': השאלה היא מה עושים קדימה ואיזה לוחות זמנים זה מתקדם.

יואב סגלוביץ': אני יכול להגיד שאני אעשה את המקסימום שהדברים האלה ילכו קדימה בצורה טובה יותר מבעבר.

יואב סגלוביץ': תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אם כבר הגעת, אתה יודע שאני בדרך כלל מבקשת לקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל אפילו אחר כך תשובה בעניין נציבות נפגעי עבירה, אם קיבלתם החלטה כן להקים, האם תוקצבה הנציבות?

עאידה תומא סלימאן: האם זה נכנס?

עאידה תומא סלימאן: כי בסופו של דבר זו לא רק הייתה המלצה של הוועדה אלא גם כן הוכנסה בהסכמים הקואליציוניים של הממשלה שקמה, ואני אשמח לדעת איפה זה עומד.

עאידה תומא סלימאן: זה חשוב וגם בעניין הפיילוט, אם אתם הולכים על זה.

יואב סגלוביץ': לא הייתי ברור?

יואב סגלוביץ': אני הולך על זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אשמח לקבל - - -

יואב סגלוביץ': הכנסת מפקחת על הממשלה.

יואב סגלוביץ': תזמינו אותי והכול יהיה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אם זה רק עניין של הזמנה, אנחנו תמיד נשמח להזמין אותך ולשמוע חדשות בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לניצב דוד בואני, ראש חטיבת חקירות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמונה קצין לבדוק את האירוע.

עאידה תומא סלימאן: האם יש כבר מסקנות?

עאידה תומא סלימאן: האם התחלתם ליישם את המסקנות האלה?

עאידה תומא סלימאן: מה הן בדיוק?

עאידה תומא סלימאן: בקשה.

דוד בואני: קודם כל צוהריים טובים ותודה על ההזמנה.

דוד בואני: אני חושב שהאירוע הוא מאוד חשוב.

דוד בואני: טוב שהזמנתם את המשטרה ואני שמח על הזמן לדבר.

דוד בואני: חשוב רגע להכניס את הדברים לקונטקסט מבחינתי יותר רחב, גם שכל החברות והחברים ישמעו.

דוד בואני: משטרת ישראל מעניקה שירות בתחנות המשטרה, במשלים, תחת היומנאי, תיכף נדבר על זה טיפה יותר לעומק, ליותר מחצי מיליון אנשים בשנה.

דוד בואני: צריך להבין את זה.

דוד בואני: חצי מיליון בשנה כמעט 24/7.

דוד בואני: ברוב המקומות 24/7.

דוד בואני: מעבר לכך המשטרה נותנת את השירות של תלונה מקוונת.

דוד בואני: כפי שראיתם יש לנו כ-50,000 תלונות בשנה, אני ארחיב על זה תיכף בהמשך, על היכולת שלנו לפקח גם על הנושא של התלונה המקוונת ולדעתי זה עושה דברים מדהימים.

דוד בואני: תיכף אני אגע בזה.

דוד בואני: האם המשטרה בדרך שדיברתי על מעל חצי מיליון אזרחים שנותנים להם שירות, טועה בדרך?

דוד בואני: כן.

דוד בואני: האם אנחנו לומדים מכך?

דוד בואני: חד משמעית כן.

דוד בואני: יכולת הלמידה שלנו, אני אומר לך, היא הרבה יותר מהירה, גבירתי.

מיכל רוזין: רק אם מתפרסם אתם לומדים.

דוד בואני: הרבה יותר מהירה.

דוד בואני: אני לא הפרעתי, אז אני אשמח אם תשאירו לי את הזמן ואחר כך אני מוכן לענות לכל שאלה, גם על נושאים שאנחנו פחות זריזים בלמידה, והאם אנחנו לומדים, אז אני אומר חד משמעי כן.

דוד בואני: יש לנו 82 תחנות משטרה, יש יומנאי בכניסה שהתפקיד שלו הוא לא לחקור.

דוד בואני: התפקיד שלו זה בעצם לעמוד, לווסת, לתת שירות, להבין מה האזרח צריך ולהפנות אותו לטיפול מקצועי במקומות הנכונים.

דוד בואני: האם היומנאי צריך לטפל בנפגע או נפגעת עבירות מין?

דוד בואני: בוודאי שלא.

דוד בואני: האם יש יחידות ספציפיות שמטפלות באירועים האלה?

דוד בואני: חד משמעי כן.

דוד בואני: האם זה ניתן 24/7 בפלאט?

דוד בואני: לא.

דוד בואני: אין לנו יכולת להעמיד חוקרת מומחית בעבירות מין 24/7 בתחנות המשטרה.

דוד בואני: האם אנחנו משתדלים לתאם את זה?

דוד בואני: האם אנחנו משתדלים שזה יעבור דרך הציר המקצועי?

דוד בואני: חד משמעי כן.

דוד בואני: לגבי האירוע הספציפי הזה וגם ל-ש' שעלתה, אז קודם אם צריך להצטער על אירועים כאלה, אז בוודאי שהמשטרה לא מתנערת וכמו שאמרתי, לומדת ומפיקה לקחים.

דוד בואני: אני מזכיר שהמפכ"ל גם באמירות שלו בתחילת השבוע, גם בכנס מפקדים שנעשה אתמול הנחה את הסמפכ"ל להקים צוות בדיקה לעולם היומנאים בנושא של גיוס, הכשרה, סטנדרטים מקצועיים שיעמדו בפני היומנאי, ולטעמי כמו שאני מכיר את המפכ"ל ואת הסמפכ"ל, זה יעשה בזמן מאוד מהיר עם סטנדרטים מקצועיים כמו שמשטרת ישראל יודעת, כולל הדרכות והכשרות אנחנו נצטרך לתרגם אותם גם למכללה.

דוד בואני: אני רוצה לשתף אתכם בנוהל שהוא הותר לעיון הציבור וכל אחד יכול לעשות גוגל ולראות את הטיפול המשטרתי בנפגעות עבירות מין.

דוד בואני: אפשר לראות את זה, זה חשוף לציבור.

דוד בואני: יש תהליכים מאוד מוסדרים בנושא של טיפול בנפגע או בנפגעת עבירות מין.

דוד בואני: הוא מפרט את ההנחיות הספציפיות לחוקרים, הוא מציין את השעות, הוא מציין את מקום החקירה, איך מטפלים, את צווי איסור פרסום.

דוד בואני: כל התהליך הזה שאני לא אפרט אותו יותר מדי לעומק, הוא נמצא שם.

דוד בואני: אם ירצו לשאול אותי שאלות ספציפיות בנושא הזה, אני מוכן לענות.

דוד בואני: חלק מהאנשים שפה אני מניח שיודעים, הקמנו 16 מחלקי משפחה.

דוד בואני: מחלקי משפחה אמורים לתת פתרונות גם לנושא הזה.

דוד בואני: מחלקי משפחה, אני רק אבהיר, ב-16 תחנות שנבחרו וביחד עם המשרד לביטחון פנים, שהמשרד אמור לטפל בצורה הוליסטית בעבירות אלימות במשפחה, עבירות מין ועבירות בחסרי ישע תחת כפיפות אחת, אבל התהליך עצמו לא מסתיים פה.

דוד בואני: בצמוד לאותו מחלק יש עובד סוציאלי משפחה שאנחנו מגייסים ב-16 התחנות.

דוד בואני: אני יכול לבשר שכבר גייסנו 11.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני קוטעת אותך.

עאידה תומא סלימאן: אתה שוב מתאר לי את המבנה ואת החלוקה.

דוד בואני: לא.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה מה שעשית עד עכשיו, את המבנה, איך המשטרה מחלקת את העבודה שלה.

עאידה תומא סלימאן: מעניין אותי לשמוע יותר על המפגש הזה.

עאידה תומא סלימאן: תרד מלמעלה על החלוקות וליחידות ואני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה את המפגש הזה בין קודם כל היומנאי, החוקר או החוקרת עם הנפגע או הנפגעת, כי רוב התלונות או הטענות שנשמעו בישיבה הזו לא נשמעו על באיזה מחלק נחקרת האישה, אלא על המפגש הראשוני הזה ועל תהליך החקירה עצמו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע מה ההכשרות שמקבלים החוקרים והחוקרות ויותר פרטים, אם הפקתם לקחים, מה הולכים לעשות?

