ועדת החוץ והביטחון, כנסת 24, פרוטוקול מספר 28, 2021-07-12 09:32

רם בן ברק: בוקר טוב לכולם.

רם בן ברק: הדיון הוא דיון פתוח ומצולם ומשודר.

רם בן ברק: אם למישהו ממש מתחשק להגיד איזה שהוא סוד שיתאפק ולא יגיד אותו.

רם בן ברק: אני ביקשתי לקיים את הדיון הבוקר לאחר פניות שקיבלתי בעניין של ההסעות.

רם בן ברק: הסיקור התקשורתי לגבי המצב של הסעות החיילים מ- ואל הבסיסים בעיקר בימי ראשון וחמישי בתחבורה הציבורית.

רם בן ברק: לצערי לא מדובר בתופעה חדשה, אנחנו רואים את התמונות של חיילות וחיילים נלחמים על מקום באוטובוס כמו שנלחמים מול אויב.

רם בן ברק: דחיפות, מכות, צעקות, ניבולי פה, בשמש, בחום של 40 מעלות, ובשביל מה?

רם בן ברק: כי חיילים מסורים וממושמעים רוצים להגיע לבסיס בזמן.

רם בן ברק: כל חטאם זה שהם רוצים להגיע בשלום ובזמן לבסיס ולחזור בשלום הביתה.

רם בן ברק: תמונות שהגיעו מהחיילים מהאוטובוסים ומהרכבות הן תמונות קשות.

רם בן ברק: יש פה בעיה בטיחותית קשה, סכנה בריאותית, לא שומרים על מרווחים בהתאם להנחיות משרד הבריאות, ויותר מכל יש כאן לדעתי, ואני מקווה שאני טועה, אני בטוח שאני טועה אבל אפשר לחשוב שיש כאן זלזול בחיילים שלנו, אותם אנשים שכן בחרו לשרת ולא השתמטו והם עושים, נותנים שנתיים או שלוש מחייהם לטובת השירות הצבאי.

רם בן ברק: החיילים שנוסעים בתחבורה הציבורית הם לא אזרחים סוג ב', מגיע להם את המינימום הנדרש, מקום לשבת בנוחות ובבטחה.

רם בן ברק: אני מבקש לשמוע ממשרד הבטחון, משרד התחבורה והבטיחות בדרכים ומצה"ל כיצד בכוונתם לתת מענה לסוגיה.

רם בן ברק: אני יודע שמקרים אלה מתחדדים כשיש עבודות תשתית של נתיבי ישראל או רכבת ישראל, אבל אלה דברים שידועים מראש.

רם בן ברק: יש להכין תכניות להגברת ההסעות בהתאם להשבתת הרכבות או כשיש עבודות בכבישים, בסמוך ובדרך לבסיסים.

רם בן ברק: הוועדה הזו, תפקידה לא רק להתעסק באיום האיראני, המצב בעזה או מדיניות החוץ של ישראל, הוועדה הזאת בראש ובראשונה לדאוג למי שמגן עלינו.

רם בן ברק: אנחנו לא שוכחים זאת לרגע.

רם בן ברק: אני מתכוון לקיים מעקב צמוד אחרי יישום ההחלטות שנקבל פה בוועדה ולא נרפה עד שהנושא יבוא על פתרונו.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: אנחנו נתחיל את הדיון.

רם בן ברק: אני מציע שנתחיל בשמיעת עדויות של שלושה חיילים משוחררים כמובן.

רם בן ברק: אנחנו לא מתעסקים עם חיילים.

רם בן ברק: אז אני מציע שלפי סדר הישיבה, את יודעת מה, החיילת תתחיל ראשונה.

רם בן ברק: תציגי את עצמך, איפה שירתת ובמשך שתי דקות תתארי את המצב.

יעל סבן: קוראים לי יעל סבן.

יעל סבן: אני בת 21.

יעל סבן: השתחררתי לפני שלושה שבועות, כמעט חודש.

יעל סבן: שירתי בחי"ר גבולות, התגייסתי בנוב' 18, הייתי בסיירים בתחילת השירות שלי בטירונות, יותר מאוחר עליתי לגדוד, הייתי חפ"שית בקו בגדוד 47.

יעל סבן: יותר מאוחר הייתי חפ"ק מח"ט אז הייתי גם בשער הבקעה ואז חזרתי לסיירים לתפקיד סו"פ מפל"א בקורס מכ"ים.

רם בן ברק: ומה את מתארת?

יעל סבן: אני חושבת שהנסיעות, גם בבקעה זה לא זוהר לנסוע באוטובוס שהוא יוצא מירושלים לטבריה ומטבריה לירושלים ובדרך כלל הוא לא עוצר כי אין מקום, כי הוא ממלא בעיקר אוכלוסיות חרדיות.

יעל סבן: אבל התסכול שבלעלות באוטובוס קו 392 שנראה לי שגם יונתן חווה אותו בשיזפון, זה פשוט נורא.

יעל סבן: זה אוטובוס שמספר המקומות שלו מוגבל, זאת אומרת צריך להזמין אותו מראש, ואם לא הזמנת מספיק זמן מראש אז אין.

יעל סבן: והוא עובר בחמישה בסיסים די גדולים.

יעל סבן: עובדה, שיזפון בהל"צ, סיירים, מאוד מאוד מתסכל.

רם בן ברק: מה זאת אומרת מתסכל?

רם בן ברק: אוקיי, מתסכל ולא נעים, בסדר.

רם בן ברק: יש מצב שבאתם לאוטובוס ולא היה מקום באוטובוס?

יעל סבן: חד משמעית.

יעל סבן: אותם ארבעה אוטובוסים שיוצאים ביום חמישי בבוקר עוברים בארבעה בסיסים שונים, כל אחד מהבסיסים האלה מונה לדעתי לפחות 2,000 איש, אני יודעת שבסיירים הוא מונה לפחות 3,000 והוא ממשיך לעשות את הסיבוב הזה בין הבסיסים כשהאוטובוס כבר מלא.

יעל סבן: זאת אומרת זה נטו לסמן V, לבוא ולהגיד 'אני הייתי פה', אבל אתה לא יכול להעלות למעשה אף אחד על האוטובוס.

רם בן ברק: אז מה עושים?

יעל סבן: או שהאחריות שלך זה להזמין אוטובוס הרבה מראש, אבל הרבה פעמים יש בלת"מים, יוצאים להפניות, צריך לצאת הביתה יותר מוקדם, קרה משהו, שולחים אותך למשימה.

יעל סבן: ואז נתקעת, לא עלית על האוטובוס, בעיה שלך.

יעל סבן: זה לא אוטובוס שיש אותו ככה ב- - -

רם בן ברק: אוקיי, אז אם לא עלית לאוטובוס, מה את עושה?

יעל סבן: כלום.

יעל סבן: נתקעת.

יעל סבן: או שתצא בשלישי לפנות בוקר, בתקווה שיהיה לך מקום בהסעה בשאטל שהזמנת, שבדרך כלל האפליקציה הזאת לא עובדת, שאטל, לפחות לי היא לא עבדה, גם להמון מהחברים שלי היא לא עבדה, גם להמון מהחברים שלי היא לא עבדה.

יעל סבן: או שתנסה לעלות על האוטובוס הבא על בסיס מקום פנוי כשבדרך כלל אין.

רם בן ברק: אוקיי.

יונתן בר יואב: אני בן 22, השתחררתי גם לפני חודש.

יונתן בר יואב: הייתי במשך 16 חודשים גם בשיזפון וגם בסיירים, גם אני רוצה לספר על קו 392.

יונתן בר יואב: סיפור אישי שלי, הייתי צריך לצאת לאירוע משפחתי ביום רביעי בבוקר.

יונתן בר יואב: יצאתי ב-10:00 כדי להגיע למרכז ב-18:00.

יונתן בר יואב: שמונה שעות זה הרבה זמן.

יונתן בר יואב: בשעה 10:00 עוברים מולי שני אוטובוסים מלאים, אפילו על אחד מהם היה חבר שלי שדיברתי איתו לפני, אמרתי לו 'תבקש מהנהג לעצור בשבילי, אני חייב לעלות'.

יונתן בר יואב: האוטובוסים מלאים.

יונתן בר יואב: בסוף הפתרון שמצאתי לעצמי זה לקחת אוטובוס משזפון לאילת, זאת אומרת להדרים, גם הוא היה מפוצץ ועמדתי, משזפון לאילת ואז מאילת למרכז.

יונתן בר יואב: לא הגעתי בזמן גם לזה וזה רק מקרה אחד.

יונתן בר יואב: אני יכול לספר גם על הקו מבאר שבע למרכז בימי שישי בבוקר, קו 669 שעובר דרך כביש 6, כביש 1, כביש 4, צומת רעננה.

יונתן בר יואב: אוטובוסים מלאים, באמת מכות, קללות, ניבולי פה, וזה דבר שהוא די לא ייתכן כי אתה רוצה להגיע בסוף הביתה ביום שישי בבוקר, במילא, בדרך כלל אחרי כמה שבועות, שבועיים, שבוע בצבא, ואז מה שקורה זה שפשוט אין לך מקום, אתה צריך להדחף, ללכת מקום.

יונתן בר יואב: יש מקרים גם, אני יכול לספר על חבר שלי שהוא העלה את התיק שלו לאוטובוס, לא היה לו מקום והאוטובוס נסע, התיק נסע למרכז והוא נשאר בבאר שבע ביום שישי בבוקר.

יונתן בר יואב: זה מקרה אחד מבין רבים.

