הוועדה המסדרת, כנסת 24, פרוטוקול מספר 22, 2021-07-06 11:30

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה המסדרת.

מירב בן ארי: היום יום שלישי כ"ו בתמוז, התשפ"א, 6 ביולי 2021.

מירב בן ארי: אנחנו מתחילים בנושא הראשון שהוא קביעת סדרי דיון מיוחדים בקריאה השנייה והשלישית לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת בהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מספר 18 והוראת שעה) (תיקון), התשפ"א-2021 (מ/1416).

דוד ביטן: מה סדרי הדיון שאת רוצה?

מירב בן ארי: רגע, קודם כל לזכור שהחוק פוקע היום.

דוד ביטן: הבנו את השיטה הזאת שלכם שהחוק פוקע, אז הייתם מביאים את זה לפני שבועיים.

מירב בן ארי: ביטן, אבל זה נכון.

דוד ביטן: אני רוצה לדבר.

מירב בן ארי: רגע, חכה, מה שאנחנו הולכים לעשות, אני אציג לכם את התוכנית של סדרי הדיון ואחרי זה נעשה דיון.

דוד ביטן: אני לא מבין, יש ייעוץ משפטי פה בכנסת או אין?

מירב בן ארי: כן, זו החלטה של היועץ המשפטי.

דוד ביטן: את נותנת להם שלושה חוקים לעשות סדרי דיון?

דוד ביטן: זה נראה לך הגיוני, בדקה אחת?

דוד ביטן: ביום אחד?

ארבל אסטרחן: למה אתה חושב שאני נותנת?

דוד ביטן: אבל את לא אומרת כלום, מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: תגידי לי.

אוסאמה סעדי: את זורמת איתם.

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: אתם הרגתם אותי כשרציתי לעשות סדרי דיון, פה נותנים חופשי סדרי דיון.

מירב בן ארי: ביטן, תעזוב רגע את ארבל.

דוד ביטן: מה זה תעזוב את ארבל, זה העבודה שלה, זה התפקיד שלה.

דוד ביטן: מה זה עזוב את ארבל?

אוסאמה סעדי: אבל זה תפקיד שלה.

ארבל אסטרחן: אתה רוצה שאני - - -

דוד ביטן: מה זה?

ארבל אסטרחן: תתייחס.

דוד ביטן: לא, תתייחסי לפני - - -

מירב בן ארי: לא, אבל אני אחליט מה יהיה הסדר, עם כל הכבוד.

דוד ביטן: למה תחליטי?

דוד ביטן: זה התפקיד שלה.

מירב בן ארי: כי אני מחליטה לפחות על הסדר.

דוד ביטן: היא יכולה לבוא ולהרים את היד ולדבר.

מירב בן ארי: אני אתן לה לדבר אחרי שאני אסיים.

דוד ביטן: אולי תעשו לנו את כל הסעיפים לפי סדרי דיון?

דוד ביטן: באמת שיטה למופת.

מירב בן ארי: טוב, אני אקריא לכם את ההחלטה בדבר סדרי דיון מיוחדים לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת לקריאה שנייה ושלישית בהצעת חוק שירות ביטחון תיקון מספר 18.

מירב בן ארי: להצעת החוק הכוללת סעיף אחד שעניינו הארכת תוקף החוק הוגשו 239 הסתייגויות, הסתייגויות חליפיות רבות נוספות, 220 מהן בידי סיעות שלמות המונות יחד 52 ח"כים ו-19 נוספות בידי סיעה המונה שבעה חברי כנסת.

מירב בן ארי: כמות זו של הסתייגויות הייתה מאפשרת למסתייגים לנמק במליאה את ההסתייגויות במשך 40 יממות מלאות, לפיכך ובהתחשב בכך שתוקפו של החוק פוקע היום בהתאם להוראת סעיף 38 לחוק יסוד הכנסת החליטה הוועדה כי מדובר במקרה יוצא מן הכלל הנכנס בגדרי סעיף 98 לתקנון המאפשר לוועדה לקבוע סדרי דיון מיוחדים כדלקמן, הדיון בקריאה השנייה יחל היום, הצעת החוק הונחה אתמול לאחר נאומים בני דקה, הדיון יימשך ברציפות לכל המאוחר עד השעה שבע, סיעות האופוזיציה יקבעו את חלוקת הזמן וסדר הדוברים של חבריהם, במקרה של היעדר הסכמה תחלק מזכירת הכנסת את הזמן בין הסיעות לפי גודלן.

מירב בן ארי: עם סיום הדיון תחל ההצבעה בקריאה השנייה, יתקיימו בסך הכול לא יותר מ-50 הצבעות בקריאה השנייה, מספר זה כולל את ההצבעה על סעיפי הצעת החוק וההסתייגויות גם יחד.

מירב בן ארי: אם סיעות האופוזיציה לא יודיעו מהן ההסתייגויות עליהן הן מבקשות להצביע תתקיים הצבעה על ההסתייגויות לפי סדר רישומן.

דוד ביטן: ואת נותנת שעתיים ורבע.

מירב בן ארי: הוגשו לסעיף בהצעות החוק ההסתייגויות וקבע יושב ראש הישיבה שאין במהותן הצעות שונות לתיקון פרט או מרכיב מסוים שבסעיף, ובכלל זה שיעורים, כמויות, אחוזים, תאריכים, שמות, תיקוני לשון ותחביר וכיוצא באלה, להלן סדרת הסתייגויות, יחולו בעת הקריאה השנייה הוראות אלה: א', היושב ראש רשאי להעמיד להצבעה כל סדרת הסתייגויות בחטיבה אחת; ב'1, קיבלה סדרת הסתייגויות רוב של המצביעים בהצבעה יעמיד היושב ראש להצבעה את ההסתייגויות הכוללות באותה סדרת הסתייגויות אחת אחת.

מירב בן ארי: לא קיבלה סדרת הסתייגויות רוב של המצביעים ייראו כאילו דחתה הכנסת את כל ההסתייגויות הכלולות באותה סדרה.

מירב בן ארי: הצביעה הכנסת על כל אחת מההסתייגויות הכלולות בסדרת ההסתייגויות, כאמור בסעיף ב'1 לעיל, ולא קיבלה אף אחת מההסתייגויות רוב של המצביעים יעמיד היושב ראש להצבעה את הסעיף כהצעת הוועדה או בנוסח הכולל הסתייגויות אחרות שהתקבלו לאותו סעיף לפי העניין.

מירב בן ארי: לעניין בקשה להצבעה שמית, לפי סעיף 36(ב) לתקנון, יתקיימו לא יותר משתי הצבעות שיתבקשו על ידי הממשלה או חברי כנסת מהקואליציה, או רובם מהקואליציה, ולא יותר משתי הצבעות שיתבקשו על ידי חברי כנסת מהאופוזיציה או רובם מהאופוזיציה, בקריאה השנייה ובקריאה השלישית יחד.

מירב בן ארי: יושב ראש הכנסת רשאי לאשר מספר מקסימלי גדול יותר של הצבעות שמיות במספר זהה לאופוזיציה ולקואליציה.

אבי מעוז: אפשר לדעת על איזה חוק?

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי היועצת המשפטית, את רוצה להסביר?

דוד ביטן: שעתיים וחצי?

דוד ביטן: שימו לב, אפילו קריאה ראשונה זה שלוש וחצי שעות, הבנתם את זה?

אבי מעוז: רק רגע, על איזה חוק?

מירב בן ארי: אמרתי בהתחלה, אני אגיד שוב, אבי, מונח לפניכם סעיף 1א'.

אבי מעוז: אני יודע לקרוא, מה זה חוק שירות הביטחון, של בנות השירות?

מירב בן ארי: כן.

אבי מעוז: זו הוועדה הזאת שתפסה ארבע בנות, טיפלה בארבע בנות?

מירב בן ארי: כן, אבל החוק פוקע היום ועשו שם עבודה של שלוש שנים.

דוד ביטן: כן, ראיתי.

יריב לוין: אז אוי ואבוי אם זה בשלוש שנים.

אבי מעוז: אז מה הדחיפות בשביל ארבע בנות לעשות סדרי דיון מיוחדים?

אבי מעוז: אני לא מצליח להבין.

יריב לוין: זה פשוט לא יאומן.

מירב בן ארי: בבקשה, גברתי היועצת המשפטית.

מירב בן ארי: ביטן, רצית שארבל תדבר.

דוד ביטן: בבקשה, שתגיד.

דוד ביטן: אני רוצה לשאול אותך שתי שאלות.

דוד ביטן: א', השימוש הזה שמשתמשים בסעיף הזה, יש לנו עוד שני סעיפים לחוקי יסוד.

אורית סטרוק: סיטונאי.

דוד ביטן: אני לא יודע כמה נותנים לנו זמן לדבר בחוקי יסוד, אבל כשמדובר פה על שעתיים ושלושת רבעי או שתיים ורבע, אפילו בקריאה ראשונה, כל חוק בקריאה ראשונה מדברים עליו קרוב לשלוש וחצי שעות.

דוד ביטן: פה נותנים, למרות שיש 250 הסתייגויות, שעתיים ורבע.

דוד ביטן: גם לא ניסו לדבר איתנו, רק אמרו לנו: תורידו, תעלו.

דוד ביטן: זה לא נקרא לדבר, דרך אגב.

דוד ביטן: דבר נוסף, זה שאומרים שיש 40 יום זה בגלל שלוקחים את ההסתייגויות, מכפילים כפול האנשים שהגישו את ההסתייגויות, זה כל הסיעות.

דוד ביטן: אז מספיק עם הדרמות האלה של 40 יום ו-50 יום כי זה לא המצב, אף אחד לא מדבר 40 יום ולא 50 יום בגלל שמכפילים את כולם.

דוד ביטן: אז השיטה הזאת לא מקובלת עליי, של הכפלה של מספר האנשים במספר הסתייגויות, ואז נהיה 100 ימים.

דוד ביטן: אז אני מבקש ממך קודם כל, כי אם את רוצה לפרוץ את העניין של 98 בניגוד לתקנות, בסדר, אז אנחנו הבנו את המסר של היועצים המשפטיים בניגוד לכל מה שהיה בעבר עם היועצים המשפטיים, כולל את, כולל היועץ המשפטי הקודם, שעזב, שסיים את הקדנציה שלו, שהוא לא רצה בכלל שישתמשו בכלל בסעיף, למעט בתקציב.

דוד ביטן: אז ההם למדו שיטה, הם באים וכאילו מאיימים עלינו.

דוד ביטן: אז אף אחד לא יאיים עלינו בעניין הזה, אף אחד לא מתכוון לדבר 40 ימים ולא 50 ימים ולא 20 ימים ולא שום דבר.

דוד ביטן: אז קודם כל אני נגד סעיף 98, אבל אם כבר רוצים לעשות סעיף 98 אז קודם כל מספר השעות חייב להיות מינימום עשר שעות בחוק כזה, יש לנו הרבה על מה לדבר, וזה לא 40 ימים, והצבעות, מינימום 150-100 הצבעות מתוך 230 ומשהו.

דוד ביטן: אז גם נותנים 50, גם אומרים לצמצם את זה לכל מיני קבוצות, אז בסוף גם 50 לא יהיה, בפועל.

דוד ביטן: וחוץ מזה, הנושא של הצבעה שמית, מה זה שתיים לחוק?

דוד ביטן: מה זה שתיים לחוק?

דוד ביטן: במינימום צריך להיות חמש לחוק, אם לא יותר.

דוד ביטן: אז אני רוצה לשמוע את העמדה גם בסעיפים הבאים, אותה בעיה, בחוק יסוד.

מירב בן ארי: עזוב רגע את חוק היסוד, היא תתייחס לזה.

דוד ביטן: לא, אולי תיתנו לנו ב - - -

מירב בן ארי: אבל עוד לא הגשתי לשם, ביטן, אז למה?

דוד ביטן: רגע, בחוק יסוד אותו עניין, בחוק יסוד תנו לנו גם חצי שעה לדבר בחוק יסוד.

מירב בן ארי: ביטן, עוד לא הגעתי לחוק יסוד, כתבתי את הדברים שהצעת.

דוד ביטן: טוב, בבקשה, היועצת המשפטית.

שאלה.

מירב בן ארי: יעקב, אתה אחריו.

מירב בן ארי: יריב ואז אתה.

מירב בן ארי: אופיר גם.

אולי אני אגיד משהו ואחר כך יריב ייתן את כל הספקטרום?

מירב בן ארי: הכול בסדר, אנחנו בקבוצה קטנה, אתה תדבר.

יריב לוין: כדאי שתשמע את התשובות גם כן.

כן, אני רוצה לשמוע את התשובות.

מירב בן ארי: כן, תן לארבל לדבר.

בבקשה.

ארבל אסטרחן: קודם כל ברור שלא מדובר פה בהצעה של הייעוץ המשפטי והייעוץ המשפטי תמיד המליץ ללכת לפי הוראות התקנון.

ארבל אסטרחן: זה נכון שבכנסת ה-20, כפי שציין חבר הכנסת ביטן, וזה נכון שגם אני הייתי מעורבת בזה, היו מעט מקרים שבהם התקבלו החלטות לדיון.

דוד ביטן: לפי המלצה שלכם.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: אנחנו חשבנו שככל האפשר צריך להגיע להסכמות ועשינו גם מאמץ להיות שותפים לדבר הזה.

פה לא היה אפילו התחלה של מאמץ.

מירב בן ארי: אבל בכנסת ה-23?

ארבל אסטרחן: בכנסת ה-23, לצערי, הדבר הזה נפרץ.

ארבל אסטרחן: כזכור הכנסת ה-20 הייתה כנסת של ארבע שנים והכנסת ה-23 הייתה - - -

דוד ביטן: מה זה נפרץ?

דוד ביטן: שבעה מקרים?

ארבל אסטרחן: אני אגיד, היו שמונה מקרים.

דוד ביטן: נו, אז פה כבר יש לנו ארבעה.

ארבל אסטרחן: היו שמונה מקרים שבהם נקבעו סדרי דיון, ארבעה מהם בחוקי יסוד, ואני גם אגיד משהו תיכף לגבי הזמנים.

מירב בן ארי: את יכולה לתת לי דוגמה מתוך חוקי היסוד, אמרת שיש שמונה מקרים, כי אני בכנסת ה-20 יודעת שהתנהלנו אחרת, אבל אנשים פה רובם מהכנסת ה-23, מקרה של חוק יסוד שכמה זמן נתנו לו?

ארבל אסטרחן: רק מילה לגבי מספר ההסתייגויות.

ארבל אסטרחן: בסופו של דבר אנחנו מסתכלים על משהו, צריך לראות האם יש הצדקה לעניין הזה וגם לעמדתנו לא משנים את סדרי הדיון שלא בהסכמה לאחר שהחל הדיון לכן אם יש הסתייגויות שמאפשרות 40 יממות, כמו במקרה הזה, אז מה - - -

מירב בן ארי: זה נכון, מה אתה רוצה עם זה?

דוד ביטן: לא שעתיים ורבע.

דוד ביטן: אתם נותנים לנו שעתיים ורבע?

דוד ביטן: אולי תיתנו לנו שעה?

מירב בן ארי: לא, אבל מראש בקטע הזה היא אומרת לך שהגשת כך וכך הסתייגויות, על פניו, לפי החישוב - - -

מגיעים להסכמה.

מירב בן ארי: אין בעיה, בשביל זה אנחנו עושים דיון.

מירב בן ארי: אני גם רושמת את הדברים שאתם אומרים, אני לא מזלזלת.

דוד ביטן: תגידי לנו מה סביר.

ארבל אסטרחן: אני אגיד בקצרה את הדוגמאות.

דוד ביטן: מה סביר, לא דוגמאות.

מירב בן ארי: לא, לא, אני רוצה לשמוע.

מירב בן ארי: גם אני יכולה לשאול.

ארבל אסטרחן: החוק הנורבגי, שהיה חוק יסוד הכנסת וחוק הכנסת, קבעו שיהיה דיון משולב, ארבע שעות סך הכול ההנמקות לכל הדיון, קבעו שעת הצבעה, הצבעות לא לפני תשע בערב זה היה באותו מקרה.

יריב לוין: אבל זה נקבע בהסכמה או לא בהסכמה?

ארבל אסטרחן: לא.

ארבל אסטרחן: זה היה סדרת הסתייגויות, הצבעה לא יותר מ-80 הסתייגויות ולא יותר מחמש שמיות לכל הצד לשתי ההצעות.

ארבל אסטרחן: אחר כך היה חוק מענק לעידוד תעסוקה, נגיף הקורונה החדש, שעתיים, תיכף אני אגיד לכם אם זה - - -

מירב בן ארי: זה חוק רגיל, מענק הקורונה?

ארבל אסטרחן: האמת שאני רשמתי על כל אחד האם הוא היה בהסכמה או לא בהסכמה.

מירב בן ארי: כן, זה חשוב.

כן, זה גם היה חוק בדחיפות.

ארבל אסטרחן: הוא היה לא בהסכמה.

מירב בן ארי: לא בהסכמה וסגרתם על שעתיים.

ארבל אסטרחן: שעתיים וגם חמש וחמש והסתייגויות.

ארבל אסטרחן: אחר כך היה חוק חומרי נפץ, קבעו שם שעה להנמקת הסתייגויות.

מירב בן ארי: גם לא בהסכמה?

ארבל אסטרחן: חוק חומרי נפץ, גם לא בהסכמה.

ארבל אסטרחן: האמת שכולם היו לא בהסכמה.

מירב בן ארי: מה עשיתם פה בכנסת ה-23?

מירב בן ארי: עשיתם טבח בכנסת?

קריאה: לא היה לנו עם מי להסכים.

דוד ביטן: מה שייך?

דוד ביטן: בכנסת ה-20?

דוד ביטן: אני נתתי 47 שעות דיון בחוק ההמלצות, את יודעת את זה?

ארבל אסטרחן: בכנסת ה-20 היה בחוק ההסדרה והשידור הציבורי - -

מירב בן ארי: תשמע מה היא אומרת, שום דבר לא היה בהסכמה.

ארבל אסטרחן: - - שבאמת היו שני חוקים מאוד גדולים ומשמעותיים.

מירב בן ארי: זה הכנסת ה-20, עזבי, זה אופוריה.

דוד ביטן: למה עזבי?

דוד ביטן: מה, רק בכנסת ה-23?

מירב בן ארי: לא, כי בכנסת ה-20 הגענו להסכמות והייתה עבודה אחרת.

דוד ביטן: זה לא שייך, אבל - - -

מירב בן ארי: אבל בכנסת ה-23 דרסתם קצת את הכנסת.

אופיר כץ: אבל, מירב, בכנסת ה-23 האופוזיציה הייתה נקמנית לגנץ, היו אנרגיות יותר שליליות ממה שיש היום.

מירב בן ארי: לא, לא יכול להיות.

אופיר כץ: כן, בין יש עתיד לכחול לבן, והם לא רצו שום דיבור איתו ושום הסכמה ושום לשבת ביחד.

מירב בן ארי: לא קשור.

מירב בן ארי: והיום יש פה אופוריה?

אופיר כץ: אתם לא מנסים לדבר איתנו.

אופיר כץ: אבל, מירב, אתם לא מנסים אפילו לדבר איתנו.

מירב בן ארי: זה לא נכון, אני כותבת את הדברים.

את ואורבך פה היום.

דוד ביטן: למה את לא נותנת לפי – מה היה בכנסת ה-20?

דוד ביטן: רק בכנסת ה-23?

ארבל אסטרחן: אני קופצת חזרה לכנסת ה-20, אין בעיה.

ארבל אסטרחן: בכנסת ה-20 היה על חוק יסוד הממשלה בעניין ביטול הגבלת מספר השרים, במאי 15'.

ארבל אסטרחן: תיכף אני אוציא את הסדרים עצמם, רק רשום לי פה שהיו ארבע שמיות.

ארבל אסטרחן: טוב, תקציב ההסדרים ברור שהיה, חוק ההסדרה ותאגיד השידור הציבורי, שזה באמת היה שני חוקים משמעותיים ואחר כך עוד פעם תקציב ההסדרים.

ארבל אסטרחן: זהו, זאת אומרת על חוקים רגילים היו בסך הכול שלוש.

דוד ביטן: את רואה שאני הייתי בסדר?

ארבל אסטרחן: נכון.

מירב בן ארי: בחוק חומרי נפץ הסכמתם בכנסת ה-23 על שעה?

ארבל אסטרחן: לא הסכימו, זה לא היה הסכמה.

מירב בן ארי: בלי הסכמה על שעה.

דוד ביטן: מה זה חומרי נפץ?

דוד ביטן: זה חוק?

דוד ביטן: באמת נו.

אופיר כץ: אבל בחוק היסוד היה ארבע שעות.

מירב בן ארי: לא הגעתי לחוק יסוד, אני עכשיו בחוק רגיל.

אופיר כץ: ופה אתם עושים שעתיים ורבע.

מירב בן ארי: אבל אני בחוק רגיל עכשיו.

אופיר כץ: לא, עכשיו צריך לתת לכל אחד שעתיים ורבע.

את מטעה מפני שלפעמים גם לא הייתה הסכמה, אבל גם לא היה אי הסכמה.

ארבל אסטרחן: נכון.

יכול להיות שהיה חד צדדי, סתם אמרו שעה, אמרו בסדר, נגמר.

מירב בן ארי: בסדר.

ארבל אסטרחן: נכון, לא תמיד אני גם יודעת את זה.

ארבל אסטרחן: אחר כך חוק הקורונה הגדול - - -

מה, זה תמיד היה בכוח?

מירב בן ארי: זה הכנסת ה-20?

ארבל אסטרחן: ה-23, חזרתי ל-23.

דוד ביטן: למה את עוזבת את ה-20?

ארבל אסטרחן: לא, כי סיימתי, זהו.

דוד ביטן: יפה, לא היה הרבה, נכון?

דוד ביטן: הסתדרנו עם האופוזיציה.

מירב בן ארי: אבל תסתכל על ה-23.

אופיר כץ: ארבל, רשום לך גם כמה הסתייגויות היו, למשל על חוק חומרי הנפץ?

ארבל אסטרחן: כן.

אופיר כץ: כמה?

ארבל אסטרחן: קפצתי רגע ל-20, אני חוזרת ל-23, עוד פעם.

ארבל אסטרחן: אמרנו שהיה את החוק הנורבגי, שם היו 1,758 הסתייגויות.

ארבל אסטרחן: היה את חוק עידוד התעסוקה, שם היו 60 הסתייגויות שאפשרו 66 שעות.

כמה היה בנורבגי?

ארבל אסטרחן: בנורבגי 1,758 הסתייגויות.

מירב בן ארי: בנורבגי זה נורא, ארבע שעות הם קיבלו, האופוזיציה שלכם, ו-80 הסתייגויות.

ארבל אסטרחן: וההחלטה הייתה על ארבע שעות בחוק היסוד והחוק הרגיל.

ארבל אסטרחן: במענק עידוד התעסוקה קורונה היו 60 הסתייגויות שהם 66 שעות, נתנו שעתיים.

מירב בן ארי: שעתיים זכות דיבור.

ארבל אסטרחן: בחוק חומרי נפץ, שם אגב גם הבענו הסתייגות, אני זוכרת את זה, היו בסך הכול 484 הסתייגויות של סיעה אחת שהיו בה חמישה ח"כים.

מירב בן ארי: וכמה דיברו?

מירב בן ארי: שעה.

ארבל אסטרחן: נתנו שם שעה והגבלה של 20 הסתייגויות.

יריב לוין: היו חמישה חברי כנסת.

כי זה היה חמישה, לשאר הסיעות לא היה אכפת.

מירב בן ארי: לא קשור, שלמה קרעי דיבר לבד שעתיים וחצי בחוק של חומרי הנפץ.

ארבל אסטרחן: בחוק הקורונה הגדול, חוק - - - היו 480 הסתייגויות.

אבל כולנו היינו בהסתייגויות האלה.

מירב בן ארי: מה שארבל מנסה לומר זה שהייתה בעיה אמיתית בכנסת ה-23.

דוד ביטן: אבל יש את ה-20, אי אפשר לתת דוגמאות רק של ה-23.

מירב בן ארי: אבל אתה פתחת כאן פתח.

דוד ביטן: מה זה שייך לעניין?

מירב בן ארי: מה זה פתחת.

אז מה?

למה החלפתם את השלטון?

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: מה זה פתחתם?

אמרתם לא היה טוב פה, באנו שלטון חדש, עכשיו מה שהוא עשה אתם עושים אותו דבר.

מירב בן ארי: ממש לא אותו דבר.

אופיר כץ: איפה השינוי פה?

איפה השינוי?

ממשלת שינוי.

אופיר כץ: הבטחתם שינוי לאזרחים.

מה הולך פה?

מירב בן ארי: הבטחתם יונה.

ארבל אסטרחן: אני יכולה להמשיך עם הדוגמאות, אבל אני רוצה כבר עכשיו לומר, כי אני לא יודעת אם - - -

אוסאמה סעדי: שינוי רק בדיבורים, על מה אתה מדבר?

אוסאמה סעדי: בחיאת דינק, מה?

בדיוק.

אוסאמה סעדי: רק דיבורים על שינוי.

דוד ביטן: לא, השינוי היחידי זה שרע"מ קיבלו 53 מיליארד.

אופיר כץ: ו-1,600 היתרים על הקרח.

מירב בן ארי: רגע, תן לארבל לסיים לדבר.

ארבל אסטרחן: יש הבדל בין הנושא שעל סדר היום לנושא השני שעל סדר היום.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: לנושא השני, זה לא דיון משולב.

מירב בן ארי: יש פה דיון, אחרי זה נעשה עוד דיון.

מירב בן ארי: אנחנו לא הולכים לשום מקום.

לא, אבל אני רוצה שיישמע ברור מה שהיא אמרה כי זה מה שהיא אמרה גם בדיון הקודם, הנושא של הדחיפות, יש בו היגיון.

אפשר להתווכח עם הדחיפות היא כל כך חזקה, אם זה שעתיים או שלוש או ארבע או עשר, אבל עדיין הדחיפות, אבל אין שום ספק שיש הבדל תהומי בין א' ל-ב'.

מירב בן ארי: אוקיי, אבל בואו נעשה רגע דיון על א', אני גם כותבת את הדברים שאתם אומרים על א', נסיים אותו ונעשה דיון על ב', אתה ממהר?

יריב לוין: אבל הדברים הם קשורים.

אבל הם קשורים.

מירב בן ארי: בוודאי, אבל בואו נתחיל קודם כל עם דיון לגבי החוק של שירות הביטחון כי ארבל - - -

אבי מעוז: אבל א' לא יהיה תקדים ל-ב'.

דוד ביטן: אז אני רוצה להגיד - - -

מירב בן ארי: לא, רגע, ביטן, עכשיו יריב לוין מדבר.

דוד ביטן: רגע, אבל אני רק שאלתי שאלות, עוד לא הגעתי ל - - -

מירב בן ארי: אבל היא ענתה לך.

דוד ביטן: לא, אבל אני עכשיו רוצה זכות דיבור.

מירב בן ארי: אבל עכשיו יריב.

דוד ביטן: אבל אני ביקשתי ראשון.

דוד ביטן: תסיימי איתי, הכי טוב.

מירב בן ארי: טוב, בוא תסיים אתה.

מירב בן ארי: בבקשה.

דוד ביטן: אני קודם כל נגד סעיף 98, אנחנו יודעים לסדר את העניין שזכות הדיבור לא תהיה 40 ימים, אין לך מה לדאוג עם העניין הזה, אף אחד לא יישב פה 40 ימים.

דוד ביטן: אז אני מציע בחוק הזה, כיוון שזה חוק מאוד מאוד חשוב - - -

ארבל אסטרחן: שפוקע.

דוד ביטן: פוקע, אבל הוא גם חשוב לחרדים, חשוב לציונות הדתית וכו', אנחנו בליכוד החוק הזה פחות - - -

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: אתה יודע מה דיכטר וברקת הצביעו בוועדת חוץ וביטחון?

דוד ביטן: הם נמנעו.

מירב בן ארי: כי דווקא הם מהליכוד, אז גם להם זה חשוב שירות נשים.

דוד ביטן: אני לא יודע מה חשוב, הם הצביעו נמנע.

מירב בן ארי: לליכוד חשוב שירות נשים.

דוד ביטן: שירות נשים חשוב לנו, אבל ההגבלות שניתנו בחוק - - -

מירב בן ארי: זה לא הגבלות.

דוד ביטן: רגע, ההגבלות או הבדיקות שניתנו בחוק אנחנו בעניין הזה פחות נלחמים על העניין הזה.

דוד ביטן: אבל מה שאני מציע שיהיו, וזה לפי סעיף 98, זה לא הסכמות, שפה יהיו לפחות שמונה שעות דיון ו-100 הצבעות וארבע שמיות.

דוד ביטן: זה מה שאני מציע, ואנחנו נגד ההפעלה של סעיף 98.

ארבל אסטרחן: צריך גם לזכור לא רק שזה דחוף, שזה גם חוק קצרצר של הארכה.

ארבל אסטרחן: זה גם חלק מהשיקולים.

מירב בן ארי: כן, אתה קצת נסחף פה.

דוד ביטן: למה?

מירב בן ארי: כי שמונה שעות לחוק קצרצר?

דוד ביטן: קצרצר?

ארבל אסטרחן: של סעיף אחד של הארכה.

דוד ביטן: כמה שורות החוק הזה?

מירב בן ארי: קראת את החוק?

דוד ביטן: לא.

מירב בן ארי: להקריא לך אותו?

אבי מעוז: הוא לא מונח לפנינו.

דוד ביטן: אני לא יושב בוועדת חוץ וביטחון.

מירב בן ארי: אז נקריא לכם, זה קצר.

ארבל אסטרחן: הוא אומר: בחוק שירות ביטחון, תיקון 18, בסעיף 3 ברישא, במקום 'עד תום שלוש שנים מהמועד האמור' יבוא - - -

דוד ביטן: בסדר, לא, זה שאתם נותנים תקופה זה בסדר גמור, אבל יש תוכן לחוק הזה.

דוד ביטן: מה אתם מדברים שטויות?

דוד ביטן: יש תוכן.

ארבל אסטרחן: נכון, יש תוכן.

דוד ביטן: התוכן קובע.

מירב בן ארי: אבל הדיון הוא על הסעיף בחוק.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: אבל כשאת מאריכה, נתת את הסעיף - - -

מירב בן ארי: טוב, כתבתי את מה שאמרת.

דוד ביטן: זה סעיף אחד.

דוד ביטן: מה פתאום?

ארבל אסטרחן: עדיין זה לא כמו לחוקק חוק הסדר - - -

דוד ביטן: בסדר, אבל אפשר להתייחס לחוק כולו.

דוד ביטן: ההסתייגויות נוגעות גם לכל החוק, נכון?

דוד ביטן: הן לא נוגעות רק להארכה של החוק.

מירב בן ארי: בסדר.

ארבל אסטרחן: היה טוב אם ההסתייגויות היו נוגעות ל - - -

דוד ביטן: יכול להיות, אולי, אולי לא, אני לא יודע.

מירב בן ארי: כל ההסתייגויות בכלל לא נוגעות לחוק, אבל זה רגיל.

דוד ביטן: אני לא רגיל לזה.

אנחנו רוצים להחיל בחוק הזה - - -

מירב בן ארי: סיימת?

דוד ביטן: אני סיימתי ואני מבקש ממך, כמי שהייתה חלק מהכנסת ה-20, בכנסת ה-20 היית, נכון?

קריאה: היא לא הייתה.

מירב בן ארי: הייתי ארבע שנים איתך.

דוד ביטן: כמי שהייתה חלק מהכנסת ה-20, לקחת את הכנסת ה-20 כדוגמה ולא את הכנסת ה-23.

מירב בן ארי: תודה, ביטן.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: טוב, גברתי היושבת ראש, את באמת אדם רציני, אבל פשוט אי אפשר שלא לצחוק.

יריב לוין: את פתחת את הישיבה באמירה שזה חוק שאסור שיפקע והוא כל כך חשוב כי הושקעו שלוש שנים של עבודה בחוק הזה.

מירב בן ארי: כן, זה מה שאמרו במשרד הביטחון.

יריב לוין: התוצר של כל העבודה הזאת של שלוש שנים זה חוק של שורה אחת.

יריב לוין: הרי זה פשוט כל כך מגוחך, זה פשוט לעשות צחוק מהכנסת.

יריב לוין: באמת, אין דרך אחרת להגדיר את זה.

אורית סטרוק: איך אפשר לצחוק, זה הבדיחה על חשבוננו.

מירב בן ארי: לא, זה לא נכון, עלה פה נציג של משרד הביטחון לוועדה, מי שזוכר, בזום.

יריב לוין: איך מבזבזים את כספי הציבור?

יריב לוין: במקום שהכנסת תבוא ותגיד לו, אדוני, אם אתם לוקח לכם שלוש שנים להביא ברגע האחרון, בשנייה האחרון, הוראה של שורה אחת ואתם לא מסוגלים לעשות את זה מראש ואתם לא יכולים לעשות את זה לפני שנתיים ולפני אני לא יודע כמה זמן, הרי זה פשוט, באמת זה כל כך מגוחך, זה כל כך לא רציני.

יריב לוין: לכן כל ההנמקה הזו - - -

דוד ביטן: לא, לא היה להם תקציב, הם רצו 100 מיליארד.

אורית סטרוק: יריב, והתוצרים גם.

אורית סטרוק: ארבע בנות בשנה, בשביל זה חוק ובשביל זה כל ה - - -

נו, למה אתם מפריעים לו?

יריב לוין: אני בשעה הזאת אחרי שעות השינה - -

דוד ביטן: בואו נדבר עם הבנות, הארבע, שיבואו.

מירב בן ארי: אבל אני לא שומעת אותו.

יריב לוין: - - לא יודע לטעון שני טיעונים יחד, אז לאט לאט, רגע.