נעמה לזימי: לגבי גם הרגישות המגדרית, כי הכשרה זה הכשרה אבל האם יהיה פה נדבך של רגישות מגדרית בתוך ההכשרה הזו?

עאידה תומא סלימאן: קודם בואי נשמע איזה הכשרה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, עלו כל הטענות של רגישות למרכיבים אולי תרבותיים או שפתיים בעניין הזה, אז בוא נתמקד.

דוד בואני: גבירתי, כמו שאת יודעת יש למשטרת ישראל מכללה לתפארת היום בבית שמש.

דוד בואני: אני לא יודע לכמה מכם יצא להיות בה.

דוד בואני: אני ממליץ להיות שם, מי שלא היה, ובמסגרת בית הספר הזה אנחנו כן מלמדים הכשרות ספציפיות וייעודיות לתחום הזה.

דוד בואני: יש לנו קורסים שהם מספר ימים, יש לנו קורסים של שלושה שבועות.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, קורסים של כמה?

דוד בואני: יש קורסים של שלושה שבועות ויש הכשרות ממוקדות של יומיים או שלושה, אבל קורסים שאנחנו בונים אותם כרגע, שכמו שתיארתי את מחלקי המשפחה, להסתכל על האירוע הזה בצורה רחבה יותר, הוא לוקח שלושה שבועות מעבר לקורסים הבסיסיים ובקורס המתקדם של החוקרים והכשרות ספציפיות, אלא קורסים ספציפיים שמטפלים בעבירות מין.

דוד בואני: רק חודש שעבר סיימנו קורס.

דוד בואני: למרות הקורונה, גבירתי, התעקשתי שגם בתקופת הקורונה כשבית הספר היה סגור, לקיים את ההכשרות שנוגעות לאלימות במשפחה בנושא של עבירות מין, כי אני אחראי עליהן.

דוד בואני: התעקשתי שזה יתקיים עם המגבלות של הקורונה כי ידענו שאפשר לוותר על קורסים והכשרות אחרות.

דוד בואני: בשני הנושאים הספציפיים האלה של אלימות במשפחה ומין אסור לנו לוותר.

גבי לסקי: זה רק לחוקרים או גם לכל צוות משטרה?

דוד בואני: לא, זה לא לכל צוות המשטרה, זה בעיקר לחוקרים כמו שאני אמרתי.

דוד בואני: המפגש כמו שאמרתי, הראשוני בין אזרח, קורבן עבירה, מתלונן לבין שוטר הוא לא אמור להיות ביומנאי.

דוד בואני: אני אומר את זה קטגורית.

דוד בואני: לא אמור להיות ביומנאי.

דוד בואני: זה לא התפקיד של היומנאי לבדוק.

דוד בואני: הוא יכול לשאול שאלת הבהרה בשביל לדעת מושגים ראשוניים, מי עומד מולו, לזהות את הבן אדם, לדעת לאיזה מקום לשלוח אותו מבחינה מקצועית, כי תחנות המשטרה בנויות מהמון מקומות שונים עם דיסציפלינות שונות, לכן השאלות של היומנאי מחויבות אבל הוא לא אמור לטפל.

דוד בואני: כמו שאמרתי, בנפגעות עבירות מין יש גורמים ספציפיים בתחנות המשטרה שמטפלים או מטפלות בעיקר ולכן זה לא ניתן פה איזשהו כל אחד יכול.

דוד בואני: האם זה נעשה במאה אחוז, גבירתי?

דוד בואני: לא.

דוד בואני: בשעות לילה המאוחרות בתחנות קטנות שאין לנו חוקרים ייעודיים לנושא עבירות מין, יתכן שתילקח תלונה כללית ולמוחרת או מספר ימים אחר כך, תלוי בחומרת האירוע, נזמין את אותו נפגע או נפגעת.

מירב בן ארי: האם היום היומנאי יודע שאם מגיעה או מגיע, אבל ברוב המקרים זה מגיעות נשים שנפגעות, האם היום אחרי המקרה של גל או בכלל, הוא יודע שאם יש עניין של פגיעה מינית, הוא אומר לה, תבואי מחר, קיבלנו את התלונה שלך, תודה רבה שבאת, בשעה הזו אין?

מירב בן ארי: גם דיברתי על זה כשהתייחסתי.

מירב בן ארי: אם אני הייתי בסיטואציה שבה אתם נמצאים כיום, הייתי פשוט נותנת הנחיה ברורה, מקיפה, כי זה יכול להיפתר בקלות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שכל יומנאי היום יודע, כי הם עוד לא הנחיתו שום הוראות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לעשות עכשיו הקלות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכל יומנאי עדיין לא יודע את זה.

עאידה תומא סלימאן: אולי ראה בטלוויזיה על האירוע.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהמשטרה, אלא אם תפתיעו אותי ואני בטוחה שלא תעשו, תגידו לו, כבר יש הוראות.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אמרת שיש נוהל איך מתנהלים.

עאידה תומא סלימאן: האם יש לכם פרוצדורה פנימית שלכם לבדוק אם הדברים נעשים לפי הנוהל או שאתם מחכים שתצא פתאום איזושהי פרשיה בטלוויזיה שאומרת, זה מה שקרה?

דוד בואני: אז קודם כל חד משמעית כן, ואני אתאר את התהליך.

דוד בואני: כמו שאמרתי, יש לנו 82 תחנות משטרה שיש להן חוקרים ומחלקים ייעודיים.

דוד בואני: בכל מחוז יש קצין נפגע עבירה.

דוד בואני: קצין נפגע עבירה, הוא מתכלל את כל האירועים המורכבים, תהליכי עבודה, מתודולוגיה, סטנדרטים מקצועיים באותן נקודות משטרה.

דוד בואני: מעבר לזה אצלי בחטיבה יש מדור נפגעי עבירה שזה מדור שכל התכלית שלו חוץ מלבוא ולשתף פה בוועדות ולתת מענים, התפקיד שלו לבצע פיקוח ובקרה בתחנות המשטרה ובמחוזות.

דוד בואני: אנחנו עושים את זה יום-יום.

דוד בואני: יש לי חוברת בקרות, יש לנו תהליכים מוסדרים מתי עושים את הבקרה.

דוד בואני: האם הבקרות מושלמות?

דוד בואני: לא.

דוד בואני: האם אנחנו מוצאים תקלות?

דוד בואני: כן.

דוד בואני: האם אנחנו מתקנים את התקלות ונותנים שם ריג'קטים וכיוונים?

דוד בואני: חד משמעי כן.

דוד בואני: יש לנו תהליכים של פיקוח ובקרה מסודרים.

עאידה תומא סלימאן: מתי פעם אחרונה קיימתם דיון במשטרת ישראל על תוצאות שמסכמות את כל הבקרות שנעשו בקבלת תלונות וחקירות על עבירות מין והסקתם מסקנות שעשו שינוי מהותי בתוך העבודה?

דוד בואני: אני יכול להגיד לך, גבירתי, שיש לי פעם בחודש פורום שאני יושב עם חלק מהקצנ"עים.

דוד בואני: יש לי מחלקה שלמה שמטפלת בזה, שבתוכם מדור נפגע עבירה.

דוד בואני: אנחנו עושים את זה בשוטף.

דוד בואני: אני לא צריך לחכות שיצטברו אצלי עשרות או מאות של תקלות.

דוד בואני: אני יודע לתת מענה מסודר לתקלות נקודתיות.

דוד בואני: האם ניתן כל דבר לשפר כמו לדוגמה, האם אני יכול ליצור בכל תחנה אזור סטרילי, גבירתי?

דוד בואני: לא, לא יכול.

דוד בואני: פיזית אני לא יכול ליצור.

דוד בואני: האם אני יכול להכשיר אותם, ללמד אותם, להסביר להם?

דוד בואני: כן.

דוד בואני: לא יכול להתמודד עם מקום פיזי.