יונתן בר יואב: גם חיילים שלי שפספסו הפניות שהם חיכו להם חודשים בגלל שלא היה מקום באוטובוס וזו בעיה, בתקופת הקורונה היו אמנם הסעות של הבסיס ושאטלים ישר לבסיס שעכשיו אין את זה כבר, אז חזרה הבעיה, שגם הייתה מלפני.

שלו להב: אני שלו, בן 21.

שלו להב: גם כן מתל אביב.

שלו להב: שירתי, יש לי שתי תקופות בצבא, תקופה של 10 חודשים כחימושניק בצאלים ותקופה של כל שאר השירות שלי כלוחם ומפקד בתותחנים.

שלו להב: שירתי ברמת הגולן.

שלו להב: התקופה שלי בצאלים ב-10 החודשים הראשונים זה היה מלחמות של שלוש-ארבע מליאות פה בכנסת נכנסות בדלת אחת קטנה והנהג צריך לסנן ורבים איתו ורבים ביניהם.

שלו להב: היה מצב מאוד קשה.

שלו להב: בימי חמישי אם הייתי אומר לאמא שלי 'המפקד שיחרר אותי' מוקדם ב-8:00 בבוקר, היא ב-15:00 מתקשרת 'איפה אתה', 'אני עדיין בתחנה, מחכה'.

שלו להב: פספסתי עוד ועוד ועוד.

רם בן ברק: למה, כי האוטובוסים מלאים?

שלו להב: האוטובוסים מפוצצים ו-300 איש רוצים לעלות על אוטובוס של 60.

רם בן ברק: מה זה אומר מכות, קללות, בעליה לאוטובוס?

שלו להב: דחיפות, כל אחד כאילו פשוט נשאר שם שני אוטובוסים אחורה נגיד ואז הוא נהיה עצבני אחרי שעתיים שהוא מפספס, אז הוא מתחיל לדחוף קצת.

שלו להב: כל אחד מתחיל לדחוף ואז פשוט נהיה גוש של אנשים.

רם בן ברק: כמה התופעה הזאת חוזרת על עצמה או שבמקרה יצא פעם אחת שזה קרה לך?

שלו להב: כל ראשון וחמישי.

יונתן בר יואב: גם שישי.

שלו להב: שישי לא יצא לי, אבל - - -

שמואל לטקו: בלי קשר לקורונה?

שמואל לטקו: גם לפני הקורונה?

שמואל לטקו: אחרי הקורונה?

שלו להב: לפני הקורונה הייתי שם.

שלו להב: אחרי הקורונה כבר עברתי לתותחנים שזו בעיה, אחרת, זו פחות בעיה של צפיפות של אוטובוסים בצפון.

שלו להב: מי שמכיר.

אמילי חיה מואטי: הקורונה החמירה את זה בגלל הרכבות?

יעל סבן: בגלל המקום באוטובוסים.

אמילי חיה מואטי: אבל לא היו רכבות, אז האוטובוסים - - -

יעל סבן: כן.

שלו להב: בתקופה של הקורונה לא הייתי כבר בצאלים אז אני לא יודע.

שלו להב: אבל בתקופה של הקורונה, מי שמכיר בסיסים בצפון, האוטובוסים פחות מגיעים לתוך הבסיס אלא מגיעים לצמתים ואז מהצמתים יש אוטובוס קטן שנוסע לתוך הבסיס.

שלו להב: זה כבר בעיה של הגעה שבקושי האוטובוס הזה מגיע והוא מגיע עד שעה נורא מוקדמת.

שלו להב: יש לי חייל אחד שהגיע מאילת כל שבוע ביום ראשון, היה מגיע ב-19:00 בערב לבסיס והיה צריך לחכות לטרמפ שם בצומת, באמצע שום מקום, בלילה, חשוך.

רם בן ברק: תודה רבה.

רם בן ברק: צה"ל, על פי הסדר שאתם בוחרים.

איציק תורג'מן: בוקר טוב.

איציק תורג'מן: אני אלוף איציק תורג'מן, אני ראש אגף הטכנולוגיה הלוגיסטיקה והרפואה של צה"ל.

איציק תורג'מן: נמצא איתי ראש חטיבת הלוגיסטיקה, הוא למעשה מפעיל את ההיסעים בצה"ל, חלק קטן מתפקידו אבל עיסוק מאוד משמעותי.

איציק תורג'מן: אני אבקש שיתנו לנו להציג את ההצגה.

איציק תורג'מן: 1.

איציק תורג'מן: אנחנו לא מתעמתים עם חיילים.

איציק תורג'מן: אני אומר את זה פה.

איציק תורג'מן: על כל דוגמה יש דוגמה אחרת, יש דוגמאות קשות יותר, אנחנו לא מתעמתים עם חיילים.

איציק תורג'מן: התפקיד שלי הוא שלחייל יהיה את כל המעטפת הנדרשת לשירות.

איציק תורג'מן: לבוש, רפואה, מזון, היסעים.

איציק תורג'מן: כך אני רואה את זה, זה החזון שיש לי עם החברה גם אם הוא חוזה לא כתוב.

איציק תורג'מן: חייל משרת מתוקף חוק וכך אני רואה את התפקיד שלי.

איציק תורג'מן: אני חושב שהקורונה, ואנחנו נראה גם, הקורונה מעצם האילוץ של עצירת התחבורה הציבורית, ירידה ל-50% ו-25%, יצרה לנו אילוץ שפתח לנו הזדמנות גדולה, ואנחנו נמצאים במקום אחר, קודם כל בקורונה בתיאום כמובן עם משרד התחבורה אנחנו הפכנו להיות מעין מפעיל היסעים אחד הגדולים במשק.

איציק תורג'מן: לסבר את האוזן, ב-1.5 כ-150,000 איש נוסעים באוטובוסים.

איציק תורג'מן: יש לנו בשת"פ מאוד מסודר עם משרד התחבורה כבר ארוך שנים, הוא לא מהקורונה ולא מלפני הקורונה, כל המגמה היא למנוע ככל שאפשר הגעה של חיילים לתחנות המרכזיות, כי שם נוצרות הסיטואציות המורכבות.

איציק תורג'מן: לכן אנחנו נראה את זה.

איציק תורג'מן: אני רגע עושה הפרדה לפני ההצגה.

איציק תורג'מן: לנו יש מערכי היסעים מסודרים של ראשון/חמישי, היסעים של היחידות הגדולות ששם אנחנו רוצים לקחת, אנחנו תיכף נראה את זה.

איציק תורג'מן: אנחנו פחות נוגעים באוטובוס של אגד האם הוא יכול לעבור וכמה הוא עובר, זה פחות במנדט שלי, פחות ביכולת שלי.

איציק תורג'מן: לכן הייתי גם שואל את החיילים 'רגע, כשיש הסעה צבאית', לא הסעה של אוטובוס של אגד, כי זה באמת אחד הדברים שאנחנו משקיעים בו לא מעט, וחשוב לומר, משרד התחבורה בשת"פ איתנו גם בתקציבים משותפים, אנחנו עושים את הכל כדי למנוע את ההגעה למרחבים העמוסים הללו ובכלל יש לי גישה של להביא את החייל לעיר שהוא גר בה ולא לעבור ויה דולורוזה בדרך.

איציק תורג'מן: אז אני מבקש שפיני יציג את הדברים, תראו ותשאלו את השאלות.

פיני בן מויאל: בוקר טוב.

פיני בן מויאל: אני חושב שזה דיון סופר חשוב ואנחנו באנו להציג רגע יחד עם משרד התחבורה מה הם הכיוונים לפתרונות ולא לשרטט את הבעיה, אבל כן אנחנו חייבים להראות את התהליך, כדי שתהיה איזו אמת מידה בפרספקטיבה של זמן, ואת כל הבעיות שדוברו פה אנחנו פחות או יותר מכירים.

פיני בן מויאל: אני אנסה רגע לסדר לכם את העניין הזה וגם לשים המלצות.

פיני בן מויאל: צה"ל בגדול בשנות ה-90, אני אפילו הייתי הולך אחורה, בימים שאני הייתי חייל והוריי גרים בערד ושירתי ברמת הגולן, אז היה מותר - - - אני חוזר, שלום כבוד השרה בוקר טוב.

פיני בן מויאל: אני רח"ט הלוגיסטיקה של צה"ל.

פיני בן מויאל: אני עובד בדבר הזה כבר כמעט שנה וחצי.

פיני בן מויאל: אני חושב שאנחנו בדרך לפתרון משמעותי שיסדר את עשרים השנים הבאות אולי או עשר השנים הבאות, ובאמת הדבר הזה מחייב שינוי פרדיגמות ופתרונות שהיינו בהם הרבה מאוד שנים.

פיני בן מויאל: מהיום שאני הייתי קצין, סג"מ, נוסע מערד לרמת הגולן, הייתי עובר אוטובוס, תחנה מרכזית באר שבע ועוד אוטובוס ועוד אוטובוס.

פיני בן מויאל: החוויה הזאת שבה אני צריך להתמקח על כיסא מול אישה בת 70 לא נעימה לי, לא כחייל ולא כאזרח במדינת ישראל.

פיני בן מויאל: זה הדבר שאנחנו רוצים לפתור.

פיני בן מויאל: אז כרגע צה"ל מתבסס כרעיון על התחבורה הציבורית.

פיני בן מויאל: משמע, אני לא יכול למנוע מחייל לעלות על אוטובוס עירוני או בין-עירוני.

פיני בן מויאל: תואר פה בצורה מאוד מפורטת מה קורה באמצע השבוע.