יריב לוין: אני אומר, קודם כל הטענה הזאת היא פשוט בושה וחרפה, אני חושב שאף אדם לא יכול לקבל דבר כזה.

יריב לוין: אני חושב שהכנסת הייתה צריכה לשאול קודם כל שאלה פשוטה, מה עושים כל האנשים האלה שמקבלים משכורת על חשבון משלם המסים ועוסקים שלוש שנים בלהגיע לתוצאה המגוחכת הזו ומביאים אותה בדקה האחרונה.

מירב בן ארי: הוא לא פה, אז אני לא יכולה לשאול אותו.

יריב לוין: אבל אני אומר קודם כל, ולו מהטעם הזה בכלל, צריך להגיד להם: רבותיי, אז לא יקרה כלום, אז נעשה את התהליך הזה מחדש ונבוא עם השורה הזאת בעוד שבוע או בעוד שבועיים או בעוד חודש, לא כל שכן שגם כאשר השורה הזו קיימת, אנחנו הרי לא נמצאים באיזה מצב שהמוני בית ישראל - - -

בנות ישראל.

יריב לוין: בנות ישראל, משתמשות בחוק הזה או החוק הזה בא לפתור איזה בעיה נוראה שהן יוצרות, כי מסתבר שגם הנתונים הסטטיסטיים הם כאלה שמספר האנשים שהחוק הזה בסוף מטפל בהם הוא כל כך קטן.

מינואר 21' ארבע בנות.

יריב לוין: כן, אצבעות כף יד.

יריב לוין: זה אפילו לא מגיע לקבוצה של אחד ב – אולי אחד לרבעון, אפילו זה אני לא בטוח.

דוד ביטן: ו-80 איש בודקים את הכשירות שלהן.

גם אין מחסור בפקידות בצבא כרגע.

יריב לוין: ולכן אני חושב, גברתי היושבת ראש, שבסוף גם קואליציה, וזה שורש הבעיה שבגללה אנחנו נמצאים פה ימים ולילות וימים ולילות בלי הפסקה, ממשלה רוצה להעביר דברים, היא באופן טבעי רוצה להעביר את מלוא כל העולם כאן ועכשיו ומהר והכנסת בשבילה היא סוג של מטרד.

אוסאמה סעדי: שיהיה להם זמן לטייל.

יריב לוין: וזה מקום שצריך לנסות לגמור איתו כמה שיותר מהר ובמינימום נזקים, קרי במינימום תיקונים לחוק, אבל הכנסת לא יכולה לראות את עצמה כך ואסור לה לראות את עצמה כך, והיא גם לא כזאת.

יריב לוין: התהליך בכנסת הוא תהליך חשוב והדיון הוא חשוב והתיקונים הם חשובים ובסוף צריך לבוא לממשלה ולומר לה: רבותיי, אתם צריכים גם לעשות סדרי עדיפויות שלכם ואתם צריכים לעבוד בצורה מסודרת וכאשר אתם מביאים את הדברים באופן הזה ובעיתוי הזה אל תצפו שאנחנו נמחק כאן את הכול ונתעלם מהכול.

יריב לוין: זאת נקודה ראשונה ואני חושב שהיא נקודה מהותית.

יריב לוין: הנקודה השנייה והיא משליכה, ואני חושב שהיא נוגעת מאוד לייעוץ המשפטי מבחינת האופן שבו הוא צריך לתת את ההמלצות שלו בתהליך הזה, כי זה כנראה לא הפעם האחרונה שנידרש לסעיף 98.

יריב לוין: אז הכנסת הזאת היא כנסת שונה בכמה היבטים, אבל בעיקר בשני היבטים מאוד מאוד מאוד משמעותיים, מהכנסת ה-23 ובאחד מההיבטים האלה היא שונה באופן גורף מכל הכנסות שקדמו לה ואני אומר מה הם שני ההיבטים.

יריב לוין: ראשית, כאשר באים לדון על סעיף 98 אי אפשר לנתק אותו מהשאלה לא כמה הסתייגויות יש, כי הרי בסוף אנחנו ממילא מקבצים אותן, אז אם הוגשו 2,000 או הוגשו 200 זה לא משנה הרבה, אלא בעיניי השאלה היא כמה חברי כנסת מסתייגים קיימים.

יריב לוין: האופוזיציה בהיקף שלה בכנסת הזו, בהיקף המסתייגים שחתומים על ההסתייגויות בחוקים האלה, המספרים הם מספרים גדולים.

ארבל אסטרחן: פה 52.

יריב לוין: כן, הם הרבה יותר גדולים ממה שהיה בעבר.

ארבל אסטרחן: כל האופוזיציה למעט המשותפת.

יריב לוין: כן, ולכן לא דין חוק שהוגשו חמישה או שישה או שבעה מסתייגים שחתומים על ההסתייגויות - - -

שזה חלק מהדוגמאות שאת הבאת.

יריב לוין: דקה, דקה.

ארבל אסטרחן: ציינתי את זה כי זה היה חריג.

יריב לוין: או כדין חוק ש-52 חברי כנסת חתומים עליו, ובסוף צריך לראות איך נותנים במינימום.

יריב לוין: אם לא נותנים לכל מסתייג לנמק בצורה מסודרת כל הסתייגות לפחות נותנים לכל מסתייג לנמק בצורה מסודרת משהו, באופן אמיתי, שמשאיר לו איזה פרק זמן סביר פר בן אדם.

דוד ביטן: כן, 52 כפול עשר דקות לפחות.

יריב לוין: כי אחרת באמת הדבר הזה הוא לעשות צחוק מכל התהליך של הדיון בקריאה השנייה והשלישית.

יריב לוין: אבל יש כאן נקודה נוספת, ומכיוון, גברתי היושבת ראש, שאני יודע שהכנסת חשובה לך מאוד ואת אפילו העדפת להיות כאן על פני הצעות אחרות שהיו לך, ואני חושב שזה ראוי להערכה, אני חושב שאנחנו נמצאים בפני מצב שהוא מצב מאוד מאוד בעייתי והוא צריך להטריד את כולנו, לא חשוב באיזה צד של המתרס אנחנו נמצאים.

יריב לוין: השימוש בחוק הנורבגי שנעשה עד היום הוא כבר חסר תקדים.

יריב לוין: אם יעבור התיקון שאתם רוצים להעביר בחוק יסוד הכנסת אנחנו נגיע למציאות שבה שרי הממשלה אינם בכלל בכנסת, פשוט לא נמצאים בכלל.

יריב לוין: הדבר הזה הוא, בעיניי, הרה אסון לכנסת, אבל יש לו השלכה ישירה לעניין שלנו מכיוון שהוא משפיע באופן ישיר על מערכת היחסים בין הכנסת לממשלה.

יריב לוין: הרי כולנו יודעים שכאשר השרים הם חברי כנסת והם צריכים לשבת פה לילה אחרי לילה והם חלק מהדיון כאן יש לממשלה טענה נכונה, היא אומרת, הרי הכנסת לא יכולה לשתק את עבודת הממשלה על ידי כך שהיא תכבול את השרים לכיסאותיהם במליאה חמישה ימים בשבוע כל שבוע כל הזמן.

יריב לוין: אני חושב שזה נכון, זה גם הגיוני, ולכן צריך לייצר סדרי דיון מסוימים שיאפשרו איזון בין הצורך לאפשר דיון אמיתי - - -

דוד ביטן: אני מראה לה.

מירב בן ארי: אתה יכול לעשות את זה אחר כך, זה מפריע, אני מנסה לשמוע את יריב.

דוד ביטן: יריב הוא האידיאולוג, אני ה - - -

יריב לוין: אני בטח מסכים עם החלק השני של המשפט.

יבגני סובה: אתה קבלן ביצוע, הוא מדבר ואתה מבצע, נכון?

דוד ביטן: לא, אני עבדתי שמונה שעות, אז הראיתי לה.

הלוואי עליכם כזה צוות.

יבגני סובה: בסוף יבואו לביטן לבצע.

יריב לוין: הם לא באים בסוף, בהתחלה.

הלוואי על הקואליציה כזה צוות.

יריב לוין: אבל לא, ברצינות, אני באמת אומר, אני חושב שזאת נקודה שצריכה להטריד כל אחד.

יריב לוין: צריך להבין, במצב הזה שהשרים נמצאים פה בהחלט צריך לייצר איזון מסוים שיבטיח את זה שהם גם יוכלו לתפקד במשרדיהם ולעשות את העבודה, מצד שני העובדה שהם חברי כנסת גם מחייבת את הקואליציה ואת הממשלה לפשרות ולהתנהלות אחרת מול הכנסת כי הם רוצים להיות במקום שהם יוכלו גם להשתחרר לעיסוקיהם האחרים ולכן יש כל הזמן שיג ושיח, ואת מכירה את זה מצוין, והתוצאה שלו היא תמיד איזה שהיא תוצאה מאוזנת, יש דברים שדוחים אותם, יש דברים שמקצרים אותם, יש חוקים שמגיעים בהם לפשרות מסוימות ובצורה הזאת המערכת הזאת התנהלה לאורך כל השנים בסך הכול בצורה די טובה.

יריב לוין: עכשיו אנחנו הולכים להגיע למציאות שבה, ואת יודעת שזה בדיוק המצב, השרים בבית, הם עובדים במשרדיהם, יכולים בלילה לישון שנת ישרים והם אומרים אין לנו בעיה, יש לנו עכשיו צבא של חברי כנסת, הם יכולים לשבת פה כל היום ולכן מבחינתנו הממשלה, אנחנו לא מוכנים לוותר על כלום, כי מה אכפת לנו?

יריב לוין: זה לא מפריע לנו בכלל.

יריב לוין: שהם יישבו פה בכנסת ויעשו את העבודה יום ולילה ויום ולילה ללא הפסקה.

יבגני סובה: עובדים זרים קראתם להם.

יריב לוין: לא, אני לא משתמש במילים האלה, אני מכבד כל - - -

קריאה: כן, כן, עובדים זרים.

יבגני סובה: אה, פתאום מתנערים מהמושג הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת סובה, אני לא מתנער משום דבר - - -

יבגני סובה: לא אמרתי שאתה.

יבגני סובה: האופוזיציה אמרה עובדים זרים על הח"כים החדשים שעושים את העבודה פה.

יריב לוין: חבר הכנסת סובה, אני לא חושב שיש בבניין הזה חבר כנסת שיכול לומר שלא כיבדתי אותו ואני חושב שלהגיע להיות חבר בכנסת ישראל, גם אם זה בחוק נורבגי, זה הישג גדול מאוד.

פטין מולא: אבל לא 30 חברי כנסת, יריב.

פטין מולא: 15 מילא.

מירב בן ארי: תן ליריב.

יבגני סובה: זה חשוב, מירב, זה סוג של דו שיח.

יבגני סובה: יריב, מה שאתה אומר, הטיעון שלך הוא לא כלכלי, כי עד עכשיו שמענו טיעונים כלכליים, דיברו על בזבוז כספים וכו'.

יבגני סובה: פה אתה מציג טיעון אחר לגמרי.

יריב לוין: רגע, ודאי, יש גם טיעון - - - אני לא דן - - -

קריאה: זה בנוסף לכלכלי.

יבגני סובה: אה, בנוסף.

מירב בן ארי: רגע, יבגני, אני רוצה ש - - -

יריב לוין: אני לא דן לגוף החוק, אני בכוונה אומר לך, עזוב רגע את החוק שמונח כרגע בפנינו ואת חוקי היסוד והכול, אני אומר צא מנקודת הנחה שאנחנו כבר עכשיו במציאות שיוצרת יחסים אחרים בין הכנסת לממשלה.

יריב לוין: עזוב רגע את האירוע הנקודתי, תסתכל על זה במבט שהוא באמת נוגע לכל המצב ולכל עבודת הכנסת פה.

יריב לוין: הדבר הזה מצד אחד יוצר מצב שכל השיח והאיזון העדין הזה שהיה בין כנסת לממשלה מופר לגמרי ובצד השני של העניין הוא גם שומט במידה רבה את ההצדקה להשתמש בסעיף 98.

יריב לוין: כי הרי למה השתמשנו בסעיף 98?

יריב לוין: בגלל שאי אפשר שכולם יישבו פה כל היום כי הממשלה צריכה לעבוד, אבל אם הממשלה ממילא איננה פה אז מה רוצים?

יריב לוין: אז הרי הכנסנו חברי כנסת כדי שהשרים לא יצטרכו להיות והכנסת תוכל לעבוד במלוא הכוח.

יריב לוין: אז קודם אנחנו מכניסים עשרות חברי כנסת במקום השרים ואחר כך אנחנו אומרים עכשיו אנחנו נחתוך את הדיונים ונלך כולנו הביתה.

יריב לוין: נדמה לי שזה לא סביר, לא הגיוני, אבל בעיקר עושה נזק עצום לכנסת כמוסד ולתהליכי הדיונים בה.

יבגני סובה: אבל זה בעיקר בגלל הוועדות, יריב, אתה יודע שאנחנו תומכים בכך שלא יהיו אנשים שיהיו בוועדות, אז אתה רוצה שהח"כים יעבדו בוועדות כי זה התפקיד של הכנסת.

יריב לוין: אבל, יבגני, אני אגיד לך מה אני רוצה, אני רוצה שיהיה שיח שבסופו מגיעים, אני אסביר לכם גם לאיזה תוצאה.

יריב לוין: עכשיו אני ארד גם למקרים הקונקרטיים.

מירב בן ארי: אבל, יריב, בוא, כי נתתי לך הרבה זמן, אז תעשה בשתי דקות - - -

יריב לוין: לא, אני חושב שאני לא מושך סתם זמן.

מירב בן ארי: לא, לא, אני מקשיבה להכול.

יריב לוין: אני חושב שצריך לשים את הדברים האלה על השולחן.

דוד ביטן: גם ככה אין הרבה אנשים.

יריב לוין: מסיימים בשעה שבע, אפשר הכול, אבל בסוף אנחנו אנשים שהכנסת חשובה להם.

יריב לוין: אני, כשהייתי במקום אחר וישבתי על הכיסא הזה וכתבתי את תקנון הכנסת ביחד עם ארבל בעבודה משותפת קשה של שלוש שנים, יכולנו לקבל החלטה שאנחנו ברוב של אחד מעבירים מה שאנחנו רוצים, והייתה לנו קואליציה יציבה ויכולנו לעשות הכול.

יריב לוין: קיבלנו החלטה שאנחנו לא מעבירים אף תיקון אלא בהסכמה של כל 120 חברי הכנסת.

יריב לוין: אני ישבתי עם סעיד נפאש, שהיה בכלל חבר כנסת פורש מבל"ד, וישבתי איתו וכשהוא לא הסכים לאיזה סעיף הוא גם לא תוקן.

יריב לוין: אני חשבתי שכך צריך לעשות.

אה, אז מותר לשבת עם בל"ד?

אתם יכולים לשבת עם בל"ד.

לא, הם מחפשים תמיד –

יבגני סובה: עד שהגענו לדיון רציני אתה מתחיל פה עם השטויות.

יבגני סובה: קודם כל אני שמח שיש פה דיון באמת ענייני.

יריב לוין: בואו, אני חושב שזה עניין מאוד מאוד רציני וחשוב והוא רלוונטי לכולנו והדברים יתחלפו, והרי ברור לגמרי שבסוף המצב מבחינת הכנסת כמוסד הוא מצב מאוד בעייתי שצריך לתת עליו את הדעת.

יריב לוין: לכן אני חושב שצריך לנקוט בזהירות גדולה בעניין הזה.

יריב לוין: עכשיו אגיד עוד דבר, התולדה של העניין הזה כבר עכשיו היא שלא מתקיים שום שיח אמיתי בניסיון להגיע להבנות ואני אתן דוגמה.

יריב לוין: הרי ברור שאם יש חוק שהוא פג תוקף אז אם אנחנו נגיד שהדיון בחוק הזה הסתיים בשעה ארבע לפנות בוקר מחר אז זו אמירה בעייתית כי אנחנו בעצם מכשילים את החוק לחלוטין.

יריב לוין: אז אמרתי, אפשר להתווכח למה הוא בא בזמן שבא ואפשר לשאול למה צריך אותו, אבל לפחות יש טענה שאתה יכול להגיד שיש במה להיאחז.

יריב לוין: כן, יש בעיה, אנחנו לא רוצים ליצור מצב שבגלל עיכוב טכני בסוף החוק לא עבר אם אתם החלטתם שייקוב הדין את ההר ואתם רוצים אותו.

יריב לוין: לעומת זאת ברור לגמרי שאם מגיעים חוקי יסוד כאלה אז אתה צריך להסתכל מה יש בהם.

יריב לוין: אני באתי והצעתי, החוק של הארכת מועדי התקציב, שנמצא בחוק יסוד: הכנסת, אני מאוד לא אוהב אותו, אבל אני מבין שאולי יש צורך לקדם אותו בפרק זמן יותר קצר.

יריב לוין: אין שום דחיפות, לא בהרחבת החוק הנורבגי ובטח לא בחוק הזה של האצבע בעין של הפילוג.

עידוד עריקים.

יריב לוין: של הפילוג ועידוד עריקים.

יריב לוין: עכשיו, במצב נורמלי היינו יושבים ומגיעים פשוט להבנות.

יריב לוין: למשל יכול להיות שעל אחד המרכיבים של החוקים בכלל היו מוותרים, יכול להיות שהיו אומרים לנו: אתם יודעים מה?

יריב לוין: לא ארבעה פורשים, שמונה פורשים.

יריב לוין: בואו נגיע לאיזה מספר שאיכשהו אפשר לחיות איתו, כנגד זה תוותרו לנו בסדרי דיון, נגיע לאיזה הסכמות.

יריב לוין: ככה עובדים, כך עבדנו תמיד.

יריב לוין: כל התהליך הזה בכלל בכלל לא קיים.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך יותר מזה, הוא לא קיים משתי סיבות, ואני אומר אותן לפרוטוקול ובצורה גלויה, הסיבה האחת היא שהאנשים הטובים, שאני מאוד מכבד, שמנהלים את האירוע מבחינת הקואליציה כאן באופן שאני לא זוכר שהיה לו תקדים, אין להם סמכות לקבל החלטות.

יריב לוין: אני חושב שזה דבר בלתי תקין לחלוטין.

יריב לוין: יש מישהו למעלה שיושב ומכתיב להם והם צריכים לקבל ממנו אישור על כל צעד ושעל.

ומאתגר אותם.

יריב לוין: אגב לפעמים צריך באמת לקבל אישור, זה קורה, לפעמים, לעתים נדירות, מתייעצים, רוצים לוודא שלא עושים איזה שגיאה נוראה, אבל בגדול לא יכול להיות מצב שאי אפשר לנהל פה פשוט שיח בגלל שמי שאתה עומד מולו בסוף אין לו סמכות החלטה.

אורית סטרוק: אבל תגיד, יש - - -

מירב בן ארי: לא, רגע, אני נתתי לו הרבה זמן, אבל אני רוצה שתתכנס לסיום, והדברים שלך חכמים.

יריב לוין: ואני אומר שוב, מדובר באנשים טובים עם שכל שאני חושב שהיינו יכולים לדבר איתם לו היה להם איזה שהוא מנדט יותר רחב.

יריב לוין: והבעיה השנייה היא, צריך לומר, יש כאן סדרה של דברים, כולל סוגיית הרכב הוועדות, שהם מסע, אני לא יודע איך לקרוא לו, מסע נקמה, מסע דווקא, של סיעת תקווה חדשה, סיעה אחת מתוך שמונה סיעות הקואליציה, שהיא מחפשת לא את התוצאה שתביא דברים שהממשלה צריכה להשיג, אלא היא מחפשת לשים אצבע בעין.

יריב לוין: עכשיו מה קורה?

יריב לוין: לוקחים את מה שלא דחוף, שמים אותו ראשון בסדר היום, באותו יום שבו יש חוק שהממשלה רוצה אותו ואמור לפקוע באותו לילה ואז באים הנה ואומרים: רגע, רגע, עכשיו בואו נעשה סדרי דיון.

יריב לוין: אז הנה אני כבר אומר לך, לו היו מעיפים את החוקים האלה ובאים ואומרים: אנחנו צריכים לטפל עכשיו במה שדחוף ולגמור את מה שדחוף, לא היינו עומדים בדרככם, היינו אפילו מגיעים להבנות.

יריב לוין: לכן, גברתי היושבת ראש, מצירוף כל המכלול הזה אני חושב שאפשר יהיה לעשות היום 98 ואפשר לתת עוד שעה או פחות שעה, אני חושב שיש פה בעיה עמוקה שצריך לטפל בה ואני חושב שבסופו של התהליך הזה אנחנו נהיה עם חמש פעמים סעיף 98 בתוך פרק זמן של שלושה שבועות, לזה לא היה תקדים, ואומרת ארבל ומאשרת - - -

דוד ביטן: אפילו לא ב-23.

תגידי בקול כשאת אומרת את זה.

זה נותן לי ביטחון כשאת אומרת את זה בקול.

יריב לוין: ואנחנו הרי נגיע למצב בדיוק הפוך מההיגיון, שבו מצד אחד השרים אינם ומצד שני השימוש ב-98 עולה לשמים וברור שזה בסוף לא יעמוד בשום מבחן.

דוד ביטן: יריב, בוא נקבע סדרי דיון.

מירב בן ארי: לא, לא, לא.

יריב לוין: לכן, גברתי היושבת ראש, בואו נפסיק את הדיון הזה, לכו תעשו חושבים, בואו ננסה להגיע להבנות.

מירב בן ארי: לא, לא, תקשיב, קודם כל לא נפסיק את הדיון כי למרות שדיברת ודיברת הרבה הקשבתי והדברים שאתם אומרים, אני פה, ניר פה, יבגני פה, הם נשמעים.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד בשם שלושתנו.

תעשו התייעצות סיעתית.

מירב בן ארי: לא, אנחנו לא צריכים לעשות התייעצות סיעתית כי יש כאן עוד אנשים רלוונטיים.

אבל את לא מוסמכת להגיע איתנו להבנות.

אורית סטרוק: מירב, אבל כבר היינו בסצנה הזאת.

מירב בן ארי: קודם כל אנחנו נמצאים פה ושומעים את הדברים, לכן אנחנו נעשה דיון ואנחנו לא סתם יושבים פה, אנחנו מקשיבים.

מירב בן ארי: תאמין לי שהקשבתי.

דוד ביטן: רגע, עכשיו יבואו אחרים ונתחיל את הדיון מחדש?

דוד ביטן: זה מה שאת אומרת?

מאיר פרוש: שלשום שאלתי אותך האם את מסוגלת להכריע?

מאיר פרוש: יש לך סמכות להכריע?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אז תדע לך שאתמול היה כאן דיון שאני ניהלתי על הרביזיה של האזרחות וישבו ביטן ואמסלם שם ואמרו לי: מירב, אמרתם בהסכמה, נכון?

דוד ביטן: נכון.

מירב בן ארי: שרביזיה ואחרי זה, והקואליציה רצתה משהו אחר, אז יצאנו להתייעצות וכשחזרנו הרביזיה נפלה לא מראש.

דוד ביטן: אבל רק רגע, את רוצה ש - - -

מירב בן ארי: לכן אני כן מקשיבה וכן, אמנם אנחנו לא הממשלה, אבל יש לנו איזה שהוא סיי פה.

דוד ביטן: עוד שעה - - -

מירב בן ארי: לא, יעקב אשר עכשיו.

מירב בן ארי: סליחה, דיברת, שמעתי הכול.

20 שניות אני אעשה את זה כי באמת יריב - - -

מירב בן ארי: אמר הכול, לדעתי.

גם דוד וגם יריב, כל אחד במקצוע שלו, כמו שהם סידרו את זה ביניהם, באמת הקיפו את הכול ואני חושב שאם לרגע אחד נוריד את הלחץ שנוצר פה בבניין הזה בתקופה הזאת אלה דברים נכוחים ואמיתיים והגיוניים ואם חפצי חיים אנחנו בתוך הבניין הזה אלה הקודים שצריך לעבוד איתם.

אני רק רוצה לקחת נקודה שנאמרה, אבל באמת לשים אותה.

אתם מביאים את הדוגמה כל הזמן של שמונה פעמים שהיה בקדנציה של 23.

23 הייתה קדנציה של 12 חודשים, מתוך השמונה, אגב, לדעתי חלק זה היה אפילו לא בכפייה, לא הייתה התנגדות, הייתה סיעה אחת שרצתה ובסוף - - -

ארבל אסטרחן: - - - היה מקרה אחד.

ארבל אסטרחן: היו על זה ויכוחים.

יכול להיות, לא משנה.

אבל אני אומר דבר אחד, כמו שאמר יריב קודם, אם בפחות מחודש אנחנו כבר מנצלים את הכרטיסייה על החמישי, היום לפי שלושה הנוספים זה יהיה חמש כבר, חמש בחודש, אז אי אפשר כבר להשתמש בזה 'כמו 23'.

זה מוגזם, גם כשאתם רוצים לקחת אחורנית.

ואני בא ואומר גם דבר אחד, את אמרת כאן, גברתי היועצת המשפטית, ואני באמת מציע לשים רמקול יותר גבוה אצל היועצת המשפטית, לא, כי זה אופייך, את לא צועקת, אני יודע, ואת יודעת כמה אנחנו מכבדים, אבל אני אומר, ההנהונים שלך וה'כן, נכון, כך צריך להיות'.

דוד ביטן: כן, עשר דקות לבן אדם זה הרבה?

ארבל אסטרחן: אבל החוק פוקע.

דוד, אבל זה לא יכול להיות ככה, אתה אידיאולוג.

אה לא, אתה לא.

דוד ביטן: אני לא אידיאולוג, אני אידיאולוג לדברים אחרים.

מירב בן ארי: לא, הוא הקבלן המבצע ויריב ה - - -

תן לי רגע.

אני רק אומר דבר אחד, יש פה הרבה דברים, אם את תאמרי את הדברים שלך, שוב במסגרת מה ששלך, לא מעבר לזה, אני חושב שגם אנשי הקואליציה יבינו את גבולות הכוח.

לכן אני מציע, דבר אחד את אמרת ונכנסת לנו בראש מצוין בישיבה הקודמת, אמרת שהקטר הראשי של הנושא הזה של 98 זה הדחיפות והפג תוקף או דברים מהסוג הזה, לכן כדי שזה יהיה באמת דיונים נכונים צריך להעיף כרגע לזמן המתאים שתרצו - - -

ארבל אסטרחן: גם כמות ההסתייגויות, זה לא רק הדחיפות.

ארבל אסטרחן: זה בהחלט פקטור מוביל.

אמרתי המוביל, הקטר המוביל, אני מצטט, נדמה לי, אפילו שמה שאת אמרת.

אולי לא.

ארבל אסטרחן: במקרה כרגע לפנינו זה בהחלט שיקול.

יפה, ולכן כדי שהדיון, גברתי יושבת הראש, יהיה טוב ונכון, אז צריך להעיף את השניים האחרים ובואו נגיע להבנות ולהסכמות על סמך מה שדוד פחות או יותר הציע פלוס מינוס.

תודה רבה.

גברתי יושבת הראש, לא שמת לב, אני סיימתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, יעקב.

מיכאל מלכיאלי: שזה אירוע מכונן כשלעצמו.

אני רוצה לקדם בברכה את יושבת ראש הוועדה.

(היו"ר עידית סילמן ומירב בן ארי)

עידית סילמן: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה.

אבי מעוז: באמת מה שדיבר חבר הכנסת יריב לוין מיצה את כל הטענות המהותיות, אני רציתי רק דברים טכניים.

אבי מעוז: א', בדיון שהיה פה לפני כשלושה שבועות, שבו נתבקשנו לקבוע מועד להשבעת הנשיא, אנחנו הצענו, גם אני הייתי בין המציעים, לקבוע דיון ביום רביעי בנוסף לטקס החלפת הנשיאים.

אבי מעוז: אני מבין שאז סורבנו ואמרו שיהיה רק את החלפת הנשיאים.

כדאי שתקשיבו לזה כי זה טיעון - - -

מירב בן ארי: אני מקשיבה.

היה פה ויכוח אדיר על זה.

אבי מעוז: השאלה היא עד מתי אנחנו יכולים לנהל את הדיון במליאה מחר בבוקר, בצהריים, אחרי הצהריים, עד מתי, כי אז הייתה טענה שצריך להתכונן, אי אפשר לנהל דיון בבוקר כי צריך להתכונן להחלפת הנשיאים.

מירב בן ארי: זה נכון.

מירב בן ארי: לפי מה שהבנו זה עד מחר בשבע בבוקר.

יבגני סובה: 11:00 בבוקר.

עידית סילמן: ממש לא 11:00, זה מחר בשעה שבע בבוקר.

מירב בן ארי: הדיונים במליאה יסתיימו בשבע בבוקר, אבל יהיו ועדות עד 11:00.

יריב לוין: אין ברירה, זו היערכות שלמה, מורכבת.

יריב לוין: אין ברירה, צריך להגיד את האמת.

עידית סילמן: הנה, חבר הכנסת יריב לוין אומר בעצמו.

יריב לוין: איפה שזה אמת זה אמת, אין מה לעשות.

מירב בן ארי: הבנת?

מירב בן ארי: מליאה וועדות, אבי.

אבי מעוז: המליאה עד שבע בבוקר והוועדות יהיו עד 11:00?

מירב בן ארי: כן, כמו כל יום רביעי אגב.

אבי מעוז: לא, בסדר, אין בעיה.

אבי מעוז: ואז כל סדרי הדיון וגם סעיף 98, הם נובעים מלוח הזמנים הקצר הזה.

עידית סילמן: בהתאמה.

בהתאמה למה?

אבי מעוז: יש לנו 15 שעות דיונים במליאה מחר.

דוד ביטן: לא, אבל לא חייבים לשים בסדר היום?

אז זה לא חייב להיות בסדר היום, כל הדברים האלה.

עידית סילמן: שום דבר לא חייבים, הוועדה תקבל את ההחלטה.

אבי מעוז: בסדר, זה קיבלתי תשובה.

מירב בן ארי: מה השאלה הנוספת, אבי?

אבי מעוז: רק רגע - - -

דוד ביטן: חוק יסוד: הכנסת, למה את צריכה לעשות היום?

עידית סילמן: למה חוק יסוד: הכנסת הונח היום?

דוד ביטן: כן, מה דחוף?

עידית סילמן: לא דחוף?

את רואה שזה בלתי אפשרי.

מירב בן ארי: רגע, רגע, שנייה.

אבי מעוז: לא, בשביל לקבל מושגים.

זה דבר בלתי אפשרי שאתם קבעתם את הזה של הנשיא, אנחנו רצינו יום חמישי, אתם עמדתם על יום רביעי.

מירב בן ארי: יעקב, אבי מדבר עכשיו.

מירב בן ארי: הוא אמר שיש לו כמה שאלות.

מירב בן ארי: שאלה אחת הוא קיבל תשובה.

אבי מעוז: שאלה, קיבלתי עליה תשובה.

אבי מעוז: ובקשה, אני מאוד מאוד מבקש, אתם מזמינים אותנו אחרי לילה ללא שינה, מזמינים אותנו לפה ב-11 וחצי בבוקר ואנחנו מתייצבים בזמן כי, מה לעשות, אנחנו גם חוששים שיעלו פה כל מיני דיונים וכל מיני הצבעות, אז אנחנו מתייצבים בזמן וכשאנחנו מגיעים לפה בזמן ואת פותחת את הישיבה את אומרת שהקואליציה יודעת ואני מודיעה גם לכם, ההצבעות לא יהיו לפני אחת.

אבי מעוז: אז אנא מכם, אם אתם יכולים, לפני שאנחנו יוצאים מהבית או מאיפה שאנחנו נמצאים תודיעו לנו: אין לכם מה לבוא להצבעות לפני אחת.

דוד ביטן: יש קבוצה.

אבי מעוז: ואז אנחנו נשקול מה אנחנו עושים, באים לדיונים, באים להצבעות.

דוד ביטן: אבל זה אתה יכול לדבר עד מחר.

אבי מעוז: אבל זו בקשה.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: זה לא נכון.

מירב בן ארי: הוא אמר הערה מאוד נכונה ונבונה ואנחנו ניקח אותה ברצינות.

נכון.

מאיר פרוש: אבל למה לא חושבים על זה קודם?

אבי מעוז: אני מודה לכם מאוד, מודה לך, גברתי, וסיימתי את זמן רשות הדיבור.

מירב בן ארי: תודה, אבי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה, גברתי יושבת הראש.

אופיר כץ: ארבל, אמרת שאת בטח שתחווי את דעתך ואני רוצה להגיד לך משהו שמפריע לי.

אופיר כץ: בקבוצת ווטסאפ למשל היה כמה פעמים שביקשנו חוות דעת, גם אני באופן אישי ביקשתי ממך ולא התייחסת, התעלמת, וכשיושבת ראש הוועדה ביקשה התייחסות אז ענית לה תוך דקה, באותה דקה ענית לה.

אופיר כץ: אז אם בקבוצת הווטסאפ החלטת שזה לא ערוץ שאת נותנת חוות דעת אז זה צריך להיות לכולם.

ארבל אסטרחן: אני לא נותנת חוות דעת.

אופיר כץ: זה צריך להיות לכולם.

אופיר כץ: זה לא פייר שאת נותנת רק ליושבת ראש הוועדה ואנחנו, שאנחנו - - -

ארבל אסטרחן: זו לא הייתה חוות דעת, אבל צודק, אני לא נותנת חוות דעת בווטסאפ, נקודה.

לא, או שכן, אבל לכולם.

ארבל אסטרחן: לא, לא, אני לא - - -

אופיר כץ: זה מה שאני אומר, כל החלטה שתקבלי שיהיה לכולם.

אופיר כץ: אוקיי.

חבל, נורא חבל לנו, כי אנחנו רוצים.

ארבל אסטרחן: לא, זה לא מסלול נכון.

יבגני סובה: זה דווקא מקל עליה.