עאידה תומא סלימאן: אחת מהטענות שעלו גם במחקרים וגם בעדויות, שלמשל תוך כדי החקירה על עבירת מין בהרבה מקרים השוטרים פותחים את הדלת, נכנסים תוך כדי חקירה, מדפדפים בניירת או שואלים שאלות או קוטעים את החקירה ומשוחחים עם החוקר או החוקרת.

עאידה תומא סלימאן: עלה בחלק מהבקרות שלכם דברים כאלה?

דוד בואני: כן, עלה.

עאידה תומא סלימאן: הוצאתם הנחיות ברורות לשוטרים?

דוד בואני: גבירתי, האם עלינו על זה?

דוד בואני: כן.

דוד בואני: האם אני אומר שזה קיים?

דוד בואני: כן.

דוד בואני: אנחנו משתדלים להוריד את זה, כן, אבל לפעמים יש אירועים אובייקטיבים שבהם צריך חוקר להיכנס או חוקרת להיכנס כי זימנו אותה בקשר לחקירה, לא משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על בקשר לחקירה.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה מאוד ברורה.

עאידה תומא סלימאן: אתה אומר שאתם יודעים על זה.

דוד בואני: נכון.

עאידה תומא סלימאן: מתי הורדתם איזושהי הוראה ברורה שנכנסה ל-82 התחנות שקיימות תחת הפיקוד שלכם, חבר'ה, הוראה מאוד ברורה, למדנו שקורים מקרים כאלה, נכנסים לתוך חקירת אירוע כזה, אתם מפסיקים את זה מיידי, אסור לשוטרים להיכנס במיוחד שאין לכם אזורים סטריליים.

עאידה תומא סלימאן: מתי פעם אחרונה הוצאתם את ההוראה הזו?

גל גברעם: סליחה שאני קוטעת אותך ונכנסת לדבריך.

גל גברעם: אמרת לי קודם על היומנאים שיעברו הסמכה.

גל גברעם: זה לא רק היומנאים, זה בתוך בית הספר שיש לכם לשוטרים, המהמם שנמצא בבית שמש.

גל גברעם: אני חושבת שאפשר להכניס שעה קורס בשבוע.

גל גברעם: כנראה שהאנושיות זה משהו שהוא לא ברור לכולם, אז אנחנו נלמד את זה והכול בסדר.

גל גברעם: אני כן חושבת שאפשר משרד אחד בכל תחנת משטרה, אז יהיה קצין משטרה אחד שישב בחדר עם מישהו, אבל יהיה חדר סטרילי ויהיה חדר אקוטי טוב שיקבל את אותן בנות, שבשנייה שהיא תיכנס לתחנת משטרה, היא תגיד מילת קוד שמבחינתי תהיה "עוץ לי גוץ לי" וייקחו אותה מייד לצד, ואם אין חוקר, הכול בסדר, תגיעי מחר בבוקר.

גל גברעם: לי אף אחד לא אמרו להגיע בבוקר.

גל גברעם: עלי פשוט הטיחו חוסר התנהלות, ואני מצטערת שאני הולכת, אני עוד ממשיכה את המסע שלי הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך להיות בקשר .

גל גברעם: תודה רבה לכולכם שהייתם פה.

עאידה תומא סלימאן: תודה ובהצלחה.

נעמה לזימי: עאידה, משהו להוסיף לשאלה שלך.

עאידה תומא סלימאן: כן.

נעמה לזימי: נוסף למה שעאידה שאלה, אני רוצה לשאול אם אפשר את המיפוי, איזה תחנות כן יכולות לאפשר מרחב סטרילי ומתי אפשר להכשיר אותן?

נעמה לזימי: אולי לא כל ה-82.

נעמה לזימי: אולי 20, אפשר להגיד שהן יותר מותאמות.

עאידה תומא סלימאן: אם תרבו בשאלות, מהניסיון שלי, לא נקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: בואו שיענו על כל שאלה בנפרד, אחרת אתן נותנות אקזיט.

עאידה תומא סלימאן: בקשה.

דוד בואני: גבירתי, כמו שאמרתי, אני התחייבתי.

דוד בואני: לכל שאלה אני אענה.

דוד בואני: אני לא מתחמק משום שאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אמרתי שאתה מתחמק.

דוד בואני: כמו שאמרתי לכם לגבי הנוהל, מופיע שם איך גובים תלונה - - -

עאידה תומא סלימאן: קראתי אותו בעיון רב.

דוד בואני: איך החדר צריך להיות, ללא הפרעות.

דוד בואני: האם זה מתקיים בפועל?

דוד בואני: לידיעתי זה מתקיים לרוב.

דוד בואני: הם יש תקלות?

דוד בואני: כן.

דוד בואני: האם אנחנו צריכים להוציא חידודי הנחיה?

דוד בואני: אנחנו מוציאים חידודי הנחיה בנושא הזה.

מיכל רוזין: זה לא תקלות, זה מדיניות.

מיכל רוזין: די, נו, מורחים אותנו פה עשר שנים לפחות.

מיכל רוזין: זה מדיניות.

דוד בואני: אני לא הבנתי, גבירתי, מדיניות בכוונה?

מיכל רוזין: לא בכוונה.

מיכל רוזין: אם לא מכשירים כל סייר שמסתובב, שאוסף את הנערות והבנות אפילו מחוץ למועדון עם סם אונס והם לא יודעים, הם לא מוכשרים לעניין הזה ולא יומנאים, ואין בכל תחנת משטרה יכולת לעבור חקירה על ידי מישהו עם ניסיון, מגיל מסוים עם הכשרה, במקום סטרילי, במקום שלא כל שנייה מישהו נכנס.

מיכל רוזין: דרך אגב, גם היה לנו על זה עם בדיקות גופניות שנכנסים והדלת נפתחת ונסגרת ודברים כאלה, אז לא, אז יש פה מדיניות.

מיכל רוזין: לא אומרים, אנחנו לא רוצים לשנות.

מיכל רוזין: בסדר עדיפויות.

מיכל רוזין: לזה אין תקציב ולזה אין הכשרה ולזה אין יכולת ולזה אין אנשים.

מיכל רוזין: בסוף זה סדר עדיפויות, זה לא תקלות.

מיכל רוזין: כל שנה אנחנו שומעים תקלות.

מיכל רוזין: כל דיון תקלות.

עאידה תומא סלימאן: אני ניסיתי לעשות את זה גם בלשאול שאלות מאוד ספציפיות.

עאידה תומא סלימאן: בוא נרד מהמדיניות הכללית ונשאל שאלות ספציפיות.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין למשל לא שמעתי מתי היה ריענון בעניין אכיפת הנהלים, במיוחד שאתם אמרתם שאתם שמים את היד על ההפרות האלה.

עאידה תומא סלימאן: כן, בקשה חבר הכנסת.

מאיר יצחק הלוי: אני מצטער שאני בא ומדלג, כי יש לנו ישיבה בוועדת כספים.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לשאול שאלה ולהעיר הערה, שוב, מהניסיון שאני מביא איתי.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יודעים שתמיד יש מה שאנחנו מגדירים נדמה לי, זה הוראות מפכ"ל, הוראות מפקד מחוז, נכון?

מאיר יצחק הלוי: יעדי מפכ"ל, סליחה.

מאיר יצחק הלוי: לאורך השנים והרבה פעמים זה היו משימות של איכות חיים, איכות סביבה, ציבוריות, רעש, ועל פי זה גם נמדדים מפקדי המרחבים ומפקדי המחוזות.

מאיר יצחק הלוי: אני לא זוכר, ותקן אותי אם אני טועה, שבמסגרת מה שנקרא הקווים המנחים או משימות מפכ"ל הנושא הזה עמד על סדר היום.

מאיר יצחק הלוי: תגיד לי אם אני טועה.

מאיר יצחק הלוי: אם אני טועה, אז אני אשמח.

מאיר יצחק הלוי: לא זוכר דבר כזה, ואני גם לא זוכר שעמדתי מול מפקד מחוז ששם את זה כאחד מתוך הנושאים המרכזיים.

מאיר יצחק הלוי: שמו נושא רעש, שמו נושא עבירות רכוש.

מאיר יצחק הלוי: אני לא זוכר שהנושא הזה עמד על סדר היום.