פיני בן מויאל: אנחנו רגע נעשה מיקוד, אמצע השבוע קצת מורכב.

פיני בן מויאל: קורונה, הזדמנות אדירה.

פיני בן מויאל: למה?

פיני בן מויאל: כי צה"ל עד עכשיו לא היה מפעיל תחבורה ציבורית, רק מקבל שירות ממשרד התחבורה.

פיני בן מויאל: אבל פה בגלל שכמות האוטובוסים במשק ירדה באופן הדרגתי, 50%, 25%, היינו חייבים להקים מערך היסעים עצמאי, משמע צה"ל מסיע את עצמו עד לכדי מצבים שבהם אין רכבת, אין עירוני אין בין-עירוני.

פיני בן מויאל: איך מנהלים כזאת אופרציה, אני אציג.

פיני בן מויאל: אנחנו מתגברים היסעים ללחימות, לחיילים לוחמים.

פיני בן מויאל: אני אראה את ההיקפים.

פיני בן מויאל: ככלל אני יכול להגיד שקיימת עליה משמעותית בהיקף ההיסעים שצה"ל משקיע, זה כסף.

פיני בן מויאל: השירות פה הוא נגזרת של כסף.

פיני בן מויאל: יש פה משא ומתן מעולה ושיח מדהים עם משרד התחבורה, במקום שייצר win-win.

פיני בן מויאל: אגב, זו יוזמה שלהם שאנחנו מחד נקל על התחבורה הציבורית באופן משמעותי ונגדיל את כמות ההיסעים שחיילי צה"ל מקבלים מתוך צה"ל.

פיני בן מויאל: קצת נתונים איך זה עובד היום.

פיני בן מויאל: אפשר לראות פה בצד ימין, יש יחידות לוחמות, קרית ההדרכה ע"ש אריאל שרון זה 15,000 חיילים ויחידות הערבה, כל הרכיב הזה סדר גודל של 70,000 איש ביום ראשון, אנחנו לוקחים אותו.

פיני בן מויאל: צה"ל מסיע בימי ראשון - - -

רם בן ברק: כאילו הם באים לנקודות איסוף - - -

פיני בן מויאל: הם מגיעים מהבית ל-41 נקודות ברחבי הארץ שאינן תחנות מרכזיות - - -

איציק תורג'מן: כל אחד בעיר שלו.

פיני בן מויאל: שבהן אנחנו מציבים היסעים צה"ליים ואוספים את הדבר הזה.

רם בן ברק: ושם אין בעיה של חוסר?

פיני בן מויאל: יש מדי פעם עומסים ימינה/שמאלה.

פיני בן מויאל: עוד שניה נדבר על איך מנהלים דאטה באופן כזה שהאוטובוסים יהיו בדיוק.

פיני בן מויאל: אגב, אחת הבעיות שהוצגו כאן, זה המודל המזדמן.

פיני בן מויאל: הוא רוצה להפנייה ביום שלישי על קו 392 שהוא בכלל קו אזרחי, אם יש עכשיו קבוצת חבר'ה אזרחים שעלה על האוטובוס הזה באילת, אין לו מקום.

שמואל לטקו: אבל כל אחד שמשרת בשיזפון לדוגמה או בצאלים, עקרונית, גר בתל אביב, לא משנה.

שמואל לטקו: אז יש לו, כל אחד או איך קובעים את זה?

פיני בן מויאל: אני מיד אציג.

פיני בן מויאל: אז חיילים לוחמים ככלל, אנחנו משתדלים להסיע אותם ועושים את זה במרבית המקרים.

פיני בן מויאל: כל יתר החיילים העורפיים נוסעים בתחבורה ציבורית.

פיני בן מויאל: איפה אנחנו רואים את הפיקים הגדולים?

פיני בן מויאל: חייל עורפי, משמע חייל המשרת בקריה וגר ברמת גן, הוא עלה על אוטובוס עירוני.

פיני בן מויאל: חייל שמשרת בבאר שבע, דיברנו.

פיני בן מויאל: זה המודל.

פיני בן מויאל: אנחנו מפעילים, עד לפני הקורונה היינו עובדים על שש נקודות ברחבי הארץ שכל היתר הולכים לתחנות מרכזיות.

פיני בן מויאל: אגב, אני מיד אראה אמפיריקה, אנחנו ירדנו בהיקפי הנוסעים, זה עדיין לא מספיק טוב.

פיני בן מויאל: אנחנו אחרי הקורונה הגדלנו את כמות התחנות שמהן אנחנו מסיעים את החיילים ל-41 תחנות ברחבי הארץ.

פיני בן מויאל: משמע, ככלל כולל תמונות מאתמול, תגיעו לתחנות מרכזיות, העומס ירד.

פיני בן מויאל: עוד פעם אני אומר, האם אנחנו באופטימום?

פיני בן מויאל: לא.

פיני בן מויאל: אבל ירד.

פיני בן מויאל: אפשר לראות כאן 41 נקודות ברחבי הארץ, חמש בדרום, 22 נקודות במרכז ו-14 בצפון.

פיני בן מויאל: הגדלנו את נקודות ההיסעים.

פיני בן מויאל: המודל שאליו אנחנו הולכים – אני אראה את זה עוד רגע כשנדבר על המערכת שפיתחנו – יש לנו היום 8,900 תחנות הסעה וירטואליות באפליקציה.

פיני בן מויאל: 8,900.

פיני בן מויאל: לא 41, שאנחנו מנהלים אותן בהתאם לביקוש.

פיני בן מויאל: משמע, יכול להיווצר מצב בכפר יונה ביום ראשון יש קבוצת חיילים שמספיק לה אוטובוס, ובשבוע לאחר מכן לא ואז הם יצטרכו לנסוע לנתניה.

נירה שפק: פיני רק שאלה.

נירה שפק: הנקודה הכי צפונית בדרום, מה היא?

נירה שפק: אני לא רואה ממש לפי המפה.

פיני בן מויאל: לדעתי באר שבע, יש לי פה את המפה.

נירה שפק: לא, זה לא נראה לי באר שבע.

פיני בן מויאל: הנקודה הכי צפונית בדרום, אשקלון, אשדוד, באר שבע, בית שמש, מבשרת ציון.

נירה שפק: אשדוד יושבת על דרום, היא אחת מהחמש?

פיני בן מויאל: כן.

איציק תורג'מן: זה הכל לפי ביקושים והיקף אנשים.

איציק תורג'מן: יש לי גם חיילים בעזוז, וזו נקודה שאני בסוף הולך לקחת משם.

פיני בן מויאל: רקע קצר.

פיני בן מויאל: הקורונה מבחינתי זה ברכה וקללה, מבחינתנו ברכה אדירה, מאיץ טכנולוגי שחייב אותנו לייצר מצב שבו אני מפעיל קוים בין עירוניים לחיילי צה"ל, יגאל ידבר על זה, היקפי האוטובוסים שלנו גדלו באופן אקספוננציאלי כי פתאום יש מגבלה של 25 חיילים בשבוע, מחד, מאידך ירדו היקפי התחבורה הציבורית.

פיני בן מויאל: גם היה לנו הסכם עם משרד התחבורה שחיילי צה"ל לא נוסעים ברכבת בימי ראשון וחמישי, וראו איזה פלא, בקורונה כמעט לא ראינו עומסים.

פיני בן מויאל: יונתן דיבר פה, בקורונה איך עבד לך השאטל אל הבסיס, אל הבית וממנו?

יונתן בר יואב: בקורונה היה מעולה.

פיני בן מויאל: מעולה.

פיני בן מויאל: זה המודל שעליו אנחנו רוצים ללכת.

פיני בן מויאל: אנחנו עדיין לא שם.

פיני בן מויאל: התחלנו להפעיל ביחידות הערבה בימי ראשון וחמישי הזמנת מושב.

פיני בן מויאל: מה זה אומר?

פיני בן מויאל: 12,000 חיילים בקרית הדרכה, בעבר הייתי לוקח אותם, תסלחו לי על הביטוי, שם אותם בבאר שבע, הם עכשיו יורדים בתחנה המרכזית בבאר שבע, דמיינו לעצמכם 12,000 איש בנקודת זמן, מה זה עושה.

פיני בן מויאל: היום, ביום רביעי יש להם אפליקציה, אנחנו עוד לא במקום מושלם, החייל מזמין לעצמו מושב ביום חמישי, לא משנה אם הוא נוסע הביתה או ל-, יום חמישי בקרית ההדרכה, אני מזמין אתכם לראות את זה, זה פשוט פלא.

פיני בן מויאל: אין דחיפות.

פיני בן מויאל: למה?

פיני בן מויאל: בעבר הוא היה בא, יש חמישה אוטובוסים לתל אביב, הוא יודע שאם הוא לא עלה על האוטובוס לתל אביב הוא הולך לבאר שבע.

פיני בן מויאל: היום הוא מזמין אוטובוס לתל אביב, הוא מגיע, יש לו מקום שמור.

פיני בן מויאל: הוא מגיע, מראה את האפליקציה.

רם בן ברק: ומתגברים את האוטובוסים במידה ויש יותר הזמנות?

פיני בן מויאל: בוודאי.

פיני בן מויאל: וגם יותר מזה, בחזרה זה יודע להגיד בדיוק מאיפה החיילים חוזרים.

פיני בן מויאל: עושים את זה בקרית ההדרכה, בחלק מיחידות הערבה, המודל הזה אנחנו רוצים להשית אותו על כל הצבא, יחידות לוחמות.