אופיר כץ: לא, לא אכפת לי מה שהיא תבחר, רק שזה יהיה שווה לכולם, לא רק פריבילגיה של יושבת ראש הוועדה.

ארבל אסטרחן: לא, זה לא מסלול נכון ואני לא.

אופיר כץ: אוקיי.

אופיר כץ: בשבוע שעבר היה את חוק החל"ת, שנתנו לו פה פטור מחובת הנחה ואמרתי לך שהנוסח שהביאו זה לא הנוסח של הוועדה, זאת אומרת שהביאו נוסח לא נכון של החוק.

ארבל אסטרחן: לא לא נכון, זה לא היה הנוסח הסופי.

אופיר כץ: זה לא היה הנוסח הסופי.

אופיר כץ: אמרת שתבדקי את זה ותחזרי אליי ותעדכני אותי אם - - -

ארבל אסטרחן: לא, מה שאני אמרתי אז, שיש מקרים שהוועדה אפילו נתנה פטור בכל הקריאות ואז הנוסח ש - - -

אופיר כץ: לא, זה לא המקרה, היא לא נתנה פטור לכל הקריאות.

ארבל אסטרחן: נכון, היא נתנה רק לשנייה במיוחד, אבל אני אומרת אם מלכתחילה לוועדה יש סמכות, משתדלים לא לעשות את זה הרבה, אבל גם היו לא מעט מקרים שהיא נתנה פטור בכל הקריאות כשהיא לא יודעת בכלל מה הכיוון של הוועדה, אז בוודאי שהיא יכולה לעשות את זה כשהוועדה כבר התחילה לדון ולגבש איזה שהוא נושא.

ארבל אסטרחן: נכון שעדיף להביא את הנוסח הסופי, אבל בדברים האלה כאשר יש דחיפות והוועדה חושבת שיש דחיפות וצריך להניח ולהצביע וכו' אני לא יכולה להגיד שזה בלתי אפשרי.

אופיר כץ: אוקיי, תודה.

אופיר כץ: עכשיו לגבי סדרי הדיון.

אופיר כץ: בעצם אנחנו פה במדרון מאוד מאוד מסוכן כי מה שהיה אמור להיות משהו חריג בכנסת, אתם תשימו לב, אתם הופכים את זה ל - עוד מעט החריג יהיה שאתם לא משתמשים בסעיף 98.

דוד ביטן: יש עכשיו 98א רבתי.

אופיר כץ: זה תהליך מאוד מסוכן לכנסת, לנו כחברי כנסת, היום אתם בקואליציה, מחר אתם באופוזיציה, זה יכול להיות לרעתכם, לא תהיה לכם את האפשרות להתגונן.

אופיר כץ: השימוש הזה כל יום בסעיף 98 זה דבר רע, זה דבר לא נכון, צריך להשתמש בו באמת כש - - -

דוד ביטן: בלי שמדברים איתנו.

אופיר כץ: בדיוק, כשמנסים לדבר ולא מגיעים להבנות ולא מגיעים לעמק השווה אז בקצה בקצה אנחנו יכולים להפעיל את הסעיף הזה.

אופיר כץ: פה אתם הדבר הראשון שאתם מחליטים זה להפעיל את הסעיף הזה לפני שניסיתם בכלל לדבר ולמנוע את השימוש בסעיף הזה.

אופיר כץ: אני רואה שזה קורה על בסיס קבוע, ללא בדיקה, ללא למצוא דברים אחרים שהם יותר מקובלים, כמו שאומרת היועצת המשפטית, ללכת על דרך המלך, אתם אפילו לא מנסים את זה ואני מאוד חושש שאתם מתרגלים לזה ואתם תמשיכו וזה יהיה נוהג בכנסת בסעיף הזה.

לא יהיה.

לא יהיה.

אופיר כץ: ותזכרו שהיום אתם במקום הזה, מחר אתם במקום אחר, וגם בשנים הבאות, לחברי כנסת אחרים.

דוד ביטן: תקשיב רגע, בקדנציה הבאה יגיעו הכנסת ה-24, הנה דוגמה, אתה מבין?

דוד ביטן: הרצחת וגם ירשת, זה מה שיהיה.

אופיר כץ: השימוש המסוכן הזה והשגרה שאתם הצהרתם פה, זה לא יפגע רק בנו או בכם עוד קדנציה או שתיים, יש פה השלכות לחברי כנסת בעזרת ה' שיהיו פה בעתיד, בעוד עשר ו-15 שנה, ואתם פוגעים בזה, אתם פוגעים בעבודת הכנסת של עשרות השנים, בשיח בין האופוזיציה לקואליציה וחבל שאתם הורסים את זה.

אופיר כץ: תמיד אתם גם בוחרים, אתם אומרים לנו: יש לכם 50 ימים בהסתייגויות לדבר, תקבלו שעה, שעה וחצי.

אופיר כץ: זה לא עובד ככה, אתם הולכים על המינימום שבמינימום שאפשר.

אופיר כץ: ברור שאנחנו לא ננצל 50 ימים וכל פעם אתם משמיעים את זה, 50 ימים.

אופיר כץ: מישהו התכוון לדבר פה 50 ימים?

אופיר כץ: לא, זה הכלי הפרלמנטרי שלנו, להגיש הסתייגויות, אבל אתם לא יכולים להחליט בלי לדבר איתנו - - -

דוד ביטן: היחיד שיכול לדבר 50 ימים זה הרב פרוש.

אופיר כץ: מ-50 לרדת לשעה, שעה וחצי, זה לא הגיוני וזה לא הוגן, ומהצד השני זה לא היה ככה.

אופיר כץ: עכשיו, לגבי החוקים הדחופים שאתם מביאים.

מירב בן ארי: זה חוק אחד דחוף.

מירב בן ארי: זה שפוקע היום הוא אחד.

אופיר כץ: אתמול היה עוד אחד.

מירב בן ארי: לא, אבל עכשיו אנחנו בדיון חדש.

אופיר כץ: לא, אבל אתם תמיד מסבירים לנו: דחוף דחוף, זה פוקע בלילה.

מירב בן ארי: כן, אבל לא הייתה כנסת, אתה יודע.

דוד ביטן: אפשר מילה?

מירב בן ארי: רגע, שנייה, סיימת?

אופיר כץ: לא סיימתי.

מירב בן ארי: אז תן לו, הוא מדבר.

אופיר כץ: אתם אומרים דחוף דחוף וזה יפקע ויהיו לזה השלכות.

אופיר כץ: אם זה דברים כאלה דחופים, אתם הממשלה, אתם הקואליציה, תביאו את הדברים האלה קודם.

אופיר כץ: למה אתם מביאים את כל החוקים של העסקנות הפוליטית, שכמו שאמר יריב שהכול זה הנחתות מתקווה חדשה, יש דברים חשובים, יש צווים שפג התוקף שלהם?

אופיר כץ: שהם פוקעים?

אופיר כץ: תביאו אותם קודם כל.

אופיר כץ: עכשיו, זה שאת אומרת אתם, הסתייגויות וזה, עובדה אני בוועדת כספים, שני חוקים, אחד זה החל"ת שהיה חשוב להעביר אותו, העברנו אותו פה אחד.

אופיר כץ: אתמול היה את החוק של הארכת שעה לשיטור העירוני, העברנו את זה.

אופיר כץ: זאת אומרת הטענה שלכם שבאים מלכתחילה למשוך זמן היא לא נכונה, עובדתית היא לא נכונה, עובדתית בוועדת כספים העברנו שני חוקים עם פקיעת תוקף פה אחד, כל חברי הכנסת, אבל פה אתם אפילו לא מנסים לדבר.

אופיר כץ: עובדתית כשמנסים לדבר איתנו אנחנו יודעים להיות אחראים ויודעים מה להעביר.

אופיר כץ: הדברים הדחופים האלה שאתם מנפנפים בהם, תדחו קצת בשבוע-שבועיים את הפיצול, לא יקרה כלום, תאמינו לי שלא יקרה כלום, לא יהיה לכם בזה שימוש, לא עוד שבוע ולא עוד חודש ולא עוד שנה, בכל מקרה אצלנו בליכוד אל תבנו על זה.

מירב בן ארי: ביטן, רצית להעיר משהו?

אופיר כץ: לא, רגע, עוד משפט.

מירב בן ארי: אז לסיים, אופיר.

עידית סילמן: אז אפשר יהיה לקחת התייעצות ולשבת כמה דקות ולנסות לראות אם אפשר להגיע להסכמות על זמנים ושעות.

מירב בן ארי: כן, רשמתי, עם ביטן.

אופיר כץ: בוועדת כספים, כשדיברו איתנו, תראי איזה יופי העברנו את הדברים.

עידית סילמן: ודאי, אני מציעה את זה.

מירב בן ארי: לא, אנחנו נסיים את הדיבור.

עידית סילמן: אפשר לשבת ולנסות להגיע להסכמות מבחינת לוחות הזמנים.

דוד ביטן: לא, לא נגיע, סעיף 98 יהיה בכל מקרה.

עידית סילמן: סעיף 98 יהיה בכל מקרה.

מירב בן ארי: לא, אבל סעיף 98 עם הסכמה.

עידית סילמן: על עניין של דיונים.

מירב בן ארי: כמו שעשינו בשבוע שעבר.

עידית סילמן: ואם נצליח להגיע לעמק השווה נצליח, ואם לא אז לא.

אופיר כץ: יש לי משפט וסיימתי.

מאיר פרוש: רגע - - - על שלושת החוקים?

דוד ביטן: לא, לא, מדברים על זה.

דוד ביטן: רגע, אני רוצה להגיד - - -

אופיר כץ: עוד לא סיימתי.

אופיר כץ: משפט אחרון.

אופיר כץ: לגבי החוק הנורבגי, יבגני, אני מכיר את זה גם מעבודתי כראש מטה של סער וגם כשאני בשנתיים האחרונות חבר כנסת וגם אתה כבר הספקת להכיר את זה, גם כשזה שרים שלי מהקואליציה, כשהם לא פה והם לא צריכים להישאר פה הם לא סופרים אותנו.

אופיר כץ: כשהם נמצאים פה והם צריכים להרגיש את מה שאנחנו משתמשים בכלים הפרלמנטריים שלנו, גם כשהייתי מרכז הקואליציה בוועדת הכספים, כשהם פה הם יותר פתוחים אלינו, הם יותר רוצים לרצות אותנו, כי אתה יודע, הם לא יכולים עכשיו לשבת פה ימים ולילות.

יבגני סובה: אבל יש כלים, אפשר להביא אותם לוועדות.

אופיר כץ: יש לנו יותר השפעה על השרים.

אופיר כץ: כשהם לא פה הם לא יספרו אותנו ויהיה לנו הרבה יותר קשה להשפיע ולשנות ולעשות את העבודה.

יבגני סובה: או להיפך, אתה יותר משוחרר.

יבגני סובה: זו גם אופציה.

אופיר כץ: משוחרר לצעוק, אבל לא להשיג.

יבגני סובה: טוב, אני לא רוצה לבזבז את זמנך, אבל - - -

דוד ביטן: לא, עכשיו אני צריך לדבר.

אופיר כץ: נו, תסיים.

דוד ביטן: אתה לא מפסיק.

אופיר כץ: אני לא מפסיק?

דוד ביטן: כן.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ביטן, הערה, ואז יבגני סובה.

דוד ביטן: משום מה אני דיברתי הכי פחות.

מירב בן ארי: אתה דיברת הכי הרבה.

דוד ביטן: לא נכון.

מירב בן ארי: אתה לא שם לב.

דוד ביטן: אני אומר דבר כזה, אנחנו לא נסכים, אין מצב שנסכים, אז חבל לנהל איתנו סתם משא ומתן, לפחות מעשר דקות ל - - -

מירב בן ארי: לא, אבל את ההתייעצות שלך אנחנו נעשה בנפרד.

דוד ביטן: שנייה רגע, אני אומר לך את זה.

מירב בן ארי: מצד אחד אתה אומר לי, מירב, לא מגיעים איתי להידברות, אני אומרת לך בוא נשב ונדבר ואתה עושה לי כאן את ההסכם?

דוד ביטן: רגע, תני לי שנייה.

דוד ביטן: עשר דקות לבן אדם שמסתייג זה לא הרבה.

מירב בן ארי: לא, לא, לא, זה לא יעבוד ככה, אנחנו נלך - - -

דוד ביטן: אבל תני לי רגע לדבר, אני לא מבין.

מירב בן ארי: אבל זה מיותר.

דוד ביטן: למה מיותר?

מירב בן ארי: כי אני רוצה שנדבר בצד.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: אז חבל, אז תחליטו מה שאתם רוצים.

מירב בן ארי: לא, אני רוצה שנדבר בצד.

מירב בן ארי: הנה, גם איתן בא.

דוד ביטן: דבר שני, עם כל הכבוד, אם נציג משרד הביטחון התרשל בתפקידו ולא הגיש את הצעת החוק בזמן למה אני צריך להיות בעניין הזה?

מירב בן ארי: הוא לא התרשל, הוא ישב פה גם, הוא היה כאן בזום, הוא הסביר.

מירב בן ארי: זה לא בסדר.

דוד ביטן: הוא מביא את זה בשנייה האחרונה, למה אני צריך לקבל החלטה על רקע זה שהתוקף צריך להסתיים?

דוד ביטן: למה אני צריך לקבל החלטה בעניין הזה - - -

מירב בן ארי: ביטן, תודה.

מירב בן ארי: אתה טועה.

מירב בן ארי: שמענו אותו כאן, הוא היה בזום, הוא הסביר הכול.

דוד ביטן: אז מה אם הוא הסביר?

דוד ביטן: למה הוא עשה את זה בשנייה האחרונה?

מירב בן ארי: עזוב, אני רוצה שנתקדם.

דוד ביטן: הוא הסביר למה הוא עשה את זה בשנייה האחרונה?

מירב בן ארי: חבר הכנסת יבגני סובה, אחרון הדוברים, ולאחר מכן אנחנו עושי התייעצות סיעתית.

יבגני סובה: קודם כל אני באמת שמח, אני אומר את זה בלי שום צביעות, אני שמח שיש פה דיון ענייני שאפשר לנהל.

דוד ביטן: עשר דקות לבן אדם זה הרבה?

מאיר פרוש: אין פה שום דבר, לאף אחד אין כוח אז עכשיו זה בסדר.

יבגני סובה: איך שהתחלתי לדבר פרוש - - -

מירב בן ארי: לא להפריע.

יבגני סובה: אז בשביל לעשות משהו ענייני צריך להתיש את האנשים שלושה לילות ואז אולי נגיע לתוצאה.

יבגני סובה: תראו, אני לא בא ללמד אף אחד ובטח לא להטיף מוסר ולא להגיד אתם ככה ואתם ככה, אבל יש קואליציה ויש אופוזיציה והתחושה שהאופוזיציה מתנהגת היום כמו אופוזיציה בתוך הקואליציה.

יבגני סובה: מה לעשות, יש החלטות של הקואליציה שחשוב לנו לקואליציה ועם כל הכבוד לא צריך לתאם איתכם את הדבר הזה.

יבגני סובה: עכשיו, אתם רוצים הסכמות, זה בסדר, אפשר להגיע להסכמות וחבר הכנסת לוין אמר פה על ההסכמות לגבי הוועדות ואנחנו יודעים ששני הצדדים הגיעו להסכמות ואחר כך שוב זה התפוצץ.

יבגני סובה: אנחנו יודעים את הכול, יכול להיות שאולי התקשורת לא יודעת הכול, אבל אנחנו יודעים מה באמת מתרחש מאחורי הקלעים.

יבגני סובה: וגם ההערה שלך לגבי אלה שלא מקבלים החלטות, יריב, אני חושב שהיא נובעת בין היתר מהעמדה שלך היום באופוזיציה ולא בתוך הקואליציה, אבל תראו - - -

דוד ביטן: לא, לא הבנתי.

מירב בן ארי: לא.

דוד ביטן: באמת שלא הבנתי.

יבגני סובה: אז אני אסביר שוב.

יבגני סובה: אם אתם רוצים הסכמות אז בואו נדבר על הדברים.

דוד ביטן: אנחנו רוצים הסכמות?

דוד ביטן: תחליטו מה שאתם רוצים.

יבגני סובה: רגע, שוב אתה מדבר על ליברמן.

יבגני סובה: תן לי, שנייה.

דוד ביטן: לא, מה זה אנחנו רוצים?

דוד ביטן: ככה זה עובד, אתה יודע, זה לא שאנחנו רוצים.

יבגני סובה: דוד, אתה יודע שאני אוהב אותך, שנייה, תן לי.

יבגני סובה: תן לי להגיד, אחר כך אני אשמע אותך בקשב רב.

יבגני סובה: יש דברים שבשבוע הראשון ובשבוע השני נאלצנו, כקואליציה, להכניס, למה?

יבגני סובה: בגלל שהממשלה לא העבירה מספר דברים.

יבגני סובה: אני לא בא בטענה לכץ או ללוין, כי הממשלה מסיבות שונות לא הצליחה להעביר את זה והיו חוקים שפג תוקפם והיה צריך להעביר את זה אז לכן לסדר היום הוכנסו הרבה דברים ואתם, בצדק, ניצלתם את זה ועשיתם פה לילות לבנים והראיתם שאתם אופוזיציה לוחמת, כל הכבוד לכם כאופוזיציה, אבל אם אתם מגיעים להסכמה אז אי אפשר לטעון לקואליציה משהו שאנחנו כקואליציה נחליט.

יבגני סובה: אם יש קואליציה שמחליטה להעביר דברים חשובים - - -

דוד ביטן: יבגני, יש לי אליך שאלה.

דוד ביטן: בסעיפים הבאים של חוקי היסוד זה לא פג תוקף, מה תעשה?

יבגני סובה: רק שנייה, דוד.

יבגני סובה: להעביר דברים חשובים, עם כל הכבוד זה תפקידה של הקואליציה.

יבגני סובה: אז אל תצפו מקואליציה לסכם איתכם כל דבר שנוח לכם.

יבגני סובה: אתם רוצים אחריות ממלכתית לאומית?

יבגני סובה: בואו נקדם דברים שחשוב, כמו שאופיר אמר.

דוד ביטן: אז מה העמדה שלך לגבי חוקי היסוד?

דוד ביטן: אין שם פג תוקף.

דוד ביטן: אז מה העמדה שלו?

דוד ביטן: עכשיו אתה טוען שזה פג תוקף, בחוקי היסוד אין פג תוקף, מה אתה עושה?

יבגני סובה: אני אמרתי שלגבי חוק יסוד זה התפקיד של הקואליציה, עם כל הכבוד, זה אנחנו לא - - -

עידית סילמן: אני רק אומר - - -

יבגני סובה: אבל אם יש דברים שחשוב להעביר לכל המדינה אז בואו נעביר את זה.

יבגני סובה: אנחנו יודעים מה הטענה שעומדת ביסוד חוק יסוד וזה חשוב לנו, מה לעשות.

מאיר פרוש: לא, אבל כדי להסביר שזה חשוב לך ודחוף לך ואתה מבקש שאנחנו נתפשר ונתגמש - - -

יבגני סובה: לא בגלל זה ביקשתי התפשרות, ביקשתי סיכומים ופשרות בעניין החוקים שכן במצב נורמלי הקואליציה והאופוזיציה היו מצביעים ביחד.

מאיר פרוש: אין שום דבר נורמלי, גם - - -

יבגני סובה: בטח שיש מצב נורמלי.

יבגני סובה: חבר'ה, אי אפשר לעשות פיליבסטר בדברים של קורונה שהממשלה הקודמת הכינה 98% מהסעיפים.

יבגני סובה: נו באמת.

מאיר פרוש: אתה מדבר על מה שהיה אתמול או שאתה מדבר מהיום?

יבגני סובה: רגע, לעשות פיליבסטר על חוקים שהממשלה הקודמת הייתה מעבירה תוך חמש דקות, אי אפשר לעשות את זה.

יבגני סובה: יש לכם גם אחריות לאומית, נכון?

מאיר פרוש: אבל על אתמול יש מאזן.

מאיר פרוש: עזוב את מה שהיה עד אתמול בלילה.

יבגני סובה: אותו דבר גם לגבי אתמול מה שקרה, אבל זה כבר אני אמרתי את דעתי בעניין.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אנחנו עוברים לסעיף ב' בסדר היום, קביעת סדרי דיון - - -

מאיר פרוש: מה הכוונה על סעיף א'?

מירב בן ארי: שמדברים בינתיים.

מאיר פרוש: עוד ידברו, אוקיי.

מירב בן ארי: קביעת סדרי דיון מיוחדים בקריאה שנייה ושלישית לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת בהצעות החוק הבאות: 1.

מירב בן ארי: הצעת חוק יסוד: הכנסת (תיקון מספר 51), 2.

מירב בן ארי: הצעת חוק הכנסת (תיקון מספר 49), התשפ"א.

דוד ביטן: אז בוא נראה מה את אומרת וזה חוק יסוד.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

דוד ביטן: עכשיו מה?

דוד ביטן: מה הטיעון שלכם עכשיו?

דוד ביטן: אין פה תוקף שנעלם, אין.

אבי מעוז: בקצרה, מה זה החוקים האלה?

ארבל אסטרחן: אני אגיד מה הם אומרים.

ארבל אסטרחן: חוק יסוד: הכנסת כולל שני עניינים, עניין אחד זה דחיית מועד העברת התקציב בשנה שבה קמה הכנסת או ממשלה חדשה, מה שהיה 100 ימים, רוצים לדחות.

ארבל אסטרחן: זה הסעיף הראשון.

יבגני סובה: זה ב1, התקציב.

מירב בן ארי: כן.

ארבל אסטרחן: חוק יסוד: הכנסת.

ארבל אסטרחן: נכון.

ארבל אסטרחן: הסעיף השני מדבר על שינוי המספר המקסימלי של שרים וסגני שרים שרשאים להתפטר לפי החוק הנורבגי.

ארבל אסטרחן: חוק הכנסת כולל שני סעיפים, הסעיף הראשון משלים את ההוראות של חוק היסוד והוא אומר שבמניין התקופה, כשסופרים את הימים להעברת חוק התקציב בממשלה חדשה, לא יימנו חגים.

מאיר פרוש: מועדי ישראל.

ארבל אסטרחן: מועדי ישראל וערביהם.

עידית סילמן: זה מה שיש בתוך הסעיפים האלה של הכנסת ויסוד הכנסת.

מירב בן ארי: כן, היא מסבירה.

אבי מעוז: אני ביקשתי לרענן את הזיכרון.

ארבל אסטרחן: הסעיף השני זה הסעיף שבא להרחיב את האפשרות להתפלג כך שלא רק קבוצה של שליש תוכל להתפלג, אלא גם ארבעה חברי כנסת.

אופיר כץ: רגע, אבל יש פה שניים.

עידית סילמן: זה נמצא במשולב, זה נכון, בתוך הדבר הזה, אבל בהחלט החקיקה הזאת משפיעה על התקציב והיא קריטית לנו כי התקציב מושפע מזה, ולא רק התקציב, בוא נגיד את האמת, גם ימי הפגרה של הכנסת.

עידית סילמן: הזזת התקציב, הזמנים של התקציב נמצאים בחקיקה הזאת, גם פה וגם פה, וגם בנוסף אתם מודעים לעניין שכתוצאה מזה מושפעים הפגרה וימי הפגרה וצריך לדעת איך מנהלים את כל הלו"ז הזה של החגים, של האירועים, של כל מה שקורה כאן מבחינת לוחות הזמנים של הכנסת.

עידית סילמן: לכן זה קריטי לנו וכמה שיותר מוקדם.

עידית סילמן: אנחנו מבינים שבתוך זה נמצא גם איזה שהוא סעיף שפחות נוח ברמה הפוליטית לכם, זה כרגע לא רלוונטי לנו, מה שרלוונטי לנו זה הדברים האחרים ולכן - - -

מאיר פרוש: תוציאי את החלק הזה.

עידית סילמן: לא רוצה להוציא, הדבר הוא כזה, אני לא אתחיל לסדר מסדרת ולשנות חקיקה, ממש לא.

עידית סילמן: ככה זה נראה ולכן ככה אנחנו מגישים את זה.

עידית סילמן: דבר נוסף, אני רק רוצה להגיד שאתמול ניגשתי לחברי הסיעה פה וליריב לוין, חבר הכנסת, לנסות להגיע בנושא של חוק שירות ביטחון לאיזה שהן הסכמות ואני הבנתי שזה הרבה יותר מורכב לאור הכנסת ויסוד הכנסת שמונחים היום על סדר היום בלילה ולכן אין רצון להגיע לאיזה שהן הסכמות ומשם אנחנו ממשיכים, מהמקום הזה.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני מזכירה לפרוטוקול שסיימתי את הדיון בסעיף א' ועכשיו אני קוראת את החלטת הוועדה המסדרת לגבי סעיף ב'.

מירב בן ארי: ההצעה בדבר סדרי דיון מיוחדים לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת בקריאה שנייה ושלישית בהצעת חוק יסוד: הכנסת, תיקון מספר 51, ובהצעת חוק הכנסת, תיקון מספר 49 התשפ"א.

מירב בן ארי: הצעת חוק היסוד עוסקת במועד האחרון להעברת חוק התקציב לאחר כינון ממשלה חדשה ובמספר השרים הרשאים להפסיק את חברותם בכנסת לפי החוק הנורבגי.

מירב בן ארי: הצעת חוק הכנסת משלימה את ההוראה בדבר המועד האחרון לקבלת חוק התקציב ומסדירה התפלגות של ארבעה חברי כנסת מסיעה.

מירב בן ארי: להצעת חוק היסוד הכוללת שלושה סעיפים הוגשו 1,532 הסתייגויות ומאות הסתייגויות חליפיות נוספות, מרביתן בידי סיעות שלמות המונות ביחד 52 ח"כים.

מירב בן ארי: להצעת החוק הכוללת שני סעיפים הוגשו 310 הסתייגויות ומאות הסתייגויות חליפיות נוספות.

מירב בן ארי: גם מרביתן הן בידי סיעות המונות ביחד 52 ח"כים.

מירב בן ארי: כמות זו של הסתייגויות הייתה מאפשרת למסתייגים לנמק במליאה את ההסתייגויות בשתי הצעות במשך קרוב לשנה, 332 יממות שלמות.

מירב בן ארי: עוד עמדה בפני הוועדה העובדה כי על משרדי הממשלה להיערך להעברת חוק התקציב וקיימת חשיבות רבה לכך שהמועד יהיה ידוע מוקדם ככל הניתן.

מירב בן ארי: כמו כן למחר, יום רביעי, נקבעה מבעוד מועד ישיבה מיוחדת של מליאת הכנסת להצהרת האמונים של נשיא המדינה החדש.

מירב בן ארי: לפיכך החליטה הוועדה כי מדובר במקרה יוצא מן הכלל הנכנס בגדר סעיף 98 לתקנון המאפשר לוועדה לקבוע סדרי דין מיוחדים כלהלן: אחת, הדיון המשולב בקריאה השנייה בשתי הצעות החוק יחל היום, הצעות החוק הונחו אתמול, אחרי ההצבעה על הצעת חוק שירות הביטחון, תיקון מספר 18 והוראת שעה, שגם לגביו נקבעו סדרי דין מיוחדים.

ארבל אסטרחן: אם ייקבעו.

מירב בן ארי: אם ייקבעו, כן.

מירב בן ארי: הדיון יימשך - - -

ארבל אסטרחן: פה צריך להחליט.

מירב בן ארי: פה אנחנו נחליט לכל המאוחר עד איזה שעה, נחליט ביחד.

אבי מעוז: אבל מה ההצעה שלכם?

ארבל אסטרחן: לא מוצעת שעת הצבעה.

מירב בן ארי: לא מוצעת שעה בכל מקרה, גם בקודם לא הצענו שעה.

מירב בן ארי: סיעות האופוזיציה יקבעו את חלוקת הזמן וסדר הדוברים של חבריהם, במקרה של היעדר הסכמה תחלק מזכירות הכנסת את הזמן בין הסיעות לפי גודלן.

מירב בן ארי: עם סיום הדיון תחל ההצבעה בקריאה השנייה.

מירב בן ארי: על הצעת חוק יסוד: הכנסת יתקיימו בסך הכול לא יותר מ-100 הצבעות בקריאה שנייה, על הצעת חוק הכנסת יתקיימו בסך הכול לא יותר מ-75 הצבעות בקריאה שנייה.

מירב בן ארי: מספרים אלה כוללים את ההצבעה על סעיפי הצעת החוק וההסתייגויות גם יחד.

מירב בן ארי: אם סיעות האופוזיציה לא יודיעו מה הן ההסתייגויות עליהן הן מבקשות להצביע תתקיים הצבעה על ההסתייגויות לפי סדר רישומן.

מירב בן ארי: הוגשו לסעיף בהצעת חוק ההסתייגויות - - -

ארבל אסטרחן: זה זהה למה שהקראת מקודם.

מירב בן ארי: אותו דבר כמו שהקראתי ל-א'.

מירב בן ארי: ולעניין הבקשה להצבעה שמית, לא יתקיימו יותר משלוש הצבעות.

ארבל אסטרחן: לא, שם זה היה שתיים.

מירב בן ארי: שם היה שתיים.

מירב בן ארי: שלוש הצבעות שהתבקשו על ידי הממשלה או חברי כנסת מהקואליציה ולא יותר משלוש הצבעות שיתבקשו על ידי חברי כנסת מהאופוזיציה וזאת ביחס לכל אחת מהצעות החוק בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

ארבל אסטרחן: כלומר סך הכול שש.

מירב בן ארי: כן, שש הצבעות שמיות.

מירב בן ארי: זו ההצעה.

מירב בן ארי: יושב ראש הכנסת רשאי לאשר מספר מקסימלי, זה אמרנו גם בקודם.

מירב בן ארי: זו ההצעה, היא טיוטה לדיון.

אופיר כץ: אז תרשמו הצעה, לא החלטה.

מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אופיר כץ: אבל למה החלטה?

איתן גינזבורג: כי יש פה הרבה דברים שצריך להחליט עליהם.

מירב בן ארי: אמרתי הצעה לפרוטוקול.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כן, גברתי היושבת ראש, חברי הכנסת, בוקר טוב, סבאח אל ח'יר.

מירב בן ארי: סאבח אל נור.

אוסאמה סעדי: אחרי לילה ארוך.

אוסאמה סעדי: אני לא חושב שאנחנו ישנו כי ישר באנו לוועדת חוקה לפני הוועדה המסדרת.

זה חדלות פירעון.

אוסאמה סעדי: בשעה עשר הספקנו כבר לחוקק שני חוקים ולפחות מבחינתנו, אני כנציג של הרשימה המשותפת, אני עכשיו הצבעתי בוועדת חוקה על שני חוקים שמשרד המשפטים מהממשלה הביא ואני תמכתי, כי מדובר בחוקים טובים, צו הוצאה לפועל שמאריך צו הוצאה לפועל, מה שעשינו לתשעה חודשים אז אנחנו מאריכים את זה בעוד תשעה חודשים וגם היה חוק - - - ולכן, גברתי היושבת ראש, העמדה שלנו, איפה שיש חוקים והצעות חוק שהן טובות - - -

עידית סילמן: חברים, סליחה, אני רק מבקשת שמי שלא מדבר נא לשים מסכה.

עידית סילמן: זה קריטי, אנחנו כבר מתחילים פה לשמוע על כל מיני –

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: מתי שיש הצעות חוק טובות אז אנחנו תומכים ומתי שיש הצעות חוק לא טובות, גרועות, אנחנו נתנגד בכל הכוח, בכל התוקף, כפי שעשינו עם חוק האזרחות אתמול וטוב שנפל, ואנחנו מברכים על הנפילה שלו ואי אישור החוק הגזעני הזה מ-2003.

אוסאמה סעדי: הגיעה העת באמת להפיל אותו והפלנו אותו.

אוסאמה סעדי: ועכשיו לגבי הצעות החוק נשוא הדיון בוועדה הזאת.

אוסאמה סעדי: העמדה שלנו העקרונית הייתה, וחבר הכנסת גינזבורג שהיה יושב ראש הוועדה המסדרת והביא את חוקי הממשלה החליפית והחוק הנורבגי וחוק זה, אנחנו התנגדנו גם אז ואנחנו ממשיכים להתנגד גם היום, לא משנה איזה ממשלה, כי החוקים האלה הם חוקים גרועים.

אוסאמה סעדי: אפילו החוק הנורבגי המקורי אנחנו התנגדנו, קל וחומר שעכשיו כשמביאים חוק נורבגי מורחב פי כמה.

אוסאמה סעדי: וגם חוק הכנסת, עם ההתפלגות של הארבעה, זה חוק הזוי שאני חושב שצריך למשוך אותו מיד.

אוסאמה סעדי: אין לו שום סיבה, לא משפטית, לא חוקתית, לא הגיונית.

אוסאמה סעדי: חוץ מלעודד פלגנות בתוך הסיעות אני לא חושב שיש סיבה אחת כלשהי, במיוחד שיש ארבעה שזה תפור על מפלגה מסוימת בתוך הקואליציה שמנסים למצוא לה תחליף ולהוציא אותה ולהיות גלגל ספייר.

חלקי חילוף לרע"מ.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו התנגדנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו התנגדנו גם בוועדת חוקה ואנחנו נתנגד גם במליאה.

מירב בן ארי: תודה.

לא, הוא לא סיים, הוא עצר.

מירב בן ארי: סליחה, הייתה הפוגה.

הייתה הפוגה כי שם אין הפוגה, ביניכם.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת ראש, אני אומר לך ואני פונה אלייך, פה מדובר בתיקון לחוקי יסוד.

אוסאמה סעדי: איתן, תנו זמן, אי אפשר לתקן חוקי יסוד בתוך שעות ספורות, אי אפשר.

אוסאמה סעדי: אז נכון שהיה דיון בוועדת חוקה - - -

עידית סילמן: דיון ארוך.

