ועדת החוץ והביטחון, כנסת 24, פרוטוקול מספר 33, 2021-08-03 14:10

רם בן ברק: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון על הבטחת מלאי מזון לשעת חירום, הדיון פתוח לפי סעיף 120 ב(2).

רם בן ברק: אני מניח שרוב האנשים מבינים למה אני מקיים דיון על מלאי מזון של מדינת ישראל.

רם בן ברק: כדאי שנתחיל מהסוף, מזון בכלל ולשעת חירום בפרט, בטח ובטח במדינת ישראל שמוקפת אויבים, יש לה חשיבות לאומית ביטחונית מהמעלה הראשונה והיא סוגיה מרכזית בביטחון הלאומי של מדינת ישראל.

רם בן ברק: יש לה השלכה ישירה על היכולת של מדינת ישראל לנהל מערכת צבאית בתנאים של מצור ימי ואווירי בהתאם למלאי המזון.

רם בן ברק: המאבק על מזון ושטחי גידול ליבולים היה מאז ומעולם סיבה לקונפליקטים בין מדינות.

רם בן ברק: הצפי הוא שהנושא הזה ילך ויתחדד ויהווה נושא לסכסוך גם בשנים הבאות, לצד המאבקים על משאבי המים.

רם בן ברק: ירידה ביבולים החקלאיים בישראל ובעולם, שינויי אקלים עולמיים, עליה במחירי המזון והסחורות, גידול דמוגרפי ועליה בתוחלת החיים, מגיפות ובצורת.

רם בן ברק: כל אלו, לצד תנאים ביטחוניים ופוליטיים ייחודיים, בהם נמצאת מדינת ישראל ורפורמות בחקלאות ובחקלאים, יכולים להביא אותנו למשבר תזונתי חריף בטווח הנראה לעין.

רם בן ברק: הסוגיה הזאת נמצאת במגרש של כמה וכמה משרדים ממשלתיים, לרבות משרד החקלאות, משרד הכלכלה, משרד הביטחון, משרד הבריאות.

רם בן ברק: יכולת התכנון והתיאום בין המשרדים האלה היא קריטית.

רם בן ברק: רשות החירום הלאומית, שתכף תציג לנו את הנחות היסוד לתרחישי הייחוס קובעת את המדיניות ואת רמת המלאים ואנחנו מחויבים לעשות פיקוח ובקרה האם המלאים האלה מותאמים לצרכים של תושבי מדינת ישראל?

רם בן ברק: האם נדרש להגדיל את מספר המוצרים הבסיסיים שנדרש בהם מלאי חובה?

רם בן ברק: האם כל המערכות מסונכרנות?

רם בן ברק: ועוד.

רם בן ברק: השיטפונות, שריפות הענק, גלי החום הקיצוניים השוררים בעולם בשבועות האחרונים הם הצצה כואבת לאסון המתרגש ובא על כדור הארץ וכבר בזמן הקרוב לקראת סוף המאה ה-21.

רם בן ברק: יש עוד אסונות שלמזלנו טרם פגעו במדינת ישראל אך עלינו להתכונן אליהם כגון רעידות אדמה, צונאמי, שבמאה השנה האחרונות לא היו לנו לשמחתנו.

רם בן ברק: אנחנו נדרשים לגבש תוכנית לאומית רב שנתית עד לשנת 2050 בנושא מדיניות החירום למזון למדינת ישראל.

רם בן ברק: אנחנו לא יכולים לשבת ולשקוט על השמרים.

רם בן ברק: אין לישראל את הפריווילגיה הזו ולכן אני מקיים את הדיון הזה שיחולק למספר נושאים, כאשר נבדוק את המלאים הקיימים, איך אנחנו אוגרים ושומרים עליהם ואחרי זה נעבור ליכולת שלנו לספק את המזון שלנו בעצמנו בלי להיות תלויים בייבוא או במדינות אחרות.

רם בן ברק: נתחיל עם רח"ל, יוסי שפירא ממשרד הביטחון בבקשה.

יוסי שפירא: לגבי תרחיש הייחוס אני אפתח ואומר שרח"ל היא האחראית על תרחיש הייחוס במרחב האזרחי והיא עושה את זה בראייה רב שנתית.

יוסי שפירא: כל פעם חמש שנים.

יוסי שפירא: אנחנו נמצאים בימים אלה בסוף עבודת מטה על התרחיש החדש שמיועד לרוץ מ-21 עד 25, אחרי בחודש הקרוב יאשר אותו שר הביטחון אנחנו נאשר את זה בקבינט כמו שעשינו בפעם הקודם.

יוסי שפירא: חשוב לציין שהתרחיש מסווג, הוא לא פתוח, לכן אי אפשר לומר אותו פה ודבר שני, אנחנו נמצאים בתהליך סופי של עבודת מטה לאישורו.

יוסי שפירא: התרחיש הוא גורם מכריע בנושא של ועדות המלאים שמתבצעות ברשויות הייעודיות.

יוסי שפירא: המלאים עצמם הם באחריות הרשויות הייעודיות, גם להגדיר את הצרכים, עושים את זה באמצעות ועדות מלאים משלהם, בטח המשרדים הרלוונטיים יתייחסו לזה.

יוסי שפירא: כמה נקודות חשובות: המלאים כמו שהם קיימים היום הם בהתאם לתרחיש שיש.

יוסי שפירא: אני כרגע לא אתייחס לא לאורך הימים ולא למוצרים עצמם.

יוסי שפירא: דבר שני, יש נוהל מסודר שמדבר על האחסון של המלאים עצמם בהתאם לתרחיש שמתהווה.

יוסי שפירא: זה אומר שאם נצליח לאשר את התרחיש בממשלה, מקווים בספטמבר, אז יצטרכו להתכנס שוב ועדות המלאים ולראות בהתאם שאנחנו מעדכנים את המלאים לתרחיש.

יוסי שפירא: אני מאמין שבעדכון עצמו נדבר לא רק על המשך, כי כנראה שם לא ישתנה, אבל נדבר על המרכיבים השונים של מה שנמצא.

יוסי שפירא: מי שיחליט זו אותה ועדת מלאים שמי שמוביל אותה היא הרשות הייעודית לאותו נושא.

יוסי שפירא: חשוב לומר שאנחנו מחזיקים מלאים לא רק בנושא מזון ומה שאני אומר עכשיו הוא נכון לכל המלאים הלאומיים שמוחזקים.

רם בן ברק: יש לכם תכנית שאתם בודקים את המלאים האלה בצורה עקבית?

יוסי שפירא: כן.

יוסי שפירא: יש כמה דברים חשובים, נמצא אתי שוקי קופלוביץ שהוא רח"ט מלאים שלנו.

יוסי שפירא: אנחנו חברים בכל ועדות המלאים של כל הרשויות הייעודיות הרלוונטיות.

יוסי שפירא: מעבר לזה אנחנו עושים מעקב חצי שנתי היום?

שוקי קופלוביץ: המשרדים עושים מעקב חודשי.

שוקי קופלוביץ: אנחנו שולחים דוחות.

שוקי קופלוביץ: בעקבות הביקורות שלהם אנחנו שולחים דוחות לכל שרי הממשלה והמשרדים פעמים בשנה.

יוסי שפירא: דו שנתי אנחנו מקבצים דוחות בצורה מלאה למציאות של היעדים, בתחומים השונים.

יוסי שפירא: כאן הדין הוא רק על מזון אבל אנחנו מנהלים את זה גם בעולם הדלקים, גם בעולם הבריאות, גם בעולם החקלאות.

רם בן ברק: איך בודקים את הנושא של מזון טרי שאי אפשר לאגור אותו?

רם בן ברק: איך טכניקת הבדיקה?

יוסי שפירא: ניתן למשרד להתייחס לזה, גם יאמר שוקי שבמלאים האסטרטגיים אין מזון טרי.

יוסי שפירא: מזון טרי אי אפשר לשמר אותו במלאים, לכן בהגדרה לפחות בעולם המזון מדובר על מוצרים שכולם מיובאים, זה מה שמגדיר אותם כמלאים אסטרטגיים בהגדרה.

יוסי שפירא: מה שנמצא בשווקים במקרה של מזון נעשה על ידי הרשות העליונה למזון במשרד הכלכלה.

שמואל לטקו: יש ברשותנו מסמך לא מסווג מלפני כמה שנים שמתייחס לתרחיש הקודם בו נכתב למשרד החקלאות שהוא מחויב להכין את עצמו שיוכל לספק מוצרים טריים כשיהיה צורך.

שמואל לטקו: בביקורות שלכם אתם מרוצים ממשרד החקלאות מהמזון הטרי, שהוא עומד בזה אם נזדקק לזה?

יוסי שפירא: אני לא מכיר, יש אנשים ממשרד החקלאות שיוכלו להתייחס לזה.

שמואל לטקו: אתם כתבתם את זה.

רם בן ברק: משרד החקלאות, אמרו ברח"ל שהם עושים בדיקה דו שנתית על פי תרחיש ייחוס שלא ניכנס למשך הזמן שלו ובודקים שאכן המלאים, לא משנה אם זה דלקים או מזון או כל דבר, אכן עומדים בסטנדרטים.

רם בן ברק: במילים פשוטות בודקים שכל הסילואים מלאים בחיטה, הסילואים של התירס מלאים בתירס, סויה על פי הרשימה שקבעו שצריכה להיות, הכול כמובן מיובא.

רם בן ברק: העניין של המזון הטרי, פירות, ירקות, חלב, ביצים, כל הדברים שלא מיובאים ואתם מסתמכים על יצור מקומי.

רם בן ברק: האם במשרד החקלאות יש מדד שאומר בכל רגע נתון שיש לנו מספיק מגדלים, מספיק קרקעות, שאנחנו יודעים שגם אם עכשיו נעצר הייבוא אנחנו יודעים לכלכל את אוכלוסיית ישראל על פי התרחיש?

חיים אנג'וני: כמו שידוע לכולם, החקלאות, רק בחלקה הקטן, חלב וביצים, היא חקלאות מתוכננת.

חיים אנג'וני: שאר החקלאות, ירקות ופירות זה על פי המדד של הביקוש וההיצע.

חיים אנג'וני: לכן בקטע הזה אין לנו יכולת שליטה על מה שקורה במשק החקלאי אלא כל חקלאי מגדל לפי הרווחיות שלו ולפי היכולות שלו.

חיים אנג'וני: יכולים להגיד שבכל נקודת זמן למשק המתוכנן חלב וביצים תהיה אספקה סדירה כל עוד תהיה אפשרות לספק לאותם בעלי חיים מספוא שהוא מוטה ייבוא.

חיים אנג'וני: נושא שני לגבי המלאים, על פי התרחיש כמו שיוסי שפירא ציין, אנחנו מחזיקים את מלאי החיטה והמספוא לתקופת התרחיש.

חיים אנג'וני: יש לנו בקרה יומית על כמות המלאים האלה, גם פיזית וגם מדיווחים של הזכיינים עצמם.

חיים אנג'וני: ברשותך, אני רוצה להעלות נקודה ולהבין את מהות הדיון.

חיים אנג'וני: התרחיש או איום הייחוס של רח"ל מתייחס לתקופת חירום יחסית קצרה.

חיים אנג'וני: אם הדיון נסוב גם על סיכון של משבר מזון עולמי, כלומר חוסר חיטה בעולם ברמה כזו או אחרת, מלאי החירום של מדינת ישראל היום לא עונים על הבעיה הזאת של מצב משבר מזון עולמי שיכול להימשך יותר מתקופה קצרה בלי לציין את התקופה.

חיים אנג'וני: המלאים האלה שנמצאים היום בכל התחומים לא מיועדים למשבר מזון לתקופה ארוכה.

נירה שפק: מאיפה הנתון הזה?

נירה שפק: רח"ל היא גוף מתאם מטה, שמונה לניהול מצבי חירום לאומיים, יש לזה הגדרה וגם של משך וכל זה כדי לאפשר לשר הביטחון לממש את האחריות שלו למענה על לעורף.

נירה שפק: איך זה מסתדר עם ההגדרה המשפטית?

נירה שפק: הסמכות האחריות למה שאתה אומר עכשיו.

נירה שפק: משהו בשרשרת הזו לא מסתדר לי.

נירה שפק: אולי נשמע גם מרח"ל, כי אם זה מה שאתה יודע, אני לא מוטרדת רק ממך.

רם בן ברק: מה שהוא אמר במילים אחרות שאין למדינת ישראל לתוכנית תכנית למשבר עולמי.

נירה שפק: אז השאלה שלי לרח"ל, איך זה מסתדר?

צבי האוזר: השאלה אם יש לישראל תוכנית למשבר מקומי שעשוי להתרחש מסיבות כאלה ואחרות.

צבי האוזר: אגב, בנושא הקורונה הייתה תקופה שחשבו שזה הופך להיות אירוע שיגרור אחריו משבר מזון.

צבי האוזר: האם הייתה הסקת מסקנות מאז?

רם בן ברק: נחזור לדיון.