מאיר יצחק הלוי: ממליץ לחשוב שזה ייכנס כמשימה מדידה שבה נמדדים מפקדי התחנות, מפקדי המרחבים, כמו שאתם יודעים להימדד ואני יודע איך אתם יודעים להימדד ואני מפרגן על כך.

מאיר יצחק הלוי: טוב שיש הגדרות מסוימות ויעדים, אבל שימו את זה על סדר היום בהגדרת משימות ויעדים.

מאיר יצחק הלוי: אם זה קורה, אז אני חוזר בי.

מאיר יצחק הלוי: אם זה לא קורה, אני ממליץ מאוד שזה יקרה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כן, חברת הכנסת גבי לסקי.

גבי לסקי: בהמשך לדבריו של חברי, אני יודעת שמשטרת ישראל כשהיא רוצה לעשות משהו, היא מצליחה לעשות את זה.

גבי לסקי: הייתי חברת מועצת העיר תל אביב-יפו כשהחלטנו סוף סוף לנקות את הרחובות מכרטיסים לשידול לזנות ואחרי שנים זה קרה.

דוד בואני: לאפ דאנס.

גבי לסקי: וסגירת המועדונים.

עאידה תומא סלימאן: גבי, אני רק מזכירה קצת לוועדה הזו ולוועדת המשנה שלה, הם לא רצו את זה כי הלכו לישון וקמו ורצו.

עאידה תומא סלימאן: לוועדה הזו היה חלק מאוד גדול בלדחוף לכיוון הזה.

גבי לסקי: ישבנו בוועדה הזאת והרבה דיונים.

מיכל רוזין: שום דבר לא קרה מיוזמתם בינתיים, לצערנו.

גבי לסקי: בסדר, אבל מה שאני רוצה להגיד, עד לפני חודש וחצי הייתי סניגורית פלילית.

גבי לסקי: אני יודעת מה זה להגיע לתחנת משטרה אפילו כסניגורית.

גבי לסקי: כשנכנסים, המפתח לתחושה מה יקרה לי זה היחס של היומנאי.

גבי לסקי: אי אפשר לזלזל במפגש הראשוני של האזרח או של עורך הדין עם היומנאי, לכן זה כל כך חשוב ובגלל זה שאלתי, כבוד יושבת-הראש, מה ההנחיות, איזה השתלמויות יש ליומנאי, כי לא יכול להיות שתגידו שהתפקיד שלו זה רק לנווט ולווסת.

גבי לסקי: הרבה יותר מזה.

גבי לסקי: התפקיד שלו זה הרבה יותר מזה.

גבי לסקי: אני כן מבקשת, מלבד העובדה שאפשר למצוא משרד קטן שלשם יופנו הנשים כשמגיעות להגיש תלונה במשטרה כדי שלא יחכו בחוץ בגלל המצב הייחודי, כן מבקשת לפחות בעניין הזה שיומנאי יעבור השתלמויות מיוחדות לעניין של טיפול במתלוננים/מתלוננות של עבירות מין שמגיעים לתחנה, אם אין זמן, אם אין חוקר, כל מיני דברים כאלה, מה הנהלים ושהוא ידע להעביר אותם למקום מיוחד, שידע איך לדבר איתם, כל הדברים האלה.

גבי לסקי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מובן וברור מאוד.

דוד בואני: גבירתי, כמו שאני אמרתי בתחילת הדרך, המפכ"ל הנחה כבר אתמול את הסמפכ"ל להקים צוות שידאג לסטנדרטים המקצועיים של היומנאי.

דוד בואני: מעבר לזה אין לי מה לפרט.

דוד בואני: אמרתי, הדברים יהיו בקצבי זמן מאוד קצרים ויהיו הנחיות.

דוד בואני: אני מעריך שחלק מהדברים שהעלית שהם נכונים מאוד, יכנסו לתוכן המקצועי של אותו יומנאי.

דוד בואני: עלה הנושא של נשים חרדיות.

עאידה תומא סלימאן: חרדיות וערביות.

גבי לסקי: ומבקשות מקלט.

קריאה: קורבנות סחר.

דוד בואני: לא, אבל אני לא יכול לפתוח פה מנעד רחב עכשיו של דיון.

דוד בואני: בגלל שעלתה פה סוגיה מאוד כואבת, אז גם זה חלק מהאירוע שהרבה לפני שנקראנו לוועדה, אישרנו 25 נשים חרדיות לגיוס למשטרה.

דוד בואני: המפכ"ל אישר את זה בכבודו.

דוד בואני: אנחנו יצרנו מסלול ספציפי לנשים חרדיות שיוכלו להיקלט במשטרה כי יש להן מאפיינים מיוחדים עם תנאים מיוחדים.

דוד בואני: יצרנו את התהליך הזה ואני מניח שבזמן הקרוב אנחנו נתחיל כבר בהליך הגיוס של הנשים האלה שייכנסו בדיוק למקומות ולתחנות הייעודיות בשביל לתת מענה איכותי בחברה החרדית.

דוד בואני: חוקרות חרדיות.

מיכל רוזין: עאידה, יש לי הצעה לסדר לוועדה הבאה.

מיכל רוזין: אני אכין סרטון של כל דיוני הוועדה.

מיכל רוזין: תודה לאל, הם בעשור האחרון מצולמים, של כל קציני המשטרה.

מיכל רוזין: פשוט מתחלפים, אבל נכין סרטון של כל קציני המשטרה שהשתתפו בנושא הזה פה, ואני אומרת לך שאפשר לעשות קופי פייסט כמעט על כל הדברים שנאמרו אותו דבר.

מיכל רוזין: איפשהו צריך להגיד.

דוד בואני: לא הבנתי, באיזה נושא, גבירתי?

דוד בואני: תפרטי.

מיכל רוזין: בכל הנושא של נפגעות תקיפה מינית.

מיכל רוזין: כמו שמראים לנו הפוליטיקאים מה אמרנו בעבר, מה הבטחנו וכדומה.

מיכל רוזין: אני לא מתחלפת לצערי אבל אתם מתחלפים.

מיכל רוזין: בוא נראה סרטון.

מיכל רוזין: אני לא באה אליהם בטענות.

מיכל רוזין: אני אראה כל מי שעבר לאורך כל השנים.

מיכל רוזין: שבתאי יושב מולי פה כמה שנים כבר?

מיכל רוזין: אנחנו שומעים את אותם דברים.

מיכל רוזין: דברים לא משתנים.

מיכל רוזין: צר לי על התסכול.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה היה כן רגע של תסכול ואני אחרונה עכשיו שתגן על המשטרה, אבל אני מגנה על העבודה הקשה שנעשתה בוועדה, על העבודה הקשה שנעשתה על ידי מרכזי הסיוע וארגוני החברה האזרחית שלחצו.

עאידה תומא סלימאן: פעם לא היה לנו חוקרים וחוקרות.

עאידה תומא סלימאן: פעם לא היו לנו חוקרות, פעם לא ידעו נוהל מאוד מפורט.

עאידה תומא סלימאן: כן הצלחנו להשיג דברים.

עאידה תומא סלימאן: אני בונה על זה שגם עכשיו בדיון הזה נצליח להוציא דברים שיקדמו אותנו קדימה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אופייני עכשיו לשמוע את עאידה עם גישה כזו.

מיכל רוזין: רציתי להגיד שאני השוטרת הרעה והיא הטובה, אז משהו קרה.

עאידה תומא סלימאן: כשאת מתוסכלת אני חייבת להרים את המורל, אחרת נהיה כולנו מתוסכלות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לכוון באמת את הדיון למקום שאנחנו לא נגיע עוד פעם בעוד חודשיים ונגיד, לא למדנו כלום.

עאידה תומא סלימאן: קרה משהו, אוקיי?

עאידה תומא סלימאן: היה מצב שבו אישה שיש לה 500,000 פולואורס הכריחה את כולם להסתכל והכריחה את המשטרה, ופעם ראשונה אני שומעת שר משטרה במדינת ישראל מגיב ישר למקרה כזה.

עאידה תומא סלימאן: האם זה בגלל ה-500,000 פולוארס?

עאידה תומא סלימאן: האם זה בגלל שהוא השר עצמו יתנהג אחרת?

עאידה תומא סלימאן: נדע את זה בעוד חודשיים.