אוסאמה סעדי: נכון שנתנו לנו זמן, אבל אני אומר, חוקי יסוד, צריך לתת את כל הזמן הדרוש כדי ללבן באמת סוגיות חוקתיות ולכן תנו זמן סביר לדיון עמוק, דיון לגופו של עניין ובמליאה גם שיהיה דיון מספיק זמן, שנתבטא ונסביר את העמדה שלנו, כל חבר כנסת בתורו.

אוסאמה סעדי: זה חוקי יסוד, אסור לעשות מזה פלסתר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: קודם כל עכשיו יצא המרצע מן השק.

דוד ביטן: אתם רוצים להגביל אותנו בחוק שירות ביטחון כי אתם רוצים להעביר את שני חוקי היסוד שאין בהם שום דחיפות, שום דחיפות.

דוד ביטן: פה אמרתם שיש בעיה של תוקף, כאן איזה תוקף?

דוד ביטן: התוקף היחידי זה הלחץ שמפעילה מספר 9 בתקווה חדשה על גדעון סער להיכנס לכנסת.

דוד ביטן: זה התוקף היחידי.

אופיר כץ: מגיע לה אחרי שהיא עשתה.

דוד ביטן: זה הלחץ היחיד.

דוד ביטן: עכשיו תראו, מה שאמר יריב לוין זה נכון, הם רוצים להעביר את כל החוקים שהם רוצים בהסכם הקואליציוני בלי להתחשב בשום דבר ועל זה מטילים עלינו הגבלות דיבור והגבלות הצבעה והגבלות של – זה לא יכול להיות דבר כזה.

דוד ביטן: אז אני מציע לכם, אנחנו נהיה מוכנים לדבר פה על סעיף 98 - - -

מירב בן ארי: איפה זה פה?

דוד ביטן: אם אתם תדחו את הדיון בשני החוקים האלה שהם לא דחופים בכלל, אין שום דחיפות בעניין הזה, לפחות אחד לשבוע הבא, אחד לעוד שבועיים, על מנת שנוכל לתת זכות דיבור כמו שצריך לחברי הכנסת שהגישו את ההסתייגויות.

דוד ביטן: וגם לאלה שלא הגישו הסתייגויות.

דוד ביטן: אני לא יודע, אולי הם כן יכולים להגיד איזה משהו.

הסתייגויות דיבור.

ארבל אסטרחן: אם ביקשו רשות דיבור.

דוד ביטן: אז אנחנו מציעים, אני אומר לכם שאתם לא יכולים לפגוע בזכות הדיבור שלנו ובזכות ההצבעה שלנו ללא סיבה.

דוד ביטן: הסיבה כאן היא סיבה פוליטית ללא שום נימוקים, לא משפטיים ולא אחרים, ולכן אני אומר לכם - - -

מוסי רז: אם כך יש סיבה, היא סיבה פוליטית אבל היא סיבה.

דוד ביטן: פוליטית, אבל זה לא סיבה לסעיף 98, זה מה שאני מתכוון.

דוד ביטן: אין בעיה, סיבה פוליטית זה סיבה לגיטימית, אבל לא לגבי סעיף 98, לדברים אחרים.

דוד ביטן: לכן אני אומר, תעשו סדר עם עצמכם ותורידו את זה מסדר היום בכלל ותביאו את זה ברגעים הנכונים ושם נלך לקראתכם באמת בעניין הזה של ההסכמה.

דוד ביטן: אבל אם לא תהיה הסכמה בעניין הזה, אז תחליטו מה שאתם רוצים, מה אני אגיד לכם?

דוד ביטן: אתם רוצים להחליט ככה תחליטו ככה.

מירב בן ארי: טוב, תודה רבה, חבר הכנסת ביטן.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

כן, שלום, יושבות הראש.

אני חושב שהישיבה הראשונה שלי אז, נדמה לי, בעניין הזה, עידית, היה בנושא של הטקס של הנשיא.

עידית סילמן: לא אני ניהלתי אותה.

לא משנה, בכל מקרה היו פה שאלות והתלבטויות למה לעשות את זה ביום רביעי ואתם בזמנו גם נעניתם לבקשת הנשיאים או הנשיא, אבל גם כנראה היו סיבות נוספות וזה בסדר, אבל איך אומרים?

צריך לקחת בחשבון את הדברים האלה.

אנחנו נמצאים היום, אחרי אתמול, לפני יום רביעי כשאת יום רביעי סגרתם לעניין הזה של הנשיא.

מירב בן ארי: כן, אני מקשיבה לך.

לא, אני רוצה שעידית תשמע אותי.

עידית סילמן: אני מקשיבה לך.

אני עדיין לא מוותר עליה כיושבת ראש הוועדה.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

אופיר כץ: למה באמת זה?

עידית סילמן: כי פשוט אני עסוקה בעוד כמה דברים ואני לא רוצה שאתם תגידו שאנחנו לא מקשיבים לכם.

אה, טוב, בסדר.

אופיר כץ: לא שעל המ"מ יש לנו טענות, כן?

מירב בן ארי: לא, אני בסך הכול עוזרת לה כי היא עוד עושה כאן הרבה דברים.

אני רק אומר דבר אחד, בואו תסתכלו - -

עידית סילמן: אני גם יושבת ראש הקואליציה בצד השני.

- - שנייה אחת בעין הגיונית.

עידית סילמן: אגב, אתה יודע, חבר הכנסת יעקב אשר, מה שאתה אומר זה באמת מעניין ואפשר להוציא את ההצבעה הזאת ולראות האם מי מחברי האופוזיציה אולי גם יצביעו בעד הדבר הזה של הנשיא, כי יכול להיות שזה לא רק משהו שאנחנו הצבענו עליו אז.

עידית סילמן: אני חושבת שהייתה פה הסכמה.

לא, בסוף בסוף אנחנו הסכמנו, אני לא בא ב - - -

עידית סילמן: אה אוקיי, כי חשבתי שזה מפיל את זה רק עלינו.

את רואה?

בגלל שאת לא מקשיבה לי את פונה כשאני עוד באמצע הדרך.

עידית סילמן: לא, אני מקשיבה לך, אמרת שאנחנו הבאנו את זה.

מירב בן ארי: דווקא היא הקשיבה ולכן היא אמרה.

עידית סילמן: הקשבתי ולכן - - -

רגע, דקה.

אני בא ואומר, אנחנו כיבדנו את הבקשה הזאת וקיבלנו את זה והצבענו כמעט פה אחד על הנושא הזה, וכך ראוי בנושאים ממלכתיים, וזה בסדר, אבל אחרי זה יש מציאות והמציאות הזאת אומרת שיום רביעי הלך, חמישי לא ממשיך, נגמר הסיפור.

עכשיו, אנחנו נמצאים בנקודת הזמן של עכשיו, אתם באים עם משהו, גם בעקבות מה שדובר קודם, מה שהיה נכון לסעיף א' נכון גם לסעיף ב' ו-ג', לא בכפל כפליים, בריבוא ריבואתיים, כי זה לא דברים דחופים, אבל אי אפשר, עם כל הכבוד, לדחוף את מה שאתם רוצים ביום הזה שבקושי נשאר, זאת אומרת עד שבע בבוקר.

לכן זה לא ראוי ולא הגון שנעשה עכשיו את הדיון על שלושת הסעיפים האלה.

יש את הסעיף הראשון, שהוא הסעיף הדחוף, שעליו אנחנו מבינים את הדחיפות שלו כי הוא פוקע, ולא משנה מה חוות הדעת שלי לגבי אותו חוק של הפטור מה – אבל תגיעו להסכמה, יש פה אנשים, גם יריב דיבר, גם דוד דיבר, מוכנים לשבת לדבר, לא ללכת ישר לזה, לסגור את העניין הזה, ואת שני החוקים האחרים שהם פחות דחופים תתחילו לשבץ לשבוע הבא, בלי 98, לא בכוחנות.

תאמינו לי, אנחנו יודעים להסתדר.

ועדות אחרות גם מתנהלות יחסית בסדר גמור בלי פיצוצים ובלי שום דבר.

מירב בן ארי: תודה, חבר הכנסת פרוש, בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: רק מכיוון שאני חושב שצריך לנצל את רשות הדיבור, אבל מראש אני יודע שאין תקווה בכלל לקבל תשובה לעניין בעניין הזה, כי שמעתי כבר חברים פה שמדברים והתשובה הייתה פשוט לא, יש דברים שהקואליציה רוצה, זה לא משנה אם הוא כן דבר שפוקע היום או לא פוקע היום, כן דחוף, לא דחוף, לקואליציה זה חשוב.

מאיר פרוש: עכשיו, כאשר אנחנו נתעמת בדרך הזו לא יגיעו לאף הסדר בשום דבר.

מאיר פרוש: אז יכול להיות שאולי תוכלו לכופף ידיים, נמצא את הדרך במקום אחר לתת לכם את כיפוף הידיים.

מאיר פרוש: אני חושב שלא ככה אתם רוצים להתנהל, אני לא חושב שהקואליציה הרוויחה מסוג הדורסנות שהאופוזיציה הרגישה בשבועיים האחרונים.

מאיר פרוש: אז כאשר נכנסים לתחושה כזו של דורסנות ודווקא נעשה לכם ולנו יש את הכוח ואנחנו נעשה, אז גם בצד השני יש כאלה שרוצים להראות דווקא, אנחנו נראה לכם ואנחנו נהיה פה ונסחב אתכם ולא ניתן לכם מנוחה.

מאיר פרוש: אני מציע שמה שאתם מבינים שכלפי חוץ או כלפי פנים אין כל סיבה לומר שזה דחוף לנו, זה דחוף לנו, כמו שיעקב אמר, אם מדובר על חוק שפוקע היום, בסדר, למרות שמבחינתנו אפשר לחיות גם בלי החוק, גם מבחינת הצבא אפשר לחכות בלי החוק, לא מתאים להם פשוט שהיה להם חוק ובגלל שהם פספסו את הזמן הזה הוא התבטל לגמרי, למרות שאפשר להריץ אותו מחדש, אבל - - -

איתן גינזבורג: אי אפשר.

מאיר פרוש: אפשר מחדש, מה זאת אומרת אי אפשר?

מאיר פרוש: נגיד שהוא פוקע יביאו חוק חדש.

איתן גינזבורג: עוד כמה שנים.

מירב בן ארי: לא, זה לא יקרה.

מאיר פרוש: בוא, לניצול שמדינת ישראל עשתה עם החוק הזה מינואר עד עכשיו, שמדובר על ארבע בנות, נו, יש דברים יותר דחופים במדינת ישראל לחוקק, אבל מי שרוצה לחוקק את זה בסדר, אבל זה פוקע היום, אני שומע, אבל דברים שלא פוקע, מה?

מאיר פרוש: בגלל שהקואליציה רוצה והיא חושבת שיש לה כוח אז היא רוצה לכופף ידיים?

מאיר פרוש: היא רוצה דווקא ללכת?

מאיר פרוש: זו אווירה שלא כדאי לכם שהיא תהיה ומבעוד מועד תחשבו ותורידו את זה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה, גברתי היושבת ראש, חבריי חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מבין את הסיטואציה, אבל אני רוצה להזכיר כמה דברים.

איתן גינזבורג: אין ויכוח לגבי חוק שירות ביטחון, החוק פוקע, אני לא מדבר כרגע על הסוגיה הערכית של החוק, חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת אשר, וזה לגיטימי, הסיפור הערכי נגד החוק הוא לגיטימי, אבל באמת יש חשיבות להארכתו היום כי אי העברתו היום לפני חצות יגרום לכך שהחוק יפקע והמשמעויות הן כבדות משקל.

איתן גינזבורג: ביחס לחוקי הכנסת, גם יסוד: הכנסת וגם הכנסת, הדחיפות היחידה שקיימת בתוך החוקים הללו זו סוגיית העברת התקציב.

איתן גינזבורג: שני החוקים הללו טומנים בחובם - - -

אוסאמה סעדי: איתן, יש לי הצעה, תפצל את זה ואנחנו נזרום איתכם ובשם כל האופוזיציה, מה אתה אומר?

איתן גינזבורג: שנייה.

איתן גינזבורג: תן לי.

אוסאמה סעדי: מה אתה אומר?

אוסאמה סעדי: דוד, הוא אמר שמה שדחוף זה העניין של העברת התקציב.

פיצול זה לא שינוי החוק, זה החוק כמו שהוא, להשלים חלק מסוים ו - - -

אוסאמה סעדי: נצביע על זה וידחו את השאר, מה אתה אומר?

דוד ביטן: אין לי בעיה, למרות שאני לא רוצה לעשות איתם שום הסכם אחרי אתמול.

מירב בן ארי: רגע, רגע, סליחה, חבר הכנסת איתן גינזבורג מדבר.

איתן גינזבורג: החשיבות בחוקי הכנסת זה בעיקר הרכיבים שנוגעים להעברת התקציב ודחיית המועד להעברת התקציב כי אנחנו כבר שנתיים וחצי ללא תקציב, אנחנו בחודש ספטמבר כולו.

מאיר פרוש: יש הסכמה על זה.

איתן גינזבורג: טוב, פרוש, אני שמעתי אותך, ממש לא הסכמתי עם שום מילה שדיברת ולא הפרעתי לך.

איתן גינזבורג: ולכן הרצון שלנו להעביר תקציב ולהאריך את מועד העברת התקציב בגלל חודש ספטמבר, שהוא חודש מלא חגים, כל חודש תשרי, והרצון שלנו להגיע למצב שבו יש תקציב, זו הדחיפות של הצעת החוק, גם ביחס לתיקונים הנוספים בחוקי הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מזכיר לכם, חברי הכנסת בקואליציה, דוד ביטן, אופיר כץ, פרוש, אשר, לוין, אנחנו העברנו בכנסת הקודמת את החוק הנורבגי הגדול - - -

אופיר כץ: חוק קטן.

איתן גינזבורג: הגדול, אדוני, שבו מדובר, היו פה דיונים ארוכים - - -

עידית סילמן: דלג, דלג.

איתן גינזבורג: לא מדלג.

איתן גינזבורג: דיונים ארוכים, שקבענו את הנוסחה, כמה בסיעה של שלושה, כמה בסיעה של ארבעה, ובין שבעה לתשעה יכולים להתפלג והיה חוק נורבגי גדול וקבענו גם כהוראת קבע.

איתן גינזבורג: באמת הכנסנו פרק בתוך חוק היסוד של הכנסת.

דוד ביטן: אז תשאירו אותו.

איתן גינזבורג: היום התיקון שהממשלה מבקשת, ואפשר להתווכח ערכית ומהותית אם הוא נכון או לא נכון, זה כבר סוגיה קואליציונית ופוליטית, שתוספת של אדם אחד לאותה מכסה, יש פה חוק שמתקנים בו שניים וחצי סעיפים - - -

דוד ביטן: נראה לך שכל פעם שיהיו בחירות ישנו את ההסכם?

איתן גינזבורג: אנחנו בחוק הנורבגי הגדול הפעלנו 98, אדוני.

איתן גינזבורג: הפעלנו 98 של ארבע שעות.

מירב בן ארי: עם שעת הצבעה גם.

איתן גינזבורג: עם שעת הצבעה מוגבלת ואני לא יודע כמה הסתייגויות הצבענו עליהן.

מירב בן ארי: 80.

איתן גינזבורג: 80 הסתייגויות וזה עבר.

איתן גינזבורג: וחברי הקואליציה כאן כולם, אני הייתי בתוכם, הצבענו בעד הדבר הזה, אהבנו או לא אהבנו.

דוד ביטן: בוא לא ניכנס לגופו של החוק.

איתן גינזבורג: לכן לדבר איתי על תקדימים או לדבר איתי על דברים כאלה ואחרים שזה לא היה כדוגמתו וכו', אז היו.

איתן גינזבורג: היו.

איתן גינזבורג: יכול להיות שזה לא בסדר, יכול להיות, אבל - - -

דוד ביטן: תן לי רגע.

דוד ביטן: אנחנו התחלנו עם חוק נורבגי קטן של שניים, בזמנו, תראה למה הגענו, בחייך.

איתן גינזבורג: אני לא הייתי אז.

דוד ביטן: זו הבעיה, תראה למה הגענו.

איתן גינזבורג: אפשר להתווכח מהותית וערכית.

איתן גינזבורג: אם תשאל אותי אחר כך איך אני מרגיש כלפי החוק הזה אני אולי אשקול גם להקשיב לך, אבל בנוגע למהות הדיון של סדרי הדיון, אז - - -

דוד ביטן: אבל תדחו את זה, מה דחוף לסעיף 98?

דוד ביטן: תגיד לי, זה סעיף 98, אתה יכול להגיד לי מה דחוף בחוק?

דוד ביטן: מה דחוף בחוק?

איתן גינזבורג: רכיבי העברת התקציב.

דוד ביטן: זה הדחוף בחוק?

דוד ביטן: זה הדחוף?

דוד ביטן: בינתיים תעבדו על התקציב, מה הבעיה?

דוד ביטן: עוד שבוע זה ישנה משהו?

דוד ביטן: עוד שבועיים זה ישנה משהו?

דוד ביטן: אל תגזימו, בחייכם.

דוד ביטן: איזה טיעון יש לך פה, בחייך?

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

אופיר כץ: אני חייב לפרגן לך, היושבת ראש, על הדיון הפורה, הענייני, שאת נותנת זמן לדבר.

תיזהרו לא לשרוף אותה, אל תשרפו לי אותה, תעשו לי טובה.

אופיר כץ: לא, מה ששלה שלה.

יגידו בקואליציה שהיא לא מספיק צועקת.

מירב בן ארי: לא.

אופיר כץ: קודם כל, איתן, לגבי מה שאתה אומר, לגבי הדחיפות של התקציב, בוא נפריד את החלקים של הנורבגי מהחוק והחלקים של התקציב, נביא אותם בדחיפות ונעשה - - -

איתן גינזבורג: יש קואליציה, שתחליט.

אופיר כץ: אז הנה, יושבת ראש הקואליציה, יש פה הצעה.

אופיר כץ: בגלל הדחיפות של נושא התקציב תפצלו את החלק של - - -

מירב בן ארי: מה?

מירב בן ארי: לפצל את התקציב?

אופיר כץ: מה?

אופיר כץ: אה, העברת כבר את ההצעה הזאת?

מאיר פרוש: היא יודעת, אבל היא לא רוצה.

אופיר כץ: אני מבין שהיא שמעה כבר את ההצעה של לפצל - - -

היא לא שומעת כלום.

היא מזלזלת, היא לא שומעת.

מירב בן ארי: אנחנו שומעים.

מאיר פרוש: היא מבחינתה שהחוק של שירות ביטחון ייפול העיקר לקבל את השניים האחרים.

מירב בן ארי: למה שחוק שירות הביטחון ייפול?

מאיר פרוש: מבחינתה.

מאיר פרוש: זה הרי הכי דחוף, זה פוקע היום, מבחינתה זה –

זה לא מעניין אותה.

מאיר פרוש: מה זה מעניין אותה?

מאיר פרוש: זה טוב לשחק את המשחק - - -

סעיף ב' ו-ג' זה מעניין.

אופיר כץ: אני חושב שאם זה כזה היה לכם דחוף אתם הייתם צריכים לחתור לפיצול כדי להעביר את זה כמה שיותר מהר, אבל אנחנו מבינים מה דחוף לכם באמת וזה לא התקציב, זה רק הסוואה.

מירב בן ארי: זה גם.

אלינה ברדץ' יאלוב: זה ממש לא נכון.

אלינה ברדץ' יאלוב: הנושא של תקציב הוא מאוד חשוב.

על התקציב יש הסכמה, אנחנו מוכנים על התקציב.

אופיר כץ: אם היה חשוב, שוב, התקציב, היינו עושים הפרדה, מעבירים את זה מהר ואת זה היינו עושים בשבוע הבא, אתם רוצים את זה עכשיו.

אופיר כץ: לגבי החוק של הפיצול.

אופיר כץ: אני רוצה להבהיר לנציגי יש עתיד, יש פה שניים, החוק הזה הוא משרת הרבה מפלגות, הוא עלול לפגוע בשתי מפלגות בלבד, הליכוד ויש עתיד.

רון כץ: אז יאללה, אופיר, בוא אלינו.

מאיר פרוש: אנחנו לא בניגוד עניינים, תן לי לנמק במקומך.

מירב בן ארי: לא, הוא עושה את זה מצוין.

אופיר כץ: אז אני רק אומר לכם, בני גנץ היה נראה לכם אולי קצת תמים וזה, אבל הוא הוכיח את הכישורים הפוליטיים שלו, אז תיקחו בחשבון שאי אפשר לדעת מה יהיה עוד חודשיים-שלושה, לכו תדעו, מה שאתם לחוצים להעביר עכשיו, מירב, עלול גם לפגוע בכם.

אופיר כץ: אי אפשר לדעת.

מירב בן ארי: שלא יתהפך עלינו.

אופיר כץ: לא, אני לא אומר שזה יכול לקרות, שזה בטוח יקרה, אבל תיקחו בחשבון שמה שאתם מעבירים עכשיו - - -

אפרת רייטן: אופיר, אתה יודע שזה כל שינוי של החוקים האלה בסופו של דבר עלול לחזור כבומרנג.

מירב בן ארי: לא, אבל בחוק הזה זה לא רלוונטי למפלגת העבודה.

אופיר כץ: זה רק מפלגה מעל 12.

אפרת רייטן: אני מבינה, אתה מדבר ספציפית, אבל תראה את החוק הפריטטי, תראה את החוקים האחרים, כל פעם שיש תיקון זה אחר כך חוזר כמו בומרנג למפלגות שעשו את התיקונים.

אופיר כץ: ברור, ברור, אבל אני אומר שהבומרנג הזה יכול רק הליכוד - - -

אפרת רייטן: אני מבינה מה אתה אומר.

אופיר כץ: לא, כרגע זה אלינו, אם זה בומרנג, יש אופציה אחת.

מירב בן ארי: אפרת, אם את רוצה את יכולה לדבר אחריו.

מאיר פרוש: אני אולי ארצה להשלים את דבריו.

מירב בן ארי: אתה רוצה להשלים משהו?

מירב בן ארי: אני אתן לך.

אופיר כץ: אני רק שם את זה על השולחן, אולי לא שמתם לב לזה, אז אני רק רוצה לחדד.

אופיר כץ: במקרה שלא שמתם לב.

מירב בן ארי: לחדד, כן, זה בסדר גמור.

אופיר כץ: ודבר אחרון, אז מה שאני מבין, שאתם לוקחים פה את כל החוקים שיש היום ואתם אומרים לא משנה מה נחליט, 98, זה שעתיים, זה שלוש, אנחנו את כל אלה מעבירים עד רגע שנסגרת המליאה כהכנה לנשיא, זה מה שאתם אומרים לנו פה?

מירב בן ארי: עד שבע בבוקר.

אופיר כץ: אתם אומרים שכל מה שיש פה אתם יכולים עכשיו לריב עם עצמכם שעתיים, שלוש, 98 - - -

מירב בן ארי: לא, חכה, צריך להגיע למתווה.

אופיר כץ: כל מה שיש פה אנחנו הולכים להעביר את זה עד שנסגרת המליאה ומתחילה ההכנה לנשיא.

מירב בן ארי: תראה, קודם כל עוד לא הצבענו.

מאיר פרוש: סעיף א'.

מירב בן ארי: א' ו-ב'.

אופיר כץ: לא, הם רוצים את הכול עד שבע בבוקר.

מאיר פרוש: הם רוצים.

מאיר פרוש: זה לא ריאלי.

אופיר כץ: זה מה שהם מתכננים לעשות.

רון כץ: למה לא?

אופיר כץ: בבקשה, שמעת?

מאיר פרוש: רון, בוקר טוב.

רון כץ: מה זה בוקר?

רון כץ: אני פה מיום ראשון, אני ברצף.

מאיר פרוש: מאה אחוז, אבל אתה פה בישיבה דקה, לא שמעת, אתה לא יודע על מה אנחנו דנים אפילו.

רון כץ: מה זה לא שמעתי?

רון כץ: אני באון ליין איתכם, לא עוזב אותך.

מירב בן ארי: אופיר, סיימת?

אופיר כץ: כן, אני מסיים.

אופיר כץ: אני רק אומר שזה לא רלוונטי.

אופיר כץ: אם זה מה שאתם מחליטים והולכים לעשות, שעד שבע בבוקר אתם מחליטים פה את הכול אז למה כל הדיון הזה, שעתיים לפה, שלוש שעות לפה, שעה לפה?

אופיר כץ: זה סתם אתם עובדים עלינו.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: חבר הכנסת פרוש הציע להוסיף הערה.

מאיר פרוש: יכול להיות שגם ארבל צריכה להתייחס לזה.

מאיר פרוש: בעצם הקטע הזה של פיצול ארבעה מתוך סיעה גדולה לא תיחשב כאילו לעניין של פרישה - - -

מירב בן ארי: רק מעל 12.

מירב בן ארי: בגלל זה אופיר אמר שזה רלוונטי רק ליש עתיד ולליכוד.

מאיר פרוש: וגם יש עתיד.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה פוגע בחוק יסוד אחר של אחוז החסימה?

מירב בן ארי: למה?

מאיר פרוש: ברגע שאפשר להתפצל ארבעה - - -

מירב בן ארי: אז תחכה שארבל תבוא ותשאל אותה, כי היא הלכה ואתה צריך תשובה מקצועית.

מירב בן ארי: רגע, חבר הכנסת רון כץ, רצית להוסיף משהו לדיון?

מאיר פרוש: אז יש לי זכות דיבור עוד, כן?

כן.

מירב בן ארי: אתה רוצה?

מאיר פרוש: על העניין הזה.

מירב בן ארי: כן, כשארבל תחזור.

הוא שומר את זה כשארבל תחזור.

מירב בן ארי: הוא שומר ושמרתי על זכותו.

אני שומר על זכותו.

רון, בבקשה.

רון כץ: תודה לך.

רון כץ: טוב, אז אני באמת שמעתי בכובד ראש את הדברים של חברי חבר הכנסת כץ ואני רוצה להוסיף.

רון כץ: קודם כל אני אגיד לך בשם יש עתיד שאין סיכוי שזה יכול לקרות, הכרת את הדנ"א שלנו.

אופיר כץ: איזה דנ"א?

אופיר כץ: זה כבר קרה.

רון כץ: אבל הליכוד, אם אתם חוששים - - -

אל יתהלל חוגר כמפתח.

מאיר פרוש: אני אומר לך שעופר שלח, אם היה לו חוק כזה הוא היה עושה את זה.

רון כץ: לבד?

רון כץ: אין דבר כזה.

רון כץ: אבל לא משנה.

רון כץ: בקיצור, מה שאני אומר, יש פה איזון נכון של הדברים.

רון כץ: אני לא מבין את החשש הגדול של הליכוד להילחם בחוק שמאפשר את זה.

רון כץ: אם יש כזה חשש בליכוד ויש כזאת פניקה מהחוק הזה, בואו, על מי אנחנו מדברים?

רון כץ: ממי אתם מפחדים בליכוד שהולכים לצאת?

אופיר כץ: אני אגיד לך מה הפניקה, כי אתם אומרים שיש דברים דחופים ואתם מביאים את זה, ואני אומר לדוד ביטן ויריב לוין, בשבוע הבא כשתגידו לנו דברים דחופים אנחנו לא נשתף יותר פעולה.

אופיר כץ: אם זה אתם שמים לפני הדברים הדחופים של הצווים לא נשתף יותר פעולה.

רון כץ: מה שעשיתם בשבוע האחרון זה שיתוף פעולה?

רון כץ: 5,000 הסתייגויות ו –

אופיר כץ: תבוא לוועדת הכספים ותראה איזה שיתוף פעולה.

בוא תראה איך זה עובד, רון.

רון כץ: אני אבוא.

אופיר כץ: שני חוקים פה אחד.

מירב בן ארי: ארבל, יש לך שאלה של חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: ארבל, אני שאלתי האם הקטע הזה של החוק שארבעה מתוך סיעה של מעל 12 יכולים להתפצל, האם זה לא פוגע בחוק יסוד של אחוז החסימה?

מאיר פרוש: כי בעצם מה קורה פה, ארבעה ישתלבו באיזה שהיא רשימה ואחר כך הם יפרשו הצדה כאשר לבד הם בחיים לא היו עוברים.

מאיר פרוש: בתור ארבעה שקשורים ל-12 או שקשורים ל-30 הם נכנסו לכנסת.

ארבל אסטרחן: דווקא ברגע שקבעו את המספר ארבעה לכאורה זה עולה בקנה אחד.

מאיר פרוש: הם לא אמרו ארבעה, ארבעה בתוך הבית התפצלו.

ארבל אסטרחן: נכון, ואחוז החסימה מאפשר פיצול ארבעה ח"כים.

מאיר פרוש: אבל אותם ארבעה שפרשו, נניח מיש עתיד, הם בחיים לא היו עוברים.

רון כץ: לא, הם לא יכולים לפרוש.

מאיר פרוש: ואת מכניסה אותם בפנים ואחר כך הם יוצאים החוצה.

ארבל אסטרחן: אבל כבר היום החוק מאפשר לשליש מסיעה שהם לפחות שניים, זאת אומרת אם יש סיעה של שישה שניים כבר היום יכולים להתפצל, סיעה של שבעה שלושה חברים.

מאיר פרוש: אני שואל עכשיו, יש שניים?

מאיר פרוש: לא יודע, גם אז גדעון סער עמד מאחורי זה והיום אשתו של גדעון סער עומדת מאחורי זה, לא יודע מי עומד מאחורי זה, מה?

ארבל אסטרחן: בסדר, החוק לא אומר שנשארים בהרכב שאיתו נבחרו וזהו, החוק כן מאפשר תנאים להתפלגות כשהרעיון היה שיש איזה שהן התפלגויות שיוצאים מהנחה שהן אולי אידיאולוגיות או כן רוצים - - -

מאיר פרוש: יכול להיות שגם בשניים היו צריכים לשאול את השאלה שזה פוגע בחוק יסוד של אחוז החסימה.

ארבל אסטרחן: נכון.

מאיר פרוש: אז אני שואל את זה עכשיו.

ארבל אסטרחן: אז אתם קובעים את הגבולות, אתם קובעים.

מאיר פרוש: אז אני שואל אם זו לא פגיעה בחוק יסוד ההוא.

ארבל אסטרחן: אני לא חושבת.

מירב בן ארי: היא לא רואה בזה פגיעה.

מירב בן ארי: טוב, חברים, הוועדה סיימה לתת זכות דיבור לכל מי שביקש, אנחנו יוצאים להתייעצות סיעתית, ניפגש פה באחת ו-13 דקות.

גברתי היושבת ראש, האם מתקיים איזה שהוא דו שיח בין הקואליציה לאופוזיציה?

מירב בן ארי: בוודאי.

מירב בן ארי: הנה, אתה רואה את השיח מולך.

מירב בן ארי: חבר'ה, יצאנו להפסקה.

מירב בן ארי: אנחנו מחדשים את הישיבה.

מירב בן ארי: אני רואה שהצטרף אלינו הכוח המניע.

מירב בן ארי: אני רוצה להעיר הערה ואז אתם תדברו.

מירב בן ארי: ההערה שלי היא שעל סעיף ב', על הצעת חוק יסוד: הכנסת, תיקון מספר 51, והצעת חוק הכנסת, תיקון מספר 49, התשפ"א, לא נתתי לכם שעה עד מתי הדיון יימשך ברציפות ולכן אני מודיעה - - -

מאיר פרוש: זה לא כולל הכול עד שבע בבוקר?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: שוב פעם, אני מחזירה אתכם, קראתי לכם הכול, הדבר היחיד שלא אמרתי לכם זה עד איזה שעה הדיון, אז הוא יימשך ברציפות לכל המאוחר עד השעה חמש בבוקר של יום רביעי.

מירב בן ארי: בגלל שהודעתי לכם רק עכשיו אתם יכולים לפתוח את זה לדיון מחדש.

מאיר פרוש: אני מבקש רשות דיבור.

שלמה קרעי: לא, רגע, אבל מה אומר סעיף 98?

מירב בן ארי: תשמע, הגעת עכשיו, בעיקרון זה - - -

דוד ביטן: לא, אבל אני לא מבין, אני דיברתי עם ארבל - - -

שלמה קרעי: גם ביטן לא מבין.

מירב בן ארי: לא, תאמין לי, הוא היה פה, הקראתי הכול.

דוד ביטן: רק רגע, דיברתי עם ארבל, לא שהיא מסרה לי מידע, אבל ראיתי על השולחן שלה כשדיברתי איתה, יש חוקים שעוד מעט אין להם תוקף, אתם לא מביאים אותם.

מירב בן ארי: פג תוקף?

דוד ביטן: פג תוקף.

מירב בן ארי: יש לי חוק אחד כזה.

דוד ביטן: לא נכון.

מירב בן ארי: אה, אתה מדבר על אלה שלא התחלתי לדבר עליהם?

אופיר כץ: אני אמרתי שאנחנו לא נשתף פעולה בגלל מה שהם עושים פה ואני לא ראיתי את החוקים האלה.

דוד ביטן: אתם מביאים את חוקי היסוד האלה, שאין להם שום דחיפות, שום דחיפות, ואת החוקים האחרים שכן דחופים אתם לא מביאים ומבקשים סעיף 98 על חוקי היסוד.

דוד ביטן: בחייכם, תפסיקו להתייחס אלינו כאילו שאנחנו מטומטמים.

מירב בן ארי: חס וחלילה.

אופיר כץ: ואז אומרים לנו 12 בלילה, 12 בלילה.

דוד ביטן: עכשיו את רוצה שאני אספר בדיחה או לא?

מירב בן ארי: תספר בדיחה, בבקשה, ואחרי זה פרוש.

דוד ביטן: אני אף פעם לא מסתבך עם התימנים, אבל - - -

מאיר פרוש: אין פה.

מאיר פרוש: לא בכדי יש ועדת חקירה על התימנים.