רם בן ברק: אני מבין מה שאמר משרד החקלאות, זו נקודה חשובה אבל לא לדיון הזה, האם ישראל צריכה להיערך למצב של חוסר מזון עולמי, שלדעתי היא צריכה להיערך אליו כי כל הפרמטרים מראים שבתנאים שמתפתחים בעולם, יחד עם גידול האוכלוסייה בעולם, צפוי שב-2040, 2050 יהיה חוסר מזון בעולם ומדינה שלא תתכונן לזה בסופו של דבר תהיה חסרת יכולת להכיל את האזרחים שלה.

יוסי שפירא: אשלים כמה דברים לדבריו של חיים.

יוסי שפירא: ההגדרות והמלאים הם באחריות הרשויות הייעודיות שאחראיות על הדבר הזה.

יוסי שפירא: דבר שני חשוב, אני חוזר על מה שאמר חיים, הסמכות והראיה של רח"ל היא לתקופות חירום מוגדרות.

יוסי שפירא: לא מדובר על הסתכלות של משבר עולמי מתמשך בנושא מזון.

יוסי שפירא: אני לא מזלזל באירוע הזה, אני אומר שגם בעולם, באיום הייחוס שאנחנו מתייחסים אליו, אנחנו בוחנים את הנושאים האלה.

יוסי שפירא: בגלל שמדובר על נושא ארוך טווח, בטח לא בעולם התר"שי, הוא נושא שאותם משרדים שאמונים על הדבר הזה, הם צריכים לראות בהסתכלות ארוכת טווח איך הם מתעסקים עם זה.

יוסי שפירא: לכן, הרבה מאוד נושאים שלכאורה הוזכרו פה, נושא הגידולים, שטחי הגידול האפשריים, התפתחות האוכלוסייה וכן הלאה, זה עולם מתמשך שמעבר לעולם החירום, אלא התפתחות של מצב מסוים שהמדינה כמדינה וכל אחד שאחראי על תחום בתחומו צריך להסתכל על זה בראיה ארוכת טווח ולהתחיל לפתח את הנושאים האלה.

יוסי שפירא: ההסתכלות היא לאורך אותם תרחישים שמה שמוביל פה, לא אכנס למשך עצמו, מה שמוביל אותו הוא התרחיש המלחמתי.

יוסי שפירא: לכן גם הפתרונות בהסתכלות הם על אותם דברים שלא נוכל בזמן אמיתי להביא למדינת ישראל, נתקשה להביא אותם, לא אגיד שלא נוכל, נתקשה להביא אותם בזמן אמיתי למדינת ישראל.

יוסי שפירא: גם העולם הזה מתייחס לעולם של מצרכים יבשים שניתן לאגור במלאים.

יוסי שפירא: כמו שציין חיים, ההסתכלות על הרבה דברים שקשורים, כמו משק החי וכן הלאה, ההסתכלות לא הייתה איך אני מייצר חלב וביצים אלא איך אני מבטיח את המשך התזונה של אותם יצרנים, שהם החיות.

יוסי שפירא: חשוב לציין שאנחנו עובדים על בסיס תפיסת עולם של יעדים ברמות השירות עם המשרדים עצמם ומשרד החקלאות הגדיר לעצמו איך הוא ממשיך לספק בזמן אמיתי לפחות הגדרת סף של אותם כמויות, גם בהינתן אותם שיבושים שיכול להיות שהתרחיש יגרום להם.

יוסי שפירא: גם בתרחיש שלנו הוא יודע לפלח משם מה תהיה הפגיעה שלו במשק החי.

יוסי שפירא: בהתאם, גם תכניות ההיערכות שלו ותוכניות המשך האספקה של אותם מוצרים, לפחות ברמת שירות אפשרית.

יוסי שפירא: הדוגמה שאני נותן זה יכול להיות שלא יהיה לי חלב וניל שאני אוהב עם הקפה שלי, אבל הוא ידע לספק לי רמת סף של אותם מוצרים.

נירה שפק: מדברים הרבה ולא הבנתי כלום.

רם בן ברק: אני הבנתי.

נירה שפק: אני גם רוצה להבין.

רם בן ברק: אז תשאלי.

נירה שפק: הרבה מלל נאמר אבל בסוף אותי מעניין, כדי להבין את מה שקורה, אתם גם מגדירים את תרחיש הייחוס, גם אומרים מה כן נכלל בתוכו ומה לא.

נירה שפק: אתם גם אמורים להכין את כל משרדי הממשלה ולהמליץ על תקציבים עם משרד האוצר כדי לוודא שהמלאים - - -

יוסי שפירא: ממש לא.

נירה שפק: מה לעשות, זה מה שכתוב.

נירה שפק: זה ממש כן.

יוסי שפירא: ממש לא.

יוסי שפירא: מי שמעמיד את התקציבים לרח"ל, בטח אין תקציבים לעולם הזה, מעבר לעובדה הזאת, מי שאמור להעמיד את התקציבים האלה היום אלה אותן רשויות ייעודיות.

יוסי שפירא: מכיוון שכולכם מכירים שאין חוק עורף שגם מגדירה לרשות כמה מתוך התקציב שלה צריך ללכת לחירום, זה בעצם בעיה - - -

נירה שפק: זה לא מה שאמרתי, לרח"ל יש תפקיד, אתם לא מקצים, זה לא אצלכם.

נירה שפק: יש לכם אחריות על משרדי הממשלה ועל רשויות ייעודיות להיות חלק מגיבוש התקציב ולוודא שהנתח של מוכנות לחירום בפנים.

נירה שפק: זו אחריות שלכם שכתובה בחוקים.

יוסי שפירא: זו ממש ממש לא אחריותנו, גם האחריות של המוכנות לחירום של משרד ממשלתי - - -

רם בן ברק: אני רוצה לגדר את הדיון.

רם בן ברק: הדיון לא על רח"ל אלא על ספציפית על היכולת של מדינת ישראל להתמודד מבחינת מלאים בזמן חירום.

רם בן ברק: לא על ההובלה שלהם ולא על החלוקה שלהם, לא על מבנים ולא על תפקוד של עיריות.

נירה שפק: מזה זה נגזר.

רם בן ברק: זה דיון אחר, חשוב אבל לא הדיון היום.

רם בן ברק: הדיון שאני מתמקד בו היום הוא האם אנחנו עורכים מבחינת מלאים ודלקים ואנרגיה לזמן חירום על פי תרחיש החירום שאנחנו לא מגדירים אותו כי הוא ממודר.

צבי האוזר: אני רוצה לשאול מניסיונם של מדינות אחרות, כי אני מניח שגם מדינות אחרות נערכות לתרחישים כאלה ואחרים מסיבות רבות.

צבי האוזר: האם יש הנחיה של פיקוד העורף או של גורם מתחלל ברמה הלאומית למלאים מסוימים ברמה האישית המשפחתית?

רם בן ברק: לכל פולניה יש את זה.

צבי האוזר: יש מדינות שנערכות לרעידת אדמה או לאסון אחר ואומרים שצריך שיהיה אצלך מלאי מספיק למשפחה שלך לשבועיים.

צבי האוזר: אנחנו לא מתייחסים למשך, אבל חלק מהנחות העבודה הסמויות שצריכות להיות, שלא תמיד הרשויות, גם שיש להם מתחלל וגם שיש להם תקנים, בזמן אמת יודעות לתת את המענה האופטימלי.

צבי האוזר: לכן צריך להתחיל בנחישות ובזהירות לנהל דיאלוג מול האזרחים, שגם האזרחים ייקחו אחריות מסוימת במקטע מסוים עליהם.

צבי האוזר: שאלה שניה, האם יש גורם תווך בין האזרח לבין משק לשעת חירום, שאפשר, באמצעות עידוד תקציבי מסוים להגדיל מלאים אצל קמעונאים אצל מערכות אזרחיות שמחזיקות מלאים היום בהיקפים מסוימים על בסיס כלכליים עסקיים נטו.

צבי האוזר: ואפשר להשית עליהם באיזשהו מודל, הרחבה מסוימת והרחבת השוליים של הדברים.

צבי האוזר: האם מישהו חושה על זה?

צבי האוזר: האם מישהו מתחלל את זה?

צבי האוזר: האם מישהו יודע ללמוד מודלים כאלה אחרים בעולם?

צבי האוזר: מה התשובות לזה.

צבי האוזר: שאלה אחרונה, האם הייתה איזושהי הפקת לקחים מאירועי הקורונה, בעיקר מהחודש הראשון שלה קורונה אז היו תרחישים שחלקם היו תרחישי קיצון שכללו הפסקת האספקה הסדירה של מצרכי יסוד למדינת ישראל.

רונית אנדוולט: שמי פרופ' רונית אנדוולט, ראש אגף התזונה במשרד הבריאות.

רונית אנדוולט: אני רוצה לומר כמה דברים בנושא של ביטחון תזונתי.

רונית אנדוולט: אני מתחברת למה שנאמר על ידי מרבית הדוברים, יש היערכות לשעת חירום לזמן קצר.

רונית אנדוולט: אני לא אגיד כמה כי אני מבינה שזה סוד ביטחוני, אבל זה לא משך הזמן שהקורונה תקפה אותנו.

רונית אנדוולט: אנחנו צריכים לחשוב על חירום לטווח הרבה יותר ארוך מאשר אנחנו נערכים היום, כשהתרחיש ייחוס הוא תרחיש ייחוס של מלחמה קצרה, לא מאוד גדולה.

רונית אנדוולט: לשאלתך, בחודש הראשון היו מספר מפגשים של כל משרדי הממשלה הרלוונטיים, באמת בניסיון לעשות עבודה מתחללת וגם מודיעין לקח על עצמו עבודה מול שווקים בין לאומיים.

רונית אנדוולט: עשינו הערכה מה הצרכים התזונתיים של האוכלוסייה ומה נדרש כדי שהצרכים האלה יסופקו.

רונית אנדוולט: יש לנו נייר מסודר בעניין הזה ואני אשמח להעביר אותו לחברי הוועדה.

רונית אנדוולט: אבל, אני חייבת להגיד שבעצם כל גוף כאן עושה עבודה מאוד יפה בתחום האחריות שלו, אבל אין הסתכלות קוהרנטית אינטגרטיבית של כל נושא הביטחון התזונתי.

רונית אנדוולט: הביטחון התזונתי הוא לא רק מה יהיה בארץ כדי להאכיל את האוכלוסייה, אלא גם מה מגיע לאזרח האחרון.

רונית אנדוולט: לשאלתך מה יגיע לכל משפחה, זה מאוד רלוונטי וראינו את הקושי הזה עם חוסר ביטחון תזונתי מאוד בולט בקרב אוכלוסיות מאוד רחבות.

רונית אנדוולט: עשינו סקר יחד עם האוניברסיטה העברית, וראינו שמרבית האנשים בחוסר ביטחון תזונתי בכלל לא היו מוכרים לרווחה בתקופה של הקורונה.

רונית אנדוולט: יש כאן שרשרת שצריך לדאוג לה.

רונית אנדוולט: יש מדינות שיש שם שר או שרה לביטחון תזונתי.

רונית אנדוולט: אם שאלתם מה קורה במדינות אחרות, זה צורך אמיתי שאני לא אומרת שחייב להיות שר לזה אבל חייבת להיות עבודה מתחללת בין משרדית של הנושא הזה.

רונית אנדוולט: דבר נוסף, המזון שאנחנו מדברים עליו צריך להיות מזון בר קיימא.

רונית אנדוולט: צריך להבין שיש את התחממות כדור הארץ, זה לא רק מגיפות של קורונה, זו גם התחממות שגורמת לשדות שלמים שיהיה קשה לגדל אותם גם בעולם.

רונית אנדוולט: כל השדות שאנחנו מתבססים עליהם בייבוא ממדינות מסוימות, חלקם במדינות עימות, חלקם במדינות שעוברות משברים אקלימיים מאוד קשים ואנחנו צריכים שיהיה לנו, אפרופו המאבק עם החקלאים, מספיק חקלאות מקומית כדי לספק את הצרכים התזונתיים שלנו.

רונית אנדוולט: עשינו עבודה עם משר החקלאות כדי לראות שאם לא יהיה כלום מבחוץ, האם מדינת ישראל יכולה להתקיים רק מאספקה מקומית ואפשר לעשות את זה, אבל צריך לתכנן את זה.

אמילי חיה מואטי: איפה עומדת השאלה הזאת?

אמילי חיה מואטי: אמרתם שעשיתם בדיקה.

רונית אנדוולט: בדקנו את האפשרות התיאורטית הזאת והמסמך נמצא במשרד החקלאות, בדקנו את זה אתם ביחד.

רונית אנדוולט: אפשר לשתף אתכם במסמך.

רונית אנדוולט: דבר נוסף, צריך לקחת בחשבון שמזון זה לא רק פירות ירקות וקטניות אלא גם חומרי גלם, גם מזון רפואי שצריך לחולים בבתי חולים, זה מנעד הרבה יותר רחב.

רונית אנדוולט: ראינו בגל הראשון שהייתה סכנה שלא יהיה מספיק מזון רפואי לחולים שלנו ולא יהיו מספיק Tpa להזין בווריד מרכז עליון.

רונית אנדוולט: עבדנו עם כל מיני מדינות שלא היינו חושבים להביא משם מזון רפואי.