איתמר בן גביר: אבל אנחנו יודעים את זה כבר היום.

איתמר בן גביר: כשאישה בשכונת התקווה שהלכה ומתלוננת, אומרים לה תשתקי, תהיי בשקט.

מירב בן ארי: זה לא קשור.

איתמר בן גביר: אישה בשכונת התקווה שאנסו אותה, אומרים לה, תהיי בשקט.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות בעוד חודשיים שהשר מוכיח שזה לא עניין 500,000 פולוארס או גם עניין 500,000 הפולוארס אבל גם כן החלטה פוליטית.

עאידה תומא סלימאן: סגן השר ישב פה ואמר שיש כוונה פוליטית לעשות את השינוי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות את זה מחלחל לאנשי המקצוע.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לראות שלא תשבו פעם הבאה ותגידו לי, לא זוכרים מתי עשינו ריענון.

עאידה תומא סלימאן: שיהיה נוהל ברור מתי מרעננים, מתי בודקים, מתי ברבעון או בחצי שנה יושבים, עוברים על כל הביקורת שהייתה, בודקים אותה, לומדים אותה, מיישמים שינויים על פי הביקורת הזו.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני הייתי רוצה לראות.

עאידה תומא סלימאן: כן, כבוד סגן השר.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להגיד רק שני משפטים ממש קצרים.

יואב סגלוביץ': תראו, זה שהטיפול בנפגעות/נפגעי תקיפה מינית הוא בעייתי, ולא דיברתם על קטינים, נשים את זה לפעם אחרת, זה לא חדש, אבל אם אנחנו רוצים להיות פרקטיים, אז ככל שאני יכול להמליץ לכנסת, מותר לי כי אני גם חבר כנסת, במקום להתפזר על אלף ואחד דברים, להתחיל בדברים שהם קונקרטיים ולעשות דיון.

יואב סגלוביץ': אני ממליץ שתזמינו דיון עם כל הגורמים לגבי יישום הפיילוט של ועדת ברלינר.

יואב סגלוביץ': זה הדבר הנכון לעשות כי אם לא, אני אומר לכם מראש, אנחנו ניפגש פה עוד חודשיים על האירוע הבא, מדוע?

יואב סגלוביץ': כי אירועים יהיו.

יואב סגלוביץ': מי שחושב שיהיה אפס תקלות, לא תהיינה אפס תקלות.

יואב סגלוביץ': עסקתי בתחומים של עבירות מין, חקרתי פרשיות דומות של עבירות מין.

יואב סגלוביץ': אני אומר לכם, אם רוצים לעשות תיקון, התיקון יהיה בתהליך, לא במה שאנחנו מדברים אחרי תוצאה, וזה לא משנה כרגע אם זה היה אירוע כזה או אירוע אחר.

יואב סגלוביץ': אני לא מודאג מאירוע שעולה לתקשורת.

יואב סגלוביץ': אני יותר מודאג מהאירועים שאף אחד מאיתנו לא רואה אותם, שעליהם דיברו, ויש מקום גדול לארגוני הסיוע, והתיווך שלהם אל מול המשטרה הוא קריטי.

יואב סגלוביץ': הוא קורה היום, צריך להעצים אותו וזאת ההצעה הקונקרטית שלי.

יואב סגלוביץ': אני בן אדם פחות תיאורטי ויותר קונקרטי.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לך על ההערה כי בדיוק רשמתי מולי את העניין של הפיילוט.

עאידה תומא סלימאן: זאת המטרה הייתה מהישיבה הזו, לא דווקא המקרה שהתפרסם אלא כל המקרים שלא מתפרסמים ולא מדברים עליהם ולא לומדים מה קורה איתם.

איתמר בן גביר: אני מסכים לגמרי עם מה שהיושבת-ראש אומרת, וזו הבעיה שלנו שאתם בדרך כלל, וככה המשטרה פועלת לא מהיום ולא מאתמול ולא משלשום.

איתמר בן גביר: כל פעם שיש רעש ציבורי, ישר אתם עטים וחוקרים וזה בסדר גמור, אבל הנה המקרה של שי אביטל.

איתמר בן גביר: מישהי באה לפני חמש שנים, עכשיו זה התפרסם, עם דיסק און קי, אומרת לכם יש עדויות, יש חומרים.

עאידה תומא סלימאן: שלחו אותה הביתה.

איתמר בן גביר: שלחתם אותה כלעומת שבאה.

איתמר בן גביר: אישה בשכונת התקווה נאנסה, באה אליכם.

איתמר בן גביר: מה שהיה לשוטרים להגיד לה, תהיי בשקט, אל תפרסמי את זה לתקשורת.

איתמר בן גביר: מה שהיושבת-ראש אומרת זה מציאות שכל מי שמתעסק עם המשטרה יודע.

איתמר בן גביר: זה מציאות שכשקורה משהו עם 500,000 עוקבים אז זה בסדר, אז זה מעניין, וכשלא, אז אין יחס.

איתמר בן גביר: השאלה מה עושים כדי שזה לא יחזור על עצמו.

איתמר בן גביר: זו שאלה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שאני יודעת שנציגת משרד המשפטים צריכה לצאת, אני אתן לה ואני אזכור טוב מאוד לבקש את התשובה.

עאידה תומא סלימאן: כן, בקשה.

ליאנה בלומנטל מגד: אני ממחלקת ייעוץ וחקיקה פלילי, משרד המשפטים.

ליאנה בלומנטל מגד: מפה אני הולכת לדיון אחר שבעצם התחיל כאן, ערכות הדי.

ליאנה בלומנטל מגד: אן.

ליאנה בלומנטל מגד: איי והצעת החוק של מירב בן ארי.

ליאנה בלומנטל מגד: נמשיך, נדון בזה שם.

ליאנה בלומנטל מגד: אני מברכת אותך על שובך לתפקיד החשוב, והייתי גם אומרת שזה לא רק הוועדה לקידום מעמד האישה אלא הוועדה לקידום נפגעי עבירה וזכויותיהם.

ליאנה בלומנטל מגד: זה כבר הרבה יותר רחב ממעמד האישה, ואני מאוד מעריכה את פועלך בעניין.

ליאנה בלומנטל מגד: אני רוצה רגע להגיד אולי שלושה דברים מרכזיים שעלו פה גם מן הדברים וגם מאוד מתחברים לוועדת ברלינר.

ליאנה בלומנטל מגד: הדבר המרכזי שאמרה ועדת ברלינר שבעצם בחנה את הצרכים הייחודיים של נפגעי עבירות מין, והיה לי הכבוד להיות חברה בה, הוועדה אמרה, יש פער בין הזכויות שקבועות בחוק לבין היישום שלהן בפועל באופן מערכתי.

ליאנה בלומנטל מגד: זה לא רק לפתחה של משטרת ישראל.

ליאנה בלומנטל מגד: ממש לא.

ליאנה בלומנטל מגד: במשטרת ישראל נערכו שינויים דרמטיים במהלך השנים, אנחנו שמענו את זה, אבל לגבי כלל מערכת האכיפה הוועדה בעצם אומרת, יש הרבה מאוד הסדרה בחקיקה ובנהלים אבל יש פער ביניהם לבין היישום בפועל.

ליאנה בלומנטל מגד: זה דבר ראשון.

ליאנה בלומנטל מגד: הדבר השני בעצם שאומרת הוועדה, זה שלנפגע עבירות מין יש מאפיינים מיוחדים.

ליאנה בלומנטל מגד: זה דבר שהוכר כמובן בפסיקה שנים, אבל הוועדה מקדישה לכך הרבה מאוד מהדוח, להסתכלות המיוחדת שצריכה להיות על נפגעי עבירות מין, ופה אני רק אעיר שני דברים.

ליאנה בלומנטל מגד: יש כמובן את הפן של הנפגע, את הפן של התחושה שלו, החוויה שלו ועובדה שאנחנו רוצים למנוע טראומה משנית מההליך עצמו, אבל יש את האינטרס הציבורי, והאינטרס הציבורי הוא לעודד הגשת תלונות, לעודד חשיפת עבירות, לחזק את אמון הציבור במערכות האכיפה, ולכן ככל שאנחנו נשפר את היחס לנפגעי עבירות מין, אנחנו גם נסייע בפענוח עבירות ובהגנה על שלום הציבור, כך שחשוב לראות את הדברים בתוך השדה הרחב.