דוד ביטן: תשמעו, תימני, מרוקאי וכורדי עבדו ביחד במפעל, כל יום בעשר הם יושבים לאכול ארוחת בוקר.

דוד ביטן: אומר המרוקאי: נמאס לי שכל פעם אשתי עושה לי סנדוויץ' עם אבוקדו, עוד פעם אחת אני מקבל סנדוויץ' עם אבוקדו אני מתאבד.

דוד ביטן: התימני אומר: נמאס לי, כל פעם אני מקבל סנדוויץ' עם נקניק, עוד פעם אחת אני מקבל סנדוויץ' עם נקניק אני מתאבד.

דוד ביטן: הכורדי אומר: כל הזמן מביאים לי עם חביתה, עוד פעם אחת אני מקבל עם חביתה אני מתאבד.

דוד ביטן: למחרת כולם קיבלו את אותו סנדוויץ', התאבדו.

דוד ביטן: יושבות האנשים באבל, אומרת המרוקאית: אני לא מבינה, היה אומר לי שהוא לא רוצה סנדוויץ' עם אבוקדו לא הייתי מכינה לו, למה להתאבד?

דוד ביטן: התימנייה אומרת: אני לא מבינה, היה אומר שהוא לא רוצה עם נקניק לא הייתי מכינה לו, למה הוא צריך להתאבד?

דוד ביטן: הכורדית אומרת: אני לא מבינה, הוא מכין את הסנדוויצ'ים לעצמו.

שמחה רוטמן: מירב, הערה, רלוונטי לעניין.

שמחה רוטמן: בזמן שהגשנו את ההסתייגויות בוועדת חוקה אמרנו לפרוטוקול שלמרות מספר ההסתייגויות שמוגש, ביקשנו לציין לפרוטוקול שאנחנו יודעים את החשבון בעצמנו ואנחנו מראש מבקשים רק 12 שעות להנמקת כלל ההסתייגויות במליאה.

שמחה רוטמן: ציינו את זה לפרוטוקול אז, זאת אומרת לבוא ולהגיד שיש פה איזה פער.

שמחה רוטמן: אני רק אומר את זה למידע, אני לא יודע אם שמתם לב לזה, זה מופיע בפרוטוקול הדיון, שארבל תיקח את זה בחשבון, שאתם תיקחו את זה בחשבון, אבל זה מראש מה שאנחנו אמרנו, צריכים לעשות את החשבון ואת ההכפלות - - -

מירב בן ארי: בסדר, לא ידענו את זה.

שמחה רוטמן: אוקיי, לעשות את החשבון ואת ההכפלות ואז להגיד: ביקשתם 432 יום ואנחנו מצמצמים לכם זה לא נכון כי מראש מראש כל מה שביקשנו שם היה 12 שעות.

מירב בן ארי: תודה, לא ידענו את זה.

ארבל אסטרחן: אז למה להחתים את כולם?

שמחה רוטמן: כדי לאפשר לכולם לדבר.

מירב בן ארי: טוב, אני פתחתי את הדיון אז פרוש מתחיל.

דוד ביטן: עשר דקות למסתייג זה הרבה?

מאיר פרוש: אני חושב שלא בכדי קוראים לוועדה הזו ועדה מסדרת, כשמה כך היא צריכה לנהוג.

מאיר פרוש: זה שהביאו לנו קודם מספר חוקים ואמרו לנו ככה: את זה אנחנו חושבים שתקבלו שעתיים וחצי וסך הכול ההצבעות יסתיימו בשבע בבוקר.

מאיר פרוש: עכשיו את באה ואת אומרת שבעניין של חוק יסוד: הכנסת וחוק הכנסת זה יהיה עד חמש בבוקר, אני שומע, ודוד ביטן גם רמז על כך, שיש עוד חוקים שאתם רוצים להביא לפה כדי שנכניס אותם לסדר היום שהם עדיין לא על השולחן.

מאיר פרוש: אין פה סדר, כוועדה מסדרת את צריכה להניח את הכול על השולחן, לומר מה יש לנו ואז נדע איך, גם אנחנו נעזור לך לחלק את הזמן, או שנגיד לך שלא ייתכן בסד זמן כזה להכניס כל כך הרבה חוקים.

מאיר פרוש: כך אין לנו את תמונת המצב לכל מה שיש פה ולכן לא שייך בכלל לדון.

מאיר פרוש: אז בבקשה תגידו לנו מה אתם חושבים – אני לא יודע מה את יודעת, כנראה שאת לא יודעת.

מאיר פרוש: זה שכן יודע וזה שמחליט בשבילכם, שיגיד לנו, שישלח להגיד, באמצעות

מאיר פרוש: כם או שהוא לבד יצטרך להגיע, מה אמור להיות במליאת הכנסת עד מחר בשבע בבוקר.

מירב בן ארי: עד מחר בחמש בבוקר.

מאיר פרוש: בשבע בבוקר.

מירב בן ארי: לא, חמש תחילת ההצבעות על זה.

מאיר פרוש: בשבע בבוקר לצאת החוצה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

קריאה: זה התיקון שמלכתחילה היה.

אבל זה לא נכנס בזה.

זה לא עובד.

מירב בן ארי: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: אני שוב פעם אומר, אין שום דחיפות בחוקי היסוד, מה גם שיש חוקים אחרים שעוד מעט התוקף שלהם מסתיים ואותם אתם לא מביאים משום מה לפי סעיף 98, גם לא לדיון בוועדות, אז כנראה לא אכפת לכם, אבל ההרגשה שלי, גב' ארבל, שהם קובעים את זמן הדיבור של החוקים לפי כמה זמן יש להם היום בערב היום במליאה.

עד הנשיא.

דוד ביטן: לא לפי מה שמגיע, אלא יש לנו שבע שעות אז בוא נחלק שבע שעות את הכול.

בדיוק.

דוד ביטן: רבותיי, אולי אתם לא יודעים, לדבר ואחר כך להצביע על כל 100 הצבעות זה לוקח שעתיים, שעתיים וחצי, אם אתם לא יודעים, זאת אומרת בכל מקרה, אז אני מפתיע אתכם, זה לא יסתיים לכם בשבע בבוקר, שום דבר לא יסתיים בשבע בבוקר.

דוד ביטן: הרי צריכים לדבר ואחר כך צריכים להצביע.

דוד ביטן: שכחתם שגם צריכים להצביע.

דוד ביטן: אני מציע שתביאו 99, תקנה מיוחדת, תוותרו על ההצבעות, בשביל מה צריך הצבעות?

דוד ביטן: בואו נוותר על ההצבעות.

מאיר פרוש: או שנעשה את זה כמו בחליפי, אחד - - - מכל חברי הכנסת.

דוד ביטן: רבותיי, אל תעשו מאיתנו כאילו אנחנו מטומטמים.

דוד ביטן: אנחנו מבקשים דבר מאוד פשוט, שבכל סעיף כל מסתייג יוכל לדבר עשר דקות מינימום כדי להסביר את ההסתייגויות.

דוד ביטן: הרי כשיש הצעת חוק בקריאה ראשונה מותר לדבר שלוש דקות, אז כשמגישים מאות הסתייגויות אפשר לדבר שתי דקות?

דוד ביטן: זו התוצאה.

דוד ביטן: אם אתם לוקחים שעתיים ורבע, שהצעתם בחוק שירותי ביטחון, אתם מחלקים את זה ל-52 לכמה אתם מגיעים?

דוד ביטן: לשתי דקות?

דוד ביטן: אין היגיון במתווה שאתם מציעים.

דוד ביטן: אז מה שאני מציע לכם, בלי שאני מסכים ל-98, אתם מנצלים את התקנון באופן לא מידתי, מופרז, לא סביר והכול, מה שצריך לעשות, לפחות לכל מסתייג לתת לו עשר דקות.

דוד ביטן: זה אומר שצריך לתת שמונה שעות בשירותי ביטחון, בלי קשר להצבעות ובלי קשר לקואליציה, שמונה שעות זה רק למסתייגים, שמונה שעות בהצעת החוק הראשונה ושמונה שעות בשנייה.

דוד ביטן: זה 24 שעות.

דוד ביטן: אז אם לא מסתדר לכם תדחו את המועדים לשבוע הבא, מה קרה?

דוד ביטן: מה הלחץ של אלקין וגדעון סער?

דוד ביטן: בגלל שמספר 9 לוחצת על גדעון סער?

מיכאל מלכיאלי: או לחילופין תפרשו מהקואליציה.

דוד ביטן: אז מה קרה?

דוד ביטן: אפילו אני לא זוכר את שמה.

דוד ביטן: היא לוחצת עליו וכולנו צריכים להשתעשע עם העניין הזה.

דוד ביטן: עד כמה אפשר.

דוד ביטן: מיכל, מיכל מה?

שיר.

דוד ביטן: אה, מיכל שיר סגמן.

דוד ביטן: אני אומר לכם, אתם, מרצ, מבזים את עצמכם.

דוד ביטן: מרצ מאבדת כל יומיים רבע מנדט.

מיכל רוזין: אז אנחנו - - - לך, מה אכפת לך?

דוד ביטן: אתם, יש עתיד, אני מציע, דברי עם לפיד, כל מה שהוא אמר לאורך שנים, הכול הוא זרק לפח, בשביל מה?

דוד ביטן: בשביל להיות ראש ממשלה חליפי של בנט?

דוד ביטן: באמת.

דוד ביטן: מילא היה לכם ממשלה עם לפיד, אני מבין, אז אפשר להתגמש בכל מיני דברים.

דוד ביטן: תביני, הוא ראש ממשלה חליפי, של מי?

דוד ביטן: לא של עצמו, של בנט.

דוד ביטן: זה נקרא ראש ממשלה חליפי?

דוד ביטן: תלוי גם למי אתה בן אדם חליפי.

דוד ביטן: אז אני מציע לו שלא יעזוב את כל מה שהוא האמין בו, יש דברים שהוא האמין בהם והם בסדר גמור.

דוד ביטן: אני אומר לך את האמת, את רואה, אני לא תוקף הרבה את לפיד, הוא עשה את שלו, היה לו מטרה, לקבל את השלטון והוא נתן כמה ג'ובים לתקווה חדשה ולבנט וקיבל את השלטון.

דוד ביטן: על הכיפק, אני מעריך את זה, יצא לו מה שקרה לליכוד, שהוא נתן לשותפים הקואליציוניים כמעט את הכול ולא נשאר ליש עתיד כלום, כמו שנתניהו עשה את זה גם.

דוד ביטן: אבל אני מציע, דברו עם לפיד, מספיק כבר עם המשחקים האלה, תלמדו גם לדחות חוקים ולהפסיק - - -

מיכל רוזין: הוא לא מפסיק לדבר.

דוד ביטן: אבל אני בזכות דיבור.

דוד ביטן: מה, אתם לא מתראים אחד עם השני?

דוד ביטן: מה שאני מבקש מכם, אם אתם רוצים להגיע איתנו להסכמה במסגרת 98 תציעו הצעה הוגנת, זה הכול.

דוד ביטן: בלי זה אנחנו לא נסכים לשום דבר.

מירב בן ארי: טוב, ביטן, שמענו, תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שלמה קרעי.

שלמה קרעי: תודה, גברתי יושבת הראש.

שלמה קרעי: אני רואה כאן, אגב, החלטת ועדה מסדרת רק לגבי שני המקרים.

מירב בן ארי: כן, קראנו אותה כשלא היית פה.

שלמה קרעי: בסדר שקראתם.

שלמה קרעי: מירב, הכול טוב, אני רק רואה שמופיעים כאן רק חוק יסוד: הכנסת וחוק הכנסת.

מירב בן ארי: יש עוד אחת פה.

מירב בן ארי: רוצה?

שלמה קרעי: אני אשמח לקבל.

מאיר פרוש: אבל למה רק אתה?

מאיר פרוש: אנחנו גם רוצים.

מירב בן ארי: אבל, פרוש, קראתי לך את זה.

מירב בן ארי: אני הקראתי לכם את זה, אתם איתי מ-11 וחצי.

שלמה קרעי: אוקיי, זה אחת.

שלמה קרעי: אגב, זה שחילקתם את זה לשני דפים ולא לשלושה דפים, מה זה אומר?

שלמה קרעי: זה שלוש פעמים שימוש בסעיף 98.

מאיר פרוש: כל חוק לגופו וכל אחד עם הדף שלו.

שלמה קרעי: כל חוק לגופו, זה שחיברתם כאן - - -

ארבל אסטרחן: מוצע דיון משולב בחוק יסוד: הכנסת וחוק הכנסת.

שלמה קרעי: רק אם זה יהיה בהסכמה.

ארבל אסטרחן: לא.

מירב בן ארי: לא, אפשר לעשות דיון משולב - - -

שלמה קרעי: אבל למה לא אמרתם לנו?

שלמה קרעי: אתם כל יום משנים את הנהלים.

ארבל אסטרחן: אבל אלה חוקים שקשורים זה לזה.

שלמה קרעי: ארבל, אי אפשר כל פעם מחדש לשנות את כל הנהלים.

ארבל אסטרחן: ספציפית על חוק יסוד: הכנסת ו - - -

קריאה: מה זאת אומרת?

קריאה: קרעי, זה דיון משולב על חוקים שקשורים זה בזה.

ארבל אסטרחן: דובר כאן כי היה דיון משולב על מתן הפטור שלהם והיה דיון משולב על - - -

שלמה קרעי: טוב, תודה.

ארבל אסטרחן: אתה לא שמעת את ההערות האחרות, את הבעייתיות שיש עם - - - אבל הנקודה הזאת לא היא עיקר הבעיה.

שלמה קרעי: אוקיי.

שלמה קרעי: גברתי יושבת הראש, אני קודם כל מסכים עם כל מילה של חבר הכנסת ביטן, לא יכול להיות שבקריאה השנייה ושלישית יהיה לנו פחות זמן דיבור מאשר בקריאה הראשונה, שזה עדיין בוסרי, שעדיין אין לנו מושג מה יש בחוק ונותנים לכל אחד זכות דיבור של שלוש דקות לפחות, וכאן אתם רוצים לתת שתי דקות אחרי שאנחנו כבר למדנו את החוק?

שלמה קרעי: וזה לא סתם חוק, חברים, זה חוק יסוד, זה חוק עם הרבה משמעויות, זה חוק דורסני.

שלמה קרעי: אתם מנסים לדרוס אותנו כאן.

מיכל רוזין: מה זה דורסני?

שלמה קרעי: דורסני, בוודאי שדורסני.

שלמה קרעי: תני לי עשר דקות במליאה לפחות לדבר אני אסביר לך את זה שם, אני לא רוצה לבזבז פה את הזמן של החברים.

שלמה קרעי: אני אומר שלא ייתכן, ארבל, שלקריאה שנייה ושלישית, כשישבנו שעות של דיונים ומאות הסתייגויות נותנים שתי דקות להציג את זה במליאה.

שלמה קרעי: זה לא סביר.

שלמה קרעי: עשר דקות זה גם מעט מאוד, אבל בטח ובטח – את יודעת, ארבל, יש את העניין של חמש דקות רשות דיבור, לא יכול להיות שגם את חמש הדקות רשות דיבור מורידים.

שלמה קרעי: זה לא סביר, אתם יש לכם איזה אנדרוגינוס בשימושים בתקנון.

שלמה קרעי: אני לא יודע מי גובר על מה, מה גובר על מי.

מירב בן ארי: לא, זו לא הצעה שלה.

שלמה קרעי: לא משנה, אבל היא היועצת המשפטית.

ארבל אסטרחן: אז אני התייחסתי קודם ואני אוכל להתייחס שוב.

שלמה קרעי: אני חושב שהקו התחתון שלכם זה חמש דקות רשות דיבור, לא פחות מזה.

יעקב מרגי: מינימום.

שלמה קרעי: ואני חושב שעשר דקות זה גם כן לא הרבה כשמדובר בחוק יסוד.

שלמה קרעי: בחוק יסוד רשות מכוננת צריכה דיונים רציניים ולא חאפ לאפ, למרות שאצלכם אתם משנים את הכול בהתאם לפוזיציה ובהתאם לחברי כנסת שרוצים להיכנס או לא, אבל אל תגזימו, אל תעשו צחוק מהעבודה של הכנסת.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר כץ: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

אופיר כץ: ארבל, אמרתי את זה מקודם, פשוט יצאת, בעצם עושים פה פעמיים חטא, פעם אחת מפעילים פעמיים את סעיף 98 ועכשיו אנחנו מבינים שבעצם רוצים - - -

ארבל אסטרחן: אני לא השתמשתי בביטוי הזה.

אופיר כץ: איזה?

ארבל אסטרחן: אני לא השתמשתי בביטוי חטא.

ארבל אסטרחן: חלילה.

אופיר כץ: לא, לא אמרתי שאת אמרת, אמרתי שעושים פה פעמיים חטא.

אופיר כץ: גם מפעילים את זה פעמיים בשני חוקים שמביאים היום וגם כל הדיון הזה של כמה שעות נדבר, שעתיים, הוא לא רלוונטי כי הם תוחמים את זה פה עד השעה שנסגרת המליאה, אז מה זה משנה כמה אנחנו מקבלים לכל חוק הם מחמש רוצים להצביע ועד שבע בעצם לסיים את כל החוקים, אז כל הדיון הזה שאם נקבל שעתיים או עשר שעות הוא לא רלוונטי, לא יהיה.

אופיר כץ: את שלושת החוקים רוצים להביא עד שבע, אז גם מפעילים 98 וגם שמים מסגרת ל-98 שאי אפשר לחרוג ממנה.

ארבל אסטרחן: בתוך המסגרת מוצע לגזור את ה - - -

אופיר כץ: אבל אי אפשר לחרוג מזה, זאת אומרת הדיון הזה של המשא ומתן על השעות הוא אין דיון, אין באמת דיון, כי עד שבע הם מתכננים לסיים עם זה.

אופיר כץ: דבר נוסף, היו פה הוראות שעה שפקעו וגם אתם, מבחינת ייעוץ משפטי, נתתם להם הקלות, גם ב-98, מאותה סיבה שב-12 בלילה זה פקע.

אופיר כץ: היה לנו את זה גם אתמול בשני חוקים, הוראות שעה שפקעו.

אופיר כץ: עכשיו אני לא יודע, אני לא ראיתי שום דבר, אבל אני אומר שמאחר שהם מביאים את החוקים האלה, חוקי היסוד האלה, שאין בהם שום דבר דחוף, לא בפיצול ולא בשרים, אני אומר בשבוע הבא אם הם יביאו לנו דברים ויגידו לנו 12 בלילה אין שום הצדקה שתעשי להם הקלות.

אופיר כץ: אני אומר, אם יהיה משהו בשבוע הבא, אני לא יודע, יכול להיות שלא יהיה.

ארבל אסטרחן: אבל יש דברים שפוקעים היום ולא מביאים.

אופיר כץ: שפוקעים היום?

אופיר כץ: עוד יותר חמור.

אופיר כץ: אז מה אתם הולכים לעשות עם זה?

ארבל אסטרחן: יש דברים שפוקעים היום, יש שתי הצעות חוק למשל שהונחו על שולחן הכנסת, נראה לי שלזה גם התכוון חבר הכנסת ביטן, פקודת התעבורה 120, רישוי עסקים ומקצועות בענף הרכב וחדלות פירעון שעוד לא הונח, אבל - - -

אבי מעוז: ארבל, לא שומעים.

נו, אז על מה אתם מדברים?

מירב בן ארי: אופיר, קיבלת תשובה?

אופיר כץ: לא, שנייה, אז אני רוצה לסיים.

אופיר כץ: אני לא מבין, אם את אומרת שיש כבר כאלה שפוקעים הלילה והם לא מביאים אותם אז זה עוד יותר חמור להביא חוקים אחרים ואת אלה שפוקעים – לכן אני לא מבין למה צריך לתת להם הקלות ב-98 ולצמצם את לוחות הזמנים ולא להגיד להם: הלו, יש פה דברים יותר דחופים, למה אתם מביאים דברים שהם לא דחופים?

אופיר כץ: אמנם הם דחופים להם פוליטית, אבל אין בהם שום היגיון.

דוד ביטן: הם מפסידים.

אופיר כץ: ואני אומר, אם בשבוע הבא יהיו עוד דברים, אני מבקש, אין שום היגיון, לא מבחינה פרלמנטרית וגם לא מבחינה משפטית, לתת להם הקלות אם יש דברים שפוקעים והם לא מביאים ומביאים במקום זה דברים פוליטיים גרידא.

אופיר כץ: אין שום היגיון לתת להם את זה.

מירב בן ארי: תודה, אופיר, הנקודה ברורה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יעקב אשר.

גברתי היושבת בראש, מישהו פה התבלבל, ועדה מסדרת זה לא שדה קרב.

מירב בן ארי: לא, היום אין אווירה של שדה קרב דווקא.

ועדה מסדרת היא ועדה שצריכה להיות ועדה מסתדרת, היא ועדה שיושבת בצומת הזה וכשמה כן היא, היא צריכה גם להסתדר וללכת בצורה נורמלית.

אני אומר לכם עוד פעם, גם אתמול ראינו את זה, אבל היום אנחנו נראה את זה עוד פעם – גינזבורג, אני צריך אותה, אני תיכף פונה אליה.

מירב בן ארי: תן לו שיסיים, יעקב רוצה לדבר עם ארבל.

הוועדה הזאת, מה שקורה עכשיו יכול להיפתר בצורה מאוד קלה, גברתי היושבת ראש, ואת יודעת את זה יותר טוב ממני.

יוצאים לחדר סגור עשר דקות, מבינים שיש כאן כל מיני דברים, ארבל, שלא יכולים לבוא ביחד ביממה נורמלית, בטח לא ביממה עד שבע, כשיש מוועדות אחרות, אמרה כרגע ארבל שיש דברים דחופים מוועדות אחרות שהונחו על שולחן הכנסת.

מאיר פרוש: שיכול להיות שאפילו היא לא יודעת.

לפני כמה דקות אושר חוק חדלות פירעון שהוא באמת חוק שפג תוקף עם נזק גדול לציבור אוכלוסייה, אנחנו על מה מדברים?

על חוק עידוד עריקים והחוק הנורבגי.

יש גם גבול לאינטליגנציה של הדברים הללו.

אבל עכשיו אני רוצה לבקש ממך, עורכת דין ארבל, בואי נעשה רגע, נדמיין שאני בקואליציה, אני יושב ראש הוועדה המסדרת, מירב, לקחתי לך את הכיסא לשתי דקות, אני יושב ראש הוועדה המסדרת ואני שואל אותך עכשיו, מתייעץ איתך, כיושבת ראש, מה דעתך, יש לי לחץ מהקואליציה, כי תמיד יש לחץ למעלה, תמיד, ואני שואל אותך, ואני מבקש, אנחנו בארבע עיניים, אף אחד לא שומע, אבל אני עשיתי את זה, אני הייתי שואל את גור בליי, תגיד לי את ההיגיון ואת הצדק ואת היושר ואני אקבל את ההחלטה שלי אחר כך, מה את אומרת?

תודה רבה.

דוד ביטן: מירב, אנחנו רוצים זמן למשא ומתן.

דוד ביטן: בואו ננסה להגיע למשא ומתן.

מירב בן ארי: עם מי אתה מדבר על משא ומתן, איתי?

אופיר כץ: איתך, כן.

מירב בן ארי: אבל החבר'ה שעושים משא ומתן נמצאים בחוץ.

יעקב מרגי: עד היום זה לא צלח.

יעקב מרגי: הם אומרים משהו ולא מקיימים.

מירב בן ארי: וגם איתן פה.

אחמד טיבי: היא אומרת שהחבר'ה שמנהלים משא ומתן נמצאים בחוץ, אנחנו רוצים לקבוע מי ההנהגה שאנחנו עובדים מולה.

אחמד טיבי: אנחנו נקבע.

שלמה קרעי: זו הנהגה חלופית וחלופית של החלופית.

שמחה רוטמן: אחמד, אנחנו רוצים לפצל בין ההנהגה שיושבת פה לבין ההנהגה שיושבת בעזה.

עד שתחליטו אם יוצאים החוצה או לא - - -

מירב בן ארי: לא, אני רוצה שהדברים יתנהלו במקביל.

מירב בן ארי: יש כאן דברים שאנשים רוצים להגיד.

אוקיי, עורכת הדין ארבל, אני מבקש, לו אני הייתי יושב ראש בסיטואציה הזאת מה את חושבת שנכון לעשות כשאת לא מתערבת לי בשיקולים בסוף?

ארבל אסטרחן: זה לא עניין של נכון וכמובן - - -

אני מבקש להקשיב ליועצת המשפטית.

יריב, היועצת המשפטית עונה לי עכשיו, כדאי שתקשיב.

ארבל אסטרחן: יש פה שיקולים לכאן ולכאן כמובן.

לא, אנחנו מדברים בינינו, אני היושב ראש.

ארבל אסטרחן: אני אומרת לכל חברי הכנסת את אותו דבר.

יריב לוין: רגע, אני לא שומע.

מיכאל מלכיאלי: לו יצויר שאלקין היה מתקשר ושואל מה הכי נכון, אלקין כמשל.

מירב בן ארי: יריב, כל האזור מאחוריך, זו בעיה.

דוד ביטן: אתם רוצים משא ומתן או לא?

מירב בן ארי: איתן שמה, שלחתי אותו אליכם.

דוד ביטן: אז תנעלי את הישיבה.

מירב בן ארי: לא, אני מנהלת את הישיבה במקביל.

דוד ביטן: תעשי הפסקה.

מירב בן ארי: אבל עשיתי עכשיו הפסקה.

אבל מה הבעיה?

תני לנו - - -

מירב בן ארי: חבר'ה, תקשיבו, יש חבורה אחת שמנהלת פה ואחת שמנהלת שם ודיון שמתנהל כאן.

ואיפה הסמכויות שלך?

מירב בן ארי: והסמכות שלי, חבר'ה - - -

למשוך את הדיון?

מירב בן ארי: לא, ממש לא.

מירב בן ארי: אני צריכה לפי התקנון למצות כאן את הדיון וכולם חייבים, כל מי שמבקש, לקבל זכות דיבור.

מאיר פרוש: נמחל לך על זה שלא עמדת בתקנון.

מירב בן ארי: הדברים שאתם אומרים, לפחות כשיריב ישב כאן וכמעט 20 דקות דיבר, אלה דברים שגם משפיעים.

דוד ביטן: לא, אז תעצרו את הישיבה.

מירב בן ארי: לא, אתה לא עוצר ישיבות, ביטן, אלא אם אתה רוצה אתה יכול לנהל במקביל.

מירב בן ארי: יעקב, סיימת?

אני סיימתי, היא התחילה.

מירב בן ארי: יופי, ארבל.

ארבל אסטרחן: אני יכולה לומר שאני כמובן אומרת לכל חברי הכנסת את אותם דברים אם שואלים אותי.

ארבל אסטרחן: כמו שציינתי גם בדיון הקודם, דרך המלך צריכה להיות ללכת לפי הוראות התקנון, שימוש בסעיף 98 אמור להיות חריג, יש כמובן חשיבות בדיון בכנסת לאפשר לחברי הכנסת לדבר ולהישמע.

ארבל אסטרחן: זה מושכלות יסוד.

ארבל אסטרחן: אבל יש מקרים שבהם יש מקום להפעיל את 98, גם התקדימים מלמדים את זה, גם ההיגיון מלמד את זה ופה אפשר לראות שיקולים שונים.

ארבל אסטרחן: מצד אחד במקרה הזה, כפי שהוא הוצע, מאחר שהצעת חוק היסוד וההשלמה לה בחוק הכנסת מדברים על המועד האחרון שעד אליו אפשר להעביר את חוק התקציב כאשר קמה ממשלה חדשה יש חשיבות בוודאות של משרדי הממשלה, האוצר והאחרים עד מתי אפשר להגיש את התקציב.

אפשר לפצל, מה הבעיה?

שמחה רוטמן: לא, אבל הצהרנו פחות מ-12 שעות.

מאיר פרוש: או לחילופין החוקים שנמצאים הם חוקים - - -

ארבל אסטרחן: מאידך, יש את ההסתייגויות - - -

מירב בן ארי: אתה הצעת 12 שעות.

שמחה רוטמן: לא הצעתי, הצהרתי לתקנון שלא רוצים לדבר 12 שעות.

מירב בן ארי: סבבה, אבל אתה יודע, הקואליציה צריכה לראות.

שמחה רוטמן: אז זה לא כל כך ודאות לתקציב.

שמחה רוטמן: לא, עשיתי את זה על דעת כל הסיעות.

ארבל אסטרחן: אני מדברת בקצרה, תנו לי להגיד.

מירב בן ארי: תן לארבל לסיים.

ארבל אסטרחן: זה טיעון אחד לחשיבות ולדחיפות, וכמובן צריך לזכור שגם אם היו הצהרות כלשהן בסוף אני לא זוכרת ספר כזה שאינו תקציב עם כאלה כמויות של הסתייגויות, שכמו שאמרתי מאפשרות לדבר כמעט שנה.

ארבל אסטרחן: ההצהרה הזאת, אני לא יודעת מה המשמעות שלה, כי ברגע שמתחיל הדיון אז לכאורה חברי כנסת יכולים לדבר, אז מה זה אומר שאמרו בוועדת חוקה משהו אחר?

ארבל אסטרחן: בפועל זה הכמות שיגישו.

ארבל אסטרחן: אפשר היה להחליט להגיש כמות אחרת.

לא, אבל סוגרים את זה, כמו אנשים אינטליגנטים.

שמחה רוטמן: לא, אבל זו המשמעות, זה היה על דעת כל הסיעות.

ארבל אסטרחן: בסדר, אני כמובן בעד זה שתגיעו להסכמות בדברים האלה.

ארבל אסטרחן: אז אלה הדברים שכאילו כן נותנים איזה שהיא הצדקה להפעלת הסעיף ואלה שיקולים לא קלים.

מאיר פרוש: ולא הזכרת את אלה שפוקע - - -

ארבל אסטרחן: זהו, זה עכשיו.

ארבל אסטרחן: מאידך אין פה דחיפות של פקיעה כמו החוק הקודם שדיברתם עליו, חוק שירות הביטחון שפוקע הלילה.

ולכן?

ולכן?

ארבל אסטרחן: וכפי שנאמר פה יש חוקים שפוקעים הלילה ולגביהם - - -

ולכן?

ארבל אסטרחן: זה השיקול - - -

ולכן?

שיקול, תייעצי לי, אני היושב ראש.

מאיר פרוש: תדרגי את הדחיפות.

תגידי לי מה לעשות.

ארבל אסטרחן: אין דחיפות אובייקטיבית.

מאיר פרוש: פוקע היום בלילה זה אחת, או תקציב זה דבר אחד.

מאיר פרוש: תדרגי,

מיכל רוזין: לא לתקוף את ארבל.

מיכל רוזין: לדבר בנימוס.

מאיר פרוש: את הרגשת שאני מדבר לא בנימוס?

ארבל אסטרחן: לא, לא, הכול בסדר.

מה יש לך מפרוש?

מאיר פרוש: מה קרה?

מאיר פרוש: שאלתי אם היא הרגישה שאני מדבר לא בנימוס, היא אומרת לא.

מיכל רוזין: טונים, טונים.

מירב בן ארי: טוב, יעקב.

מאיר פרוש: אבל אני מבקש ממנה שתדרג - - -

מירב בן ארי: לא, אבל, פרוש, אתה מפריע לה לדבר.

מאיר פרוש: שתענה לי תשובה, שתדרג את הדחיפות, פוקע, תקציב, נקמה.

מאיר פרוש: שתדרג אותה ולפי זה נחליט.

ארבל אסטרחן: מבחינת דחיפות אובייקטיבית, ודאי שיש דחיפות אובייקטיבית לחוקים שפוקעים הלילה.

גמרנו, תודה רבה.

ארבל אסטרחן: - - - שלושה חודשים מיום כינוס הכנסת.

ארבל אסטרחן: כל מה שהיה אמור לפקוע בכל תקופת הבחירות פוקע הלילה בחצות, אבל יש פה שיקולים נוספים - - -

מאיר פרוש: אוקיי, זה אחת, אחרי זה מה עוד?

מאיר פרוש: תקציב?

מאיר פרוש: תקציב, תגידי תקציב.

ארבל אסטרחן: לא, התקציב, אמרתי שזה גורם - - -

מאיר פרוש: לא, בסך הכול תדרגי לנו, פוקע היום בלילה, תקציב זה דבר חשוב.

ארבל אסטרחן: לא, זה ברור, התקציב, מותר לעשות 98 - - -

מירב בן ארי: התקציב, אפילו יריב אמר שזה חשוב.

ארבל אסטרחן: אבל סעיף 98 הוא לא רק עניין של דחיפות, יש גם עניין של לא לתקוע את עבודת הכנסת.

מאיר פרוש: בסדר, אז על אחת כמה, גם כאשר זה חשוב יש עניין של לא להפעיל סתם.

ארבל אסטרחן: זה כבר השיקולים שלכם, עד כמה השתכנעתם שיש פה מקום לסדרי דיון מיוחדים.

ארבל אסטרחן: אני יכולה להציג את השיקולים השונים.

מירב בן ארי: כן, תודה רבה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

דוד ביטן: אתם לא רוצים לשבת?

מירב בן ארי: הם מסיימים שם ואז הם באים לכאן.

מירב בן ארי: בועז ואיתן פה.

אופיר כץ: זה בתוך הקואליציה, זה משא ומתן בתוך הקואליציה.

מירב בן ארי: לא, ואז הם באים אליכם.

שמחה רוטמן: הם מקיימים כרגע משא ומתן קואליציוני.

עכשיו ממשיך הדיון פה?

מירב בן ארי: כן, אני צריכה לעשות דיון.

יריב לוין: אז מה תכלית הדיון עכשיו?

מירב בן ארי: יריב, שמע, אמרה היועצת המשפטית בזמן שדיברתם - - -

יריב לוין: אמרתי אותה כבר קודם, את רוצה שאני אחזור עליה עוד פעם?