רונית אנדוולט: כך שצריך להיערך לזה בצורה מסודרת ואחראית וצריך לבנות תסריט להרבה אפשרויות, לא רק לשעת החירום הסטנדרטית המסורתית שהייתה, אלא לאירועים אחרים.

רונית אנדוולט: דבר נוסף חשוב, הייתה ועדה לביטחון תזונתי שהוקמה על ידי משרד הרווחה, שלא פעילה כבר כמה שנים טובות וזה עצוב שבתקופה כל כך מורכבת שבה חוסר ביטחון תזונתי היה - - -

רם בן ברק: זו הייתה ועדה שדאגה שלכל ילד יגיע אוכל, לא ברמת חירום, זה לדיון אחר.

רונית אנדוולט: לא לכל ילד מגיע אוכל.

רונית אנדוולט: מה שהיה במשרד החינוך ש-450,000 ילדים קבלו הזנה במסגרת בית הספר, לא הייתה לזה חלופה בזמן הסגר השני והשלישי.

רונית אנדוולט: אז זה לא בדיוק שיש אוכל - - -

רם בן ברק: אני מסכים אתך שזה דבר חשוב אבל זה לא הדיון כרגע.

רונית אנדוולט: אני מבינה על מה הדיון, אבל אני אומרת שצריך להסתכל על כל הספקטרום של החשיבה של זה ולתכנן את זה נכון לאורך תקופה ארוכה.

רונית אנדוולט: חשוב להבין שבבסיס החשיבה אלה הצרכים התזונתיים של האוכלוסייה.

רונית אנדוולט: אנחנו צריכים לדאוג לכל הצרכים התזונתיים של האוכלוסייה, לא רק למזון יבש או לא רק לפירות וירקות, אלא לכל המכלול ואנחנו לא מדברים על חלב בטעם וניל, אלא על צרכים בסיסיים.

רם בן ברק: אני מבקש להבא לדבר בקיצור ולהתמקד בדיון עצמו.

רם בן ברק: אפשר לפתוח את הדיון הזה לנושאים רחבים ואני לא רוצה לעשות את זה.

רונית אנדוולט: משפט אחרון ברשותך, יש עכשיו תהליך גדול עם ה-WHO ועם האו"ם ועם ה-FAO במסגרת ה-food summit, שמדבר על תכנון המזון לשנת 2030.

רונית אנדוולט: אני חושבת שחשוב שהוועדה הזאת תכיר את המהלך הזה ושכל העולם דואג למשבר המזון העולמי ואנחנו צריכים גם להיות בתוך זה.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: טליה מהמל"ל בבקשה.

טליה לנקרי: אני רוצה לנסות לעשות סדר ולהרחיב מעט את מה שיוסי הגדיר כאן.

טליה לנקרי: כשאנחנו מדברים על שעת חירום, צריך להגדיר מהי שעת חירום.

טליה לנקרי: שעת החירום כרגע, ממה שאנחנו מבינים זה משני דברים עיקריים: האחד זה למלחמה, זו ההיערכות שלנו לחירום כשמדובר על איקס ימי מלחמה ואנחנו לא מסוגלים מסיבות כאלו ואחרות לקבל את התוצרת מבחוץ, בין אם זה מהים, בין אם מהאוויר והיו לנו מצבים כאלה.

טליה לנקרי: לא היו לנו מצבים שבהם היינו צריכים לפתוח את מחסני החירום ולא ב-30 השנה אחרונות.

טליה לנקרי: אני עוסקת בחירום כ-20 שנה, לא קרה לנו שהיינו צריכים לפתוח את מחסני החירום לא למזון ולא לדבר אחר.

טליה לנקרי: הדבר השני שמעניין בהקשר של מצב חירום הוא רעידת אדמה.

טליה לנקרי: פה יש תכנית שנקראת תכנית "תבל בצדק" אני לא ארחיב עליה פה, תוכנית שעוסקת בסיוע בין לאומי בהרבה תחומים אנחנו יודעים שיהיה קשה בשעה של רעידת אדמה משמעותית לצרוך אותם.

טליה לנקרי: לא רק מזון, עוד הרבה דברים אחרים.

טליה לנקרי: אלה שני מצבי החירום העיקריים שאנחנו נוגעים בהם.

טליה לנקרי: מצב חירום שלישי שלא נגענו בו וזה זמן טוב, הוא איום האקלים שלוקח אותנו למקומות מאוד מורכבים שבהם נצטרך למלאי חירום אחרים.

טליה לנקרי: צריך לדון על זה ולדבר על זה כי זה לא קיים כרגע בתרחיש.

טליה לנקרי: רק עכשיו בתרחיש הייחוס שעובדת עליה רח"ל, הם מכניסים את האקלים פעם ראשונה לשיח.

טליה לנקרי: לכן זה נושא מאוד משמעותי בהקשר הזה.

טליה לנקרי: במצב שהיה בקורונה, שהיו פערים בביצים, גם אז לקח קצת זמן אבל אולי יום אחד במשק הייתה בעיה של חוסר בביצים והצלחנו להביא את זה.

טליה לנקרי: אני לא רואה מורכבות מאוד גדולה, למעט שני המצבים של אקלים ואולי חוסר במזון בעולם ואז כל העולם בצרה.

טליה לנקרי: אל מול התרחישים שאנחנו מדברים עליהם אנחנו לא רואים מצור, בטח לא לאורך זמן.

טליה לנקרי: צריך לראות את התרחיש כדי להבין.

טליה לנקרי: אנחנו לא רואים מצב שאנחנו לא יכולים לייצר פה חלק משמעותי מהתוצר הנדרש.

טליה לנקרי: שאלו קודם האם אנחנו יכולים בתשלום או בחוזים כלשהם לבעלי עסקים, לחייב אותם לייצר?

טליה לנקרי: בוודאי שכן.

טליה לנקרי: יש תוכנית שעוסקת בחירום, ריתוק משקי, אנחנו מרתקים מאפיות, מרתקים לא מעט מקומות שאנחנו את המשך הייצור שלהם, הם לא יכולים להישאר בית.

רם בן ברק: כל מה שקשור למלאים יבשים יש חשיבה לאיקס ימים ואנחנו יודעים להגדיר אותם לפי תרחישי הייחוס ולהתכונן.

רם בן ברק: לשמור מלאים, האכלה של בעלי החיים, יהיה לנו בשר חלב, ביצים וקמח למאפיות, את זה את זה אני מבין.

רם בן ברק: אבל יש שאלה אחרת לגבי מה שקשור למזון טרי מהשדה לצרכן.

רם בן ברק: אנחנו מאוד לא אוהבים תכנון במדינה, ממש סולדים מתכנון, לא אני באופן אישי אבל זאת המגמה, האם לדעתכם כמל"ל וכרח"ל יש מקום לקבוע שבכל רגע נתון יהיו איקס גידולים שיגדלו בארץ באיקס היקפים כדי שבאותם איקס ימים שמוגדרים בתרחיש הייחוס לא יהיה מצב שלא תהיינה עגבניות או לא יהיו מלפפונים.

רם בן ברק: או שהגדרתם שביצים וחלב זה חיוני.

יוסי שפירא: נמצא פה הפרופסור ממשרד הבריאות, חשוב להגיד שבסוף התהליך מישהו מגדיר את הצורך תזונתי, אלה אותם גורמים מקצועיים שישובים בוועדת המלאים והם חלק מהסיפור הזה.

יוסי שפירא: אם יוגדר שיש צורך תזונתי שיהיו גידולים טריים באותה נקודת זמן, אז בהתאם נחשוב על מענה.

יוסי שפירא: חשוב לציין שהתרחיש עצמו נכנס גם לבעיות של התייצבות עובדים וכן הלאה, שיאתגרו מאוד את היכולת ליצור את המשק הטרי שקיים בשגרה.

יוסי שפירא: לכן ההסתכלות מוגדרת בזמן, הזמן לא מועט, אבל זמן שלפחות גם במשרד הכלכלה וגם במשרד החקלאות על בסיס דברים שנסגרים עם שמרד הבריאות, הם מגדירים צורך אנושי בקיום הזה ועל זה המלאים.

יוסי שפירא: אם מישהו מקצועי יגדיר שאנחנו צריכים ללכת על משקים טריים, יש לזה משמעות אמיתית.

צבי האוזר: בסוף זו אספקה של כמות קלוריות ביום, זה לא מגיע מהאזורים הטריים.

צבי האוזר: ביצים וחלב מוחרגים אבל ככלל רוב הדברים הם דברים שיכולת האפסון שלהם יחסית ארוכה.

נירה שפק: יש מסמך חשוב של משרד הבריאות, נתתם לנו כלי מדהים לקבלת החלטות שכתוב בו מה המזון והטבלה הנהדרת שנתתם מחולקת לפי מפרטים ובכל מקום רשום מה חיוניות הבריאותית לאותו מוצר, מה ארץ המוצא שלו, מה הסיכונים שבו.

נירה שפק: כתוצאה מהטבלה הזו אני שואלת, אם יש מוצר חיוני ואין לנו אותו, מה משרד הבריאות אומר שהוא מוצר חלופי לו, שמשלים, הוא מחויב לו.

נירה שפק: לפי זה נוכל לענות את השאלה שלך רם, אם קיים צורך לתת מלפפונים, תפוחי אדמה או עגבניות, בחישוב של כמות האנשים שיש וצריכה של כל דבר, זה אומר שצריך להקצות איקס ענפים שיהיה להם רובד בטוח, שלא משנה, תמיד יהיה צריך להיות מיוצר פה, כדי לאפשר אתה דבר הזה שאנחנו מחויבים לו.

נירה שפק: לזה לא קבלתי תשובה.

נירה שפק: אין לי מושג לגביה מסמך הספציפי הזה איפה הוא עומד.

נירה שפק: האם הוא חלק מתרחיש הייחוס?

נירה שפק: אם לא, למה?

נירה שפק: מה עושים אתו?

נירה שפק: יש גוף של משרד הבריאות שהגדיר לנו, הוא אומר מה בריא לי ומה לא בריא לו, מה הכרחי, מה מצוי ומה רצוי על פי גילאים.

נירה שפק: זו השאלה שלי.

מיכל רוזין: יש פיל לבן בחדר שאנחנו לא מדברים עליו.

מיכל רוזין: אנחנו כאילו מנותקים מסדר היום של המדינה.

מיכל רוזין: בסוף, אם אין חקלאות תוססת פורייה ומשגשגת, אז לא יהיו לנו מלאים לחיטה, ביצים, חלב וכדומה.

מיכל רוזין: אנחנו יכולים להחליט עכשיו מה נקודת הייחוס, אנחנו יכולים להחליט איך משמשים ואיזה מחסנים מדהימים יהיו לנו לשמור את הכול.

מיכל רוזין: אבל אם לא יהיה מה לשמר, אז לא יהיה.

מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מהמל"ל האם יש לו עמדה או תוכנית לגבי החקלאות במדינת ישראל.

מיכל רוזין: מה לגבי הרפורמה של משרד האוצר?

מיכל רוזין: מה קורה עם אדמות עמק יזרעאל שיש שם 20% מגידול החיטה במדינת ישראל והולכים להקים שם שדה תעופה?

מיכל רוזין: שדה התעופה הזה כמובן יפגע בכל הסביבה ולא יהיה יותר את 20% של החיטה.

מיכל רוזין: האם זה יפגע במלאים של מדינת ישראל?

מיכל רוזין: כל הנושאים האלה חשובים ואנחנו לא יכולים להתעלם מזה.

מיכל רוזין: אנחנו יכולים לעשות טבלת קלוריות ולהגיד שחשוב שיהיה לבן אדן ביצה ביום.

מיכל רוזין: אני זוכרת שאמא שלי הייתה מספרת על תקופת הצנע, שהייתה אבקת ביצים.

מיכל רוזין: עד היום היא מתגעגעת לטעם של אבקת הביצים ואין לי מושג למה.

מיכל רוזין: אבל לפני שאנחנו מדברים על מוצרים חלופיים, איך אנחנו דואגים לשמר את החקלאות כדי שיהיה חלב, ביצים וחיטה.

מיכל רוזין: לגבי המאפיות והלחם, יש להם הרבה תלונות נגד הסיפור של מלאים לשעת חירום, שזה עובד באופן מאוד מיושן, לכן העניין של הפיקוח והלחם האחיד.

מיכל רוזין: אז שוב, הקמת שדה תעופה בעמק יזרעאל יאלץ לסגור לא רק שדות חיטה אלא גם רפתות, לולים ודברים נוספים.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שיש סטנדרטים סביב הקמת שדה תעופה.

מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מהמומחים, במיוחד מהמל"ל שמתחלל את כל הדברים האלה, איך הוא רואה את העשור הקרוב במדינת ישראל מבחינת חקלאות משגשגת והמלאים שיש לנו מתוך החיטה והיבול מהחקלאות, בואו קודם כל נשמור על זה.

צבי האוזר: אני חושב שהיקף החיטה שמגודלת בארץ היא לא זניחה.