ליאנה בלומנטל מגד: אנחנו לא מדברים רק על הנפגע הקונקרטי אלא על משהו רחב בהרבה.

מיכל רוזין: בעיקר שהם סדרתיים.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שרוב המקרים הם סדרתיים.

ליאנה בלומנטל מגד: סליחה חברת הכנסת רוזין, אני נורא מפחדת לאחר לדיון הבא.

ליאנה בלומנטל מגד: פשוט שם באמת עמדת משרד המשפטים היא מאוד משמעותית בדיון.

ליאנה בלומנטל מגד: אני צריכה שם להציג הרבה מאוד מהמורכבות שאת מכירה על ההסדרה של הנושא, אז כך שחשוב לי לא לפספס שם את מה שצריך להיאמר.

ליאנה בלומנטל מגד: הדבר השלישי שחשוב לי מאוד להגיד על דוח הוועדה זה שהוועדה, למרות שהיא אומרת, אני חיה בתוך השדה הפלילי ואני לא משנה את השחקנים ונפגע עבירה לא הופך להיות צד בהליך, המלצות הוועדה שמות פוקוס מאוד גדול על הצורך לפתח מענים הוליסטיים.

ליאנה בלומנטל מגד: מה שבסוף אומרת הוועדה, אם יורשה לי, זאת קריאה שלי, חלק ניכר מהמלצות הוועדה זה מעבר לפן היישומי.

ליאנה בלומנטל מגד: צריך לשפר את אופן המימוש והיישום, אבל החלק השני זה שצריך לדאוג למעטפת לנפגע העבירה.

ליאנה בלומנטל מגד: לא די בכך שיש זכות לנפגע להביע עמדה כזאת או אחרת, אלא צריך לדאוג למענים בין-משרדיים, לפיצוי, לשירותי סיוע, לליווי עובד סוציאלי של נפגעי עבירה.

ליאנה בלומנטל מגד: אחת ההמלצות המשמעותיות של הוועדה היא שנדרש למנות עובד סוציאלי מלווה משלב הגשת התלונה בחקירה ועד סוף ההליך הפלילי.

ליאנה בלומנטל מגד: אני מזכירה שגם המשטרה, גם הפרקליטות, גם הסניגוריה היו חברים בוועדה.

ליאנה בלומנטל מגד: זו המלצה שניתנה פה אחד ללא מחלוקות.

ליאנה בלומנטל מגד: כאן חשוב להדגיש שרוב מכריע של המלצות הוועדה ניתנו פה אחד על דעת מערכות האכיפה, הנהלת בתי המשפט והסנגוריה, פרט לשלושה נושאים ששם הייתה מחלוקת.

ליאנה בלומנטל מגד: אחד מהדברים שאני הייתי מציעה לוועדה לשים דגש באמת, זה גם על הפיתוח של מענים כאלה מעבר לזכויות בהליך הפלילי: מרכזי הגנה על נפגעי עבירה בגירים, הפיילוט כמובן שעמדתי האישית כחברת הוועדה תמכה בו ואני יודעת שיש גם דעות מיעוט של הנהלת בתי המשפט והסניגוריה אבל הוא נושא חשוב.

ליאנה בלומנטל מגד: הדבר השלישי שהייתי ממליצה לכולנו זה לשים דגש על הליכי בקרה ופיקוח, לרבות דוחות עם שקיפות לציבור כדי שהציבור יוכל לראות ולהתרשם.

ליאנה בלומנטל מגד: אנחנו שמענו פה מהלכים בכיוון הזה, כדי שהציבור יוכל להתרשם מהעשייה ומהפיקוח הפנימי שלנו יש על העבודה הממשלתית בנושא.

ליאנה בלומנטל מגד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה ואני שמחה שנתתי לך לדבר לפני שיצאת.

עאידה תומא סלימאן: כן, בואו נחזור, הייתה שאלה שהופנתה למשטרה.

איתמר בן גביר: גבירתי, שאלתי ספציפית גם לעניין הזה של שי אביטל והדיסק און קי.

איתמר בן גביר: זה פורסם עכשיו ב-YNET.

עאידה תומא סלימאן: זה התפרסם עכשיו תוך כדי שאנחנו יושבים בוועדה.

דוד בואני: גבירתי, השאלה נוגעת בשני תיקים ספציפיים שכרגע בחקירה ואני כמובן לא יכול לענות עליהם, אז סליחה אדוני.

איתמר בן גביר: זה התשובה שלכם תמיד.

איתמר בן גביר: מה המדיניות הכללית?

דוד בואני: המדיניות הכללית, שבן אדם שיש לו עוקב אחד ובן אדם שיש לו מיליון עוקבים יקבל את אותו יחס.

איתמר בן גביר: אז למה בפועל אנחנו לא רואים את זה?

איתמר בן גביר: למה בפועל בעניינים של מאות ואלפים שבאים לתחנת משטרה והם פחות מפורסמים, לא משנה אם זה יהודים, ערבים, חילונים, דתיים, פחות מפורסמים, אתם פחות מתעסקים, וכשזה מדובר במקרה שאנחנו רואים ושומעים, אז - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שגם עכשיו כשדיברתם וגם כשסגן השר דיבר, אמר שמה שמדאיג אותו זה דווקא המקרים שאף אחד לא שומע עליהם.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת, ואני אומרת את זה אפילו בחוסר זהירות.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת את זה דוגרי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שמקבלים אותו יחס, וכן לצערי הרב אנחנו חברה צרכנית שעדיין מה שמתפרסם כלפי חוץ מקבל הדים יותר מאשר מה שקורה בשקט ובנסתרים בכל המערכות, לא רק במשטרה, ואני אומרת את זה לא כדי לקבל תשובה.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי זאת עובדה.

עאידה תומא סלימאן: הניסיון שלי 35 שנים בתחום הזה זאת עובדה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נבדוק איך אפשר לצאת מהעובדה הזו ולהפוך אותה למצב שונה שבו כן כל אזרח וכל אזרחית שווים את ההתעניינות ואת הבדיקה שאנחנו עושים היום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו השתמשנו בדוגמה הזו דווקא למענם של אלה שבדרך כלל הסיפורים שלהם לא מגיעים לשולחן פה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת קרעי, רצית לשאול.

שלמה קרעי: כן, בדקה אחת גבירתי יושבת-הראש.

שלמה קרעי: אני מצטער שלא הייתי כאן מוקדם יותר, היה לנו הצבעות בוועדת חוקה אבל היה חשוב לי לבוא אפילו לזמן קצר.

שלמה קרעי: כמו שהזכרתם בעצם קודם, הבעיות של הפרופיל הגבוה הן אלו שצפות.

שלמה קרעי: אולי זה לא טוב אבל זה גם עוזר לנו להשליך על יתר המקרים ואני מסכים עם סגן השר שזה באמת מה שמדאיג.

שלמה קרעי: הזכירו קודם את אותה מבוגרת בדרום תל אביב שנאנסה בברוטליות וקיבלה יחס מזעזע מהמשטרה.

שלמה קרעי: אני חושב שבעניינים האלו, לפני כל המארג שמסביב, במשטרה צריכים לדעת שכשבא מקרה כזה, לחבק, להקשיב, ללטף.

עאידה תומא סלימאן: בלי ללטף.

שלמה קרעי: באופן מופשט.

שלמה קרעי: גם לחבק כשאתם אומרים, אז כמובן באופן מופשט.

שלמה קרעי: זה דבר שהוא צריך להיות לפני הכול.

שלמה קרעי: אני חושב שכולנו כאן בדעה אחת.

שלמה קרעי: אין מחלוקות.

שלמה קרעי: במשטרה שצריכים לא לתת לילדים לקבל מקרים כאלו.

שלמה קרעי: לתת לאנשים יותר מנוסים, לאנשים שיודעים יותר לתת תחושה טובה ולתת הרגשה של חמימות למי שמגיע ומתלונן, וזה קשה למתלוננות ולמתלוננים להגיע בעניין הזה.