מירב בן ארי: אבל, יריב, אין לך מה לחזור על הדברים שאמרת כי הדברים שאמרת נשמעו, עכשיו אמרה היועצת המשפטית בזמן שדיברתם, שחלק מהחובה של הוועדה הוא לקיים דיון, אז אם אתה מרגיש שאין צורך לחזור אז מיצינו, אבל יש כאן חברי כנסת שרוצים לדבר.

יריב לוין: לא אכפת לי לדבר, אני רק שואל אם - - -

מירב בן ארי: אני ביקשתי מהם, הם אמרו שהם מדברים שם ואז הם באים לכאן.

מירב בן ארי: תאמין לי, אני עושה את המקסימום.

מירב בן ארי: מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת בראש, אני קודם כל רוצה - - -

דוד ביטן: מלכיאלי, דבר, דבר.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה - - -

אופיר כץ: מלכיאלי, דבר.

שמחה רוטמן: אבל למה אתה לא מדבר?

מיכאל מלכיאלי: אני אומר שתפקידה של הוועדה המסדרת זה קודם כל לסדר את סדרי הדיון בכנסת, אז אני בראשית הדברים רוצה לומר שאני חושב שבשביל סדרי ניהול תקין שיהיה בינינו, הרי אנחנו יכולים להתווכח בינינו, קואליציה ואופוזיציה - - -

מירב בן ארי: מיכל, את עושה הרבה בלגן היום.

מיכאל מלכיאלי: מיכל, זה סיעתי אצלך.

מיכל רוזין: אני?

מירב בן ארי: את מוקד.

את רואה שיתופי פעולה, מה רע בזה?

מה רע בזה?

מה קרה?

מירב בן ארי: בשמחה, אבל אם אפשר שאני גם אצליח לשמוע.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת בראש, יכול להיות שבלהט הדברים כשיש הרבה חילופי דברים בינינו, בין הקואליציה לאופוזיציה, אנחנו מאבדים דבר אחד, בסוף אף אחד פה לא מתכוון לענות את השני ולשגע את השני.

מיכל רוזין: לא, מה פתאום.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שמה שהיה כאן היום בבוקר, גברתי היושבת בראש, שאנחנו קבענו אחרי לילה באמת ארוך, שהסתיים ברוך ה' איך שהסתיים, לבוא ולהגיד: אנחנו קובעים דיון ב-11 וחצי זה בסדר, אבל רק כשאנחנו מגיעים לכאן לשמוע שההצבעות באחת.

מיכאל מלכיאלי: אגב, זה חוקי, זה תקין, זו זכותכם, אבל זה מאוד מאוד לא הוגן.

מיכאל מלכיאלי: יש דברים שלא עושים.

מיכאל מלכיאלי: אם לא ידעתם, למשל אלקין בהתחלה אמר:

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה ב-11 הצבעות.

מיכאל מלכיאלי: זכותו של אלקין, הוא לא פה הרי, את הביזיונות שהוא עושה עם הערבים, הוא לא בא למליאה להתבזות, הוא שולח את שקד, מסכנה, הוא שמה, אנחנו פה, אז אם זו הייתה המדיניות של אלקין, בסדר, אנחנו לא מתווכחים.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת ראש, אני מדבר גם אלייך, אני צריך את הקשבתך.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר שאם יש מדיניות כזו לטרלל אותם, זה לא בסדר, אבל אם אין הכוונה כזאת אני חושב שזה לא הוגן, אנחנו אנשים שהיינו פה לילה שלם ומתכוננים ללילה שלם, אם יש לכם מידע תעדכנו אותנו.

מיכאל מלכיאלי: שתפו אותנו.

מירב בן ארי: לחשוף אותו לכולם.

מירב בן ארי: אגב, אמר את זה לפניך - - -

אופיר כץ: האמת, ייאמר לזכותה, שהיא אמרה ש - - -

מיכאל מלכיאלי: אני לא מדבר על מירב.

אופיר כץ: לא, הפנינו את זה אליה וייאמר לזכותה שהיא אמרה שההערה במקומה.

מירב בן ארי: וזה לא יקרה שוב.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, דבר נוסף, אנחנו דנים פה בחוקי יסוד באמת כבירים מאוד, אחד מהחוקים, שלדעתי הוא באמת עוול שאין כדוגמתו זה שהקואליציה מעבירה חוק, והקדימו את זה הרבה לפניי, שמעודדת רמאות וחתרנות.

מיכאל מלכיאלי: כשבא אלקין ומביא הצעת חוק – למה אני אומר אלקין?

מיכאל מלכיאלי: כי את לא הצעת את זה.

מיכאל מלכיאלי: היושרה שלך ושל עוד אחרים בקואליציה לא היו מעלים הצעות חוק כאלה, זה ברור לי, יש פה אנשים, יש לזה כל מיני הגדרות, לא משנה עכשיו, שמונעים משנאה - - -

מאיר פרוש: אל תגיד את זה על אלקין, תגיד שיש כאלה הגדרות.

מיכאל מלכיאלי: יש קרימינלים בעולם, לא אלקין, שאין מעצורים.

מיכאל מלכיאלי: לבוא ולהגיד כזו הצעת חוק שמעודדת אנשים לגנוב את דעת המצביעים שלהם, רבותיי, זה דברים שלא עושים.

מיכאל מלכיאלי: אני את החוק הזה מחר רוצה להסביר למישהו מה חוקקנו פה, ואנחנו יש לנו כבוד לראש הממשלה, אתם יודעים את זה, ולממשלה ולקואליציה, ולהגיד שאנחנו העברנו חוק שמעודד ארבעה אנשים לגנוב את הקולות וללכת.

מיכאל מלכיאלי: אני גם רואה את הפרצוף של יוראי, איך הוא נבעת מהחוק הזה, אני מרגיש את המצוקה שלו להסביר את זה למצביעים שלו, לא שלי.

מיכאל מלכיאלי: אז אני אומר, אם כבר מגישים כזו הצעת חוק, כשאני אומר שהצעת החוק באמת היא הורסת את האמון של העם בכנסת, אדם שגונב את הדעה - - -

אמיר אוחנה: את שאריות האמון של העם בכנסת.

אמיר אוחנה: מה שנשאר.

שלמה קרעי: מה שבנט השאיר.

מיכאל מלכיאלי: הרי אין אדם בעולם שהצביע למלכיאלי בכנסת, אין דבר כזה, גם לא לרוטמן וגם לא ל – אולי לרב פרוש.

מאיר פרוש: לא, לא, לא, ממש לא.

מיכאל מלכיאלי: רוב רובנו, לא הצביעו לנו.

מיכאל מלכיאלי: יש תנועה שקוראים לה הליכוד, יהדות התורה, ש"ס, הצביעו לתנועה, למפלגה, ואז יוראי להב הרצנו, אין לו קולות, יש לו מפלגה, היא נקראת יש עתיד, הצביעו להם, אתה חלק מהקבוצה.

יוראי להב-הרצנו: מלכיאלי, יש הבדל בין שליש - - -

מיכאל מלכיאלי: לא, שנייה, שנייה.

יוראי להב-הרצנו: שאלה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, כשבאים להגיד למלכיאלי: לך קח כמה אנשים, תגנבו ותלכו, זה נקרא לעודד סחר לא הוגן.

יוראי להב-הרצנו: מלכיאלי, מה ההבדל בעיניך בין שליש לבין ארבעה.

מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה?

מיכאל מלכיאלי: אני גם את השליש לא אוהב.

שמחה רוטמן: אני אשמח להסביר לך.

מיכאל מלכיאלי: רגע, ואני אגיד לך יותר מזה.

מיכאל מלכיאלי: החוק הזה הוא לא בא לעשות צדק בהיגיון הפרלמנטרי שלנו, הוא בא לעשות מהומת אלוקים אצלנו, כאילו בליכוד או במקומות אחרים יש אנשים שרוצים לברוח, וזה אלקין.

מיכאל מלכיאלי: אבל אתם, שנגררים אחריו, זה לא מתאים לכם, כי אתם במשך שנים הייתם אבירי הצדק - - -

מאיר פרוש: גם השליש היה ככה, בגלל מופז.

מירב בן ארי: דקה הוא יחליף אותי.

שמחה רוטמן: למה רק ליוראי את נותנת?

מאיר פרוש: אני רוצה לעשות ממך תמונה, בדרך כלל - - -

יעקב מרגי: אנחנו אוהבים את יוראי, אבל לא עומדים בפרידה.

מאיר פרוש: בדרך כלל אתה עושה תמונות מאחרים, אני רוצה לעשות תמונה - - - (היו"ר יוראי להב הרצנו)

יוראי להב-הרצנו: אבל אתה מפריע למלכיאלי.

יוראי להב-הרצנו: דבר, מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: מה שאני בעצם אומר, שאני מתפלא עליכם.

מיכאל מלכיאלי: אני על אלקין לא מתפלא.

מיכאל מלכיאלי: אלקין, אמרתי לך, הוא נמצא עכשיו באיזה טירוף להפריע.

יעקב מרגי: עכשיו הוא ישב על כיסא, מה אתה מתפלא עליו?

מיכאל מלכיאלי: לא, אבל אתם ביש עתיד, שאני תמיד, כששאלו אותי מי המפלגה שאתה יכול לסמוך עליה בכנסת שלא יעשו שטויות?

מיכאל מלכיאלי: אמרתי יש עתיד תמיד דיברו בצורה מכובדת, שהם לא יעשו דברים כאלה, אבל כשאתם נגררים אחרי אלקין, תבין, יוראי, הוא לא בא לפה, הוא לא מראה את הפרצוף שלו פה, הוא נמצא בבית, מנהל אתכם.

מיכאל מלכיאלי: אני במקומכם הייתי נפגע.

מיכאל מלכיאלי: אני לא רוצה לחמם, אין לי עניין בזה, ממש לא, אני רק אומר שאתם צריכים להתקומם על זה.

מיכאל מלכיאלי: בהצלחה.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה, זכות הדיבור שלך.

אמיר אוחנה: אגב, גם אני ביקשתי.

יוראי להב-הרצנו: אתה אחרי אבי מעוז.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב ראש.

אבי מעוז: יש לנו פה דרישה, שאני חושב שהיא מאוד מאוד הגיונית, של האופוזיציה, חבר'ה, דברים כאלה לא עושים בתדירות כזאת וגם ארבל אמרה לנו מקודם שזו תדירות גבוהה הרבה מעבר לכל התקדימים שיש.

אבי מעוז: לא עושים דברים כאלה בלי הידברות בין האופוזיציה לקואליציה.

אבי מעוז: אנחנו כבר שעה מנסים להידבר עם הקואליציה ולא מצליחים, עוד מעט, והדיון נמשך.

אבי מעוז: הצעתנו היא פשוטה, נעשה הפסקה בדיון, נצא להתייעצויות בין הקואליציה והאופוזיציה, והפעם דיון אמיתי, כדי לנסות להגיע להבנה.

אבי מעוז: עדיף לכולנו, אני חושב, גם לקואליציה עדיף שסעיף 98 לא יוטל בהכרעה חד צדדית של הקואליציה.

אבי מעוז: אני מתאר לעצמי שנגיע להסכמות, אחרי שארבל נתנה לנו פה את סדרי העדיפויות מבחינתה, מה קודם למה, יש את החוק שפקיעתו היא הלילה בחצות, הוא הקודם לכול, אחרי זה חוק יסוד הכנסת שהוא קובע את התאריכים לגבי התקציב, ואם נגיע להסכמות הכול יהיה הרבה יותר פשוט והרבה יותר חלק והרבה יותר מכבד, וזה מה שאני חושב שכדאי שנעשה, כדאי שנחזיר את הכבוד לבית המחוקקים שלנו.

אבי מעוז: תודה.

יוראי להב-הרצנו: תודה, חבר הכנסת אבי מעוז.

יוראי להב-הרצנו: חבר הכנסת אוחנה, רשות הדיבור שלך.

יוראי להב-הרצנו: בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: אני גם חבר, לא חבר, אבל משתתף - - -

דוד ביטן: אני גם עוד לא דיברתי, תרשמי אותי.

יוראי להב-הרצנו: חברים, אתם מפריעים לחבר הכנסת אוחנה.

אמיר אוחנה: אני גם משתתף בדיונים בוועדת חוקה, חוק ומשפט והגיע לשם נציג הממשלה, נציג הייעוץ המשפטי לממשלה ליתר דיוק, והוא נשאל מה הסיבה לשינוי הזה שמבקשים להביא בחוק.

אמיר אוחנה: עכשיו תראה, אני חושב שאמר את זה אחד מחברי הכנסת כאן, אני לא זוכר מי, אולי אפילו אתה אמרת את זה, למה ארבעה לא ושליש כן?

אמיר אוחנה: נכון, אמרת משהו ברוח הזו?

יוראי להב-הרצנו: שאלתי.

אמיר אוחנה: ובאמת אילו היינו מביאים חוק חדש אז אפשר להגיד למה שליש ולא רבע, למה שליש ולא חצי.

יעקב מרגי: כל מספר.

אמיר אוחנה: כמו גיל האחריות הפלילית.

אמיר אוחנה: 12, למה 12 ולא 11 ולא 14, נכון?

אמיר אוחנה: אלא שזו לא הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה, אנחנו נמצאים בסיטואציה שבה מבקשת הממשלה לשנות חוק קיים.

אמיר אוחנה: יש חוק קיים שמדבר על שליש, מבקשים לשנות.

אמיר אוחנה: באלגוריה גיל האחריות הפלילית זה 12 ומבקשת הממשלה לשנות את זה ל-11, אז היא חייבת לבוא ולהסביר מדוע, למה השינוי.

אמיר אוחנה: נניח יש מספר גדול של ילדים בין גיל 11 ל-12 שמבצעים מקרי שוד ואנחנו לא מצליחים להתמודד עם התופעה לכן חייבים לשנות את גיל האחריות הפלילית.

שלמה קרעי: היועצת המשפטית לא פה, כדאי שהיא תהיה פה.

יוראי להב-הרצנו: לא, אתה מדבר דברי טעם, חבר הכנסת אוחנה, אולי - - -

אמיר אוחנה: עוד לא סיימתי, תן לי להשלים.

יוראי להב-הרצנו: בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אגב זה כדרכו.

אמיר אוחנה: הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה זה שמבקשים לבוא ולשנות ואז נשאלת השאלה, וחייבת להישאל השאלה, מה הסיבה לשינוי, מה הנימוק.

אמיר אוחנה: אז אמר נציג היועץ המשפטי לממשלה, אגב אני חושב שזו פעם ראשונה שמוגש חוק מהסוג הזה שלא בהצעה פרטית, זאת אומרת מנצלים את הייעוץ המשפטי לממשלה כדי להגיש חוק שהממשלה רוצה בו מסיבות פוליטיות, אז יתכבדו ויתנו לח"כ שיגיש הצעת חוק פרטית ויעביר אותה, אבל זה נשים רגע בצד.

מיכאל מלכיאלי: אבל אין הצעות פרטיות.

דוד ביטן: לא, תשמע, יש הצעה חדשה, לעשות נורבגי גם לח"כים.

אמיר אוחנה: נורבגי לח"כים הוותיקים.

שלמה קרעי: לא, נורבגי לנורבגי.

מאיר פרוש: דוד, ראית אתמול את שולחן הממשלה בהשבעה?

מאיר פרוש: שולחן הממשלה היה ריק.

מאיר פרוש: (היו"ר מירב בן ארי)

אמיר אוחנה: עכשיו באה הממשלה ומבקשת לשנות את המצב הקיים, אז היא צריכה להראות מה התכלית לשינוי.

אמיר אוחנה: אז הוא אומר: תראו, אני יכול להניח שהמספר ארבע, למה ארבעה?

אמיר אוחנה: כי זה אחוז החסימה וזה עושה שכל, זה עושה שכל שמתחת לאחוז החסימה אי אפשר להתפצל בצורה לגיטימית מסיעה, אבל מעל אחוז החסימה אפשר.

אמיר אוחנה: אלא מה הבעיה עם הטיעון הזה?

אמיר אוחנה: שאחוז החסימה לא השתנה, הוא כך כבר איתנו שנים רבות, לא שחל איזה שינוי באחוז החסימה אז הנה בואו נשנה את החוק.

אמיר אוחנה: ולכן אנחנו חייבים לתהות, גם לעיני הצופים שבוודאי צופים בנו, מה הסיבה האמיתית, ואנחנו יודעים מה הסיבה האמיתית, אני אגיד אותה כאן, יש בדיוק ארבעה ח"כים של רע"מ שחברים בקואליציה, אחת מנקודות הביקורת המרכזיות על הממשלה הזאת ועל הקואליציה הזאת זה שהיא הכניסה גורמים אנטי קיצוניים, לא לא-ציוניים ליד הציוניים, שבמוצהר הם אנטי ציוניים, לממשלה, והנה ראינו אתמול דוגמה אחת, אבל אני מאמין שיהיו עוד נוספות, למה אסור לעשות כזה דבר, ורוצים לעשות אחד משני דברים, גברתי היושבת ראש, או לקוות שיהיו ארבעה ח"כים מהליכוד, שאני מאמין שלא יהיו - - -

דוד ביטן: אין, אפילו אחד אין.

דוד ביטן: זה כמו שאתמול אמרתם לנו שמישהו מהליכוד יצביע נגד הסיעה, נכון?

דוד ביטן: נו, ראינו מי הצביע נגד הסיעה.

אמיר אוחנה: אז זו אופציה אחת, לקוות שיהיו ארבעה ח"כים מהליכוד שיבואו.

דוד ביטן: זה עניין של פרינציפ, אפילו אחד אין.

אמיר אוחנה: אבל הדבר השני, וזה לא פחות חשוב, זה חרב, זה חרב מנופפת מעל ראשיהם של הח"כים של רע"מ, הח"כים הערביים שבקואליציה, תהיו ילדים טובים, אם לא אוי ואבוי, יש לנו חלקי חילוף, ארבעה ח"כים.

אופיר כץ: אמיר, כשלא היית אמרתי להם שהחוק הזה נוגע לשתי מפלגות בלבד, שבסוף לא יהיה סוף טרגי לחוק הזה ועוד כמה חודשים זה יפגע ביש עתיד בסוף.

אמיר אוחנה: אוה, בדיוק.

אמיר אוחנה: החרב הרי יכולה להתהפך.

מירב, שובי הביתה.

דוד ביטן: מירב, תבואי איתנו.

דוד ביטן: מירב, היית איתנו, לא? תבואי.

אמיר אוחנה: ומה שאני אומר כרגע, גברתי, זה שהמטרה האמיתית של החוק הזה היא לגמרי קוניוקטורה פוליטית ומכיוון שאנחנו מדברים על כללי המשחק, לא על המהות, הרי יש קואליציה חדשה, יש לה השקפת עולם אחרת, יש לה דרך משלה, לגיטימי שהיא תבקש להשליט את השקפת עולמה, אין לי עם זה מחלוקת, אבל פה מבקשים - - -

אורית סטרוק: אמיר, היא לא מקשיבה לך.

אמיר אוחנה: אני רוצה שגם מירב תשמע אותנו.

אורית סטרוק: אתה אומר דברי טעם, אבל היא לא שומעת אותך.

אמיר אוחנה: אני מחכה שתשמעי אותי.

עידית סילמן: רק שנייה.

חכה, חכה, יש התייעצות חשובה באמת.

יוראי להב-הרצנו: אבל, אמיר, שאלת על הנימוק.

יוראי להב-הרצנו: אם אני מבקש למצוא נימוקים אני אלך לנימוקים שנתן נתניהו לחוק מופז ב-2009.

עוד פעם אתם אומרים נתניהו?

אבל החלפתם את נתניהו.

יוראי להב-הרצנו: ולכן אני אומר, אתם התנהלתם תקופה ארוכה כאילו הגלגל הוא לא עגול - - -

אורית סטרוק: אמיר, אל תענה לו, מירב - - -

יוראי להב-הרצנו: כאילו הגלגל הוא לא עגול, כאילו פעם לא תהיו באופוזיציה, פעם לא תהיו בקואליציה, אז סליחה, די עם ההיתממות הזאת, אתם העברתם - - -

יעקב מרגי: אבל, יוראי, הפגנו בבלפור, שכנעתם אותנו שמה שעשה ביבי לא נכון, למה אתם מעתיקים אחד על אחד?

לא טוב, כל הזמן ביבי ביבי.

יוראי להב-הרצנו: לא, מספיק עם ההיתממות הזאת, אתם הפכתם את כל המערכת הזאת לקוניוקטורה פוליטית אחת גדולה ו - - -

אז למה אתה עושה את זה?

אמיר אוחנה: אין בעיה, אבל אתם הרי מחיתם נגד זה, עכשיו אתם עושים אותו דבר?

יוראי להב-הרצנו: אמיר, ב-2009 הייתי בן 20 ולא הייתי בכנסת.

יעקב מרגי: לא, לא אתם.

ממשלת שינוי, באת לשנות.

אמיר אוחנה: כל מה שעשינו הרי, אמרתם שזו קוניוקטורה פוליטית, זה זה, חוק הג'ובים קראתם לחוק הנורבגי, מה עשיתם?

אמיר אוחנה: ביטלתם את חוק הג'ובים?

אמיר אוחנה: העמקתם את חוק הג'ובים, ואתם קראתם לו חוק הג'ובים.

יוראי להב-הרצנו: אני שואל את עמדתך כי אתה מתנגד לתהליך - - -

אופיר כץ: אתם מעתיקים את מה שהלנתם עליו עם ריבית.

יוראי להב-הרצנו: אבל אני שואל אותך לא לגבי עמדתי, אני שואל אותך לגבי עמדתך, אתם הובלתם את המהלכים הללו, אתם פתחתם את הדרך לעשות את זה.

אמיר אוחנה: אני אענה לך ברגע שיושבת הראש תשמע אותנו.

אופיר כץ: היא לא יכולה, יש להם בעיה, הם מביאים את החוקים הפוליטיים כשיש להם חוקים שהתוקף שלהם מסתיים ב-12 בלילה.

יוראי להב-הרצנו: אבל, אופיר, אתם המצאתם את השיטה הזאת.

אז מה?

'באנו לשנות', הסלוגן של יש עתיד, באנו לשנות, לא באנו לחקות.

לא עושים חיקוי של נתניהו, באתם לשנות.

מירב בן ארי: לא, לא, לא, חברים, אמיר, משפט אחרון ואני רוצה לעבור לדובר הבא.

מירב בן ארי: מי שרוצה ללכת לאכול, ללכת - - -

דוד ביטן: לא, לא, לא.

דוד ביטן: רגע, מירב.

דוד ביטן: לפי סעיף 57 לחוק הבטן הרעבה צריך לעשות הפסקת אוכל, מה זה?

דוד ביטן: אני רוצה להיות בדיון.

מירב בן ארי: אתה יכול ללכת ולחזור.

דוד ביטן: לא.

פטין מולא: אתה רוצה לעשות מחטף, כן?

מתי ההצבעות?

מירב בן ארי: תן לי לסיים ואז.

לא, תגידי לי, אני רוצה ללכת.

מירב בן ארי: אני עוד לא הסכמתי על - - -

אופיר כץ: אבל, מירב, זה לא בסדר, אתם משחררים שוב את החברים שלכם כי הם יודעים שאין הצבעות ואולי אנחנו לא יודעים.

מירב בן ארי: תקשיבו טוב, אני צריכה לסיים את הדיון על זה ואז נצא להפסקה, תחזרו מהפסקה ותדעו מתי ההצבעות.

אופיר כץ: טוב, עד ההפסקה אין הצבעות?

מירב בן ארי: אבל, רגע, יש לנו את אמיר שרוצה לסיים את דבריו.

אמיר אוחנה: כן, משפט אחרון.

אמיר אוחנה: אמר לי חבר הכנסת הרצנו מה זה שונה מחוק מופז ש – לא העברתם, כי גם אני לא הייתי אז, אבל העבירה ממשלת נתניהו ב-2009.

אמיר אוחנה: זה טיעון, דרך אגב, שאנחנו שומעים אותו שוב ושוב אגב החוק הנורבגי, אגף חוק הקורונה ואגב חוקים נוספים, אבל אני שואל את חבר הכנסת הרצנו, אתם הרי אמרתם 'באנו לשנות', אתם ממשלת השינוי, אז מה השינוי שאתם באים ועושים?

פטין מולא: רק אומרים לשנות, שינוי רק בדיבורים.

אמיר אוחנה: אותו דבר, כשאתם הייתם באופוזיציה אתם מחיתם על השחיתות הפוליטית ועל האכזריות - - -

מירב בן ארי: הנקודה ברורה, אמיר.

אמיר אוחנה: אתם עושים אותו דבר, אבל בריבוע.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אוחנה, הנקודה לגמרי ברורה.

מירב בן ארי: אתה יכול ללכת, זה בסדר, אני לא אעשה הצבעה בלעדיכם.

מיכאל מלכיאלי: לצמיתות?

מירב בן ארי: חס וחלילה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה, רוצה להוסיף משהו?

מירב בן ארי: לא שומעת אותך.

מירב בן ארי: רגע, פטין, לא שמעתי.

פטין מולא: מוותר.

מירב בן ארי: אפילו את זה לא שמעתי, מדהים.

מירב בן ארי: אחמד טיבי לא כאן, אוסאמה לא כאן, שמחה רוטמן, בבקשה, אדוני.

מירב בן ארי: אחריו אורית והפסקה, כשתחזרו אני אגיד לכם מתי הצבעות.

פטין מולא: למה הפסקה?

מירב בן ארי: כי ביקשו הפסקה לאכול.

מירב בן ארי: אין לי בעיה להמשיך, אבל אתם ביקשתם.

מירב בן ארי: שמחה.

שמחה רוטמן: כן, גברתי היושבת ראש, בוקר טוב.

מירב בן ארי: כבר צהריים, שתיים כבר.

שמחה רוטמן: בשבילנו זה בוקר כי הלכנו לישון בלילה, בשבע בבוקר.

מאיר פרוש: מתי רם שפע - - -

שמחה רוטמן: זהו, יש עדכון שהייתה פה - - -

מירב בן ארי: שמענו.

שמחה רוטמן: בלי שמות, מה שנקרא.

מאיר פרוש: באיזה מפלגה הוא?

שמחה רוטמן: לא משנה, זה נזיל.

שמחה רוטמן: אנחנו עכשיו מדברים בדיוק על זה שזה יהיה מאוד מאוד נזיל השאלה באיזו מפלגה אדם נמצא.

שמחה רוטמן: כלומר נכון לעכשיו אני יכול להגיד לך מאיזה מפלגה, אבל אנחנו לא נדע באיזה מפלגה הוא מחר בבוקר כי אנחנו נאפשר פה פיצולים.

שמחה רוטמן: האמת היא שאולי את מכירה את הגופים המעורבים וזה לא תמיד יוצא שאני יכול להקריא משהו מתוך פסק דין בו אני ייצגתי, אבל הצדדים אולי יעניינו אותך, גברתי היושבת ראש, כי התביעה הייתה, של חבר כנסת לשעבר אריאל קלנר, התביעה הייתה נגד הליכוד, נגד ראש הממשלה דאז ויש כאלה שקוראים לו גם ראש הממשלה היום וזה מרגיז כמה אנשים.

אמיר אוחנה: מה זה יש כאלה?

אמיר אוחנה: ראש הממשלה בנט קורא לו ראש ממשלה.

אורית סטרוק: מה שנכון נכון.

שמחה רוטמן: בית הדין של הליכוד, מרכז הליכוד, מזכירות הליכוד ו-, זה בשבילך, מירב, מפלגת כולנו בהנהגת משה כחלון, השר משה כחלון, השר אלי כהן, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, תראי תראי מה זה, חיים שכאלה, חבר הכנסת רועי פולקמן, יושב ראש מרכז הליכוד השר חיים כץ וחברת הכנסת מיכל שיר.

מירב בן ארי: נו, אני במתח.

שמחה רוטמן: את במתח.

שמחה רוטמן: פסק הדין הזה עסק בהסכם פוליטי בין מפלגות בו שוריינו ארבעה מקומות ברשימת הליכוד כפי שאת זוכרת לחברי סיעת כולנו.

מירב בן ארי: המיזוג, זה כבר לא הייתי.

שמחה רוטמן: נכון, אבל אותו חוק מסדיר את כל הסוגיות ואותו חוק נחקק לאחר מה שהתרחש בכנסת ישראל שנתפס כמשהו, נקרא לזה מאוד לא לעניין שהתרחש בשנות ה-90, התרגיל המסריח, ואני מקריא מתוך פסק הדין בתיק הזה, כי פה התיק אמנם עסק בשאלה של האם אפשר לעשות הסכם מיזוג סיעות כאשר המטרה היא לקנות הצבעה בכנסת, כביכול אותה הצבעה מפורסמת שהובילה אותנו למשבר הפוליטי ארוך השנים, פיזור הכנסת לפני הרכבת הממשלה.

שמחה רוטמן: ממש חיים שכאלה.

שמחה רוטמן: אז בית המשפט אומר שם, תיקון 12, שזה התיקון שמונע גם את ההסכמים בין סיעות וגם את הפיצולים: תיקון 12 נחקק על רקע התרחשויות שונות בשדה הפוליטי שלא הוסיפו כבוד לכנסת ולחבריה.

שמחה רוטמן: בחודש מרץ 1990 עברה בכנסת הצבעת אי אמון בממשלה אשר בעקבותיה הטיל נשיא המדינה על חבר הכנסת שמעון פרס את מלאכת הרכבת הממשלה החדשה.

שמחה רוטמן: חבר הכנסת פרס נזקק לקול אחד נוסף על מנת לאגד קואליציה של 61 חברי כנסת, אולי הסיטואציה הזאת מוכרת לך מאתמול בלילה, שתתמוך בממשלתו.

שמחה רוטמן: חבר הכנסת שהסכים להצטרף לקואליציה היה אברהם אברשה שריר, מכאן הביטוי 'חזור הביתה, אברשה', חבר כנסת של סיעת הליכוד אשר פרש עם ארבעה מחבריו.

שמחה רוטמן: וואי וואי וואי, זה מה שקורה כשארבעה ח"כים פורשים, תרגיל מסריח, והוא הקים עימם את הסיעה לקידום הרעיון הציבורי.

שמחה רוטמן: בתמורה לתמיכתו של שריר בממשלה החדשה הובטח לו תפקיד שר בממשלה, שריון מקום בטוח בכנסת ה-13 ותפקיד שר בממשלה שתקום בעקבותיה.

מאיר פרוש: אז מה בג"צ אמר?

שמחה רוטמן: בסופו של יום כשל המהלך הפוליטי הנ"ל ומלאכת הרכבת הממשלה הוטלה על ראש הממשלה יצחק שמיר אשר בנאומו במרכז הליכוד קרא לשריר 'אברשה, חזור הביתה' והביא לכך ששריר החליף סיעה בפעם השלישית בתוך פחות מחודשיים.

מאיר פרוש: עם הכלב או בלי הכלב שהיה לו אז?

שמחה רוטמן: בדיוק.

שמחה רוטמן: שלושה בעקבות אחד מלבד הכלב.

מירב בן ארי: שמחה, אתה חייב להתכנס לסיום.

שמחה רוטמן: כן, סליחה, אני מדבר פחות זמן מכולם, מירב, אני רק נותן לך את ה - - -

אמיר אוחנה: פחות מכולם ויותר בטעם.

שמחה רוטמן: לא, זה לא אמרתי על אחרים.

שמחה רוטמן: בקיצור, כאשר יושב ראש ועדת חוקה דאז אוריאל לין, או אני לא יודע אם הוא היה יושב ראש ועדת חוקה בזמן שהוא הציע את ההצעה, אבל התופעות הללו פגעו פגיעה קשה באמון הציבור בכנסת ובמערכת הפוליטית, כל אותם משחקים, הוא העלה את ההצעה מטעמו והוא אמר לפרוטוקול כך: אנחנו רוצים לתקן.

שמחה רוטמן: אנחנו יודעים שחברי כנסת יכולים לעשות שימוש בייצוג שיש להם כאן בכנסת שהופקד בידיהם בנאמנות, הם יכולים לעשות בזה שימוש כדי לקדם טובות הנאה אישיות, כאשר נמצאים במשחק של העברת הכוח או העברת השלטון ומה רוצים להשיג?

שמחה רוטמן: תמורת מה מוכרים את הייצוג הדמוקרטי?

שמחה רוטמן: תמורת שלושה דברים עיקריים, הוא אמר את זה לא במילים האלה, במילים טיפה אחרות, היום אולי היינו אומרים כסף, כוח וכבוד, הוא אמר כסף, שריון מקום בכנסת בעתיד והבטחת תפקידים בתקופת הכנסת הנוכחית וגם בתקופת הכנסת הבאה.

שמחה רוטמן: אותו משבר פוליטי ציבורי הוביל להמון המון נזקים למערכת הפוליטית והציבורית, בעקבותיו נחקק אותו חוק השליש, מתוך איזה שהיא הנחת מוצא ששליש מחברי סיעה איכשהו יודעים להתכוונן לרצון הבוחר, זה לא איזה שיגעון של אדם, זה לא שאפשר לקנות אדם ולתת לו מנעמי שלטון וכתוצאה מכך לגרום לו לבגוד בבוחריו.

שמחה רוטמן: כאשר אנחנו מבקשים לשנות את זה אנחנו מחזירים את מדינת ישראל לימי התרגיל המסריח ואני חושב שלקבוע, וזה לענייננו ממש, סדרי דיון מיוחדים במקרה יוצא מן הכלל שחשוב לנו כל כך לקבוע ולהחזיר את מדינת ישראל 30 ו-40 שנה אחורה, זה אכן אולי יהיה מקרה יוצא מן הכלל, אבל זה ודאי לא מקרה לשנות בו את סדרי הדיון של הכנסת.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מירב בן ארי: אחרונת הדוברים.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: גדי גם ביקש.