פיני בן מויאל: יעשו פרה-בוקינג.

פיני בן מויאל: בגדול, העומסים בימי ראשון וחמישי, חייל עולה ברמת הגולן נוסע עד העיר שלו.

פיני בן מויאל: הוא מדלג על תחנות מרכזיות, רכבת.

פיני בן מויאל: העסק הזה בסך הכל מתואם עם משרד התחבורה.

פיני בן מויאל: - - - היה לנו שיתוף פעולה מדהים במשך כמה חודשים, גם עם קודמו אמיר אסרף.

פיני בן מויאל: אנחנו מנהלים שיח ברמה שבועית.

פיני בן מויאל: ברמה שהוא שולח לי תמונה 'שלום, תסתכל בבאר שבע' וביחד אנחנו פותרים את הבעיה.

פיני בן מויאל: חלק אני מתגבר, חלק הוא מתגבר.

איציק תורג'מן: לעולם נייצר גמישויות מרחביות, צפון/דרום/מרכז, יש רב סרן שזה העולם שלו.

איציק תורג'מן: הוא חי ונושם היסעים.

איציק תורג'מן: חשוב רגע לראות, 1,500 עד 2,500 אוטובוסים בקורונה, אם אני מפעיל 2,500 אוטובוסים כל פעם אני מקריס את המשק.

איציק תורג'מן: אני אומר את זה.

נירה שפק: בגלל שיש מחסור.

פיני בן מויאל: אין יכולת.

איציק תורג'מן: יש לי הגדרות של מי מותר לו לנהוג, איזה רכבים מותרים בסטנדרט, חגורות בטיחות, איזה רשיון יש לנהג.

איציק תורג'מן: אם אני לוקח 2,500 אוטובוסים המשק, אני פוגע במשק באופן אוטומטי.

איציק תורג'מן: ולכן חשיבה מאוד מאוד מנותחת עם משרד התחבורה, הוא גם מקצה לי, הוא אומר לי 'תוריד פה, אנחנו נעמיס יותר שם', גם במחיר של סבבים.

איציק תורג'מן: אני אומר את זה כדי, כי בסוף להיות צה"ל חזק וגיבור אנחנו יודעים ויכולים, אנחנו חושבים שזה לא נכון כי זה יפגע באזרח.

איציק תורג'מן: באמא שלי שצריכה להגיע לעבודה בתל אביב.

פיני בן מויאל: עד עכשיו הסענו בפרה-בוקינג בשישה חודשים 500,000 חיילים.

פיני בן מויאל: זה חצי מיליון חיילים שלא פגשו תחנה מרכזית.

פיני בן מויאל: בסוף עוד פעם, הבעיה היא משותפת.

פיני בן מויאל: אני יודע שגם זה מה שהשרה רוצה, אנחנו לא רוצים שהחייל יתמודד על מושב מול אישה בת 70.

פיני בן מויאל: לא רוצה.

פיני בן מויאל: הקורונה יצרה לנו בפעם הראשונה דאטה שאפשרה לנו לראות בזמן אמת, אפשר לראות את זה בשקף השמאלי, כמה חיילים יש על האוטובוס בזמן אמת.

פיני בן מויאל: אוטובוסים שאני מפעיל.

פיני בן מויאל: מאפשר לנו לנהל ביקושים, אנחנו התחלנו, אפשר לראות בצד ימין, הסענו לוחמים מהבסיס ישירות הביתה.

פיני בן מויאל: ומהבית ישירות לבסיס.

פיני בן מויאל: אגב, העלות של זה היא כמעט פי שלוש.

פיני בן מויאל: יחידות עורפיות גם קווי תחבורה ציבורית פנימיים ובין עירוניים אני הפעלתי.

פיני בן מויאל: זאת אומרת, אני מפעיל, בקורונה כמובן, האפליקציה הזאת היא בעצם פלטפורמה שבה החייל אומר 'אני גר במקום X, רוצה לנסוע למקום Y', אומר לו 'רד מהבית, תעמוד בנקודה הזאת', רואה את האוטובוס בזמן אמת, האוטובוס רואה אותו, וככה בשבוע ימים הרמנו את הדבר הזה, עם חברה ישראלית קטנה מבנימינה.

פיני בן מויאל: יש בה 8,000 תחנות וירטואליות.

פיני בן מויאל: הייתה לנו סיטואציה בקורונה, רק שתבינו יכולת, שהוצאנו 25,000 איש ביום שישי של חג שני, אין עירוני, אין בין-עירוני, אין רכבת, הורדנו חיילים 300 מטר מהבית.

פיני בן מויאל: זו הייתה ההגדרה למערכת.

פיני בן מויאל: אפשרי – זה אפשרי, עכשיו אני שואל רגע איך אנחנו הולכים עם הדבר הזה.

פיני בן מויאל: דיברתי על חצי מיליון הזמנות מושב.

פיני בן מויאל: אם תסתכלו בצד שמאל על הקוביות השחורות, עיין ערך החבר'ה שדיברו פה, כל היחידות האלה משתתפות בפיילוט שאנחנו מפעילים היום, בדגש על ראשון-חמישי, החיילים עושים הזמנת מושב, פרה-בוקינג, לפי הדבר הזה אנחנו מוציאים, עד לפני שבועיים זו הייתה רק יציאה, עכשיו אנחנו גם מחזירים אותם באופן הזה.

פיני בן מויאל: הבעיה המרכזית כרגע, כפי שגם בא לידי ביטוי מהחבר'ה הצעירים והיקרים פה, היא בעיקר אמצע השבוע.

פיני בן מויאל: מה קורה כשאני במודל מזדמן ולא מנוהל.

פיני בן מויאל: עשינו סקר, אפשר לראות פה, הסגר הזה בקרב כמעט 5,000 חיילים על הזמנת מושב, 73% אמרו שהם השתמשו באפליקציה.

פיני בן מויאל: זה לא שאין בה באגים, זו אפליקציה שהשקנו אותה בשבוע, יש לזה מחיר.

פיני בן מויאל: באזרחות יש גזרת בתא, לוקח שנה להטמיע.

פיני בן מויאל: פה מרעיון לפרקטיקה, שבוע.

פיני בן מויאל: אז היו באגים, אנחנו משתפרים, אני גם מקבל את הביקורת שנאמרה פה.

פיני בן מויאל: אפשר לראות בצד שמאל, אמהות כותבות בחמ"ל הורים וחיילים.

פיני בן מויאל: דרך אגב, גם אליהם אני מחובר, יש את חמ"ל הורים וחיילים, חנה מחמ"ל הורים וחיילים, אני מדבר איתה יותר מאשר אני מדבר עם אשתי.

פיני בן מויאל: אני אומר לה 'אם את מזהה בעיה', בדיוק כמו שקורה היום עם משרד התחבורה בשיח, 'תני לי רגע, אני אטפל בה'.

פיני בן מויאל: לכן, אגב, 392, מיד אני אראה, הבעיה שלנו עוד פעם היא לא בימי ראשון וחמישי אלא באמצע השבוע.

פיני בן מויאל: מה קרה לנו אחרי הקורונה?

פיני בן מויאל: פה מה שאני מציג לכם זה מידע אמפירי.

פיני בן מויאל: זה אמפיריקה חבר'ה, אנחנו הלכנו ומדדנו את עצמנו לפני הקורונה ואחרי הקורונה.

פיני בן מויאל: מה קרה ב-2019.

פיני בן מויאל: 2020 היא לא רפרנס לכלום, ומה קורה ב-2021.

פיני בן מויאל: משפטית אנחנו הגדלנו את כמות האוטובוסים שאנחנו שמים בימי ראשון וחמישי פי שתיים בתיאום עם משרד התחבורה, עם נתניהו, יש לנו עוד מה להשתפר.

פיני בן מויאל: יש הסכם שאנחנו ממש בקצה שלו, השרה רק צריכה לאשר אותו וזה יעשה באמת שינוי אדיר.

פיני בן מויאל: כמות הנוסעים ברכבת, כמות החיילים נוסעים ירדה ב-60%.

פיני בן מויאל: אגב, חוויה אישית, אני נוסע מאשקלון לתל אביב ביום ראשון ברכבת לפני ארבע שנים, אין מעבר.

פיני בן מויאל: עזוב שאמא אמרה לי 'אתה רואה אישה מבוגרת, תקום', החיילים בגלל שהם גם צעירים, אז לא נעים.

פיני בן מויאל: עומדים כל הדרך.

פיני בן מויאל: חוויה.

פיני בן מויאל: אז פה אפשר לראות, אנחנו הגדלנו, אפשר לראות פה מה הפעלנו לפני הקורונה, צה"ל הפעיל 400 אוטובוסים בשבוע סדר גודל בימי ראשון וחמישי.

פיני בן מויאל: בקורונה הגענו ל-1,200 סדר גודל יציאה וחזרה, בתיאום עם משרד התחבורה כי זה 25 אנשים למושב, ותראו מה קרה אחרי הקורונה.

רם בן ברק: 1,500.

פיני בן מויאל: 300% גידול בהיקף האוטובוסים שאנחנו משקיעים, עוד פעם, אני גם מנסה לעשות הפרדה בין ראשון וחמישי לבין אמצע השבוע.

פיני בן מויאל: אפשר לראות פה גם בחודשים האחרונים למעט ינואר, יש פה גדילה אדירה, ותיכנס רגע לרכבת ולאוטובוס, אפשר לראות את כמות הנוסעים בתח"צ.

פיני בן מויאל: תראו, שנעשה אמת מידה, זה הכל אלקטרוני.