מיכל רוזין: הוא אמר שהחיטה הזאת משמשת כמספוא לחיות וחלק מזה ביבוא, אבל מה קורה כשאין יבוא?

מיכל רוזין: כשהמדינה סגורה?

צבי האוזר: היקף הייצור המקומי של חיטה לצריכה הוא 5%, לא מספיק.

נירה שפק: יכול להיות שתהיה המלצה להכפיל.

מיכל רוזין: אבל אם לא יהיה בכלל?

רם בן ברק: מספוא לבהמות זה חלק קטן מאוד.

רם בן ברק: נעבור למשרד החקלאות, הפיל נמצא ואני בכוונה לא רוצה לגעת בו כי אני לא רוצה להפוך את הדיון לדיון שבא להילחם ברפורמה כזו או אחרת.

רם בן ברק: למשל התוכנית של שדה תעופה רמת דוד ירד אז את יכולה להיות שקטה.

רם בן ברק: אני מבין ומקבל את מה שאת אומרת, אבל זה לא הדיון הזה.

צבי האוזר: שלא יתפרש שגם אם מהדיון הזה יוצא שאין חיוניות כזו, שהדיון הוא לא קריטי בהקשרים אחרים חשובים, כמו חקלאות משגשגת.

רם בן ברק: בתפקידי כיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, מתוך ההבנה שלי שאנחנו יכולים להימצא במצב חירום בתקופה כזו או אחרת, אני רוצה לחדד למי שאחראי את זה שאנחנו צריכים לבדוק שהמלאים שלנו בסדר, שאנחנו יודעים לעמוד בתרחיש הייחוס שלנו ואני מכניס לזה גם את המזון הטרי שלא התייחסו אליו עד היום כי כמו שאמר חבר הכנסת האוזר, ספרו קלוריות.

רם בן ברק: אני חושב שזה לא מספיק לספור קלוריות, צריך לתת לאנשים קצת יותר מקלוריות גם במצב חירום ולא צריך להסתמך על יבוא.

רם בן ברק: זה מחבר למה שאת אמרת אבל אני אל רוצה להתפזר יותר מידי אלא להישאר בדיון אחרת יאשימו אותי שאני עושה חלילה פוליטיקה.

רם בן ברק: משרד החקלאות בבקשה.

חיים אנג'וני: אנחנו קוראים לזה מנת ברזל.

חיים אנג'וני: אם יוחלט למשל שמלפפונים ועגבניות למשל הם מוצר חיוני שחייב להיות גם בתקופת התרחיש, החקלאות יודעת לעשות את זה, כמובן עם התארגנות תקציבים וכו'.

חיים אנג'וני: לשאלה שעלתה לגבי אלה לקחים משרד החקלאות לקח בתקופת הקורונה בנושא המלאים?

חיים אנג'וני: בסביבות מרס-אפריל התחילה עצבנות בשווקים הבין לאומיים לגבי אספקת חיטה מהמקומות הרגילים שלנו כמו אוקראינה ורוסיה.

חיים אנג'וני: לכן פעלנו יחד עם רח"ל ולתקופת הקורונה, שלא ידענו מתי תיגמר או לאן זה הולך להתגלגל, הכפלנו את המלאים כדי להכין את עצמנו למצב שחלילה תהיה השבתה, שיהיה לנו אורך נשימה גדול יותר בתקופת התרחיש הרגיל למלחמה.

חיים אנג'וני: דבר נוסף, לא מספיק לעקוב ברמה היומית, יש מעקב יומי על איכות וכמות המלאים שאנחנו מחזיקים, חשוב גם לדעת מה המלאי התפעולי במשק.

חיים אנג'וני: כי אנחנו לא רוצים להיות מופתעים, לקבל הודעה ב-24:00 בלילה שהמלאי התפעולי נגמר וצריך לנסות ולפתוח את מלאי החירום.

חיים אנג'וני: לכן הקמנו מודל, בסיוע רח"ל, מודל חיזוי שמסתכל 7-8 שבועות קדימה על המלאי התפעולי.

חיים אנג'וני: היום אנחנו יודעים על כל אונייה על הגלובוס, שדרכה למדינת ישראל עם חיטה או מספוא, היא נכנסת למודל ויש לנו תחזית די טובה לגבי מה מצב המלאי.

חיים אנג'וני: כך שאם יתפסו אותנו בנקודת זמן, נוכל להתריע לאן המלאי התפעולי הולך.

צבי האוזר: האם אפשר להגדיל את המלאי התפעולי?

חיים אנג'וני: כל הנחיה לאותם יבואנים להגדיל את המלאי התפעולי זה יידרש בתקציב.

חיים אנג'וני: אם אתה מדבר להגדיל את המלאי התפעולי, כלומר זה הופך להיות למלאי חירום.

צבי האוזר: השאלה אם יש פער בין המלאי התפעולי שגזור מצרכי היצע וביקוש אד הוק אל מול מחסני החירום.

צבי האוזר: האם בין זה לזה ישנה מערכת שיכולה להגיד ליבואן אני נותן לך הטבה אם אתה מגדיל את המלאי שלך ב-15%.

צבי האוזר: האם יש כלים יותר מעודכנים מהמודלים שהוצבו אי שם בשנות ה-50 או ה-70 אני לא יודע מתי המודל הזה של מלאי חירום הוצג.

צבי האוזר: דבר שני לא שקבלתי תשובה עליו, האם יש מחשבה, או התייחסות למלאים מסוימים בתא המשפחתי עצמו?

צבי האוזר: אני רואה את כמויות המזון המינימליות המומלצות לאדם לשבוע בשעת חירום, חלק מהדברים האלה יכולים להיות מאופסנים ברמה ביתית.

צבי האוזר: האם יש לזה הכוונה או מחשבה?

צבי האוזר: גם זה יכול להגדיל את השוליים ואת הגמישות.

חיים אנג'וני: לגבי השאלה הראשונה אכן אנחנו מחייבים את הזכיינים בחוזה שהם חתומים כלפינו, לשמר מעבר להתחייבות שלהם עוד 15%.

חיים אנג'וני: לגבי השאלה השנייה, אני יודע, ראיתי את זה, אני לא יודע אם זה קיים כרגע, באתר של פיקוד העורף מומלץ לתא המשפחתי מה להחזיק לפי גודל המשפחה.

צבי האוזר: וזה סוד מוחלט בהחלט.

צבי האוזר: האם אתם חושבים על קמפיין בנושא הזה?

צבי האוזר: חינוך דרך בתי הספר?

צבי האוזר: מערכות הסברה?

צבי האוזר: אני יודע שזה קיים באתר של פיקוד העורף, אבל זה מעין סוד גלוי.

צבי האוזר: אף אחד לא מודע לזה במדינת ישראל, אף אחד לא מתנהל על פי זה ובזמן אמת ניתפס בהקשר הזה עם התחתונים למטה.

צבי האוזר: השאלה, גם לאור מודעות גדולה יותר של הציבור בשל הקורונה, האם ניתן לנצל את הסיטואציה הזו ולהרחיב את האחריות המשפחתית גם בהקשר של ביטחון תזונתי מינימלי לתקופה מסוימת.

צבי האוזר: אנשים לא צריכים לאגור עכשיו עשרות קילוגרמים, אבל אפשר להרחיב את הכתפיים באמצעות עידוד הציבור לסוג של מלאי חירום, שהיה מקובל במדינה בשנות ה-60 ובשנות ה-70.

מיכל רוזין: שמת לב בקורונה ראית מה קורה בסופרים, זה קורה באופן טבעי בחברה הישראלית.

צבי האוזר: אבל זה קורה רק בשעת חירום.

צבי האוזר: למשל בשווייץ, ביפן במדינות רציניות ומתקדמות, יש הנחיות ברמה המשפחתית של מלאי חירום.

צבי האוזר: כשאתם מדברים על שימורי ירקות ושימורי פירות, שמן וזיתים וקטניות - - -

רם בן ברק: הערה חשובה, היא נשמעה היטב וצריך לתת על זה את הדעת אם זה מופיע בפיקוד העורף והאם צריך לרענן את זיכרון האזרחים בעניין הזה ולוודא שזה קיים.

רם בן ברק: משרד הכלכלה בבקשה.

דורון אברהמי: אני אתייחס לנושאים לפי סדר השאלות, דבר ראשון לגבי המדיניות הממשלתית, אנחנו רואים שהמדיניות להבטחת נקבעת מהצורך שלנו לתת מענה לתרחישים ולסוגי התרחישים השונים.

דורון אברהמי: למשרד הכלכלה יש אחריות להבטחת מלאי של מוצרי מזון מסוימים בהתאם לקביעה של ועדת מלאי מזון אסטרטגי.

דורון אברהמי: זה לגבי המדיניות.

דורון אברהמי: לגבי הסמכויות בתקציבים להבטחת מלאי מזון שלעת חירום, על הפריטים שאנחנו מחזיקים אנחנו מממנים את זה מתקציב המשרד וזה כולל הרכישה, האחזקה והריענון.

רם בן ברק: על איזה מלאים אתם אחראים?

דורון אברהמי: אני לא יודע אם אפשר לפרט אבל אני אוכל לשלוח לך את הפריטים שאנחנו מחזיקים, בגדול אלה מוצרי מזון מעובדים יבשים.

דורון אברהמי: לגבי מלאי ופערים זה לא דבר אנחנו רוצים לשתף בדיון פתוח.

דורון אברהמי: לגבי הצורך ופעילות בהבטחת מלאי מזון מייצור וגידול מקומי לעומת ייבוא מזון בשעת חירום צריך לזכור שרוב הפריטים במזון יבש הם פריטים שברובם מיובאים לכן אין לנו דיפרנציאציה בנושא הזה.

נירה שפק: שאלה, במסגרת ההגדרה של האחריות של מנהל חירום במשרד הכלכלה, יש לכם אחריות גם על כל תפקוד שרשרת האספקה.

נירה שפק: יש גם מוצרים שאם הם ארוזים, כמו ירוקים למיניהם בתי האריזה, שיש להם קצה בחקלאות, יש לכם תחום אחריות על זה, כל המפעלים החיוניים.

נירה שפק: אם בית אריזה חקלאי מוגדר כמפעל חיוני, איפה אתם נכנסים לזה ומה התיאום שלכם עם משרד החקלאות.

דורון אברהמי: תודה על השאלה.

דורון אברהמי: כפי שאת בוודאי מכירה, לגבי המפעלים החיוניים, אנחנו אחראים לבדוק את הרציפות התפקודית שלהם ולהבטיח שבשעת חירום העובדים שלהם יהיו מרותקים.

דורון אברהמי: אנחנו פועלים גם דרך הרשויות המקומיות.

דורון אברהמי: יש לנו ממשק טוב גם עם משרד החקלאות וגם עם רח"ל.

נירה שפק: אנחנו צריכים ללמוד את זה בפירוט יותר מאשר יש ממשק טוב וזה מחזיר אותנו למל"ל שבסוף אנחנו צריכים לדעת מה הפריטים, איפה הם מוחזקים ולמשך כמה זמן.

רם בן ברק: את מדברת על המלאים?

נירה שפק: בסוף הכול מלאים, הרי לא הכול יבש, זה גם מגיע למוצרי תינוקות.

טליה לנקרי: זה לא קשור למל"ל זה רח"ל ידעו להציג.

נירה שפק: מבחינתי זה רח"ל והמל"ל כי המל"ל מוגדר כגוף לאומי.

נירה שפק: ברור שרח"ל בפנים, אבל זה גם המל"ל.

רם בן ברק: אמרו שעושים ביקורת פיזית כל חצי שנה.

נירה שפק: אני מכירה את הביקורות מתוקף זה שאני יושבת-ראש בתת הוועדה למוכנות העורף, קראתי את הביקורות ולמדתי לקראת הדיון.

נירה שפק: קראתי את כל הסיכומים של תרגילי נקודת מפנה, שזה התרגיל הלאומי הארצי והלקחים מתייחסים גם למה שאתה אומר.

נירה שפק: אני אקיים דיון אצלי לראות את מיישמים את ההערות שאנחנו מעלים כאן ולא פעם ראשונה שומעים אותם.

רם בן ברק: תעשי ביקורת פתע.

נירה שפק: רעיון טוב.

רם בן ברק: מהניסיון שלי, הייתי אחראי על מאגר חיטה בהיותי יושב-ראש מכון תערובת, המלאי מתחלף כל הזמן, מחליפים בחדש ומשתמשים בישן.

רם בן ברק: יש כל הזמן 2,3 סילואים שהם החירום, אבל זה לא אומר שהם עומדים עכשיו שלוש שנים ולא נוגעים בהם, להפך, כל הזמן מחדשים אותם, מגיעה אונייה, מכנסים חדש ומוציאים את הישן וכך שומרים על טריות.

רם בן ברק: משרד האוצר, האם יש פער תקציבי לשמירת המלאים למשרד כלשהו או שהכול מתוקצב ומתוקתק?

גל ברנס: גל ברנס מאגף תקציבים.

גל ברנס: אני אחראי על משרד הכלכלה ואני יוכל להגיד שאנחנו בשיח אתם באופן שוטף בכל שנה לעניין תקציב מלאי החירום.