דסטה גדי יברקן: אני אחר כך, אחרי ההפסקה.

מאיר פרוש: ואחרי שנתכנס שוב מיד הצבעות?

מירב בן ארי: לא.

מאיר פרוש: לי יש פגישה בביטוח הלאומי בשתיים וחצי.

אורית סטרוק: אז היא תעשה בשתיים וחצי, למה אתה אומר לה את זה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: אני לא - - -

שמחה רוטמן: לא, את לא, אבל עכשיו אלקין צופה בנו מהבית.

מירב בן ארי: חבר'ה, בואו נחליט שלא יהיו הצבעות לפני שלוש, אפילו שלוש ורבע, בסדר?

מאיר פרוש: תודה רבה.

שמחה רוטמן: לא, אבל אני רוצה לשמוע את אורית.

אורית סטרוק: אז אני נשארת פה לדבר לבד?

מירב בן ארי: לא, אני מקשיבה.

שמחה רוטמן: לא, אני גם נשאר להקשיב לך, אורית.

אורית סטרוק: זה לא נעים.

שמחה רוטמן: אבל ארבל לא פה.

מירב בן ארי: תנו לה גם לנשום אוויר.

אורית סטרוק: טוב, תראי, גברתי היושבת ראש, אני מצטערת שאת צריכה לשמוע אותי לבד בעניין הזה.

מירב בן ארי: שמחה פה.

אורית סטרוק: ושמחה כמובן, כמובן.

אורית סטרוק: תראי, החוק הזה, צריך לשנות את השם שלו, לחוק הזה צריך לקרוא 'חוק חליפה ליתום'.

מאיר פרוש: אני יכול לשאול?

מאיר פרוש: יש כאלה שמה שהפסדתם הבוקר הולכים להביא את זה עוד פעם למליאה?

מירב בן ארי: את מה?

מאיר פרוש: את החוק הזה.

מירב בן ארי: לא מכירה.

אורית סטרוק: היא לא מכירה, אבל היא לא קובעת.

אורית סטרוק: למה את שואל אותה?

מירב בן ארי: אני פה איתכם מ-11 וחצי, הסתכלתי פעמיים בטלפון.

אורית סטרוק: איך היא יכולה לדעת?

אורית סטרוק: הרי היא יושבת פה, התפקיד שלה זה להקשיב לנו, לא לקבל את ההחלטות, היא גם לא יודעת מה יחליטו.

מאיר פרוש: אני לא חושב שאת צריכה לפגוע בה.

מירב בן ארי: אל תדאגי, גם נראה לי שאף אחד מחברי הכנסת לא מקבל את ההחלטה אם להביא את החוק עכשיו, בלי קשר אליי.

מירב בן ארי: ההחלטה היא בסוף של הממשלה.

אורית סטרוק: נכון, מי שמחליט הוא כבר לא חבר כנסת.

מירב בן ארי: לא, ההחלטה היא של הממשלה.

אורית סטרוק: לכן הוא גם לא סופג ולא חוטף, הוא מחליט ואתם חוטפים.

מירב בן ארי: אז תמשיכי עם החליפה ליתום.

אורית סטרוק: בקיצור, מה שאני רוצה לומר, מירב היקרה, שלחוק הזה צריך לשנות את שמו ולקרוא לו 'חוק חליפה ליתום' כי הוא בעצם נועד לפתור בעיה של הממשלה הזאת שהיא הוקמה כשהיא נתמכת, נשענת, יושבת על הכתפיים של רע"מ ואף אחד מראשי הממשלה הזאת, גם ראש הממשלה בפועל וגם ראש הממשלה הרזרבי, שזה ראש המפלגה שלך - - -

מירב בן ארי: חליפי.

אורית סטרוק: הרזרבי זה ביטוי של ליברמן אז אני מרשה לעצמי להשתמש.

אורית סטרוק: לאף אחד מהם לא נוח יותר מדי לשבת על הכיסא שלו כשהוא יודע שהכיסא יושב על הכתפיים של מנסור עבאס.

אורית סטרוק: לא נוח להם, לא נוח, הם מבינים שזה משהו שסוחט אותם בלי סוף, הם מבינים שההסכם הקואליציוני שהם עשו עם עבאס הוא לא באמת הסכם שימומש ככתבו וכלשונו, אלא רק הפלטפורמה לעוד ועוד סחיטות.

אורית סטרוק: הם מבינים את זה ולכן הם חייבים למצוא איזה שהוא פתרון ממצב הביש הזה שבו הם הכניסו את עצמם למצב שהם בעצם נסחטים כל יום על ידי עבאס, לכן הם המציאו את החוק הזה, חוק החליפה ליתום, שנותן מענה לשני דברים, גם למאוויים של אלקין שנורא נורא רוצה להתנקם בליכוד, לדפוק אותם, להיכנס בהם, לפצל אותם וכן הלאה, וגם למאוויים של ראש הממשלה בנט וראש הממשלה הרזרבי לפיד, שלא נוח להם לשבת על הכתפיים של עבאס.

אורית סטרוק: זה נועד ככה לתפור חליפה לכל היתומים האלה ובעצם אפשר לקרוא לו או חוק חליפה ליתום או חוק המלך הוא עירום, מה שרוצים, זה הולך ביחד, בסדר?

אורית סטרוק: כי בעצם המלך, המלכים האלה שהם ראש הממשלה הם עירומים, הם לא באמת מלכים ולא באמת יכולים לשלוט בממשלה שלהם, מי ששולט בהם זה מנסור עבאס.

אורית סטרוק: ראינו את זה אתמול במהלך הלילה, ראינו את זה בבוקר עם ההצבעה האומללה הזאת, ראינו את זה עם איילת שקד שבאמת אני אומרת לך בכאב, היא חברה מאוד מאוד טובה שלי והיא בעצם לקחה את חוק האזרחות, חוררה אותו, ניקבה אותו, עשתה אותו יותר חורים מגבינה וזהו, זה מה שאתה עושה כשאתה כלוא בידיים של מנסור עבאס.

אורית סטרוק: אז בעצם החוק הזה בא לפתור לכם את הבעיה הזו, אממה?

אורית סטרוק: ברגעים אלה שאת יושבת פה ובתפקידך כמקשיבה, ואת מבצעת את תפקידך כמקשיבה נהדר, את מקשיבה כל הזמן, ברגעים האלה יושב מנסור עבאס וסוחט אתכם כדי שתקבלו את האצבעות שלו בעד החוק הזה כי בלי האצבעות שלו אתם לא יכולים להעביר את החוק.

אורית סטרוק: אני לא יודעת מה עוד מוכרים, איזה עוד נכסי צאן ברזל של מדינת ישראל מוכרים כרגע למנסור עבאס כדי שהוא יואיל בטובו – הרי הוא נעלם לכם, נכון?

אורית סטרוק: הרי זה האירוע, בוא נהיה כאילו כנים עם עצמנו, אנחנו לא יודעים, קורה עכשיו משהו בחדרים סגורים שבמסגרתו מנסור עבאס סוחט אתכם - - -

מירב בן ארי: לא, הם מנסים להגיע ל – אני חושבת שהבעיה שלנו היום היא לא מנסור עבאס.

אורית סטרוק: כן, את קוראת לזה 'מנסים להגיע'.

אורית סטרוק: מה אתם עוד מוכרים?

מירב בן ארי: לכן, אורית, דברייך נשמעו ואנחנו רוצים - - -

אורית סטרוק: לא, אבל אני לא סיימתי.

אורית סטרוק: אני רוצה לספר לך שאני הגשתי הסתייגות לחוק הזה, אם אתם תזכו בכלל להעלות את החוק הזה למליאה, שזה לגמרי מוטל בספק, אבל אם כן אז ההסתייגות שלי תעלה וההסתייגות שלי מציעה את ההתפלגות היחידה שהיא התפלגות מוסרית.

אורית סטרוק: ההתפלגות שלי אומרת ככה, שאם יש סיעה של שבעה מנדטים שמעלה באמון הבוחר ויש ח"כ אחד שהוא נאמן לאמון הבוחר אז הוא יכול להתפלג ממנה.

אורית סטרוק: את מבינה?

מירב בן ארי: כמו שיקלי כזה.

אורית סטרוק: לא כמו, שיקלי.

אורית סטרוק: לא כמו.

מירב בן ארי: אז תעשי חוק שיקלי.

אורית סטרוק: זה חוק.

אורית סטרוק: כמו שאתם עושים, אפשר לקרוא לזה הסתייגות שיקלי, אפשר לקרוא לזה הסתייגות בנט, אפשר לקרוא לזה הסתייגות שקד, אפשר לקרוא לזה הסתייגות יום טוב כלפון, כל אחד מהחבר'ה האלה שמעלו באופן קיצוני באמון של הבוחר, צריך להיות חוק.

אורית סטרוק: זה החוק האמיתי שצריך להיות, את מבינה מה אני אומרת?

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: טוב, תודה רבה, חברת הכנסת אורית.

מירב בן ארי: הוועדה יוצאת להפסקה, תחזור שוב ב-14:45.

מירב בן ארי: חבר הכנסת גדי יברקן, אתה רוצה להעיר את ההערה שלך?

מירב בן ארי: ואז נמשיך.

אבי מעוז: מה סדרי הדיון עכשיו?

מירב בן ארי: קודם כל חבר הכנסת גדי יברקן מדבר, אתה תדבר, נשמע אותך ולאחר מכן אני אסביר.

דסטה גדי יברקן: האמת היא, גברתי היושבת הראש, שאתמול בלילה, מהבוקר עד הבוקר, כשבילינו אתמול במליאה, נזכרתי מתי בפעם האחרונה, כמובן להבדיל, אני לא מכליל, לא כל ערביי ישראל הם אויבינו ולא כל ערבי הוא אויבינו ולא כל יהודי ציוני, אז אני עושה את ההפרדה ואני נזכרתי, חבריי חברי הכנסת, התחלתי לשאול את עצמי מתי בפעם האחרונה אויבינו נוצחו.

דסטה גדי יברקן: בעצם על ארץ ישראל, כל המאבק שלנו על קיומה של ארץ ישראל יהודית או פלסטינית או היא של ישות אחרת?

דסטה גדי יברקן: ואז מה ששישה צבאות ערב לא עשו באותן מלחמות ובמלחמות ישראל עשה מנסור עבאס עם ארבעה מנדטים, כבש את לשכת ראש הממשלה, את הכנסת, את תקציב המדינה, פשוט בצורה מופתית, בסיוע של מי?

דסטה גדי יברקן: של איילת שקט ושל נפתלי בנט.

דסטה גדי יברקן: בקואליציה אומרים לנו לא לעשות חישובים פוליטיים וכל ההצבעות שלנו לא צריכות להיות בפריזמה של פוליטיקה, מה ייצא לכם טוב, מה לא ייצא לנו טוב.

דסטה גדי יברקן: א', אתמול אני חושב שזה היה קו שבר חדש שאני לא זוכר כדוגמתו בעבר במשכן הכנסת.

דסטה גדי יברקן: מילא להקים ממשלת שמאל בקולותיהם של אנשי הימין, ממשלה ששותפים בה גורמים שהם לא מאמינים במדינת ישראל היהודית, לא הדמוקרטית, היהודית, באופן טבעי, אידיאולוגית, ואני מכבד את האידיאולוגיה הזאת כמובן.

דסטה גדי יברקן: מכבד, לא מסכים איתה, כן?

שלמה קרעי: מה מכבד?

דסטה גדי יברקן: זו דעתם, מותר להם.

דסטה גדי יברקן: זו דעתם, אני מתנגד לה, לא מסכים איתה בכלל, אבל זו דעתם.

שלמה קרעי: שיילכו לפרלמנט הפלסטיני.

דסטה גדי יברקן: הם יכולים, אתה יודע.

דסטה גדי יברקן: דרך אגב, הוקמה כאן ממשלה ישראלית פלסטינית, אמר את זה אחמד טיבי אתמול במליאה, לכן הם כבר לא צריכים ללכת לפרלמנט הפלסטיני, אלא הם פה, בפרלמנט הישראלי שהפכו את זה לפרלמנט פלסטיני וממשלה פלסטינית.

דסטה גדי יברקן: לצערי הרב, אנחנו באמת מדברים בהגדרה, פעם היו אומרים זה ציוני, זה פוסט ציוני, יש פה אנשים שאפילו כמעט לא מאמינים בכלל בציונות והם מנהלים את המדינה.

דסטה גדי יברקן: אני שואל עד לאן נידרדר, גם כמנהיגות הפוליטית פה במדינה, גם משמאל וגם מימין, מה הם הקווים האדומים שלנו, גם חבריי באופוזיציה.

דסטה גדי יברקן: אני חושב שהחוק הזה, חוק האזרחות, כן גרם למחשבות, גם שלי באופן אישי כנבחר ציבור, האם לחשוב לתמוך או לא לתמוך.

דסטה גדי יברקן: הייתה לי מחשבה באמת אמיתית, התלבטתי עם עצמי וברגע שמגיעה ממשלה, הופכת את ההצבעה הזו - - -

אלינה ברדץ' יאלוב: רק עכשיו חשבתם על זה?

אלינה ברדץ' יאלוב: כל השנים שהארכתם לא חשבתם מה אתם עושים?

שלמה קרעי: את מה הארכנו?

אלינה ברדץ' יאלוב: את חוק האזרחות.

שלמה קרעי: אבל הייתה ממשלת ימין שיישמה אותו, לא מנסור עבאס.

דסטה גדי יברקן: לא רק זה - - -

מירב בן ארי: גדי, תתכנס לסיום.

שלמה קרעי: גם ככה אין פה דוברים.

שלמה קרעי: היא סתם מעירה, לא שיש לה מה לעשות, היא מחכה עד ההצבעות.

דסטה גדי יברקן: לא, זה בסדר, אני מכבד, אני חושב שההערה שלך נכונה, דרך אגב, רק מה, יש הבדל קטן, ההבדל הוא שבכל הממשלות, כשאנחנו הקמנו את הממשלה, לכולם היה ברור שהממשלה הזאת היא ממשלה יהודית וציונית, מרצ לא הייתה שם.

דסטה גדי יברקן: ניהלתי שיח עם חבר הכנסת מוסי רז במליאה, אמרתי שמרצ היא פוסט ציונית, הוא אומר לי: לא, לא, לא, מעולם לא היינו ציוניים.

דסטה גדי יברקן: תיקון.

אלינה ברדץ' יאלוב: רגע, אבל איך זה קשור לחוק?

מירב בן ארי: טוב, תודה.

דסטה גדי יברקן: רק משפט סיכום.

מירב בן ארי: בבקשה, משפט סיכום ואני רוצה להציג בפניכם את המתווה.

דסטה גדי יברקן: מה שהיה לי חשוב להבהיר, גברתי היושבת ראש ותודה רבה על הקשב וגם על הזמן שאת נותנת לי, ואני אומר את זה באמת ברצינות כי לא כל יושבי ראש הוועדות מאפשרים שיח מכבד ולהתבטא, יכול להיות שצריך להמשיך את הקו הזה שאת ממשיכה בו, מה שאני בא להגיד זה שמעולם מעולם מעולם, בשום ממשלת ישראל עד היום, ולהערכתי היו ארבע פעמים שהושבעה ממשלה בפחות מ-60, אבל אף פעם לא הייתה ממשלה שתלויה ושחבריה לא מאמינים אידיאולוגית בקיומה של מדינת ישראל היהודית.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

שלמה קרעי: יש לי שתי שאלות, גברתי יושבת הראש, לפני שאת מציגה את המתווה.

שלמה קרעי: שאלה ראשונה, למה להציג מתווה?

שלמה קרעי: הרי אתם מציגים מתווה, מציגים חוק למליאה, אנחנו יושבים שלוש שעות מדברים עליו, באים להצביע ואתם מחליפים את החוק.

מירב בן ארי: מתי החלפנו?

שלמה קרעי: אתמול בשתיים בלילה.

מירב בן ארי: אה, הסדר.

שלמה קרעי: לא, לא את הסדר.

מיכאל מלכיאלי: כי לא היה רוב, מה אתה רוצה?

שלמה קרעי: לא את הסדר, את הנוסח.

שלמה קרעי: סיימנו לדון על חוק האזרחות - - -

מירב בן ארי: טוב, עכשיו אנחנו - - -

שלמה קרעי: רגע, תני לי להשלים את השאלה.

שלמה קרעי: שאלת, אני אענה לך.

שלמה קרעי: סיימנו לדון שלוש שעות על חוק האזרחות עם הארכה של שנה, כשבאנו להצביע החלפתם את זה בחצי שנה ופתחנו דיון מחדש.

שלמה קרעי: אז, גברתי, למה כל המתווים ולמה כל הסיפורים?

שלמה קרעי: הרי אתם עושים מה שמתחשק לכם.

מירב בן ארי: האמת שזה לא נכון.

שלמה קרעי: ושאלה שנייה, יותר מהותית, גברתי.

שלמה קרעי: מכוח איזה מנדט אתם פועלים?

שלמה קרעי: אתמול בנט ביקש אמון מהכנסת והאמון נפל, הוא לא קיבל אמון, אז מה אתם עושים פה?

שלמה קרעי: תתפטרו ונקים ממשלה חדשה.

מירב בן ארי: כן.

שלמה קרעי: גברתי, מה 'כן'?

שלמה קרעי: את מסכימה איתי?

שלמה קרעי: תודה רבה.

מירב בן ארי: טוב, מה שקורה זה שבעקבות השיח שהיה פה והדיון, שהדעות שלכם נשמעו והושפעו, חילקנו בעצם את הדיון להצעת חוק הכנסת דיון אחד בנפרד והצעת חוק יסוד: הכנסת לדיון שני.

מירב בן ארי: אני אסביר ואחרי זה מה שלא תבינו, גם ארבל פה.

שלמה קרעי: ויש את הדיון השלישי גם.

מירב בן ארי: הצעת חוק הכנסת, זה בעצם חוק הכנסת, היא משלימה את הוראות חוק יסוד: הכנסת בדבר המועד האחרון לקבלת חוק התקציב ומסדירה את ההתפלגות של ארבעה חברי כנסת מסיעה.

מירב בן ארי: זה חוק הכנסת.

דסטה גדי יברקן: אתם צריכים להוריד את זה, הבנתי שזה לא יעבור, אין לכם רוב, למה אתם מציגים אותו?

אבי מעוז: זה ב2.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: ב1 זה חוק היסוד.

יבגני סובה: ו-ב2 זה ההתפלגות.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: ב1 זה נורבגי ותקציב ו-ב2 זה ההתפלגות.

שלמה קרעי: ו-א' גם כן, בפני עצמו.

מירב בן ארי: כתוב, ב1, חוק יסוד וב-ב2 כתוב חוק הכנסת.

קריאה: ומה הצעת לכל אחד, איזה סדרי דיון הצעת לכל אחד מהם?

ארבל אסטרחן: נתחיל עם חוק היסוד.

מיכאל מלכיאלי: שזה נורבגי ותקציב.

מירב בן ארי: זה הנמקת הסתייגויות במשך לא יותר משלוש וחצי שעות, יתקיימו בסך הכול לא יותר מ-100 הצבעות ולא יותר משלוש הצבעות שמיות לקואליציה ושלוש הצבעות שמיות לאופוזיציה.

שלמה קרעי: לכל חוק?

ארבל אסטרחן: לא, רק חוק היסוד.

מירב בן ארי: לחוק היסוד, שלוש וחצי.

שלמה קרעי: וכמה שעות דיון?

מירב בן ארי: שלוש וחצי.

שלמה קרעי: כולל הסתייגויות או לא כולל הסתייגויות?

ארבל אסטרחן: לא, רק על ההסתייגויות.

מירב בן ארי: הנמקת הסתייגויות ובקשות רשות דיבור - - -

יעקב מרגי: זה דינמי, הרי יוסרו חלק.

מירב בן ארי: כן, אין פה שעת הצבעה.

יעקב מרגי: עדיין לא, אבל כנראה זו המגמה.

אבי מעוז: מה שאת אומרת לנו זה מוסכם?

אבי מעוז: זה המתווה המוסכם?

יעקב מרגי: זו המגמה, כנראה זה מה שיהיה בסוף.

מירב בן ארי: והצעת חוק הכנסת, הנמקת הסתייגויות והבקשות לרשות הדיבור במשך לא יותר משעתיים, סך הכול לא יותר מ-75 הצבעות בקריאה השנייה והצבעה שמית שתיים ושתיים.

שלמה קרעי: למה זה לא משולב, גברתי יושבת הראש?

שלמה קרעי: מה קרה?

מירב בן ארי: זה מה שביקשתם.

שלמה קרעי: לא ביקשנו.

מירב בן ארי: שזה לא יהיה משולב.

שלמה קרעי: לא ביקשנו.

מירב בן ארי: כן, ישבתם פה – אתה באת בסוף, קרעי.

שלמה קרעי: לא ביקשנו, שאלנו.

מירב בן ארי: כן, כן.

שלמה קרעי: אנחנו ביקשנו שיהיה עשר דקות לכל דובר, זה מה שביקשנו.

מירב בן ארי: לא, לא, לא, היה בקשה לפצל.

מיכאל מלכיאלי: אגב, אם נאחד את השלוש והשתיים - - -

שלמה קרעי: אבל מה זה שעתיים?

שלמה קרעי: מה, אתם עושים צחוק?

שלמה קרעי: אתם רוצים לתקוע פה טריז בתוך מפלגות - -

מירב בן ארי: אבל זה מה שהצענו ואתם ביקשתם ל - --

שלמה קרעי: - - לפצל, לסכסך, וכל זה בשעתיים?

מיכאל מלכיאלי: שלמה, בוא נעשה שלוש ועוד שתיים וחצי.

שלמה קרעי: לא, מה פתאום?

שלמה קרעי: לא מסכימים על כלום אנחנו, אין הסכמות.

שלמה קרעי: אני רוצה חמש דקות לפחות לכל דובר, מה זה, זה צחוק מהבדיחה, מרגי.

שלמה קרעי: יש לכל אחד זכות לרשות דיבור, גם את זה מונעים ממנו?

יעקב מרגי: חשבתי שזה בדיחה מהצחוק.

שלמה קרעי: המינימום זה חמש דקות, עשר דקות זה מה שצריך להיות.

מירב בן ארי: מה ההבדל בין ההצעה הקודמת?

אבי מעוז: כמה אתה רוצה?

אבי מעוז: תגיד בשעות.

שלמה קרעי: דוד אמר שמונה שעות, אפשר להתפשר על שש שעות.

שלמה קרעי: ארבל, מה זה שעתיים?

שלמה קרעי: זה פחות משלוש דקות לדובר.

שלמה קרעי: אתם השתגעתם לגמרי.

שלמה קרעי: אני רוצה שייכתב בפרוטוקול שאתם השתגעתם לגמרי, פחות מקריאה ראשונה?

שלמה קרעי: מה, זה לא סביר.

מירב בן ארי: קיבלנו הארכה מהיו"ר עד ארבע וחצי, שתדעו.

אחמד טיבי: בסדר, מתי מתחילים במליאה את הדיונים?

מירב בן ארי: אין לנו עדיין סדר יום.

שלמה קרעי: מירב, לא מתאים לך להיות כזאת דורסנית.

מירב בן ארי: אני בכלל לא דורסנית.

שלמה קרעי: פחות מקריאה ראשונה אתם מאפשרים למאות הסתייגויות ולקריאה שנייה ושלישית?

שלמה קרעי: מה זה שעתיים ל-60 דוברים?

שלמה קרעי: שתי דקות לדובר?

שלמה קרעי: זה לא סביר בכלל.

שלמה קרעי: חמש דקות לפחות.

שלמה קרעי: רגע, כמה שמיות בחוק הכנסת?

שלמה קרעי: שתיים?

שלמה קרעי: ומה עם החוק הראשון, סעיף א'?

מירב בן ארי: סעיף א', יש בעיה.

שלמה קרעי: מה הבעיה?

שלמה קרעי: כמה זמן?

יעקב מרגי: מירב, את יודעת מה?

יעקב מרגי: תני הצעה סופית שאנחנו נראה מה אנחנו עושים.

מירב בן ארי: מה זה פה, מכרז?

יעקב מרגי: זה מה שמנסים מהבוקר, מה אני אגיד לך?

מירב בן ארי: קיבלנו עוד חצי שעה למליאה.

שלמה קרעי: ארבל, אין איזה שהיא מידתיות, אין איזה שהיא סבירות שקריאה שנייה ושלישית זה קצת דיון יותר מעמיק מאשר קריאה ראשונה?

ארבל אסטרחן: היה על זה כבר דיון מקודם ואני כבר הבעתי את דעתי על כך שצריך להימנע מסעיף 98 וככל האפשר להגיע להסכמות.

שלמה קרעי: לא, אבל גם אם כן 98 אין איזה גבול?

ארבל אסטרחן: יש לנו תקדימים כאלה, זה העניין.

שלמה קרעי: אז מה אם יש תקדימים?

יעקב מרגי: עזבי תקדימים, לא יצויר שאין תקדימים מה הרציונל מבחינתך?

יעקב מרגי: אני תמיד נשענתי על בינתו של היועץ המשפטי או היועצת המשפטית שישבה לימיני או לשמאלי, תלוי באיזה ועדה.

שלמה קרעי: ארבל, יש גם תקדימים שהגשתם לנו נושא חדש על הסתייגויות ועכשיו שגית אומרת לא לעשות את זה.

שלמה קרעי: אז מה אם יש תקדימים?

ארבל אסטרחן: גם צריך לראות, ההסתייגויות הוגשו בצורה סיעתית אז יכול להיות שגם הסיעה יכולה להחליט מי מטעמה מדבר.

שלמה קרעי: לא, אבל מה זה, כולם חתמו.

שלמה קרעי: מה זה בצורה סיעתית?

שלמה קרעי: כל אחד חתם.

יעקב מרגי: אני הולך להגיש הצעת חוק, סבב יועצים משפטיים בין הוועדות, אי אפשר להתעלל בארבל כל כך ככה.

שלמה קרעי: מירב, לא סיימת את הדיון.

דוד ביטן: התייעצות סיעתית.

דוד ביטן: מירב, אתם עומדים על הזמנים האלה של הקריאה הראשונה?

מירב בן ארי: אנחנו עכשיו הולכים להצביע.

שלמה קרעי: רגע, התייעצות סיעתית.

מירב בן ארי: עכשיו התייעצות סיעתית?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: לפני הצבעה, בבקשה.

דוד ביטן: לפני ההצבעה.

מירב בן ארי: אנחנו חוזרים ב-15:20.

מירב בן ארי: על מה אתה מתייעץ, על חוק הכנסת, 98?

שלמה קרעי: תראה איזה חצופים, שעתיים נתנו על חוק הכנסת.

מירב בן ארי: ביטן, ההתייעצות הסיעתית זה על חוק הכנסת או חוק יסוד: הכנסת או חוק שירות ביטחון?

דוד ביטן: מה את מצביעה ראשון?

מירב בן ארי: אנחנו מתחילים עכשיו עם חוק יסוד: הכנסת, יש לך התייעצות, ב-15:20 חוזרים.

מירב בן ארי: אני פותחת את הישיבה אחרי התייעצות סיעתית.

מירב בן ארי: דבר ראשון עדכון לגבי חוק שירות ביטחון עליו עשינו דיון ארוך, עשינו כאן דיון.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לעדכן שהדיון בחוק שירות ביטחון יימשך למשך שעה וחצי.

שלמה קרעי: אתם נפלתם על הראש, חבר'ה.

דוד ביטן: מה שעה וחצי?

שלמה קרעי: מה זה שעה וחצי?

דסטה גדי יברקן: תעבירו את זה בלי דיון, למה שעה וחצי?

מירב בן ארי: חוק שירות ביטחון, הוא יהיה למשך שעה וחצי ואנחנו נצביע עליו במסדרת אחר כך.

שלמה קרעי: ארבל, אולי לא צריך דיון בכלל, לא צריך להצביע גם.

דוד ביטן: מירב, אני מאוד מתפלא עלייך, אתם מסדרים את הזמנים לפי השעות שיש לכם והיום.

מירב בן ארי: לא עולה כרגע להצבעה.

דוד ביטן: אתם לא יכולים לעשות את זה.

מירב בן ארי: לא עולה כרגע להצבעה.

יעקב מרגי: היא אמרה שלא עולה.

מירב בן ארי: לא עולה כרגע להצבעה.

דוד ביטן: שעה וחצי?

יעקב מרגי: לא עולה להצבעה.

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: בושה וחרפה, יש להם נגיד שמונה שעות - - -

מירב בן ארי: כמו שהסברתי לפני, לא הגעתם לכאן, היינו כאן מתי מעט, למרות שפתחנו את הבעיה - - -

שלמה קרעי: אני הייתי פה ולא השתנה כלום, אותה דורסנות כשלא היינו.

מירב בן ארי: לא, אז פיצלנו את חוק יסוד: הכנסת וחוק הכנסת.

מירב בן ארי: אנחנו על חוק יסוד: הכנסת, אני חוזרת על עיקרי הדברים, אחת, הנמקת ההסתייגויות לא יותר משלוש וחצי שעות, בסך הכול לא יותר מ-100 הצבעות בקריאה השנייה, ההצבעה לא תחל לפני השעה שמונה וחצי.

דוד ביטן: לא, לא, לא, רק רגע, אין דבר כזה.

מירב בן ארי: שלוש הצבעות שמיות לקואליציה, שלוש הצבעות שמיות לאופוזיציה.

דוד ביטן: ארבל, מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: אנחנו רוצים בלי שעת הצבעה.

שלמה קרעי: אי אפשר לקבוע שעת הצבעה בכוח.

דוד ביטן: מה פתאום?

דוד ביטן: על מה שעת הצבעה?

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

צבי האוזר: שעת הצבעה נקבעה בכנסת הקודמת.

צבי האוזר: זה ייקבע עכשיו, זה גם היה בהסדרים ה - - -

שלמה קרעי: לא רוצים שעת הצבעה.

צבי האוזר: זה היה תמיד וצריך להכניס את זה.

דוד ביטן: לא היה תמיד.

שלמה קרעי: אז למה אתם צריכים שעת הצבעה?

יעקב מרגי: הם עייפים, הם רוצים לנוח.

פטין מולא: מי רוצה לנוח?

פטין מולא: יש להם בעיה, זו בעיה שלהם.

שלמה קרעי: אבל, גברתי, עניין הרבה יותר מהותי, לא ייתכן שעל חוק יסוד אתם נותנים רשות דיבור פחות מחמש דקות לכל דובר.

שלמה קרעי: זה סירוס של הדמוקרטיה, אתם משתמשים כאן בתקנונים, אתם עושים ככל העולה על רוחכם וזו חוצפה, בסוף הכול יחזור אליכם.

שלמה קרעי: אתם רומסים כאן את הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: גברתי היועצת המשפטית, את לא יכולה לאפשר להם לעשות דבר כזה.

מירב בן ארי: עדכון לחוק הכנסת, הנמקת הסתייגויות, בקשות לרשות דיבור יתאפשרו לחוק הכנסת למשך לא יותר משעתיים, לא יותר מ-75 הצבעות וסדר הדוברים, לא פחות משעתיים מרגע תחילת ההצבעה תהיה שעת ההצבעה.

מיכאל מלכיאלי: עם הצבעה אחרי שעתיים.

מירב בן ארי: שתי הצבעות שמיות לקואליציה, שתי הצבעות שמיות לאופוזיציה.

דסטה גדי יברקן: את יכולה לחזור על זה?

דסטה גדי יברקן: לא שמעתי.

מירב בן ארי: שעתיים מהרגע שהדיון החל, לא פחות משעתיים.

מירב בן ארי: אז אנחנו עכשיו מתחילים בהצבעה על חוק יסוד: הכנסת.

דוד ביטן: עשו שתי דקות לכל החוק, כולנו נעלה, אחד יעלה בשם כולנו - - -

שלמה קרעי: לא צריך להצביע, תשלחו את אביר קארה במקום כולכם ותגמרו עם זה.

מירב בן ארי: אתם יכולים לבחור מי מהסיעה שלכם מנמק.

מירב בן ארי: אני מעלה להצבעה קביעת סדרי דיון מיוחדים בקריאה השנייה והשלישית לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת בהצעות החוק הבאות - -

שלמה קרעי: אני רוצה לשמוע חוות דעת של היועצת המשפטית, גברתי יושבת הראש.

מירב בן ארי: - - הצעת חוק יסוד: הכנסת (תיקון מספר 51).

מירב בן ארי: מי בעד?

שלמה קרעי: לא ייתכן, גברתי יושבת הראש.

מירב בן ארי: רק חברי ועדה או ממלאי מקום.

שלמה קרעי: אתם רומסים את הדמוקרטיה, תתביישו לכם.

מירב בן ארי: מי בעד?

מאיר פרוש: אבל תגידי את התנאים.

מירב בן ארי: אמרתי לפני שנכנסתם.

שלמה קרעי: חוק יסוד, אתם לא נותנים זכות לדבר וזכות לנמק.

מירב בן ארי: אמרתי הכול.

שלמה קרעי: אתם צריכים להתבייש.

מירב בן ארי: 17 בעד.

מירב בן ארי: מי נגד?

שלמה קרעי: ארבל, הייעוץ המשפטי של הכנסת מסורס.

מירב בן ארי: מי נגד?

קטי קטרין שטרית: רגע, לא, ספרנו 16, אנחנו רוצים שתספרי עוד פעם.

קרן ברק: תספרי עוד פעם.

מירב בן ארי: מי נגד?

יעקב מרגי: בעד ספרנו 16.

מירב בן ארי: 16 מתנגדים.

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: אין.

מירב בן ארי: ההצעה עברה.

שלמה קרעי: נפלה, נפלה.

מירב בן ארי: עברה.

מירב בן ארי: בעד – 17

מירב בן ארי: נמנעים – אין אושר.

יעקב מרגי: רגע, אומרים שהיו בעד 16.

מירב בן ארי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי הגיש רביזיה.