פיני בן מויאל: חייל מגיע לעמדה – ומי שמכיר את זה מכיר – מעביר חוגר, יוצא כרטיס.

פיני בן מויאל: אני בסוף יודע למדוד אמפירית כמה חיילים נסעו.

פיני בן מויאל: אגב, בהסכם שלנו עם משרד התחבורה גם יש התחייבות שלנו שהדבר הזה ירוץ, להוריד באופן משמעותי עוד נוסעים מהרכבת, בדגש על ראשון וחמישי.

פיני בן מויאל: אגב זה גם עוזר למשק.

פיני בן מויאל: צה"ל מרוויח, כולם מרוויחים.

פיני בן מויאל: פה אפשר לראות את הגידול בהיסעים, דיברתי עליו.

פיני בן מויאל: ירידה בהיקף הנוסעים באוטובוס.

פיני בן מויאל: ירידה בנוסעים באוטובוסים בתחבורה הציבורית בקווים בין עירוניים ב-30%.

פיני בן מויאל: עכשיו תראו, אני חייב לומר, ראיתי הרבה סרטונים בימים האחרונים, חלקם אגב, אני מציג במצגות שישבתי פה עם נתניהו ממשרד התחבורה לפני כמעט 4-5 חודשים, איך נראה תור ופתאום פגשתי את אותו סרטון בכתבה בשבוע האחרון.

פיני בן מויאל: אני שמתי נגדים אתמול בכל התחנות המרכזיות בבאר שבע, כולל קו 392, כל מה שאתם רואים פה זה תמונות מאתמול.

פיני בן מויאל: עכשיו אפשר לראות את התמונה בצד שמאל, מגיע אוטובוס, נפתחת הדלת, החיילים יוצאים.

פיני בן מויאל: מי שהיה בתחנה המרכזית יודע שזה אזור מקורה וממוזג, ויש את האוטובוס שמגיע, ובזמן שהחיילים ממתינים לעליה לאוטובוס, זה לא עומס.

פיני בן מויאל: עוד פעם אני אומר, מבחינתי אני יכול להגיד למול 150,000 נוסעים בימי ראשון וחמישי, העסק הוא בסדר.

פיני בן מויאל: הבעיות שלנו זה בדיוק אותן נקודות קצה ויחידות לוחמות שנדבר מה אנחנו רוצים לעשות איתם.

פיני בן מויאל: לא בימי ראשון וחמישי.

איציק תורג'מן: תסתכלו עוד פעם, זו תמונה מאתמול, לא בגלל הוועדה דרך אגב כי אנחנו שמים נגדים כל יום ראשון עכשיו, כי זה מטריד אותנו.

איציק תורג'מן: האוטובוס מגיע, יש לו רק דלת אחת שעולים, עומד תור.

איציק תורג'מן: בסוף התמונה מימין, בסוף על האוטובוס עלו 19 איש בסך הכל.

איציק תורג'מן: אבל הם יעמדו בתור כי מה לעשות, כל אחד עולה אחד-אחד וצריך להעביר את האפליקציה שלו כי ככה זה עובד עם אגד וזה מסודר.

פיני בן מויאל: רק שנקבל אמת מידה, אתמול עלה אחד הכתבים, התמונה של חיילים מחיל האויר שממתינים לאוטובוס.

פיני בן מויאל: - - - אני שלחתי אדם שלי באותה נקודת זמן ללכת ולצלם את אותו רציף.

פיני בן מויאל: תראו, באמת, זה לא מלחמה שאני מצלם איזה תמונה, בסדר?

פיני בן מויאל: זה לא מעניין אותי.

פיני בן מויאל: התפקיד שלי זה לדאוג לילד, בשביל זה אני מקבל משכורת.

פיני בן מויאל: זה התפקיד שלי.

פיני בן מויאל: זה הדירקטיבה, וזה ניתן לפתרון.

פיני בן מויאל: יש לי פה מסמך שיוצא בכל יום ראשון, לדעתי הוא גם נמצא פה, שכתוב בחלק מהמקומות איפה צריך להשתפר, מה פחות טוב, איפה צריך לתגבר, ברמה השבועית.

פיני בן מויאל: אפשר לראות בצד ימין חניון שאטל של חיילים שמזמינים פרה-בוקינג, 6:00 בבוקר ביום שישי, הפנייה לרמת מספר הרכב של האוטובוס, הוא עולה, מגיע עד העיר הכי קרובה למקום המגורים שלו.

פיני בן מויאל: זה המודל שאנחנו רצים ללכת.

פיני בן מויאל: תראו, משרד התחבורה הוא שותף אמיתי.

פיני בן מויאל: אני אומר את זה פה, בטח ובטח בתקופה האחרונה, ההבנה שלנו שהסכם משותף ייצר win-win לשני הצדדים.

פיני בן מויאל: אנחנו משלמים היום למשרד התחבורה תשלום גלובלי, באנו עם הצעה משותפת או יותר נכון יוזמה של משרד התחבורה כחלק מהמעבר שלו לתשלום באפליקציה, לאפשר לצה"ל להיות מפעיל חמישי במדינה, הצגנו את זה למשרד התחבורה, משרד התחבורה בגדול אישר את הפתרון הזה.

פיני בן מויאל: הפתרון הזה מייצר לצה"ל, הוא מקטין הכנסות במשרד התחבורה, את כל הכסף שנחסך אנחנו הולכים להשקיע ב-5-6 חודשים הקרובים במענה ללוחמי צה"ל, שייטות, טייסות, לוחמים קרביים, בדיוק החבר'ה האלה שבימי ראשון וחמישי אני לוקח אותם מהבסיס עד הבית ומהבית לבסיס.

פיני בן מויאל: לא עוברים בשום תחנה מרכזית.

פיני בן מויאל: זה סדר גודל של 75,000 נוסעים פחות ביום ראשון.

פיני בן מויאל: זה אומר שכל התמונות שאנחנו מכירים משנות ה-60 עד היום, אנחנו לא רוצים לראות אותן יותר.

פיני בן מויאל: לא בתחנות מרכזיות, לא רוצים לראות חיילים נדחפים באוטובוס.

פיני בן מויאל: והטכנולוגיה מאפשרת לתת גם פתרונות סינגולריים למקומות כמו שדובר פה.

פיני בן מויאל: עדיין המרחבים המרוחקים זה מקום שצריך לתת עליו את הדעת.

פיני בן מויאל: פנה אלי אבא של חיילת, קוראים לו אבי, היא גרה בעוטף עזה.

פיני בן מויאל: פנה אלי, לא יודע איך הגיע אלי, פניה שהוגשה לראש אט"ל, אני התקשרתי לאבא הזה באופן אישי.

פיני בן מויאל: אמר לי 'מי אתה' הסברתי לו שאני רח"ט הלוגיסטיקה של צה"ל, הוא סיפר לי על הבת שלו שגרה בעוטף עזה ומתקשה ביום ראשון כי אין לה הרבה אוטובוסים בעוטף עזה.

פיני בן מויאל: חיברתי אותו לאותה חברה טכנולוגית ופותרים לו פתרון tailor made.

פיני בן מויאל: יכול להיות שאותו דבר אנחנו נעשה להם.

פיני בן מויאל: מה אני רוצה להגיד?

פיני בן מויאל: כתפיסת עולם אנחנו מובילים עכשיו מענה שאומר המענה הוא מוכוון לקוח.

פיני בן מויאל: אני כשהייתי חייל לא הייתי לקוח.

פיני בן מויאל: אמרו לי 'שלום, תיסע בטרמפים'.

פיני בן מויאל: הרעיון המסדר הוא, קודם כל אני מקבל, עוד פעם, יש פה בעיה שהיא בעיה של 30-40 שנה, אנחנו מציגים פה פתרון שהוא פתרו ן אסטרטגי וגם לדעתי של win win.

פיני בן מויאל: אפשר לראות פה, אנחנו מסוכמים עם מסמכים מאושרים, עם ה- - - משרד התחבורה, מהצד שלו, באמת שיתוף פעולה בלתי רגיל.

פיני בן מויאל: אנחנו הולכים להיות מפעיל חמישי להסעת חיילים בעורף.

פיני בן מויאל: הדבר הזה מאושר, מתואם עם משרד התחבורה.

נירה שפק: זה בעצם ייתר את המשיכה של ה - - -

פיני בן מויאל: נכון.

פיני בן מויאל: יותר מזה - - -

איציק תורג'מן: כן.

איציק תורג'מן: אנחנו בעצם הפכנו להיות מפעיל חמישי באישור של משרד התחבורה.

פיני בן מויאל: יותר מזה, מה מרחב ההזדמנויות?

פיני בן מויאל: 1.

פיני בן מויאל: זה הקלה למשק ולתחבורה הציבורית, צמצום תנועת החיילים בימי ראשון וחמישי בתחבורה ציבורית, בכלל לא להגיע לתחנות מרכזיות, מענה מיטבי לחיילים, תגבור היסעים צה"לי, אנחנו מדברים פה על תגבור היסעים צה"לי ברמה אקספוננציאלית.

פיני בן מויאל: זה פי 2 ממה שאנחנו עובדים היום.

פיני בן מויאל: ולהקטין את, מה שנקרא, בסוף האזרח מרוויח, המדינה מרוויחה, פחות עומסים.

פיני בן מויאל: לא הוצג כאן אבל יש מחקר תחבורה ציבורית שעשינו במשך שנה.

פיני בן מויאל: דיגיטלי, שמראה איפה העומסים, איפה החיילים עולים, איפה החיילים יורדים, עירוני, בין עירוני, דאטה.