גל ברנס: לגבי המשרדים האחרים אני לא יודע להגיד.

נירה שפק: אתה הרפרנט של משרד הכלכלה לנושא חירום?

נירה שפק: לא של כל המשרדים?

גל ברנס: אני רפרנט של משרד הכלכלה לכל הנושאים, בין היתר מלאי חירום, אז אני יודע להתייחס לנושא הזה.

גל ברנס: להבנתי יש גם במשרד האנרגיה ובמשרד החקלאות ויש פה את נציגי המשרדים שיוכלו להתייחס.

נירה שפק: יש גוף במשרד האוצר שמתחלל את הכול ויש ראיה של משרד האוצר לכל הנושא התקציבי בכל המשרדים?

גל ברנס: יש את אגף תקציבים, אגף תקציבים אחראי לתקציב של כל משרדי הממשלה ויחידות הסמך וכדומה.

גל ברנס: כל צוות מראייתו, אין ראייה מתחללת לנושא הזה.

גל ברנס: אני יכול להגיד שבקורונה שהיו שאלות לגבי מלאי החירום, אז יש צוות שעובד מול רח"ל שתחלל את הנושא.

נירה שפק: הוא לא קיים בשגרה, רק בחירום?

גל ברנס: בשגרה הוא עובד מול רח"ל.

נירה שפק: האם תוכל לפרט מי הגוף הזה, מי בעל התפקיד שאחראי על החיתוך הרוחבי, שנדע לפנות אליו?

גל ברנס: יש צוותים באגף תקציבים, הם תמונת מראה של הממשלה לצורך העניין, אנחנו עובדים מול משרד הכלכלה ויש צוות מקביל שעובד מול משרד הביטחון ובין היתר מול רח"ל, אז הוא בקשר ישיר מולם לכל הנושאים שלהם.

גל ברנס: הוא גם הצוות שמגיע בדרך כלל מגיע אליכם לוועדה.

נירה שפק: אני מבינה שכל רפרנט באוצר אחראי על משרד ובתוך המשרד יש את גוף החירום אבל בעצם אין הסתכלות רוחבית של האוצר שאומרת אם יש גזירה בין לבין, הוא אומר שזה היה צוות אד הוק לקורונה, אבל אין באמת גוף כזה שלאורך השנה בודק בשגרה לקראת חירום.

רם בן ברק: רח"ל אמורה לעשות את הסנכרון בין המשרדים.

רם בן ברק: אם יש בעיה תקציבית במקום מסוים הם עובדים ישירות מול האוצר.

נירה שפק: זה התהליך?

גל ברנס: באופן כללי כל צוות אצלנו עובד מול המשרד שלו.

גל ברנס: רח"ל להבנתי גם עומדת מול המשרדים - - -

רם בן ברק: בסדר גמור.

רם בן ברק: מאה אחוז, תודה.

רם בן ברק: המשרד לענייני מודיעין בבקשה.

גיל הורביץ: גם אני מבקש לנצל את הדיון הזה למסגור קצת שונה את הדיון שצריך להתקיים במדינת ישראל ולא מתקיים.

גיל הורביץ: צריך להרחיב את נקודת המבט מאירוע של אבטחת מלאי מזון לשעת חירום למושג יותר רחב שדובר בו, ביטחון מזון לאומי.

גיל הורביץ: המונח שהדיון הזה עוסק בו מגביל אותנו מאוד במלאים, במזון יבש ובמצב חירום למצבים ביטחוניים או אסוניים.

גיל הורביץ: המושג ביטחון לאומי לעומת זאת מתייחס לא רק למשבים מהסוג הזה שעלולים להתפתח, אלא דברים שהם תוצאה של המציאות עצמה שכבר היום פוקדת אותנו.

גיל הורביץ: כבר היום אנחנו מזהים מגמות רחבות יותר.

גיל הורביץ: אדוני היושב-ראש, ציינת בעצמך בפתיח את המגמות הדמוגרפיות ואת המגמות האקלימיות, אני אוסיף שני סוגי מגמות שלדעתי גם אליהם צריך להתייחס והם אולי כבר נוכחים פה יותר: מגמות בכלכלה הגלובלית, רואים היום שיבושים בשרשראות אספקה, גם בגלל השפעות הקורונה, אם זה על החקלאות, על העובדים, על תשומות הייצור.

גיל הורביץ: רואים שרשראות אספקה שהיו מדויקות ברמת המילימטר חוות כלכלה גדולה וזה לא אירוע ישראלי בלבד.

גיל הורביץ: זה אירוע שמקרין על כל העולם ואין לדעת כמה ימשך ואין לדעת האם אנחנו קרובים לסופו.

גיל הורביץ: יש גם מגמות גאו-פוליטיות בזירה הבין לאומית ובראשם אני אציין את התחרות בין ארצות הברית לסין שמעצבת היום מחדש את האופן שבו השוק הגלובלי מתנהל, מייצרת יותר אי וודאויות מבעבר.

גיל הורביץ: היא מעודדת פרוטקציוניזם מסחרי לאמנות וסחר, היא דוחפת להיווצרות של גושי סחר נבדלים והיא מייצרת אתגרים שחלקם חדשים וחלקם חדשים ישנים לתנועה החופשית בין נתיבי השיט העולמיים.

גיל הורביץ: היא הופכת את שרשראות האספקה לאירוע פגיע יותר וצריך לתת גם על זה את הדעת.

גיל הורביץ: אם כבר עוסקים בסיפור הזה של המגמות הגיאו-אסטרטגיות, כדאי לראות מה קורה בעולם.

גיל הורביץ: תחרות הזו היום מחזירה מחדש את המעורבות של מדינות, של ממשלות בשווקים, גם בשווקים החופשיים ביותר.

גיל הורביץ: אני לא רוצה להשתמש פה במילים הגסות תכנון מרכזי, אבל אני מציע לשים לב מה עושה ממשל ביידן היום בהקשר של החוק defense production act , למשל בנושא החיסונים, מה עושה בתחום השבבים, איך הוא מתייחס לשרשראות אספקה.

גיל הורביץ: יצא עכשיו דו"ח גדול של הממשלה בנושא שרשראות אספקה.

גיל הורביץ: גם ארצות הברית של טראמפ וגם ארצות הברית של ביידן מבינים שהשוק החופשי שתקתק כמו שעון במשך כמה עשורים השתבש ונראה קצת אחרת היום ועל זה צריך לתת את הדעת גם בהקשרי ביטחון המזון הלאומי של מדינת ישראל.

גיל הורביץ: אנחנו רואים את התחרות הזו היום משפיעה כבר בתחומים של חומרי גלם כמו מתכות נדירות, שבבים, טכנולוגיה.

גיל הורביץ: גם במזון אנחנו מזהים כמה שנים את המוטיבציה של סין לרכוש כל גרגר מזון וכל חברת מזון שמוכנה להעמיד את מניותיה למכירה.

גיל הורביץ: צריך להיערך לתרחישים האלה ובשבילם נדרש חשיבה משוכללת יותר משאלות ברזולוציה גבוהה מתמיכה ישירה/עקיפה כזו או אחרת.

גיל הורביץ: צריך חשיבה משוכללת על סוגי תוצרת שישראל רוצה לשמור קרוב, איפה היתרון היחסי שלנו, במה נוכל לסחור עם העולם.

גיל הורביץ: הסיפור פה הוא סיפור של תכנון וזה הדבר הראשון שצריך לעשות.

גיל הורביץ: צוין פה על ידי הפרופסור ממשרד הבריאות, באיחוד האמירויות קיים משרד בנושא ביטחון מזון ומים, ככה הנושא הזה מתויג וכשאנחנו ניתחנו את האופן שבו איחוד האמירויות מתייחסת לאירוע הזה שנקרא ביטחון מזון, ראינו שם שורה של מהלכים שהם לגמרי תכנון מרכזי.

גיל הורביץ: לאיחוד האמירויות אין יכולת לקיים חקלאות משלהם אז הם פשוט מקיימים את החקלאות שלהם מעבר לים במקום מספיק קרוב.

גיל הורביץ: הם רוכשים, חוכרים שדות בהיקפים עצומים כדי שכשהם יצטרכו, יהיה להם מאיפה להביא מזון בזמן משבר עולמי.

גיל הורביץ: המזון שלנו יובטח כתוצאה מתמהיל שברור לכולם.

גיל הורביץ: הוא ייצור מקומי, הוא ייבוא.

גיל הורביץ: ברור שגם בייצור המקומי אנחנו תלויים בייבוא, אין פה בכלל שאלה ומלאים, שזה כאמור חלק מהסיפור.

גיל הורביץ: השאלה שישראל צריכה לשאול את עצמה, זה איפה נקודת האיזון שלה בין ייצור מקומי לבין ייבוא ובתוך הדבר הזה איפה נקודת האיזון שלה בשאלה מה ישראל מגדלת ומה היא אומרת מראש שזה אין סיכוי שאנחנו יכולים לגדל בעצמנו ונביא ממקומות אחרים.

גיל הורביץ: הייתי מוסיף לתפיסת המענה של ישראל לתחום ביטחון המזון עוד שני דברים" האחד זה שיתופי פעולה בין לאומיים ואזוריים בתחום המזון.

גיל הורביץ: אנחנו רואים את התגבשות הבריתות, עוד חלק מהמגמות שאנחנו רואים בעולם זו התגבשות הבריתות של הממשלה אמריקני, בריתות ישנות וחדשות.

גיל הורביץ: מתהווים גושים וכדאי שישראל תהיה חלק מהגושים האלה.

גיל הורביץ: יש פה גם הזדמנויות באזור, יש לנו מה להציע לאזור ויש לנו מה לקחת מהאזור.

גיל הורביץ: גם הסיפור של טכנולוגיה שתייעל, תוזיל, תשפר את התוצרת החקלאית במדינת ישראל ותאפשר לנו לענות על היקפים שבעוד 20 שנה נצטרך לספק לעוד 7 מיליון תושבים.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: אמנם חרג מעט מהדיון אבל היה מאוד חשוב ואני מודה לך על זה.

רם בן ברק: מכון יסודות בבקשה.

עמית בן צור: שמי עמית בן צור, מנהל את מכון יסודות ואני אשמח להציג לכם את ההסתכלות שלנו.

עמית בן צור: חשוב שנעשה יישור קו מהו ביטחון מזון שאנחנו מדברים עליו.

עמית בן צור: לא מדובר על בכלל מאיפה האוכל מגיע אלא הצורך להבטיח שלכל האנשים, בכל מקום, בכל זמן, לא משנה מה הכנסתם, איפה הם גרים ומה ההעדפות שלהם, תהיה להם נגישות למזון בריא, מזין ובמחיר שהם יכולים להרשות לעצמם, כדי לאפשר אורח חיים פעיל ובריא.

עמית בן צור: זו ההגדרה הבסיסית של האו"ם למזון.

עמית בן צור: עלו פה הרבה פעמים המילים כן תכנון, לא תכנון, נאמר מילה מהו תכנון אסטרטגי.

עמית בן צור: תכנון אסטרטגי אומר שאנחנו מסתכלים לטווח ארוך, אנחנו קובעים מטרות אותן אנחנו רוצים להשיג, אז אנחנו מייצרים את התנאים.

עמית בן צור: אנחנו זה הממשלה, מייצרים את התנאים שיכוונו את השחקנים השונים ללכת לשם.

עמית בן צור: לא מדובר פה בכלכלה ריכוזית או בכפיה על יצרנים או צרכנים, אבל זה כן מאפשר לנהל תרחישים ולנהל סיכונים.

עמית בן צור: ככה מנהלים מדיניות מודרנית עדכנים, כשקובעים מטרות, מדדי תוצאה ואז אפשר לקבוע את אנחנו בכלל מתקדמים לשם.

עמית בן צור: כשאנחנו מדברים על מדיניות של ביטחון מזון היא כוללת הרבה מאוד דברים.

עמית בן צור: היא כוללת את החקלאות המקומית.

עמית בן צור: היא כוללת ייבוא על בסיס ניהול סיכונים.

עמית בן צור: היא כוללת הסתכלות על שרשראות השיווק והאספקה.

עמית בן צור: היא מדברת על צמצום האובדן של המזון, על הרגלי הצריכה של הציבור, על החוסן של המערכות החקלאיות.

עמית בן צור: כל הדברים האלה הם ממדיניות שלמה.

עמית בן צור: כשאנחנו מדברים על מאיפה האוכל מגיע, שזה הבסיס, יש לנו שני מקורות: יש לנו חקלאות מקומית ויש לנו ייבוא.

עמית בן צור: זה לא או/או, מאה אחוז יבוא או מאה אחוז ייצור מקומי.

עמית בן צור: שתי התפיסות האלה לא אקראיות, אלא זה תמהיל, כמו שאמר גיל הורביץ ממשרד המודיעין וכל מדינה צריכה להחליט על התמהיל שמתאים לה.

עמית בן צור: יש לנו שתי בעיות מרכזיות: אחת, זה שמערכת אספקת המזון מאוד לא יציבה כי מצד אחד יש לנו צמצום בייצור של המזון, במקביל גידול בביקוש בגלל הגידול באוכלוסייה.