שלמה קרעי: אנחנו כאן נשתף פעולה בכל דבר, גבירתי יושבת-הראש.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

דוד בואני: גבירתי, אני חייב לתת מענה למשהו כי זה לדעתי גם יעלה על ידך בהמשך, סוגיית התלונה המקוונת.

דוד בואני: הבטחתי לתת על זה מענה.

דוד בואני: פה אני רוצה טיפה להרחיב בנושא, וגם לשני חברי הכנסת שלא היו פה בתחילת הדיון.

דוד בואני: פירטתי שהמשטרה נותנת שירות למעל חצי מיליון אזרחים במדינת ישראל ביום-יום בכל תחנות המשטרה, וכששומעים אירוע אחד, אני לא בטוח שזה צובע את שאר השירות אבל אני משאיר את זה ככה ואם יש מקום להשתפר, אנחנו נשתפר.

דוד בואני: סוגיית תלונה מקוונת, גבירתי, התחלנו אותו באומץ רב בתחילת הקורונה.

דוד בואני: אני אומר באומץ רב כי בצניעות רבה, רוב הנטל עליי ואני זה שדחפתי ויזמתי ותיכף אני אסביר גם למה.

דוד בואני: היינו צריכים לתת שירות לאזרח בלי לסכן לא את האזרח שייצא מביתו ולא לסכן את השוטרים שמגיעים לתחנות המשטרה.

דוד בואני: בשמונה ימים משטרת ישראל הצליחה לייצר תהליך מסודר עם מתודולוגיה מעבר לטכנולוגיה לרשום את התלונה.

דוד בואני: היה שיח משמעותי שדנו האם להכניס את עבירות אלימות במשפחה ועבירות המין, ואני אומר שאני הכרעתי בנושא הזה שבו תמיד משטרת ישראל הייתה צריכה להתמודד עם תת דיווח, ואני אמרתי שזה הזדמנות פנטסטית לאפשר לאזרחים ואזרחיות שאינם רוצים להגיע לתחנת המשטרה בכל תלונה אחרת או בעיקר בעבירות אלימות במשפחה ומין, שלא רוצים שיראו אותם, שלא יכולות לצאת מהבית בחברות מסוימות שלא ניגע בהן עכשיו, יכולים להגיש את התלונה ואנחנו נחזור אליהם אחרי שיהיה לנו את התלונה, כי בטוח היא לא תהיה מושלמת.

איתמר בן גביר: אגב, לזכותם ייאמר, אני רוצה לתת כאן שבח כי אני הגשתי פעם תלונה דרך שם.

איתמר בן גביר: חזרו אליי תוך כמה שעות.

קריאה: אני מניחה שלא בעבירות מין.

קריאה: זה לא מתאים.

איתמר בן גביר: לא, לא.

מיכל רוזין: בטח לא מישהי שבאה כבר פיזית ואומרים לה, לכי תגישי מקוון.

דוד בואני: אנחנו עושים את הסקרים האלה.

דוד בואני: אנחנו מגיעים לנשים האלה שחלקן אומרות שאם לא היה תלונה מקוונת, הן לא מגיעות לתחנת המשטרה.

דוד בואני: אנחנו נעלה את הדיווח כי אני רוצה להעלות את הדיווח.

דוד בואני: גם אנחנו מקבלים מגורמים, מהסיוע, שטוב שאתם עושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבחודש מרץ שנה שעברה בתחילת הקורונה כיהנתי כיושבת-ראש הוועדה הזמנית של ועדת עבודה ורווחה, ואז אנחנו דיברנו על כל הנושא של אלימות בצל הסגר שהיה, והדאיגו אותנו שנשים לא יוכלו להגיע ולהתלונן על אלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: גם ארגוני החברה האזרחית העלו אז בפני הגורמים של המשטרה את הצורך בדרכים אחרות להתלונן, וחלק מהם זה היה גם לרווחה וגם למשטרה בעניין תלונות מקוונות.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אשמח אם אני אקבל גם איזשהו דיווח מאז התחילה השיטה הזו לפעול, כמה בעצם קיבלתם כל חודש?

עאידה תומא סלימאן: האם יש עלייה?

עאידה תומא סלימאן: מה קורה עם התיקים האלה?

עאידה תומא סלימאן: איזה סוג של עבירות מדווחות יותר בתלונה המקוונת?

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אנחנו כבר כמעט שעתיים בדיון הזה וזה דיון מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: נרשמו עוד אנשים לדבר ואני יודעת שחלק הגישו גם ניירות עמדה.

עאידה תומא סלימאן: ניירות העמדה שהגישו הארגונים גם יתפרסמו באתר של הוועדה כדי שיהיו נגישים לכולם ויוכלו לראות אותם.

עאידה תומא סלימאן: רק אם מי שיושבים באולם עכשיו רוצים להוסיף משהו שהוא לא נמצא בניירות, כי אני רוצה לסכם את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: בקשה.

ניצן כהנא: אני מקרן ברל כצנלסון.

ניצן כהנא: אני ברשות

ניצן כהנא: כם אחזור לכובע הקודם שלי כמנהלת המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות, ואדגיש פה את מה שדובר על הצורך ביחס המיוחד תרבותית.

ניצן כהנא: עלתה פה ש' שסיפרה על הקושי של אישה חרדית להתלונן על פגיעה מינית.

ניצן כהנא: יש המון נשים בישראל, ודאי ערביות, ודאי נשים בזנות, ואני רוצה לשים את הזרקור על קורבנות סחר שמבחינתן המשטרה היא גוף שהן לא מכירות ויכול להיות אפילו גוף מאיים כי סיפרו להן שהוא גוף שהוא לא בא לטובתן.

ניצן כהנא: הצורך בגיוון הוא כל כך חשוב כי אנחנו רואות פעם ביום מאותרת קורבן סחר בנתב"ג, ופוגש אותה שוטר גבר ואומר לה באנגלית לרוב, I'm with you, don't worry כדי שהיא תדווח על סוחר הנשים שלה, ולכן הן לא מדווחות ונוסעות.

ניצן כהנא: זה קשור לכל הנשים שנמצאות פה בישראל ועוד לא נגישות למשטרה, ולכן היה חשוב לי להגיד את זה.

ניצן כהנא: דבר אחרון רק לסגן השר סגלוביץ' על כמה שזה חשוב.

ניצן כהנא: אמרת פה ואני מאמינה לך, שאתם באים בכוונות נכונות, אבל אמרת שאם יש מקום להשתפר, נשתפר.

ניצן כהנא: כשהמצב הוא שרק אחת מתוך עשר שמגיעות בכלל לאיגוד מרכזי הסיוע או לבית החולים, מגישה תלונה על פגיעה מינית, ודאי שיש מה להשתפר.

ניצן כהנא: אנחנו כמובן כתבנו בנייר על ברלינר ואנחנו מאוד שמחות לשמוע שהולכים לשם, כי השינוי שצריך הוא מעמיק ומערכתי.

ניצן כהנא: רק כך נוכל לשפר את זה.

ניצן כהנא: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת ללירון אשל בזום, מהמועצה לשלום הילד, ואז אני מסכמת.

לירון אשל: תודה גבירתי על הדיון החשוב הזה ותודה רבה על העיסוק השוטף שלך בנושא.

לירון אשל: אמרו פה שקולם של הילדים לא מספיק נשמע.

לירון אשל: המועצה באמת מלווה אלפי ילדים לאורך השנים לאורך ההליך הפלילי, והילדים שלנו הם לא דמויות ציבוריות.

לירון אשל: כמו ש' זה מ' ו-א' ו-נ'.

לירון אשל: זה ראשי תיבות.

לירון אשל: זה ילדים בני חמש ועשר ו-12.

לירון אשל: אם אני מדברת ילדים, אז אני גם אדבר בשפה שלהם.

לירון אשל: יש משפט בספר הנסיך הקטן שאומר, זה הנוף היפה ביותר והעצוב ביותר בעולם כולו.

לירון אשל: המפגש הראשוני עם גורם אכיפת חוק הוא מפגש משנה חיים, ואני אומרת את זה גם לעניין ההבחנה שעשו פה באמת בין היומנאי לבין חוקרים.