פיני בן מויאל: ביחד עם משרד התחבורה, ביחד עם לוטם בצה"ל והמסקנה שלנו שהמעבר לאפליקציה, שיתוף הפעולה עם משרד התחבורה וחתימה על הסכם משותף שבגדול אומר, אנחנו צה"ל עוברים מחיוב גלובלי לחיוב פר-שימוש, כל המשאבים שייחסכו במהלך הזה ילכו להסעת לוחמים.

פיני בן מויאל: אגב, אפשר לבוא עוד חצי שנה ולבדוק.

פיני בן מויאל: בהסכם גם מפורט, על פי דרישת משרד התחבורה, כמות החיילים שאנחנו נדרשים להוריד מהרכבת, זאת אומרת לתת להם היסעים חלופיים.

פיני בן מויאל: הרעיון המסדר או החזון, ובזה אני מסיים ועובר לדבר הזה, זה שחייל שגר בחיפה ומשרת בשיזפון יעלה על אוטובוס בחיפה, ייסע, אולי בכביש 6 נעשה לו תחנת התרעננות, וצה"ל ישקיע בזה משאבים, ישים את הראש שלו וינחת בשזפון.

פיני בן מויאל: כן אנחנו רוצים לשלב את חיל האויר, חיל הים, ויבשה שיעבדו על אותו מרחב, זה רשת של רשתות, שיזפון, בהל"צ, חיל הים זיס באילת, אבל עוד פעם, עד שלוש תחנות אפשר להגדיר את זה על אוטובוס.

פיני בן מויאל: כמו שנאמר פה, יונתן דיבר על המענה שאטל במהלך הקורונה.

פיני בן מויאל: איך היה לך שאטל בקורונה?

יונתן בר יואב: היה טוב.

פיני בן מויאל: מעולה.

פיני בן מויאל: לזה אנחנו רוצים ללכת.

יונתן בר יואב: זה נגמר.

יונתן בר יואב: כן.

פיני בן מויאל: אני מסכם.

פיני בן מויאל: 1.

פיני בן מויאל: אנחנו נותנים מענה דיפרנציאלי להיסעים.

פיני בן מויאל: חבר'ה, היום אנחנו לא לוקחים את כל הלוחמים עד הבית.

פיני בן מויאל: בחלקם כן עוברים תהליך, אנחנו כן בשיתוף פעולה עם משרד התחבורה, כולל מה שעולה בתקשורת, אנחנו בוחנים את עצמנו מיום ליום.

פיני בן מויאל: אני יכול להראות אמפיריקה, 392 מתוגבר, אבל מ אוד קשה לנו לתת מענה בהיקף כזה לחייל אחד בודד, שמבחינתו הוא עולם מלא, שיוצא להפנייה ביום שלישי ואוטובוס שיוצא מאילת ועובר דרכו הוא מלא.

פיני בן מויאל: לאירוע הזה לתת מענה אנחנו צריכים רגע לחשוב איך אנחנו עושים את זה, אבל כמו שנאמר פה זה קוים שעושים בהם גם פרה בוקינג ואם חייל לא הזמין, אנחנו בבעיה.

פיני בן מויאל: אנחנו עם הסכם תחבורה ציבורית שממש לקראת חתימה, גם האלוף אישר אותו, בטח שרת התחבורה בשיתוף פעולה פנומנלי.

פיני בן מויאל: אני אומר עוד פעם, ישבנו לפני חודש ימים או פחות ואמרתי לנתניהו פה 'לדעתי זה מפגש הסטורי'.

פיני בן מויאל: ישבנו כל השחקנים פעם ראשונה סביב אותו שולחן באינטרס של win win ולהבין שבסוף אנחנו רוצים לייצר רווח גם לילדים האלה וגם למדינה.

פיני בן מויאל: דיברתי על ההיתר, ואנחנו בודקים את עצמנו, אנחנו לא מושלמים, אבל אפשר לראות פה, חבר'ה זה לא אירוע רנדומלי.

פיני בן מויאל: יש פה עבודה של כמעט שנה ומשהו שהיא בודקת את עצמה, מטפלת בעצמה, ועוד פעם אני אומר, יש לנו מה להשתפר ואנחנו רוצים להשתפר ואני מאמין שבעזרת משרד התחבורה נפתור את הבעיה הזאת לעשר השנים הקרובות.

פיני בן מויאל: תודה.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: השרה מרב מיכאלי בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה אדוני.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: תענוג להיות כאן, בעיקר תענוג כשאת באה עם פתרונות.

מרב מיכאלי: זה לא עניין שקורה הרבה וזה אושר גדול כשזה מתאפשר.

מרב מיכאלי: אז אני חייבת להגיד כך, קודם כל בואו נתחיל מהתמונה הגדולה.

מרב מיכאלי: אנחנו כולנו יודעות ויודעים שיש לא רק עומס נוראי וצפיפות אדירה בכבישים ובתחבורה שלנו, אלא שיש מחסור עצום בתחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: הוא עצום לצערי גם כשאנחנו נוריד את כל העומס של החיילות והחיילים האלה באמצעות שיתוף הפעולה שהוא באמת פורץ דרך, אלא הוא יישאר עדיין עומס מאוד גדול אבל המצב שהגענו אליו היה באמת בלתי נסבל.

מרב מיכאלי: כשנכנסתי לתפקיד ומיד זה נהיה עניין שלי עוד יותר מאשר קודם, התמונות המחרידות האלה בימי ראשון בבוקר, וגם בכלל זו מין מציאות חיים כזו של שנים שימי ראשון בבוקר הם בלתי אפשריים ובלתי נסבלים וכולם משלמים את המחיר כי הצפיפות והדוחק הם גם לאזרחיות ולאזרחים, זה קשה ביותר הרי.

מרב מיכאלי: מיד פנינו לצוות במשרד, ליעקב נתניהו שיושב כאן שהוא היום ראש רשות לתחבורה הציבורית הארצית ושמחתי לגלות שאני מתפרצת לדלת פתוחה, שכבר באמת הצוות ברשות לתחבורה ציבורית באמת עלה על הרעיון המאוד מבריק הזה וצריך להגיד, זה באמת פטנט.

מרב מיכאלי: להפוך את צה"ל באמת לעוד מפעיל ולעשות איתו הסכם שמאפשר לנו מצד אחד לפנות מקום בתחבורה הציבורית, אנחנו מדברות ומדברים על בין 4,000-6,000 מקומות ברכבת בשעות השיא ועוד סדר גודל של בין 30,000-40,000 באוטובוסים ברחבי הארץ ובמקביל לתת שירות יותר טוב לחיילות ולחיילים ולאפשר להם להגיע לבסיסים שלהם.

מרב מיכאלי: זה ממש באמת ההגדרה של win win.

מרב מיכאלי: אז לשמחתי כבר עלו על הרעיון, באמת הם הביאו פה הברקה, וגם היו כבר במהלך של משא ומתן.

מרב מיכאלי: הייתה לי זכות להגיד להם 'לכו על זה בכל הכוח'.

מרב מיכאלי: הבאנו, ואת זה צריך להגיד, הבאנו 100 מיליון שקל מהאוצר.

מרב מיכאלי: גם לא אירוע של כל יום, אבל לשמחתי גם באוצר הבינו שיש פה דבר שחייבות וחייבים לטפל בו.

מרב מיכאלי: הבאנו כסף, משרד התחבורה באמת גם יזם את האירוע, גם דחף אותו, גם הביא את הכסף כדי שהדבר הזה יוכל לקרות.

מרב מיכאלי: אני באמת רוצה לתת קרדיט לאנשים, זה נעה ליטמנוביץ', זה רן שדמי, נעה אבירם, הלשכה המשפטית שלנו, עופר, היועמ"ש ואלי מהרכבות, גם יושב פה עמיחי איתנו.

מרב מיכאלי: עובדה, וזה אני רוצה להגיד, כי אני באתי למשרד התחבורה שמעוניין לשתף פעולה עם כל הגורמים במשק ועם כל הגורמים בממשלה, ועם גורמים אזרחיים כי התקיעות של התחבורה בחיים שלנו חייבת להשתחרר.

מרב מיכאלי: פשוט חייבת.

מרב מיכאלי: זה דרוש לנו בשביל להזיז את המשק קדימה, זה דרוש לנו בשביל לאפשר לכל אחת ואחד מאיתנו להגיע שהיא או הוא רוצה להגיע בחיים, ובטח ובטח חיילות וחיילים שצריכים להגיע לבסיס, או לחילופין הביתה, זה לא פחות חשוב גם.

מרב מיכאלי: צריך לחזור הביתה גם כן.

מרב מיכאלי: סדרי הגודל של לוחות הזמנים, חשוב להגיד.

מרב מיכאלי: האפליקציה צריכה להיות מוכנה, האפליקציה שלכם, ההתארגנות שלנו.

מרב מיכאלי: אני מקווה שההסכם ייחתם ממש תוך כמה ימים ואז בערך חודש, אנחנו מדברות בערך על החודש של התארגנות שבה הדבר הזה יתחיל לצאת לפועל.

מרב מיכאלי: אדוני, נשמח אם הוועדה תלווה את האירוע לראות שהכל עובד כמו שאנחנו מתכננות ומתכננים, ובאמת כמו שצריך.

רם בן ברק: תודה.

רם בן ברק: נציגי משרד התחבורה, אתם רוצים להוסיף על דברי השרה?