עמית בן צור: הדבר הזה מביא לשבריריות באספקת המזון בישראל.

עמית בן צור: במקביל לזה אין התייחסות מתחללת.

עמית בן צור: יש הרבה מאוד משרדים, כל אחד עוסק בתחום שלו, אבל אין הסתכלות כלל מערכתית כמוש יש בתחומים אחרים.

עמית בן צור: כל משרד נוגע בדברים שלו, עושה כמיטב יכולתו, אבל אין מישהו אחד שאחראי על מערכת המזון בישראל כמו שיש בתחומים אחרים.

עמית בן צור: לכן, אם אנחנו רוצים להגדיר בכלל מהי המטרה, המטרה היא פשוטה, לשפר את ביטחון המזון של תושבי ישראל.

עמית בן צור: בחנו תרחישים עתידיים שונים, לא תרחישי הייחוס של משרד הביטחון, אבל הם מתכתבים עם זה ככל שאני מכיר.

עמית בן צור: בחנו ארבעה תרחישים, אני רוצה להציג לכם שלושה בקצרה.

עמית בן צור: קודם כל קבענו לעצמנו מהם הקריטריונים שלפיהם אנחנו בוחנים את החלופות השונות.

עמית בן צור: הקריטריונים האלה יאפשרו לנו לבדוק האם החלופות המדיניות השונות יכולות להשיג את המטרה?

עמית בן צור: כמה אוכל יהיה לנו?

עמית בן צור: האם אספקת המזון תהיה יציבה?

עמית בן צור: האם היא תקדם אספקה של מזון בריא ומזין?

עמית בן צור: האם זה יקדם מזון במחירי ברי השגה והאם זה ייתן מענה להעדפות השונות של האוכלוסייה?

עמית בן צור: צמחוניים, טבעוניים, אוכלי כשר וכן הלאה.

עמית בן צור: בעוד 30 שנה אנחנו הולכים להיות עם 16 מיליון איש.

עמית בן צור: זו עליה של 75%.

עמית בן צור: הנחנו בתרחיש הזה שחקלאות לא מתכווצת אבל גם לא גדלה.

עמית בן צור: הנחנו שלא תהיה בעיה להמשיך ולייבא מזון וגם הנחנו שדפוסי התזונה נשמרים.

עמית בן צור: הציבור אוכל את מה שהוא אוכל היום.

עמית בן צור: במצב כזה, רואים בגרף בירוק את הכמות שהחקלאות הישראלית מייצרת נכון להיום.

עמית בן צור: בצהוב/כתום יש כמה אוכל בכל אחת מקבוצות המזון יהיה צריך ב-2050 כשנהיה 16 מיליון איש.

עמית בן צור: מי שרואה מבין שגם בקבוצות המזון שבהם היום החקלאות הישראלי מייצרת את כל אספקת המזון, ב-2050 זה לא יספיק.

עמית בן צור: אנחנו נהיה חייבים שהחקלאות הישראלית תגדל בצורה משמעותית.

עמית בן צור: התרחיש השני שבדקנו, שהוא התרחיש המרכזי, קראנו לו שגרה מתדרדרת.

עמית בן צור: זה אומר משבר האקלים, שמצד אחד מאיים על הייצור החקלאי בכלה עולם, לא רק בישראל ומצד שני, ביקוש למזון שעולה כתוצאה מגידול באוכלוסייה ועלייה ברמת החיים של מדינות רבות, כמובן בעיקר המדינות המתפתחות.

עמית בן צור: במצב כזה לפי כל המחקרים, לפי חזית המדע והמחקר, משבר האקלים הוא איום מרכזי על מערכת המזון העולמית.

עמית בן צור: היבולים בכל העולם הולכים לפחות.

עמית בן צור: כשאנחנו בודקים את זה במדינות השונות, ביבשות השונות ובודקים בכמה קו האפס, הוא הקו השחור, כמה יבולים הולכים להיפגע, כמעט בכל המדינות היבולים הולכים להיפגע כתוצאה ממשבר האקלים.

עמית בן צור: אז אתם שואלים את עצמכם בוודאי אבל רגע, יש שיפורים טכנולוגיים, הם לא יוכלו לשפר את הפריון?

עמית בן צור: גם על זה, מחקר שיצא לפני ארבעה חודשים בדק מה קרה ב-60 שנה האחרונות ומצא בבדיקה כלל עולמית משבר האקלים מאז 1961 עד היום פגע בפריון של החקלאות העולמית במעל 20%.

עמית בן צור: זה שווה ערך לכך שהפריון בחקלאות עומד במשך 7 שנים ולא מתקדם.

עמית בן צור: זאת אומרת שגם השיפורים הטכנולוגיים לא מצליחים להדביק את הפגיעה של משבר האקלים.

עמית בן צור: תרחיש החירום שהוא המרכזי שעומד היום על השולחן בדיון הזה, הנחנו שיהיה צמצום משמעותי של סחר חוץ, אם כתוצאה ממלחמה, מגיפה, מצב חירום אחר, הנחנו שיבוא המזון, או שיפסק או שיתייקר בצורה משמעותית כתוצאה משיבוש בשרשראות האספקה.

עמית בן צור: כמו שנאמר פה, מלאי החירום לא מכסים את כל הצרכים, יש בהם מספר מצומצם של פריטי מזון.

עמית בן צור: החקלאות המקומית במצב כזה תצטרך להשלים את הרכיבים, בעיקר ירקות פירות ומזונות עתירי חלבון.

עמית בן צור: בדקנו חלופות שונות, האם אנחנו יכולים להגדיל ולגוון את מלאי החירום?

עמית בן צור: בדקנו האם נכון לחזק את החקלאות הישראלית, לקבוע מנות ברזל כמו שאמר חיים אנג'וני ממשרד החקלאות.

עמית בן צור: בדקנו את זה לאור הקריטריונים השונים.

עמית בן צור: המסקנה שלנו אל מול זה שאנחנו מבינים שצריך יהיה לספק מזון לאורך זמן ממושך ולא רק במשברים אקוטיים קצרי טווח.

עמית בן צור: כשאנחנו בודקים את הכמות, היציבות, את התמהיל ואת המחיר אנחנו מבינים וזאת המסקנה שלנו, שצריך לקבוע מנת ברזל.

עמית בן צור: לשמור על כמויות מזון בשגרה, שהחקלאות המקומית תייצר על מנת שהיא תוכל לספק את הצרכים גם בתרחישי החירום האקוטיים וגם השגרתיים.

עמית בן צור: יש פה שאלות שצריך לבדוק: מה צריך לשמור?

עמית בן צור: כמה צריך לשמור?

עמית בן צור: מה התמהיל בין ייצור מקומי לבין ייבוא?

עמית בן צור: מהן התשתיות?

עמית בן צור: קרקע, מים, חקלאיים, שחייבים לשמור עליהם כתשתיות לאומיות בשגרה כדי שהחקלאות תוכל למלא את התפקיד שלה גם בשעת חירום.

עמית בן צור: כמובן שלכל התרחישים צריך להיערך להם ביחד.

עמית בן צור: חשוב לזכור, חקלאות היא לא אקורדיון, אם מכווצים אותה לאורך שנים אי אפשר ללחוץ על כפתור בעוד 5,10 או 20 שנה כשנתעורר וניזכר ופתאום נופתע, שאין לנו מספיק מזון, כי אנחנו לא יכולים לספק אותו מכל המקורות שחשבנו.

עמית בן צור: אי אפשר יהיה ללחוץ על כפתור והחקלאות בבת אחת תתרחב.

עמית בן צור: חקלאות זה זמן.

עמית בן צור: חקלאות זה תשתיות.

עמית בן צור: קרקע שכבר לא מגדלים עליה לא תחזור להיות קרקע חקלאית.

עמית בן צור: אם לא היו לנו מספיק חקלאים לא יהיה מי שייצר את המזון.

עמית בן צור: אם לא יהיו לנו מים לחקלאות, אם לא יהיה לנו ידע לחקלאות מו"פ לחקלאות, לא נוכל לספק את הצרכים שלנו, של הדורות הבאים, של הילדים והנכדים שלנו.

עמית בן צור: הייבוא יהיה חייב להמשיך והוא יצטרך גם כנראה לגדול, אבל הוא צריך להיות מבוסס על ניהול סיכונים.

עמית בן צור: זה שהיום אנחנו יכולים לייבא גידולים מסוימים ממדינות מסוימות, האם בדקנו שיש לנו מגוון מקורות ייבוא.

עמית בן צור: האם מקורות הייבוא, אלו סיכונים חלים עליהם?

עמית בן צור: סיכוני משבר האקלים, סיכונים פוליטיים, סיכונים כלכליים, סיכונים של מלחמה.

עמית בן צור: מה כדאי לעשות?

עמית בן צור: צריך לעשות תכנון מושכל של מערכת אספקת המזון.

עמית בן צור: אי אפשר לסמוך על זה שיהיה בסדר.

עמית בן צור: אמר את זה כבר ראש הממשלה זכרונו לברכה רבין.

עמית בן צור: תרבות ה"יהיה בסדר" לא תוכל לספק את הפתרונות שאנחנו צריכים.

עמית בן צור: צריך לקבוע מי יהיה גורם הממשלתי שמתאים לניהול אסטרטגי של מערכת המזון.

עמית בן צור: צריך שהמדיניות הזו תהיה מעוגנת בהחלטות ממשלה ואם צריך, גם בחקיקה ראשית.

עמית בן צור: אז צריך לבחון אתה כלים שיאפשרו לספק את ביטחון המזון בכל אחד מהתרחישים.

עמית בן צור: יש פה הרבה מאוד שאלות שצריך לשאול, לקבוע מדדים כמותיים, להבטיח את גורמי הייצור, להעלות את הפריון ואת התפוקה של החקלאות.

עמית בן צור: להקטין את אי הוודאות של החקלאות שניצבת בפניה בעשור האחרון.

עמית בן צור: מילה על הרפורמה שעלתה, הרפורמה אומרת שלושה דברים: הורדת מכסי מגן, חשיפה לייבוא, מתן תמיכה ישירה פר דונם לחקלאי ומעבר לייבוא על סמך הצהרת יבואן.

עמית בן צור: אני שואל, האם הרפורמה מבוססת על ניתוח תרחישים ועל ניהול סיכונים.

עמית בן צור: אני מציב את השאלה בהקשר הזה.

עמית בן צור: תודה.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אני מתרשם שאתה חוקר הרבה יותר טוב ממה שאתה יודע להעריך זמן, כי 3 דקות זה לא היה, אבל היה מעניין.

רם בן ברק: הפורום הישראלי לתזונה בר קיימא בבקשה.

דורית אדלר: אני מצטרפת למה שנאמר על ידי עמית, גיל ופרופסור אנדוולט.

דורית אדלר: כרגע כל מספר שתזרקו לגבי כמויות שצריך לאחסן יכול להיות זוכה, אבל התרחישים האלה מנותקים מהמציאות שאנחנו חיים בה היום.

דורית אדלר: כפי שכבר הוצג, משברי האקלים כבר פה.

דורית אדלר: הם פוגעים באותן מדינות שאנחנו מייבאים מהן.

דורית אדלר: לא נוכל להחזיק כמויות אין סופיות, לא של דגנים ולא של מוצרים אחרים, מה גם שחייבים להכניס את כמנת הברזל את המוצרים הטריים, הירקות, הפירות ואולי קצת אגוזים וכו'.

דורית אדלר: לא ניתן לחיות על מזון יבש לגמרי אלא אם נעבור למזון רפואי לאורך זמן.

דורית אדלר: לכן המאגרים שלנו לשעת חירום, בשעות החירום שאנחנו עומדים להתמודד מולן, יהיו שילובים של משברי אקלים ויכול להיות של מגיפות נוספות.

דורית אדלר: כמו שאנחנו יודעים כרגע, חלק מהווירוסים יכולים להיות גם חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה, הדברים האלה כבר לא תרחישים הזויים, הם הרבה יותר סבירים מלא סבירים והמדינה חייבת להיערך אליהם.

דורית אדלר: כפי שצוין, למדינת ישראל יש מועצה לאומית לביטחון תזונתי שהיא אינה פעילה מאז שפרופסור דב טשרניחובסקי נפטר.

דורית אדלר: המועצה הזאת תחת משרד הרווחה.

דורית אדלר: לדעתנו צריך לעדכן את החוק ולהפוך את המועצה הזו למועצה דומה, מקבילה, למועצה לכלכלה ולמועצה לביטחון.

דורית אדלר: היא צריכה לשבת במשרד ראש הממשלה.

דורית אדלר: חייב לקום שם גוף מחקר לאסונות וביטחון מזון כי כל מוצר מזון יש לו מערכת מזון שלמה שצריך ללמוד את הסיכונים שלה בכל עת ולצורך זה להתמודד.

דורית אדלר: אין ספק שהחקלאים שלנו והחקלאות חייבים לעבור אדפטציה גם לצורת גידול שהיא אגרו-אקולוגית, תומכת בסביבה ואנחנו צריכים לתמרץ את החקלאים שלנו לגדל מוצרים סביב ליבת התזונה המגנה.