שלמה קרעי: רביזיה גם מכאן.

מירב בן ארי: בעד 17, נגד 16, ההצעה עברה.

דסטה גדי יברקן: תספרו שוב, אין 17.

קרן ברק: היא אומרת שלא ספרתי טוב, אני אספור עוד פעם.

דסטה גדי יברקן: תספרו שוב, מה הבעיה?

מירב בן ארי: הלאה.

שלמה קרעי: רביזיה.

מירב בן ארי: רביזיה של חבר הכנסת שלמה קרעי.

מיכאל מלכיאלי: גם שלי.

מירב בן ארי: מלכיאלי, וטופורובסקי הגיש ראשון.

מירב בן ארי: אני עוברת לסעיף ב2, קביעת סדרי דיון מיוחדים בקריאה שנייה ושלישית לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת בהצעת חוק הכנסת (תיקון מספר 49), התשפ"א-2021, מי בעד?

דוד ביטן: רגע, רגע.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

מירב בן ארי: מי בעד?

שלמה קרעי: תתביישו לכם, אתם לא נותנים אפילו כמו קריאה ראשונה.

שלמה קרעי: פחות משלוש דקות לכל דובר.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם היו הסכמים עם ווליד טאהא.

שלמה קרעי: ווליד, הם הולכים להחליף אתכם.

יעקב מרגי: האם היושבת ראש יכולה להגיד לנו אם היו הסכמים עם ווליד טאהא?

מירב בן ארי: 17 בעד.

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: 16 מתנגדים.

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: אין.

מירב בן ארי: ההצעה עברה.

מירב בן ארי: בעד – 17

מירב בן ארי: נמנעים – אין אושר.

מיכאל מלכיאלי: אני מגיש רביזיה.

מירב בן ארי: רביזיה של מלכיאלי.

שלמה קרעי: רביזיה.

מירב בן ארי: הוועדה תתכנס כאן ב-15:57 לטובת הרביזיות.

דוד ביטן: רק רגע.

דוד ביטן: מירב, את עלה התאנה של הקואליציה, אני מודיע לכם, לאור ההתנהגות שלכם עכשיו אנחנו לא נגיע איתכם לשום הסדר יותר.

דוד ביטן: שום דבר, אל תפנו אלינו אפילו, בשום ועדה, בשום נושא, לא נגיע איתכם לשום הסדרים יותר.

יעקב מרגי: אבקש להעביר את ההנחיות האלה לכל חברי האופוזיציה בוועדות השונות.

קרן ברק: חבל, באמת חבל.

דוד ביטן: נגמר הסיפור.

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

מירב בן ארי: הוועדה יצאה להפסקה.

קרן ברק: אתם שופכים את התינוק עם המים, חבל.

יעקב מרגי: ווליד, האם היו הסכמים עכשיו בשביל ההצבעה הזו?

יעקב מרגי: אבקש לדעת לפרוטוקול.

דוד ביטן: אל תפנו אליו בשום דבר, חבל לכם על הזמן.

דוד ביטן: גם בוועדות, אל תגיעו לשום הסדר בשום דבר.

דוד ביטן: חוצפנים.

יעקב מרגי: דוד, מה שתחליט אנחנו מגבים אותך.

דוד ביטן: תודה רבה.

מירב בן ארי: יש לי תוספת לסדר היום של קביעת ממלא מקום קבוע בוועדה המסדרת ואנחנו מציעים כי חבר הכנסת מוסי רז יכהן כממלא מקום קבוע בוועדה המסדרת מטעם סיעת רע"מ.

שלמה קרעי: סליחה, מירב, את כתבת את ההודעה הזאת לפני ארבע דקות, מה זה הבדיחה הזאת?

שלמה קרעי: את עושה צחוק?

מירב בן ארי: אין עם זה בעיה.

שלמה קרעי: מה זה אין עם זה בעיה?

שלמה קרעי: צריך חצי שעה מראש.

שלמה קרעי: סליחה, עם כל הכבוד.

קריאה: לא, אנחנו שלחנו את התוספת לסדר היום הרבה לפני.

שלמה קרעי: לא, אבל נעלתם את הישיבה מקודם, אמרתם רביזיה.

יוראי להב-הרצנו: קרעי, זה נכתב לפני רבע שעה, ההודעה הזו.

שלמה קרעי: ארבע דקות.

מירב בן ארי: יש רביזיות, איפה הרביזיות?

מירב בן ארי: אתה רוצה להתייחס להצעה הזאת של מוסי רז?

שלמה קרעי: בשלוש ו-31 כתבו שהישיבה תתחדש, ב-15:35, ארבע דקות.

שלמה קרעי: תסתכל בהודעה.

שלמה קרעי: נתנו ארבע דקות התראה.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: זה לא רציני.

מירב בן ארי: אנחנו מצביעים על שחבר הכנסת מוסי רז - - -

שלמה קרעי: מירב, את לא יכולה לעשות את זה, עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: אני יכולה כי הודעתי בקבוצה שנפתחת הישיבה.

שלמה קרעי: את הודעת בקבוצה על הישיבה שתתקיים עוד ארבע דקות, מה קורה איתכם?

שלמה קרעי: באמת.

מירב בן ארי: אתה רוצה להתייחס למוסי רז, ממלא מקום קבוע?

שלמה קרעי: לא, אני רוצה שכל החברים שלי יקבלו חצי שעה של התראה לפני פתיחת ישיבה.

מירב בן ארי: ממש לא.

שלמה קרעי: בטח.

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: סליחה, בחמישה לארבע זה הרביזיות, הוועדה מתכנסת, קיבלו תגובה, אני מעלה להצבעה את כך שחבר הכנסת מוסי רז יכהן כממלא מקום קבוע בוועדה המסדרת מטעם סיעת רע"מ.

מירב בן ארי: מי בעד?

שלמה קרעי: מטעם סיעת רע"מ?

קריאה: מרצ.

קריאה: מירב, מטעם מרצ.

מירב בן ארי: אמרתי.

מירב בן ארי: מטעם סיעת רע"מ.

קריאה: מרצ.

קריאה: למה אתם מתערבים?

מירב בן ארי: לא להתערב, לא אמרתי גם.

יריב לוין: - - - מינוי ממלא מקום בוועדה.

יריב לוין: מי חברי הוועדה?

שלמה קרעי: היא סתם פתחה ישיבה בלי התראה.

מירב בן ארי: מהציונות הדתית?

מירב בן ארי: אבי מעוז ושמחה.

יריב לוין: איך שמחה רוטמן?

יריב לוין: אז אני מבקש שאורית סטרוק תהיה ממלאת מקום של סיעת הליכוד.

מירב בן ארי: מטעם סיעת הליכוד?

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: של מי ממלאת מקום?

יריב לוין: אורית סטרוק ממלאת מקום מטעם הליכוד.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני מעלה להצבעה גם את העניין שחברת הכנסת אורית סטרוק מהציונות הדתית תכהן כממלאת מקום קבועה בוועדה המסדרת מטעם סיעת הליכוד.

מירב בן ארי: מי בעד?

מירב בן ארי: תשעה בעד.

מירב בן ארי: אושר, גם מוסי רז וגם אורית סטרוק.

מירב בן ארי: אושר.

מירב בן ארי: איתן, אתה הולך להודיע במליאה?

מירב בן ארי: צריך להודיע גם על אורית.

מירב בן ארי: אז אנחנו בהפסקה, וכמו שקבענו ב-57 הצבעות על הרביזיה.

מירב בן ארי: אנחנו לפני הרביזיות מצביעים על חוק שירות ביטחון.

מירב בן ארי: אני מזכירה לכם שהיה לנו כאן

מירב בן ארי: דיון ארוך וכל אחד כאן כמעט דיבר, אנחנו רק על סדרי הדיון.

קריאה: אני רוצה התייעצות סיעתית.

מירב בן ארי: לא הצבענו על זה.

מירב בן ארי: קביעת סדרי דיון מיוחדים בקריאה השנייה והשלישית לפי סעיף 98 לתקנון הכנסת בהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מספר 18 והוראת שעה), מי בעד?

מאיר פרוש: מתי דיברנו על זה?

מירב בן ארי: חבר'ה, אתם לא מקשיבים כי אתם בטלפון ואני אמרתי, זה רק על סדרי דיון.

מירב בן ארי: עשינו על זה דיון, חוק שירות ביטחון.

מאיר פרוש: מתי?

מירב בן ארי: לא הצבענו.

מירב בן ארי: אתם לא מקשיבים לי.

דוד ביטן: חבר'ה, אנחנו לא בעד.

קריאה: אבל ביקשנו התייעצות סיעתית.

מירב בן ארי: לא, אבל לא אמרת ברצינות.

מירב בן ארי: כמה בעד?

מירב בן ארי: תרימו, מי בעד?

מיכל מרים וולדיגר: פרוש, היא לא אמרה כמה זמן הדיון על שירות ביטחון שהיא מצביעה.

מאיר פרוש: כמה זמן הדיון הזה?

מיכאל מלכיאלי: כמה זמן הדיון?

מיכאל מלכיאלי: מישהו יודע?

מאיר פרוש: מהם סדרי הדיון?

מירב בן ארי: עוד לא קבענו, רק על זה שאפשר להעלות אותו למליאה.

מירב בן ארי: חברים, אנחנו מבקשים מחברי הכנסת לשבת, לא לעמוד.

מירב בן ארי: קואליציה ואופוזיציה, החוק הזה שאנחנו עכשיו מעלים להצבעה, עשינו עליו דיון ארוך בבוקר ובסך הכול אמרתי שנצביע אחר כך, ההסכמות נעשות פה.

מירב בן ארי: ההצבעה היא בסך הכול להעלות אותו בכלל, אוקיי?

מירב בן ארי: על כמה זמן מיד נדווח כי יש לנו רביזיות.

מירב בן ארי: לכן זו ההצבעה.

שלמה קרעי: מירב, ההצבעה היא על קביעת סעיף 98, לא להעלות.

מירב בן ארי: כן, אמרתי כבר.

שלמה קרעי: לא, את אומרת להעלות, לא על להעלות.

שלמה קרעי: ההצבעה היא על לדרוס אותנו לפי סעיף 98.

מיכל רוזין: תפסיקו להפריע בהצבעות.

מירב בן ארי: עוד פעם, מי בעד?

מירב בן ארי: נא להרים את היד, בבקשה.

מירב בן ארי: חברי ועדה או ממלאי מקום.

מירב בן ארי: 17 בעד.

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: זה רק להעלות את זה.

שלמה קרעי: זה לא להעלות, זה על 98.

מירב בן ארי: כן, אבל ה-98 קורה שמה.

שלמה קרעי: אבל ההצבעה היא לא להעלות.

מירב בן ארי: אבל אנחנו מגיעים להסכמות.

שלמה קרעי: אין הסכמות, לא, לא, לא, רגע.

מירב בן ארי: תשעה נגד.

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בעד – 17

מירב בן ארי: אושר.

שלמה קרעי: גברתי יושבת הראש, אין הסכמות, אנחנו מתנגדים לקצר, אתם דורסים עם סעיף 98, זה צריך להיאמר לפרוטוקול.

מירב בן ארי: אוקיי, הבנו אותך ולכן מתקיים שיח.

שלמה קרעי: לא, לא, אני מבקש שהיועצת המשפטית - - -

מירב בן ארי: לא, לא, לא, אדוני, סיימת.

שלמה קרעי: לא, לא.

מירב בן ארי: אני עכשיו עוברת לרביזיה.

שלמה קרעי: ארבל, היא אומרת שההצבעה היא על להעלות למליאה, זה לא על להעלות למליאה, ההצבעה היא - - -

מירב בן ארי: זה לא נכון, אמרתי והקראתי.

שלמה קרעי: אבל היא לא רוצה להגיד את זה.

מירב בן ארי: הקראתי את סעיף 98, כתוב בפרוטוקול, ואחרי זה חידדתי, אוקיי?

מירב בן ארי: זה על סדר היום.

מירב בן ארי: בועז טופורובסקי ינמק את הרביזיה.

דוד ביטן: מירב, אם אנחנו מגיעים להסכם צריך לקבל את הרביזיה בשביל לתקן את ההחלטה הקודמת, אז תמתיני רגע.

מירב בן ארי: בסדר, רק העליתי את החוק של שירות ביטחון, שהוא כבר בהסכמות איתכם.

שלמה קרעי: אין הסכמות, אנחנו - - -

דוד ביטן: לא, אל - - - ברגע שיש הסכמה אז אנחנו עושים - - -

קרן ברק: כי אולי צריך שכולם יהיו בעד הרביזיה.

מירב בן ארי: אוקיי, אז לחכות?

דוד ביטן: כן.

שלמה קרעי: לא, ארבל, אנחנו מתנגדים לשימוש בסעיף 98.

דוד ביטן: כן, ברור.

שלמה קרעי: לא, אבל היא לא אומרת את זה, היא אומרת שיש הסכמות.

דוד ביטן: לא, הצבעת נגד, מה אתה רוצה?

שלמה קרעי: לא משנה, אבל היא אומרת שיש הסכמות.

מיכאל מלכיאלי: שלמה, אין דבר כזה בעולם הסכמה ל-98.

שמחה רוטמן: לא, לא נכון, אפשר להגיע בהסכמה, זה לא המקרה.

שלמה קרעי: לא, הוא יכול להיות בהסכמה ופה זה לא בהסכמה.

צבי האוזר: מה שנקרא 98 ללא מריבה.

צבי האוזר: זאת הטרמינולוגיה הרווחת כדי לתאר את הניואנס, ללא מריבה.

צבי האוזר: וכמו שנאמר, היו דברים מעולם.

צבי האוזר: זו לא הפעם הראשונה שהופעל 98 ללא מריבה.

מירב בן ארי: חמש דקות התייעצות סיעתית.

מירב בן ארי: אנחנו מתחילים עם הרביזיה על חוק יסוד: הכנסת.

מירב בן ארי: מי מנמק הרביזיה?

מירב בן ארי: דוד ביטן או יריב לוין.

שלמה קרעי: אין הסכמות, בועז.

מירב בן ארי: הגענו איתכם להסכמות אז אתם מושכים את הרביזיה?

קרן ברק: לא הגיעו.

שלמה קרעי: יריב, הם כל הזמן אומרים הסכמות, הסכמות.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יריב לוין.

צבי האוזר: הבנות שאינן הסכמות.

יריב לוין: אני אקריא מה שאני מבין ואם טעיתי מראש, לא הבנתי משהו, אל תתנפלו עליי, תתקנו ונראה איך אנחנו יודעים - - -

אל תדאג, אנחנו מאחוריך, אף אחד לא יתנפל עליך.

יריב לוין: קודם כל ככה, ההבנה שלי היא ככה, נוכח המצב שהופעל סעיף 98, אני אומר שוב, אנחנו באים להסדר הזה לא מרצון, אנחנו באים אליו בכפייה, בלית ברירה.

תחת מחאה.

יריב לוין: לנוכח העובדה, כמו שתיארתי את זה בפעם הקודמת, שאנחנו צריכים לבחור אם אנחנו רוצים לקבל את הפטיש הגדול או את הפטיש הקצת יותר קטן, אבל לא מתוך בחירה חופשית.

יריב לוין: לכן אנחנו גם, אני אומר שוב, לא נעשה פיליבסטר, אבל נצביע נגד ההסדר ככה שתגייסו שיהיה לכם רוב להעביר אותו.

יריב לוין: זה דבר ראשון ברמה העקרונית.

יריב לוין: הדבר השני, ההסדר המוצע הוא כזה, כפי שהוצע לנו ואנחנו, אני אומר שוב, בלית ברירה מוכנים לקבל, סדר היום יתחיל לאחר נאומים בני דקה בחוק שירות ביטחון.

שרן השכל: לא, חוק יסוד: הכנסת.

יריב לוין: אוקיי, יתחיל בחוק יסוד: הכנסת כאשר הדיון יימשך ארבע שעות לדיון בהסתייגויות.

דוד ביטן: להנמקת ההסתייגויות.

יריב לוין: להנמקת ההסתייגויות.

נטו של האופוזיציה.

שמחה רוטמן: לא כולל הצגת החוק.

יריב לוין: נכון, אמת.

מירב בן ארי: רק האופוזיציה ארבע שעות הנמקת הסתייגויות לחוק יסוד: הכנסת.

יריב לוין: רבותיי, ארבע שעות הנמקת הסתייגויות, בשלב הזה זה רק אופוזיציה.

מיכל רוזין: יש לך חיילים חוץ מקרעי?

יבגני סובה: בתום ארבע שעות?

יריב לוין: רגע, תנו לי ללכת לאט לאט.

יריב לוין: אז אני אומר, ארבע שעות.

יריב לוין: לגבי מספר ההצבעות וכו', שביטן מולכם יחליט.

דוד ביטן: מספר ההצבעות זה כמו שהחלטתם, מה החלטתם?

יריב לוין: רבותיי, מספר ההצבעות על פי ההחלטה שקיבלתם קודם.

דוד ביטן: כמה החלטתם?

שלמה קרעי: 100 הסתייגויות.

שלמה קרעי: קיבלנו 100 לחוק היסוד.

ארבל אסטרחן: 100.

דוד ביטן: וכמה שמית?

ארבל אסטרחן: שלוש.

מירב בן ארי: חוק יסוד: הכנסת 100 הצבעות ושלוש הצבעות שמיות, קואליציה ואופוזיציה.

לא, כל צד.

מירב בן ארי: כל צד שלוש שעות.

ארבל אסטרחן: 100 כולל גם את החוק, זה שלושה סעיפים בסך הכול.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: רבותיי, הבנו אחד את השני, הכול טוב.

ארבל אסטרחן: אין שעת הצבעה?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: תיכף נגיע לנושא שעות ההצבעה, בוא נשלים את התמונה ואז נבהיר את הסוגיה הזאת.

מירב בן ארי: אין, אין.

יריב לוין: החוק הבא הוא חוק שירות ביטחון, נכון?

יריב לוין: כך אני מבין.

שרן השכל: בדיוק, כן.

יריב לוין: לטובת החוק הזה שלוש שעות, בדיוק על פי הפרמטרים הקודמים, כלומר להסתייגויות וכו' כאשר מספר ההצבעות, עוד פעם, בהתאם להחלטה שאתם קיבלתם.

מירב בן ארי: 50 הצבעות.

דוד ביטן: וכמה שמיות?

מירב בן ארי: 50 הצבעות ושתיים שמיות לכל צד.

דוד ביטן: בסדר.

יריב לוין: יפה.

מירב בן ארי: וגם כאן אין שעת הצבעה.

יריב לוין: אמת.

יריב לוין: אחר כך אנחנו עוברים לחוק הכנסת.

יריב לוין: חוק הכנסת, ארבע שעות.

מירב בן ארי: 75 הצבעות, שתי הצבעות שמיות לכל צד.

מירב בן ארי: ארבע שעות דיון.

שמחה רוטמן: לא דיון, ארבע שעות הנמקת הסתייגויות.

מירב בן ארי: ארבע שעות הנמקה.

דוד ביטן: שלוש שמיות, לא שתיים.

מירב בן ארי: שלוש שמיות.

יריב לוין: כמובן המספרים ושעות ההסתייגויות הם מספרי המקסימום, אנחנו תמיד יכולים לעשות פחות, אבל הם מספרי המקסימום.

יריב לוין: עכשיו אנחנו עוברים לחוקי פג תוקף.

יריב לוין: חוקי פג תוקף, אני מבין שיש לנו שלושה.

יריב לוין: תקריאו אותם.

שרן השכל: לא, בתוספת לזה יש עוד שלושה.

ארבל אסטרחן: אז יש את פקודת התעבורה, יש רישוי מקצועות בענף הרכב ויש את חדלות פירעון שצריך לתת לזה פטור.

יריב לוין: זאת אומרת שלושה חוקים כאלה.

ארבל אסטרחן: כן.

יריב לוין: יופי.

יריב לוין: אז ההסדר אומר את הדבר הבא, שלאחר מכן יהיו חוקים פגי תוקף.

יריב לוין: כרגע יש להם הסדר של ארבע שעות לחוק.

יריב לוין: אנחנו אומרים שאם יהיה מצב שחוק הכנסת יימשך אז אנחנו ננסה, אני אומר שאנחנו ננסה ללכת לקראת ולצמצם את החוקים האלה באופן כזה שלפחות חלקם - - -

שלמה קרעי: אבל עוד לא הייתה ועדה לדיון.

דוד ביטן: אני מבקש, לאור זה שהולכים לקראתם בנושא של פגי תוקף, שיירשם שביום חמישי לא תהיה מליאה.

שמחה רוטמן: ולא מסדרת.

מירב בן ארי: מליאה לא תהיה, אתה מדבר על ועדה מסדרת?

שלמה קרעי: לא מליאה ולא מסדרת.

מירב בן ארי: אין מליאה ביום חמישי.

דוד ביטן: אבל אתם עושים לנו גם בראשון וגם בחמישי.

שרן השכל: אז מליאה לא תהיה ביום חמישי.

דוד ביטן: ולא ועדה מסדרת.

שרן השכל: לא, לא, לא, מסדרת אנחנו חייבים.

מה יש לכם?

דוד ביטן: למה אתם חייבים?

שרן השכל: שנייה, לא, לא - - -

דוד ביטן: מה פתאום?

דוד ביטן: אנחנו לא רוצים ביום חמישי לבוא מהבוקר עד הלילה.

שרן השכל: אני לא יכולה להתחייב ליום חמישי.

שרן השכל: די נו.

דוד ביטן: אין מצב כזה, עם כל הכבוד.

שלמה קרעי: אבל, שרן, בועז אמר שלא מתוכנן לכם.

שרן השכל: די כבר, די, לא.

חמישי לא.

תעשי בראשון.

שלמה קרעי: נעשה בראשון, מה הבעיה?

שלמה קרעי: אם יש לך משהו ש - - -

שרן השכל: יריב, אל תכניסו לי עכשיו דברים חדשים.

שרן השכל: ביטן, נו באמת.

תקשיבי רגע, יש לך חמישי וראשון.

חמישי לא, ראשון - - -

דוד ביטן: אנחנו לא רוצים דיונים ביום חמישי.

שלמה קרעי: שרן, אם יש לך משהו במסדרת תביאי ביום ראשון, מה הבעיה?

שלמה קרעי: גם ככה אין מליאה.

צבי האוזר: זה לא היה בסיכום.

שרן השכל: ביטן, תקשיבו, רגע, אנחנו לא דיברנו על יום חמישי.

שרן השכל: אין בעיה שלא תהיה מליאה, אנחנו לא נקבע מליאה בהפתעה, אבל אני לא יכולה להתחייב שלא תהיה ועדה מסדרת.

דוד ביטן: למה?

תעשי בראשון.

לא יכולה להתחייב, מה יש - - -

שלמה קרעי: יש לך ראשון ושני, שרן.

שרן השכל: ביטן, יריב, אני יכולה באמת להשתדל ככל שניתן לא לעשות את זה.

תבדקי את זה.

שרן השכל: די נו.

לכי לבדוק.

קריאה: הבטחתם, תעמדו בזה.

שרן השכל: ביטן, כמו שאתם עושים השתדלות על ארבעה הפגי תוקף, במקום ארבע שעות שעתיים, אני יכולה להתחייב להשתדל לא לעשות ביום חמישי ולעשות ביום ראשון.

יריב לוין: אז אני מציע, יש לי הצעת פשרה.

יריב לוין: בואי נסכם, אתם תעשו - - -

דוד ביטן: לא פשרה, מה, אתם רוצים הכול לטובתכם.

שרן השכל: לא, אבל תן לי כמה שעות לבדוק את זה.

שרן השכל: אני אבוא לקראתך, הכול בסדר.

יריב לוין: שרן, יש לי הצעת פשרה.

יריב לוין: אני מציע ככה, בואי נשאיר את הדבר הזה במה שנקרא 'צריך עיון', אתם תעשו את הבדיקות שלכם עד הלילה או עד לא יודע איזה שעות שנגיע לעניין ואז - - -

ואנחנו נעשה את הבדיקות שלנו.

יריב לוין: רגע, ואז הרי סיכמנו ממילא שנצטרך לנסות להגיע למשהו על הפגי תוקף, לפחות אולי על חלקם.

יריב לוין: תבדקו, אם תבואו ותגידו תראו, אין יום חמישי, אז אני מניח שאנחנו נלך יותר לכיוונכם.

שרן השכל: אז תצמצמו את פגי התוקף.

שרן השכל: בסדר גמור.

מירב בן ארי: טוב, אנחנו חייבים להצביע.

שרן השכל: אנחנו עכשיו מצביעים על זה.

מירב בן ארי: אני עכשיו מצביעה על הרביזיה.

מירב בן ארי: אני אסביר לכם.

מירב בן ארי: בגלל שהגענו להסכמות - - -

יריב לוין: רגע, עוד הערה חשובה של יעקב אשר שעדכן אותי, היא לא תלויה בנו, שעת הסגירה של המליאה היא שבע בבוקר.

כן, בכל מקרה.

מירב בן ארי: כן, בכל מקרה, זה לא קשור לוועדה, זו החלטה של היו"ר.

מירב בן ארי: אפשר להצביע, אנחנו שינינו את הרביזיה.

מירב בן ארי: חוק יסוד: הכנסת, ארבע שעות להנמקת הסתייגויות ושלוש הצבעות שמיות ו-100 הצבעות.

מירב בן ארי: מי בעד הרביזיה?

מירב בן ארי: כולם בעד.

דוד ביטן: לא, אנחנו לא בעד.

שמחה רוטמן: לא, בעד רביזיה, לבטל את ההחלטה הקודמת.

דוד ביטן: את לא עושה את זה נכון.

שמחה רוטמן: אנחנו בעד לבטל את ההחלטה הקודמת.

מירב בן ארי: עזבו, אני אצביע על שלושת החוקים ביחד כי הם בהסכמה, אוקיי?

מירב בן ארי: כדי לפתוח את הרביזיות.

שמחה רוטמן: על הרביזיות.

מירב בן ארי: מי בעד הרביזיה על שלושת החוקים?

פה אחד.

איזה אחדות.

מיכאל מלכיאלי: אופוזיציה אחראית.

שלמה קרעי: סוף סוף אתם מקבלים את הרביזיה שלי.

מירב בן ארי: 22 בעד.

מירב בן ארי: מי מתנגד?

מירב בן ארי: מי נמנע?

מירב בן ארי: אושר פה אחד.

מירב בן ארי: בעד – 22

מירב בן ארי: נמנעים – אין אושר.

מירב בן ארי: עכשיו אני מצביעה על ההסדר כפי שהוצג על ידי חבר הכנסת יריב לוין לגבי שלוש הצעות החוק.

שלמה קרעי: לא, ארבל, עכשיו היא מצביעה על שימוש בסעיף 98.

מירב בן ארי: כן.

שמחה רוטמן: יריב, על כל חוק קובעים 98 בנפרד.

יריב לוין: ההסדר הוא ההסדר שאני הצגתי, אבל - - -

כל אחד בנפרד.

ארבל, כל אחד בנפרד.

ארבל אסטרחן: אני אחזור על עיקרי הדברים מהר ואז תעברו להצבעות.

יריב לוין: רק שיהיה ברור, ארבל, ההסדר הוא לא ההסדר שהצעת, ההסדר הוא הסדר שהוצע לנו אחרי שלא הייתה לנו בררה.

ארבל אסטרחן: מקבלת את התיקון.

ארבל אסטרחן: לא בהסכמה, אך בהסכמה מסוימת.

צבי האוזר: ללא מריבה.

ארבל אסטרחן: אז אני חוזרת בקצרה על הסיכום.

ארבל אסטרחן: אחרי הנאומים בני דקה יחל דיון בחוק יסוד: הכנסת.

ארבל אסטרחן: אחרי שיו"ר הוועדה יציג את הצעת החוק יוקדשו עד ארבע שעות להנמקת ההסתייגויות מטעם האופוזיציה, אחר כך יעברו להצבעות, עד 100 הצבעות על הסתייגויות, המספר הזה כולל גם על סעיפי החוק, לפי בחירת האופוזיציה, אם לא תהיה בחירה יצביעו על ה-100 הראשונות.

ארבל אסטרחן: שלוש שמיות לכל צד.

ארבל אסטרחן: אין שעת הצבעה.

ארבל אסטרחן: אחרי שיעבור חוק היסוד עוברים ל - - -

שלמה קרעי: זהו, ארבל, כל סעיף 98 בנפרד.

שלמה קרעי: זו הצבעה נפרדת.

יריב לוין: אבל החוק הראשון, שרן ביקשה כן לקבוע שעת הצבעה, לא מוקדם מתשע, אני מבין.

שרן השכל: כן, שעה תשע.

מירב בן ארי: לא לפני תשע בערב.

מירב בן ארי: אמרתי את זה ברור.

שלמה קרעי: אבל, ארבל, כל סעיף 98 זה בנפרד.

ארבל אסטרחן: לא, זו החלטה אחת.

שלמה קרעי: לא, לא.

יריב לוין: שרן, אנחנו מסכמים שהשעה היא תשע.

שרן השכל: אני סומכת עליכם.

שרן השכל: שעה תשע.

יריב לוין: בתשע מעלים את השר המסכם.

שמחה רוטמן: בתשע מתחילים הצבעות.

ארבל אסטרחן: אוקיי.

ארבל אסטרחן: חוק שירות ביטחון במתכונת דומה, עד שלוש שעות הנמקת הסתייגויות לאופוזיציה, עד 50 הצבעות, שתי הצבעות שמיות לכל צד ופה אין שעת הצבעה.

ארבל אסטרחן: אחרי חוק שירות ביטחון עוברים להצעת חוק הכנסת, ארבע שעות הנמקת הסתייגויות לאופוזיציה, עד 75 הצבעות על הסתייגויות לחוק, שלוש שמיות לכל צד.

ארבל אסטרחן: אחרי שייגמרו החוקים האלה יעברו לדיון על החוקים פגי התוקף, שזה פקודת התעבורה 120, רישוי עסקים ומקצועות בענף הרכב וחדלות פירעון שאתם מצביעים גם על פטור לגביו כי הוא מונח רק היום.

ארבל אסטרחן: ובכל מקרה המליאה תיסגר עד שבע בבוקר, זאת אומרת אם לא יספיקו אותם לא יספיקו.

שלמה קרעי: רגע, אבל גם שם זה סעיף 98 לכל אחד מהחוקים.

דוד ביטן: ברור, שם אין לנו הסכם לגבי שעות או משהו.

שלמה קרעי: לא, ארבע שעות.

מירב בן ארי: אני מעלה להצבעה, מי בעד?

שלמה קרעי: רגע, שנייה.

שלמה קרעי: ארבל, בעצם עכשיו הם משתמשים בסעיף 98 לשבעה חוקים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: לכולם סעיף 98.

מירב בן ארי: מי בעד?

דוד ביטן: רגע, לא בהחלטה אחת.

כל אחד בנפרד.

מירב בן ארי: אמרנו שכל אחד בנפרד, גם אני הקראתי פה כל אחד.

שמחה רוטמן: אז על איזה חוק אנחנו מצביעים עכשיו?

קריאה: זו החלטה אחת.

דוד ביטן: זו לא החלטה אחת.

דוד ביטן: כל חוק בנפרד.

מירב בן ארי: מי נגד?

לא, לא.

בועז טופורובסקי: דוד, אני לא מבין, הצבעה אחת.

מיכאל מלכיאלי: לא, סיכמו שלא הצבעה אחת.

מיכאל מלכיאלי: מאה פעם דיברנו על זה.

יריב לוין: רבותיי, אנחנו רבים על שום דבר.

יריב לוין: תקשיבו רגע, ברור לגמרי שלגבי כל חוק ההחלטה היא נפרדת, אין בעיה שנחליט שאנחנו מצביעים בהצבעה אחת על כלל ההחלטות, אבל כל חוק הוא החלטה בפני עצמה.

ארבל אסטרחן: בעצם זה ארבע החלטות.

מיכאל מלכיאלי: אז זה ארבע 98.

שלמה קרעי: זה שבע 98.

צבי האוזר: לא, לא, לא, זה שלוש 98.

מירב בן ארי: 20 בעד, מי נגד?

שלמה קרעי: איך 20 בעד?

שלמה קרעי: מי הצביע 20 בעד?

מירב בן ארי: זה מה שהיא ספרה.

שלמה קרעי: אנחנו נגד, איך 20 בעד?

יריב לוין: הצבעה עוד פעם מסודרת, נו.

מירב בן ארי: עוד פעם אני מעלה להצבעה.

מירב בן ארי: מי בעד?

שלמה קרעי: מי בעד רמיסת המיעוט ושימוש בסעיף 98?

מירב בן ארי: די כבר עם הרמיסה, הסכמנו על הכול.

איתן גינזבורג: מה יש לך?

איתן גינזבורג: זה בהסכמה.

שלמה קרעי: זה לא בהסכמה.

צבי האוזר: זה הבנה ללא מריבה, כנהוג במצב הזה כפי נעשה בכנסת הקודמת.

מירב בן ארי: 19 בעד.

מירב בן ארי: מי נגד?

מיכאל מלכיאלי: איך 19?

מירב בן ארי: מי נגד?

מירב בן ארי: מספיק כבר, הצבעתי פעם שנייה כבר.

מיכאל מלכיאלי: אין לכם 19.

מירב בן ארי: מי נגד?

מיכאל מלכיאלי: אין אחד מהאופוזיציה שהצביע פה.

יריב לוין: לא יכול להיות.

מיכאל מלכיאלי: אולי מישהו הצביע פעמיים?

מירב בן ארי: אני אעשה שמית.

מירב בן ארי: (עורכים הצבעה שמית).

מירב בן ארי: תוצאות ההצבעה, 17 בעד, 11 נגד, ההצעה עברה.

מירב בן ארי: כולל פטור מחובת הנחה.

מירב בן ארי: בעד – 17

מירב בן ארי: אושר.

מירב בן ארי: זהו, סיימנו, תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.