רם בן ברק: צריך להגיד שבלי שום קשר במקרה של איזו שהיא תלונה שקיבלתי יצא לי לדבר עם העובד שלך נתניהו ואני מוכרח להוריד את הכובע על המענה שקיבלתי והמהירות שקיבלתי אותו.

רם בן ברק: מחוץ לדיון, רק שתדעי שיש כאן שירות יוצא מן הכלל.

רם בן ברק: מישהו מחברי הכנסת רוצה לדבר?

אמילי חיה מואטי: יש לי שאלה.

אמילי חיה מואטי: לגבי האפליקציה, כמה חיילים משתמשים בה?

אמילי חיה מואטי: מי מפתח?

אמילי חיה מואטי: דיברתם על חברה קטנה בבנימינה ואיך מגנים על החילים ועל הצבא מפני פריצות?

אמילי חיה מואטי: לוחם מוריד את האפליקציה, היום אתה יכול לדעת הכל על הבנאדם, איפה הוא נמצא, עם מי הוא יושב ועל מה הוא דיבר.

פיני בן מויאל: האפליקציה עברה אישור בטחון מידע של צה"ל.

פיני בן מויאל: דבר שני, היא עברה בדיקת חדירות, התקפות סייבר.

פיני בן מויאל: דבר שלישי, כל הדאטה נמחק כל 24 שעות.

פיני בן מויאל: אנחנו לא אוספים מידע על החיילים.

פיני בן מויאל: לא אוספים מידע, לאן הם נוסעים, אני לא חברה אזרחית, זה לא מעניין אותי.

פיני בן מויאל: הדאטה לא מעניינת אותי.

אמילי חיה מואטי: לא, אתה לא הבעיה.

פיני בן מויאל: יש תהליך מסודר עם שרתים שנבדקים 24 שעות.

פיני בן מויאל: החברה היא חברה שזכתה, או הבאנו אותה כספק יחיד בתקופת קורונה, אנחנו כרגע במכרז.

פיני בן מויאל: יש מספר חברות שביקשו, שבגדול המכרז יאפשר את מהלך ארוך הטווח שאומר פרה בוקינג וניהול דאטה, עוד פעם, תחת אותן מגבלות.

פיני בן מויאל: אנחנו לא אוספים מידע על חיילי צה"ל.

פיני בן מויאל: והאפליקציה השניה כמו שראיתם פה של ה-4.5, זה אפליקציה שפיתחנו אותה בעצמנו בתיאום עם משרד התחבורה, משרד התחבורה נתן לנו את הקוד.

פיני בן מויאל: מה שמשודר למשרד התחבורה זה רק הקטע של התשלום.

פיני בן מויאל: גם פה אנחנו כמעט לא אוספים דאטה אלא רק לצורך מחקר, להבין איפה העומסים.

איציק תורג'מן: אני חייב להוסיף לשאלה שלך.

איציק תורג'מן: צה"ל הוא מורכב באוכלוסיות שלו כי עכשיו לבוא ולומר שסמארטפון, לחרדים אין סמארטפון, אז אנחנו עושים התאמה גם לזה.

איציק תורג'מן: מה זאת אומרת?

איציק תורג'מן: שגם אם נגמרה לך הסוללה בטלפון, הזנו לכל חייל בחוגר שלו חמש נסיעות חינם שהוא עכשיו מגיע ועכשיו הסמארטפון לא עובד, או קרה, או יש בעיית תקשורת, והוא מעביר את זה.

איציק תורג'מן: או החרדים שלא נשכנע אותם לעבור לסמארטפון, הוא ימשיך להשתמש בחוגר אבל זה יהיה מותאם.

איציק תורג'מן: 2.

איציק תורג'מן: תזכרו בסוף, המורכבות הגדולה של צה"ל זה לא הערים, זה המוצבים המרוחקים.

איציק תורג'מן: הבסיסים המרוחקים שאנחנו אמורי לקחת את החיילים משם הבית ואל הבסיסים לכן ההסתכלות שלנו מאוד מאוד רחבה.

איציק תורג'מן: אני חושב שהאפליקציה הזאת סוף סוף אפשרה לנו רגע יכולת עצמאית לבוא ולבחור, והדאטה יאפשר לנו לנתב אוטובוסים.

איציק תורג'מן: אני אומר לכם את זה בצורה אחראית.

איציק תורג'מן: ראיתם פה את ההיקפים, מ-400 ל-1,500 אוטובוסים, זה לא עניין של כסף.

איציק תורג'מן: ואני רוצה רגע לומר, אני עוסק בכסף בצה"ל, במזון, בלבוש, ברפואה, זה לא עניין של כסף.

איציק תורג'מן: זה בסוף למצות כמה שיותר את היכולת לתת להם מענה מכבד בהסעות, מענה זמין, ואני אומר זמין, אני לא מתרגש אם ב-392 יש כל 10 דקות, אז אם פספסת את ה-10 דקות, תחכה עוד 10 דקות.

איציק תורג'מן: לא קרה כלום.

איציק תורג'מן: כשהייתי חייל נסענו בטרמפים ואני לא עושה את ההשוואות האלה.

איציק תורג'מן: אני לא רוצה שיסעו בטרמפים.

איציק תורג'מן: מעבר לזה שאסור, אני לא רוצה, אני רוצה שחייל יישב בצורה מכובדת נוחה באוטובוס, שלא יעמוד.

איציק תורג'מן: גם זה מפריע לנוסעים האחרים.

איציק תורג'מן: לכן המחויבות היא משמעותית ואני חושב שהשת"פ שהשרה מובילה פה והרצון לבוא ולפתח ולקדם את זה, אנחנו בקצבים הרבה יותר גדולים מבעבר.

איציק תורג'מן: אני אומר את זה פה.

איציק תורג'מן: ואני חושב שאנחנו נוכל לבוא ולשים את זה פה.

מרב מיכאלי: רק עוד עניין פעוט בהקשר למה שאמר ראש אט"ל.

מרב מיכאלי: קודם כל הגיוני שהתחבורה הציבורית האזרחית לא "תבזבז" משאבים על להגיע לכל מיני מקומות נידחים – לא נידחים חלילה, הם חשובים, הם מצויינים – אבל מבחינת השימוש שלהם, הם באמת משמשים רק את צה"ל ואין הגיון שתחבורה ציבורית אזרחית תבזבז זמן ושירות שיכול לשמש ציבור הרבה יותר גדול זה דבר אחד.

מרב מיכאלי: דבר שני, באופן הזה אנחנו גם נוכל לחסוך חלק מהנסיעות בתוך מרכזי הערים ובתוך מקומות של תחנות מרכזיות, נוכל לעקוף אותם, זה משמעותי גם לזמן הנסיעה של החיילות והחיילים, גם לגודש במרכזי הערים וגם לזיהום.

מרב מיכאלי: צריך להגיד, כך יש ביזור יותר הגיוני של מאמצי הנסיעה ברחבי הארץ.

רם בן ברק: חברת הכנסת שפק בבקשה.

נירה שפק: קודם כל אני רוצה באמת, פיני ואיציק, להגיד תודה על ההתקדמות שיש בתחום.

נירה שפק: אני רוצה לשאול שלושה דברים.

נירה שפק: קודם כל אם אפשר בהערה והארה.

נירה שפק: בעצם מה שהצגתם כאן זה את הפתרון האט"לי, שמתעסק בכל הנושא של ההסעות והכל, וחסר כאן פן שעלה הרבה בפניות גם לוועדה וגם אלינו, שזה הפן האישי שהעלו כאן, 'אני צריך להגיע לחתונה', 'אני צריך להגיע להפניה' ובהקשר הזה חסר לי המדיניות שצריכה להיות כאן למפקדים.

נירה שפק: בסוף מפקד שמוציא חייל שלו והוא צריך לדעת שהוא צריך להגיע להפניה, יש אחריות למפקדים בדברים האלה.

נירה שפק: אני בנוסטלגיה הצבאית, אני זוכרת את עצמי בפיקוד צפון, עם כל הרכבים האישיים שהיו לנו, היינו מביאים את זה לקצין הרכב, הוא היה דואג לשאטלים ובסוף היום היינו באים לקחת את הרכב.

נירה שפק: וזה משהו שאני רוצה לשמוע מה המדיניות היום.

נירה שפק: כי בסוף אותו מפקד אחראי על זה שהחייל יגיע למומחה שהוא מחכה לו חודש, שבועיים, וזה היה חסר לי כאן באמירה כי בדוגמאות שהובאו כאן זה היה - - -

רם בן ברק: גם יונתן רוצה להתייחס לסוגיה הזאת.

נירה שפק: זה משהו שבאמת אמירה פיקודית בהקשר הזה.

נירה שפק: נאמר הקטע של הרכבות.

נירה שפק: שאלת הדיוט, אני לא יודעת, אבל אני מכירה את האמירה שראשון וחמישי חיילים לא יעלו לרכבות, גם ילדים שלי שהיו.

פיני בן מויאל: לא, היום זה ירד.

פיני בן מויאל: אין את ההגבלה הזאת.

נירה שפק: השאלה היא אחרת, למה לא עושים קרון נוסף, קרון חיילים.

נירה שפק: שני קרונות חיילים.

נירה שפק: ואז זה פחות עומס בכבישים.

נירה שפק: ואני שואלת את השאלה למה לא לעשות את זה.

נירה שפק: זה הדבר השני והדבר שאני רוצה לומר כתושבת העוטף ואנחנו יודעים שזה מגיע לבסיסים, לא פעם ולא פעמיים אנחנו אוספים חיילים שיורדים ברכבת בשדרות או היום בכלל לא כי ב-20:00 זה נסגר, והם צריכים להגיע אם זה לגדודים, אפילו לרעים, ואסור להם לעלות על טרמפים, והם תקועים במקומות חלקם לא בטיחותיים, מה המענה שניתן למקומות האלה שהם קצוות.