דורית אדלר: לגומה, אם נתמרץ את החקלאים לגדל כרגע יותר קטניות, לפי התצרוכת שלנו היום, גם אם אנחנו מספקים רק 50%, אז בכל עת יהיה לנו מספיק קטניות.

דורית אדלר: מצד שני לחקלאים יהיה בסיס כלשהו שהם יודעים שהם יקבלו עליו תשלום ראוי.

דורית אדלר: נקודה נוספת, מזון איננו עוד סחורה.

דורית אדלר: אנחנו לא יכולים לשמור מזון לאורך אין סוף זמן.

דורית אדלר: אם נתחיל לעודד את כולם להתחיל לשמור מאגרי מזון, סביר להניח שנגדיל גם את בזבוז המזון שלנו, שזו עוד בעיה מאוד רצינית של מדינת ישראל כי אחר כך לא יהיה לנו איפה לטמון את עודפי המזון האלה.

דורית אדלר: לכן, הפתרונות לכל אחת מהבעיות ובטח לבעיה הזו של מזון, חייבת להיחקר כחלק ממערכות המזון של ישראל.

דורית אדלר: לסיום, מדינת ישראל נמצאת כרגע בתהליך של האו"ם.

דורית אדלר: תהליך שכל משרדי הממשלה שותפים לו אבל למעשה זה תהליך מקביל שלא משולב בכל הדיונים בוועדות הכנסת שכרגע נידונות.

דורית אדלר: הדבר הזה הוא חלק מההכרזה של האו"ם, שלא ניתן יהיה להתמודד עם משברי האקלים אם לא נעשה טרנספורמציה במערכות המזון.

דורית אדלר: בתוך הדבר הזה אנחנו צריכים להסתכל על מכלול המזונות.

דורית אדלר: חייבים להבין עוד נקודה, חלק גדול מהמזון שאנחנו מייבאים הוא אותו מזון שמשרד הבריאות בא ואומר תמנעו מלצרוך אותו כי הוא מזון אולטרה מעובד.

דורית אדלר: חלק גדול מהדגניים שאנחנו שומרים כרגע על המלאים שלהם וטוב שאנחנו עושים כך, אבל חלק גדול מהם הולכים מעבר לייצור הלחם והאכלת בעלי חיים, לכל ייצור המזון האולטרה מעובד, לעוגות, ופלים ממתקים וכו'.

דורית אדלר: לכן אנחנו חייבים ליצור תוכנית אב למזון לישראל ולדעתי לטובת הדבר הזה צריך להקים גוף מרכז מחקר, אולי אפילו חיצוני.

דורית אדלר: יש למשל בקיימברידג' מרכז מחקר לאסונות וביטחון מזון.

דורית אדלר: כשמכרו את תנובה לסינים, אפרים הלוי היה הראשון שרץ במסדרונות הכנסת ואמר, הם עושים משהו שפשוט לא מתקבל על הדעת.

דורית אדלר: אם אני לא טועה, לפני כשנתיים משרד החקלאות, אני לא יודעת אם זה קרה, הציע להחכיר בסכום גדול שטח אדיר לסינים.

דורית אדלר: הגיע הזמן שנבין שביטחון המזון הוא קריטי לביטחון הלאומי שלנו לא פחות מביטחון ביטחוני ואנחנו, הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, כגוף של אנשי מקצוע לא תלויים ולא נגועים, פה לעזור לכם.

רם בן ברק: תודה רבה לך.

רם בן ברק: התאחדות חקלאי ישראל בבקשה.

אבשלום וילן: שלום לכולם, אני מתנצל על האיחור, לקח לי להגיע לכאן כמעט 3 שעות בלל השריפה.

אבשלום וילן: אני מאוד שמח על הדיון הזה, אנחנו שנים מדברים על כל הסוגיה הזאת והתחושה שלי היא שמדברים לקיר.

אבשלום וילן: מדינת ישראל מצטיינת בכל הדברים כמעט, מצד אחד יש אנשים מאוד מוכשרים עם יכולות גבוהות, אבל מצד שני לא עובדים סיסטמתית, עובדים בפאניקות ובפיקים ופתאום מגלים את העולם.

אבשלום וילן: בקורונה ראינו מה המשמעויות של ביטחון מזון.

אבשלום וילן: אנחנו חוגגים את הסכם האמירויות ושימו לב כמה הם משקיעים בביטחון המזון שלהם.

אבשלום וילן: מדינה מדברית שכמעט לא מייצרת כלום פרט לפרים ועוד כמה דברים, בנו רפת אחת עם 3,000 חולבות ורוצים להגיע ל-9,000.

אבשלום וילן: הם מחזיקים רפתות עם 27 מעלות כל הזמן לפרות, אתם מתארים לכם כמה אנרגיה צריך להשקיע שם.

אבשלום וילן: אבל הם מבינים שבעולם של מחסור, אסונות טבע או מצב גאו-פוליטי כמו של מדינת ישראל, הם יכולים להיות בבעיה.

אבשלום וילן: זה נכון שחצי מהמזון שלנו, גרעינים, סוכר, אורז ודברים כאלה מיובאים ואין בטווח הקצר אפשרות לייצר את זה.

אבשלום וילן: לדוגמה, מסתובב 10 שנים רעיון, יש לנו קן שפדן אחד, להביא קו נוסף של קומבינציה של שיטפונות או בעיקר מי קולחין נוספים מגוש דן לנגב, להשקות בו קרוב למיליון דונם חיטה.

אבשלום וילן: אז זה ייתן לנו עוד כמות, לא נהנה עצמאיים, אבל במקום לייצר 13% נייצר 20%-25% וזה משהו.

אבשלום וילן: הגרעינים הישראליים נקצרים במאי יוני והקורונה התחילה במרס 2020 המחסנים היו די ריקים והיו שלושה שבועות עד חודש שעצרו את מכירת הגרעינים בעולם והייתה פאניקה מה יהיה פה.

אבשלום וילן: זה נפתר, שילמו עוד כסף, הסתדרו, אבל הכול בפאניקה, בזה אנחנו מצטיינים.

אבשלום וילן: מזון טרי אפשר לייבא מכל מקום, אני לא מדבר על רפורמה, מצרים, טורקיה, מייצרות כמויות אדירות של מזון טרי ומוכרות אותו בזול.

אבשלום וילן: מישהו בדק איזה מים משתמשים שם?

אבשלום וילן: הייתה פה רפורמה של בריכות דגים, הם כמעט חוסלו, נשארו עוד 20 מגדלים כשלפני הרפורמה היו 40.

אבשלום וילן: מייבאים מסים כמויות אדירות של דגים קפואים, בעיקר מעובדים, כאשר אנחנו שואלים כל הזמן, בריאות הציבור זה לא חלק מהסיפור?

אבשלום וילן: האם מישהו בדק את זה?

אבשלום וילן: יש לי לפחות מומחה אחד שמתמצא בדגים, שהיה חודש וחצי בסין ואמר לי, אני מציע לכל האזרחים בישראל, בכל החתונות הבר מצוות והבריתות, להפסיק לאכול את הדגים שמגדלים אותם במים לא ראויים עם אנטיביוטיקה, כלה דברים שאסורים על פי כל קנה מידה.

אבשלום וילן: אבל בשם קדושת המזון הזול אנחנו עושים דברים שמדינה מתוקנת לא עושה.

אבשלום וילן: אתה מדבר אל הקיר.

אבשלום וילן: עם כל הניסיון שלי הייתי בהלם שאוניות בלב ים היו מלאות בסחורה ואמרו, תתעוררו, יש להם הסכם עם שר האוצר שבעצם מורידים לקראת החגים את כל המכסים ועושים לכם תרגיל.

אבשלום וילן: זה נאמר לנו בינואר.

אבשלום וילן: מסתבר שהכול נכון.

אבשלום וילן: אנחנו יודעים לייצר את כל המזון הטרי בישראל, אני חושב שצריך להתייחס לכל הנושא הזה, גם של איכות המזון, גם של המזון הטרי, גם של המלאים, בראייה מערכתית.

אבשלום וילן: נגיד שמי שייתפס עם מלאי פצצות לא מוכן של חיל האוויר מסכן את הקים שלנו וזה הדבר הכי מסוכן שיכול להיות.

אבשלום וילן: אבל אם ייתפס עם מזון אל מכן או לא בריא או מזון טרי באיכות ירודה זה לא פחות חמור והגיע הזמן שוועדת חוץ וביטחון תסתכל על זה כחלק מהיערכות הביטחונית של מדינת ישראל.

רם בן ברק: זה מה שאנחנו עושים כרגע.

אבשלום וילן: לכן בירכתי על הדיון בהתחלה.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: תנועת המושבים בבקשה.

דובי אמיתי: תודה על הדיון.

דובי אמיתי: עד הדיון הזה חשבתי שאתה חבר שלי.

דובי אמיתי: אני רוצה לומר לך שאני יוצא מהדיון הזה ולא יכול להירדם בלילה אחרי ששמעתי את המשרדים הממשלתיים, המל"ל, רח"ל.

דובי אמיתי: אתה מכיר את תרחיש הייחוס, אבל העולם השתנה.

דובי אמיתי: תרחישי הייחוס היום הרבה יותר מורכבים, גם במישור משבר האקלים, גם כתוצאה מרעידות אדמה, מגיפות.

דובי אמיתי: רם, אני יודע כמה אתה אחראי יסודי ורציני, מישהו חייב לקחת אחריות על כל הנושא הזה, הוא לא יכול ליפול בין המשרדים.

דובי אמיתי: מינינו הרבה סגני שרים ושרים, אתה חייב להוביל את זה, להגיע לדיון בממשלה ולהפנות את מי שצריך להפנות בממשלה, שייקח אחריות ויתחלל את כל האירוע הזה.

דובי אמיתי: עמית ממכון יסודות הציג מצגת נהדרת, הדבר הזה נופל בין הכיסאות.

דובי אמיתי: אני לא רוצה להאריך, אני מייצג את כל המגזר העסקי, לא רק הסתדרות האיכרים ואני מוטרד ומודאג מאוד.

דובי אמיתי: אגב, בספטמבר, אוקטובר יש ועידה, שישראל נערכת אליה, במסגרת האו"ם על המזון.

דובי אמיתי: ראיתי דוחות ועמדות של מדינת ישראל, זה לא מתחבר עם כל המהלכים ששמענו פה ומה שאנחנו מתכננים לעשות.

דובי אמיתי: אנחנו נביך את עצמנו בחומרים שהוצאנו לשם כי אנחנו פועלים בדיוק הפוך.

דובי אמיתי: אני מבקש, קח אחריות, אתה במקום אסטרטגי שיודע לקבל אחריות ולהוביל וזה מה שאני מצפה ממך אם אתה רוצה שנשאר חברים, תודה.

רם בן ברק: תודה דובי, אני בדילמה.

רם בן ברק: התנועה הקיבוצית בבקשה.

ניר מאיר: יצאנו לתקופה הזאת מאוד מאורגנים.

ניר מאיר: לכל אחד יש את התפקיד שלו, דובי לבש את החליפה של האיומים ועמית לבש את החליפה של הידע.

ניר מאיר: באופן עקרוני אני לא רוצה להאריך, הדברים מדברים בעד עצמם ואלה בדיוק הדברים שאמרתי אתמול בוועדתה כלכלה וכל מה שצריך זה להפסיק לדבר ולהתחיל ליישם ויפה שעה אחת קודם.

ניר מאיר: תודה לכולם.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: מוטי אלקבץ, יושב-ראש ארגון מגדלי העופות, בבקשה.

מוטי אלקבץ: תודה לכבוד היושב-ראש וחברי הוועדה.

מוטי אלקבץ: אפתח ואומר שאני מאוד מקווה שהדיון הזה מוקלט ונשלח לשר החקלאות כי אני לא רואה שהוא נוכח בישיבה.

מוטי אלקבץ: אני לא ישן לילות כי אני מודאג אישית אבל עכשיו אני לא הולך לישון ברמה הלאומית לא רק האישית.

מוטי אלקבץ: כולנו נחשפים פה להתנהלות שלא צופה פני עתיד ומסתכלת דרך החור שבגרוש.

מוטי אלקבץ: הטיבו חברי לומר הכול.

מוטי אלקבץ: הייתי עד באירוע הקורונה במרס-אפריל 2020 שטענו שיש מחסור בביצים.

מוטי אלקבץ: סיירנו, מנכ"ל משרד הביטחון אודי אדם, ראש רח"ל ואני בתחנות מיון וראינו שהביצים נחטפות אבל הן ישנן, אנחנו יודעים לייצר 6.5-7 מיליון ביצים ביום, זה אמור להספיק לצריכת הביצים במדינת ישראל, אלא שהפניה הייתה אמוציונאלית והייתה אגירה של ביצים לצערי.

מוטי אלקבץ: אבל במהלך הימים, כשהציבור הבין שיש מספיק מלאי של ביצים, הציבור נרגע והחוסר כמעט ולא היה קיים.