לירון אשל: המשטרה עורכת הכשרות בבתי ספר לשוטרים וגם אנחנו בעצמנו מרצים לאותם חוקרים.

לירון אשל: כן יש התקדמות אבל ההבחנה היא הבחנה שגויה.

לירון אשל: מספיק לשמוע את הילדים שלנו אומרים מצד אחד, איזה חוקרת עם עיניים טובות שנתנה לי כוח והאמינה בי, אל מול באמת אחד אחר שהיה חסר סבלנות, וזה הדלת הראשונה שהילד פוגש מולו.

לירון אשל: זה יכול להיות באמת מפגש מעצים וזה יכול להיות מפגש שהוא גם מעצים טראומה וגורם לקורבנות משנית.

לירון אשל: חייבים לשאול בדיון כזה כשעוסקים בילדים נפגעי עבירה, מה הוא צדק בעיניים של ילד, כי במציאות שבה 85% מהתיקים נסגרים ואלה שכן מגיעים להליך משפטי נסגרים בהסדרי טיעון וממילא לא משקפים את המציאות כפי שהילד חווה, הצדק מתבטא הרבה פעמים בדברים אחרים, במה התחושה שהוא קיבל לאורך הדרך, בנראות, בזה שיש מישהו איתו, בזה שהאמינו לו, בזה שהתייחסו אליו בכבוד, ולכן בהחלט כמו שאמרו פה, חשוב מאוד לחזק את ההכשרות לכל גורמי המקצוע.

לירון אשל: אני יכולה להגיד שלפני חודשיים בהמשך לוועדת ברלינר, הרצינו להנהלת בתי המשפט הרצאה של 250 איש שהיו שם, החל ממזכירות ומאבטחים ויועצים משפטיים, כולם מתוך הבנה שלכל שחקן בתוך הזירה הזאת יש תפקיד משמעותי ויש ביחס הרגיש שלו אפשרות לעזור ולשקם יותר את הילדים האלה.

לירון אשל: משפט אחרון שלא אמרו פה זה העניין של עוד נוהל שלא מספיק מיושם במשטרה, הפניה למרכזי הגנה.

לירון אשל: לכל ילד נפגע עבירה יש זכות להיות מופנה למרכז הגנה.

עאידה תומא סלימאן: וגם למרכזי הסיוע.

לירון אשל: מרכזי הסיוע, יש שמונה שפזורים בארץ, נותנים מענה הוליסטי, רגיש, מותאם, מדברים בשפה של ילדים וחשוב מאוד לחלחל את זה לשטח ולהפנות כמה שיותר ילדים לקבלת הטיפול הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לירון.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולם ומתנצלת מאלה שנרשמו ולא הצלחנו להגיע אליהם.

עאידה תומא סלימאן: מבטיחות שבדיונים דומים בעתיד אנחנו גם נרצה לשמוע מה יש לכם להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אני פתחתי את הדיון הזה ואמרתי שהרצון הוא להשתמש באירוע הזה המתוקשר כדי ללמוד וכדי לנסות לשנות את המציאות.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה אירועים שאנחנו לא שומעים עליהם, לכן אי אפשר ללמוד מהם חוץ מאשר לנסות לגבות אחר כך עדויות, אבל אם כבר יש אירוע כזה, בוא נעשה את הטוב ממנו, בואו נוציא ממנו את המסקנות הראויות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחשוב מאוד להיות בטוחים במשטרה באיך שאתם מתנהלים, אבל חשוב גם כן הרבה יותר להבין שכל הנושא של גם אלימות באופן כללי אבל גם פגיעה מינית באופן ספציפי, כולנו לומדים תוך כדי עבודה.

עאידה תומא סלימאן: כשהתחלתי לפני 35 שנים לטפל בנושא הזה, תאמינו לי, הידע שיש לי היום, אז זה היה אפס לעומת מה שיש היום, לא רק בגלל שכל אחד מאיתנו צריך ללמוד מעצמו, אלא כי זה תחום שאנחנו כל יום שמתקדמים, לומדים דבר חדש.

עאידה תומא סלימאן: אם לא תפנים המשטרה את העניין הזה ותדע שהיא צריכה כל הזמן ללמוד ולבדוק את עצמה ולהביא לשינויים, אנחנו לא נצליח.

עאידה תומא סלימאן: עובדה, זה קרה בכמה תחנות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים שגם היום זה יהיה תחנה שממנה מתקדמים הלאה, וזה אומר שאני ארצה גם כן, דיברתי על התלונות המקוונות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לשמוע הערכה תוך כדי גם סטטיסטיקה בודקת על התלונות שהוגשו עד עכשיו וכמה מהן היו ואיך אתם רואים את למשל זמן התגובה לתלונה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל את הסטטיסטיקה הזו, ללמוד אותה ולנסות להסיק ממנה מסקנות.

עאידה תומא סלימאן: צוות הבדיקה שמינה המפכ"ל בעניין היומנאים, אנחנו נרצה לקבל את תוצאות הבדיקה של הצוות הזה, ההמלצות שלו ודרך היישום שלה, ואנחנו נעקוב על הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: לא נשכח לבקש את זה שוב.

עאידה תומא סלימאן: סגן השר דיבר על העניין של הפיילוט ושהוא לוקח על עצמו את הפיילוט המוצע בהמלצות של ועדת ברלינר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נעקוב ונראה את היישום ומתי מתחיל היישום של הפיילוט ואיזה תחנה בוחרים או איזה עיר בוחרים, כדי שגם בית משפט וגם המשטרה וגם כל מי שצריך ייכנס לפיילוט הזה, ונעקוב אחרי הלמידה שלו.

עאידה תומא סלימאן: נוציא מכתב לשר ונשאל על עניין הנציבות לנפגעי עבירה.

עאידה תומא סלימאן: נרצה לקבל מידע האם זה נכנס לתוכנית הפעולה של המשרד בשנה הבאה, האם זה מתוקצב וזה ברור כסעיף תקציבי ומתי יתחילו את היישום שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהדיון היום היה חשוב גם כן כדי לתת ל-ש' ולגל את ההרגשה, ולאלפי נשים ונפגעות ונפגעים שלא שמענו על הסיפור שלהם אבל יכול להיות שיצפו בדיון הזה או ישמעו עליו, שידעו שיש מי שרוצה להשמיע את הכאב שלהן ומי שעוקב מנסה לשפר את המציאות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם המשטרה וגם רשויות אכיפת החוק ומקבלי ההחלטות והממשלה והשר צריכים להיות מודאגים כל עוד הסטטיסטיקה אומרת ש-85% מהתיקים נסגרים בלי להתקדם בתלונות האלה, ואנחנו צריכים גם כן להמשיך להיות מודאגות כאשר אנחנו יודעים שהעטיפה והתמיכה שצריכות לקבל נפגעות ונפגעי תקיפה מינית עוד לא נבנתה כמו שצריך והעטיפה מלאה חורים, שמאפשרת להרבה נפגעות ונפגעים ליפול מתוך החורים האלה ולא לראות אותם בין הכיסאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת לקבל את המידע הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רואים בחומרה את התגובה של היומנאי ושל כל שוטר ואת הסיפורים ששמענו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתוציאו עכשיו גם כן כחלק מהלמידה מהאירוע הזה, ריענון על הנהלים ועל איך אתם תתייחסו בחומרה לכל עבירה על הנהלים האלה בתוך המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אולי גם הגיע הזמן שהמשטרה כחלק מהשקיפות שלה, תפרסם על צעדים משמעתיים שמבצעים בתוך המשטרה אם מתבצע דבר כזה על עבירות על הנהלים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אולי ברגע שתתחילו לפרסם על צעדים משמעתיים כאלה, נפגעות ונפגעים יבינו שכן במשטרה לומדים את המקרה הזה וכן מסיקים את המסקנות הנכונות ולא יעברו בשקט על עבירה מסוג זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך לדון בנושאים האלה ואולי הגיע הזמן לקיים שוב דיון יותר מעמיק בהמלצות הוועדה שנביא אותן אולי לדיון, אני לא יודעת אם קרוב בגלל הפגרה אבל נעבוד על זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכם, אני נועלת את הישיבה.