מוטי אלקבץ: האבסורד הוא, שבסוף האירוע, לאחר חג הפסח, התחילו להטיס לארץ במטוסים, בכיסאות של נוסעים, ביצים בעלות של פי 3 מעלות הייצור במדינת ישראל ומעלות המכירה לצרכן הישראלי.

מוטי אלקבץ: לצערי היום התבטא שר החקלאות כנגד הביצה הישראלית ואני מבקש לנצל את הבמה הזו ולומר לכבוד השר, הורי ז"ל בני ונכדי אכלו את הביצים האלה, אני כל יום ניגש ללול ולוקח ביצה ואוכל.

מוטי אלקבץ: מעולם, לא אני, לא נכדי, לא הורי ולא משפחתי לא חלינו.

מוטי אלקבץ: הביצים טעימות, טריות, טובות ביותר בעולם אדוני לא יודע אם הוא יודע להגיד את זה על הביצה מאוקראינה או מטורקיה, שם לא מבצעים ניטור סלמונלה.

מוטי אלקבץ: חשוב שהציבור במדינת ישראל שבלולי מדינת ישראל מבוצעים ניטורי סלמונלה שניים על חשבון המגדלים ואחד המדינה מבצעת.

מוטי אלקבץ: מה ששמענו היום מעלה את החשיבות של תוצרת ישראלית וכל מילה שנוסיף מיותרת.

מוטי אלקבץ: אני מאוד מקווה ששר החקלאות יקשיב קשב רב לכל מי שדיבר כאן.

מוטי אלקבץ: אני מודה לכם.

רם בן ברק: תודה לך.

נירה שפק: הדיון הזה הוא לא על ביטחון תזונתי בכלל אלא רק למצבי חירום.

נירה שפק: אני מבינה מהדיון הזה שאין לנו תוכנית אסטרטגית, תוכנית ביטחון תזונתי אסטרטגית למדינת ישראל שהיא תוכנית אסטרטגית משולבת.

רם בן ברק: דורון אליהו, מנהל מדור גד"ש.

רם בן ברק: גידולי שדה של איזה אזור?

דורון אליהו: שלום לכולם, שמי דורון אליהו מארגון עובדי הפלחה ואני מייצג כ-1,700,000 דונם במדינת ישראל, מתוכם 4 מיליון דונם חקלאות, מתוכם כמיליון דונם חיטה, כשחצי מיליון דונם מהחיטה מגדלים עבור מספוא לבעלי חיים ובזכות זה יש גם חלב ובשר על השולחנות שלנו.

דורון אליהו: עוד כחצי מיליון דונם חיטה לגרעינים שכמו שנאמר כאן לא מספק את כל המלאי הנדרש לטובת לחם ומאפיות, אבל כן מספק סדר גודל של 15%.

דורון אליהו: היושב-ראש שאל בתחילת דבריו האם המערכות מסונכרנות כדי שיהיה ביטחון מזון, אז חד משמעית המערכות אינן מסונכרנות.

דורון אליהו: אנחנו רואים את זה בצורה מאוד ברורה, במיוחד לאחר אישור הרפורמה בממשלה ובתקציב.

דורון אליהו: דבר נוסף שהוא חשוב לכל הנושא הוא הסיפור של יבוא שיכול להכניס למדינת ישראל בעיות בכל הקשור להגנת הצומח, לווירוסים, מחלות, מחלות שאין לנו כאן ויכולים לייבא אותם עם מוצרים שמייבאים בחקלאות.

דורון אליהו: זה בוודאי יפגע בביטחון המזון כאן כי לא יתאפשר לגדל את הגידולים שצריכים לגדל אותם.

דורון אליהו: כמו שנאמר קודם, אני אדגיש שוב, כדי שנוכל להביא יותר ביטחון מזון למדינת ישראל, אנחנו נצטרך להיות מתוקצבים בנושא של מים כדי שאפשר יהיה להגדיל את כמות החיטה שאנחנו מביאים מ-150,000 טוב ל-300,000.

דורון אליהו: באופן כללי המש אני רוצה לומר שאנחנו יכולים לעזור בביטחון מזון, אנחנו רק צריכים לקבל את כל התנאים כדי שנוכל לעשות את זה.

רם בן ברק: תודה שרה בונדי מהתאחדות התעשיינים בבקשה.

שרה בונדי קציר: אני מהתאחדות התעשיינים, איגוד תעשיות מזון, מייצגת כ-250 חברות מפעלי מזון בישראל.

שרה בונדי קציר: כל השיח פה הוא סביב חקלאות וייבוא כששוכחים את החוליה שנמצאת באמצע שזו תעשיית המזון הישראלית.

שרה בונדי קציר: אם מדברים על מוצרים שהם לא מוצרי יסוד כמו סוכר, מדברים על הרחבת הסל של המזון לשעת חירום וזה בשר, חלב, ירקות משומרים, ירקות קפואים, לחם.

שרה בונדי קציר: הלחם מגיע ממאפיה, הוא לא מגיע ישירות מהשדה של החיטה.

שרה בונדי קציר: חשוב לזכור שחברות המזון תהיינה שותפות ותהיינה מיוצגות בנשוא הזה.

שרה בונדי קציר: היכולת להתקיים מפירות וירקות ומוצרים בסיסיים לאורך זמן לא קיימת.

שרה בונדי קציר: המוצרים התעשייתיים המעובדים הם חלק משרשרת המזון שלנו וכשאנחנו מדברים על שבריריות של שרשרת האספקה חייבים לקחת גם את מפעלי המזון כחול לבן בחשבון.

שרה בונדי קציר: גם התעשייה היא לא אקורדיון.

שרה בונדי קציר: זה לא שאנחנו יכולים עכשיו לייבש אותה באמצעות שנים של רגולציה חונקת והיעדר תקציבים ורפורמה וחקלאות שזה אמנם לא קיבל ביטוי אתמול לצערנו בוועדת הכלכלה, אבל היא משפיעה באופן מאוד מהותי גם עלינו.

שרה בונדי קציר: אנחנו לא אקורדיון וגם אם מפעלי תעשייה נסגרים פה ולא קיימים כדי לספק מוצרים בשגרה הם גם לא יהיו קיימים בזמן חירום אם הייבוא יפגע נהיה בסכנה.

שרה בונדי קציר: יש גם סינרגיה בין חברות המזון, בין המפעלים ובין החקלאים.

שרה בונדי קציר: אין זכות קיום למפעלים ללא התוצרת החקלאית שהם מקבלים ומעבדים.

שרה בונדי קציר: כנ"ל גם לגבי החקלאות, החקלאים מוכרים לנו את התוצרת, אנחנו מעבדים אותה ואנחנו חלק מאוד עיקרי מהסיפור.

שרה בונדי קציר: צריך להסתכל על כל השרשרת.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: נקודה חשובה מאוד.

רם בן ברק: צריך לקחת בחשבון שחקלאות ישראלית, זה לא רק חקלאים אלא גם הרבה תעשיינים שקשורים לעניין.

רם בן ברק: חברת הכנסת שפק בבקשה.

נירה שפק: ברמה המדינתית, ישבתי עם מכון יסודות, קראתי את כל תחקירי ה-מ.מ.מ והמסקנה שלי היא שאין תכנית מזון אסטרטגית משולבת במדינת ישראל.

נירה שפק: המילה משולבת מאוד מהותית, חשבתי שאקבל כאן תשובות ולא קבלתי.

נירה שפק: הגדירו את מנת הברזל, את ה"מה" ואני רואה שגם זה לא סגור.

נירה שפק: מנת הברזל של ה"מה" לכמה אנשים לאורך זמן, גם לא סגור, שזו הנחת היסוד.

נירה שפק: הדבר השני שלא ברור, מה הרף, מה הסף, מה חוץ ומה פנים ואיך אנחנו מסתכלים כמה שנים קדימה.

נירה שפק: ההבנה שאין כאן אקורדיון, אין ניתוח סיכונים, מה מסכן את התוכנית והיערכות מוקדמת לזה.

נירה שפק: ברמה הלא מדינתית, ברמת האזרח בישראל, אם אני יושבת בזום ושומעת את מה שנאמר כאן אני מבולבלת, מוטרדת ונחרדת כי לא ברור לי במצב חירום מי נותן לי הנחיה למה.

נירה שפק: אני אשמח לדעת מי אחראי ובאיזה משרד הוא עובד.

נירה שפק: גם על זה לא קבלתי תשובה.

צבי האוזר: מעבר לשאלה הכוללת שדנו כאן בחשיבות של חקלאות ושאלת ההתארגנות הלאומית, אני חוזר ואומר: מי שטורח בערב שבת אוכל בשבת ומי שלא טורח בערב שבת, לא יאכל בשבת ומה שנכון לשבת נכון גם לימי חירום ומלחמה.

צבי האוזר: אני מנצל את הבמה הקטנה הזו ופונה לכל מי שצופה בנו, לצד זה שצריך ללחוץ על גורמי הממשלה לתת את המענה, כל אחד אחראי למה שמתרחש סביבו, במשפחתו ובביתו.

צבי האוזר: אני קורא לכל אחד מהציבור להתעדכן בפיקוד העורף ולהתחיל לחשוב על איזה סוגי מזון צריך לאגור בבית לשעת חירום במתכונת שמצד אחד לא לייצר פניקה אבל מצד שני, אם חלילה אנחנו נכנסים למצבי חירום, שברמה המשפחתית המידית יש מענה ואחריות וכל אחד לא יצפה רק מה הממשלה עושה בשבילו אלא מה הוא עצמו עושה עבור משפחתו.

צבי האוזר: אדוני היושב ראש אני מציע שנעקוב אחרי הנושא הזה וננסה לעורר את הממשלה ואת פיקוד העורף לייצר קמפיין הסברה יעיל בנושא, שבזמן אמת העלות מול תועלת היא מאוד ברורה לטובת העניין.

רם בן ברק: אני רוצה להודות לכל מי השתתף בדיון שהיה לא קצר.

רם בן ברק: נגענו בהרבה דברים ואני אתחיל בסיכום קצר לגבי מהות הדיון ואחרי זה אגלוש לדברים אחרים שהדיון הזה גלש אליהם.

רם בן ברק: בנושא המלאים לשעת חירום על פי תרחיש הייחוס כפי שקבוע בתקנות, רח"ל שנבנית עכשיו מחדש צריכה לעשות תוכנית מסודרת ולבדוק שאנחנו עומדים בתקנות שקבענו לעצמנו ושנעמוד בתקנות שייקבעו אחרי תרחיש הייחוס הבא שיאושר ולוודא שהדרים האלה קורים.

רם בן ברק: ועדת המשנה להגנת העורף תקיים על זה מעקב קבוע.

רם בן ברק: צריך לראות שאנחנו עומדים במה שהגדרנו לעצמנו.

רם בן ברק: מהדיון הזה יצאנו למשהו יותר רחב, כמו שנאמר על ידי כל הדוברים ואין ספק שבכיסא שאני יושב עליו, אני רואה שיש בעיה ביטחונית מהמדרגה הראשונה של ביטחון תזונתי שהוא מרכיב חיוני בביטחון הלאומי שלנו כמדינה.

רם בן ברק: אין גוף שעוסק בעניין הזה בצורה קבועה.

רם בן ברק: אין גוף שאומר בואו נעשה תוכנית מהיום עד 2050 ונראה איך מתחללים את כל הנושא, מה צריכים לגדר, מה חייבים שיהיה, כמה שטחי אדמה, כמה מים, כמה חקלאים.

רם בן ברק: לעשות תכנון על פי כל מיני תרחישים כאלה ואחרים כמו שנגעה בזה המצגת של יסודות.

רם בן ברק: אין ספק שאנחנו צריכים לראות בעניין הזה שזה קורה.

רם בן ברק: אני אעשה חשיבה בתוך ועדת חוץ וביטחון בעניין.

רם בן ברק: אשתף את המל"ל בחשיבה הזאת כי המל"ל הוא הגוף שנמצא בממשלה והוא הגוף האופרטיבי.

רם בן ברק: אנחנו בסופו של דבר גוף מפקח.

רם בן ברק: נשב יחד עם המל"ל ונראה איך בונים את אותו ענף, משרד, חטיבה ואיפה זה ישב.

רם בן ברק: נשב יחד, נחליט איפה זה צריך להיות, נחליט מי אחראי, נכין תוכנית ונעמוד בה ככה שמדינת ישראל תדע מה יש לה היום, מה צריך להיות לה בעוד 10 שנים, מה צריך להיות לה בעוד 30 שנה כדי שנעמוד בכל האתגרים.

רם בן ברק: אנחנו מסתכלים על העולם ורואים שהולכים לכיוון של קטסטרופה, גם עיוורים רואים את זה.

רם בן ברק: משבר האקלים, המצב הגיאו-פוליטי שמסביבנו מובילים אותנו לאפשרות של משברים ואנחנו צריכים ערוכים לזה.

טליה לנקרי: בסדר גמור.

רם בן ברק: אני מסכם את הדיון בזה שנקבע בקרוב עם המל"ל ונתחיל לעשות עבודת מטה לקדם את העניין הזה.

רם בן ברק: שתהיה תוכנית אסטרטגית למדינת ישראל בכל נושא ייצור המזון.

רם בן ברק: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.