נירה שפק: להגיע לנחל עוז, זו תשובה שלא קיבלתי.

נירה שפק: באיו"ש כמובן גם.

רם בן ברק: אנחנו נשמע את כל חברי הכנסת ואז נענה.

רם בן ברק: רות בבקשה.

רות וסרמן לנדה: בוקר טוב לכולם.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה להגיד קודם כל שגם מה שהחיילים המשוחררים אמרו וגם ההצגה שניתנה פה על ידי משרד התחבורה ועל ידכם מאוד מאוד מרשימה.

רות וסרמן לנדה: באמת.

רות וסרמן לנדה: גם את זה חשוב לי לומר.

רות וסרמן לנדה: אז קודם כל תודה רבה.

רות וסרמן לנדה: אני אישית הייתי רוצה שמעבר למה שהשרה הציעה בעוד חודש, בעוד כחצי שנה אם נוכל לעשות סוג של התכנסות מחודשת בעיקר לנוכח פתרונות הקצה שהזכרתם, אני אשמח.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

רם בן ברק: ח"כ ברקת.

ניר ברקת: אין ספק שהכיוון, צורת החשיבה היא נכונה.

ניר ברקת: כלומר לחשוב איך עושים אופטימיזציות באמצעות אפליקציות חכמות שמנהלות בעצם בין היצע לביקוש בנושא של תחבורה ציבורית.

ניר ברקת: אני חושב שיש שני סוגים של טעויות שצריך להתמודד איתם.

ניר ברקת: טעות מסוג ראשון זה עומסים.

ניר ברקת: ומעניין אותי לדעת באמצעות האפליקציה האם יש אפשרות און ליין, האם אתם יודעים און-ליין איפה עדיין יש עומסים?

ניר ברקת: האם זה חלק מהאפליקציה.

רם בן ברק: לתת תשובה תוך כדי מקרה.

ניר ברקת: תוך כדי עבודה להבין עדיין איפה יש עומסים.

אמילי חיה מואטי: הם רואים כמה חיילים נרשמו למערך ולפי זה הם יכולים ל- - - את העומסים.

ניר ברקת: אני מבין שבדיעבד הם יכולים לעשות את זה, האם אתם יודעים לעשות את זה און-ליין ואז לייצר את הרגישות הזאת של לדעת לטפל בבעיה תוך כדי תנועה, לחלופין לוודא שהיא לא חוזרת על עצמה.

ניר ברקת: אסור לעשות את אותה טעות פעמיים, לכן יחסית מהר אפשר, אם מתמקדים על עומסים, אפשר להוריד אותם מאוד מהר וזה לנטרל טעות מסוג ראשון.

ניר ברקת: לא פחות מעניין זה מה קורה עם טעות מסוג שני.

ניר ברקת: אני שמעתי שאתם בעצם כרגע לא נותנים מענה לאתגרים יותר פרטניים של חיילים שצריכים להגיע לאן שהוא ולא מקבלים את המענה.

ניר ברקת: אני מניח שזה בין לבין, זה לאו דווקא בימי ראשון וחמישי, והשאלה אם האפליקציה יודעת להסתנכרן וגם לתת מענים מכל מקום לכל מקום בכל זמן לחיילים ולקחת את זה לשלב הבא כמדומני ולדעת לתת לזה מענה.

ניר ברקת: זה מזכיר לי, בעירית ירושלים היה לנו נוהג, המנכ"ל היה אומר 'אין שום בעיה וחוץ מזה זה מטופל' אז אני מבין שאין שום בעיה וחוץ מזה זה מטופל, השאלה היא אם אנחנו יודעים גם להתעסק עם המקרים הללו שאני מניח שהם לא מעטים וכיוון שהם יותר אזוטריים לכאורה יותר קשה להתעסק איתם, אבל אם כבר בונים אפליקציה השאלה היא אם אתם יודעים לתת מענים גם לדברים הללו.

ניר ברקת: אבל בהחלט אני מתרשם מהגישה.

ניר ברקת: הגישה היא נכונה ובריאה.

ניר ברקת: ולשרה, למרב, זה בעצם המפעיל החמישי, אז באותה אנלוגיה יכול להיות שישי, שביעי ו-100.

ניר ברקת: יש מפעלים גדולים, יש ארגונים גדולים, אין שום סיבה בעולם, לא צריך מסה קריטית של עשרות אלפים, אפשר להגיע גם לאלפים, עשרות אלפים ואלפים בודדים ובעצם וירטואלית להתייחס לכל מיני ארגונים כמעין מיני-מפעיל ולהתלבש על התחבורה הציבורית.

ניר ברקת: הכיוון נכון.

מרב מיכאלי: אתה רוצה שצה"ל יענה קודם או אני אענה קודם?

רם בן ברק: את השרה הכי בכירה כאן.

רם בן ברק: אם את רוצה לענות אני אתן לך את רשות הדיבור.

מרב מיכאלי: בשמחה.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: אדוני באמת מתפרץ לדלת פתוחה כי אנחנו בכלל, אחד הדברים, אני אמרתי את זה כבר מהרגע הראשון, המשרד משקיע עכשיו, באמת מעביר את כובד המשקל של העיסוק שלו לתחבורה ציבורית כדי שתהיה כמה שיותר זמינה, כמה שיותר נגישה, כמה שיותר נקיה וכן הלאה.

מרב מיכאלי: אז אחד הדברים, באמת אנחנו חושבות וחושבים, ודבר אגב שהממשלה עשתה בתקופה שלפני הקורונה, בירושלים היו שאטלים שאספו עובדות ועובדים לבניינים שמרכזים הרבה מאוד, משום מה לצערי אחרי הקורונה זה לא חזר עדיין ואנחנו עובדות ועובדים לעשות את זה לא רק בממשלה אלא כל מיני מקומות שזה הגיוני, לעשות שיתופים של מעסיקות/מעסיקים וכולי.

מרב מיכאלי: אבל הדבר המרכזי הוא באמת מה שדיברת עליו מבחינת היכולת להשתמש בדאטה וזה ניהול תחבורה ציבורית בזמן אמת, דבר שהמשרד בהנחייתי משקיע בו עכשיו הרבה מאוד מאמץ כדי למקסם גם את מה שעומד לרשותנו עוד לפני שהשקענו גם בתשתיות וגם בעוד תוספת משמעותית של שירות.

מרב מיכאלי: אין שום ספק שיש כל כך הרבה אפשרויות ואני בטוחה שגם משיתוף הפעולה הזה אנחנו נוכל ללמוד, גם מהאפליקציה של צה"ל, ונוכל לעשות את החלפת המידע מהעבודה של שני הגורמים, אין לי ספק שזה יקפיץ אותנו קדימה בתחום של ניהול תחבורה ציבורית בזמן אמת.

רם בן ברק: מישהו מהחיילים רוצה להוסיף, לשאול שאלה?

רם בן ברק: בבקשה.

יעל סבן: זה מאוד משמח לראות את התמונה של 392 שקודם הראיתם.

יעל סבן: אני אישית הייתי שמונה חודשים עכשיו בסיירים, מעולם לא ראיתי את 392 ככה שזה מבורך, והלוואי שזה רק ימשיך.

יעל סבן: לגבי האפליקציה של שאטל אני אגיד משהו ואני חושבת שגם יונתן יסכים איתי, בבסיס כמו סיירים שזה בסיס הכשרות בסוף היום ההתנהלות של אוטובוסים היא פחות כמו בחיילים עורפיים או תומכי לחימה, שכאילו אתה בא, עולה על תחב"צ והולך הביתה.

יעל סבן: הכל נמצא בקבוצות, נמצא בגדודים, נמצא בפלוגות של הבא"ח.

יעל סבן: זאת אומרת המ"פ שלי, אני הייתי מפל"ג בקורס מכ"ים, הוא אומר לרס"פית 'תקשיבי, תעבירי עכשיו לכל המ"מים להגיד לכל החיילים להזמין שאטל לשעה 3:00' כי זה השאטל שיוצא מסיירים ב-3:00 בלילה.

יעל סבן: אבל צריך לזכור שבבסיס כמו סיירים וכמו שזפון, זה לא רק בא"ח, זה לא רק הכשרות, זה לא רק הקורס מכ"ים, או קורס קצינים והשלמות, מדובר במפקדה שלמה שלא תמיד יכולים לעלות על ההסעות האלה, גם מטעמים של, אתה יודע, לפעמים משימות שנגיד היו שולחים אותי לכל מיני משימות 'את שומעת, אנחנו חייבים שתסעי עכשיו לעיר הבה"דים להביא משהו, למשוך רכב מצריפין' או הפניות או כל מיני מקרים דחופים, והרבה פעמים היציאה העצמאית הזאת, אני מבינה את הרעיון של השאטל אבל הוא מתפספס כי יש מערך תפעולי מאוד גדול סביב ההכשרות האלה ולדעתי שם זה נופל.

יעל סבן: שכאילו אולי המון מהנתונים עולים במקום של חיילי הכשרות.

יעל סבן: שאומרים להם 'תעשו X' והם עושים אותו.

רם בן ברק: מישהו עוד רוצה לפני שאני נותן ל-?

יונתן בר יואב: כן.

יונתן בר יואב: לי יש גם משהו קטן להגיד.

יונתן בר יואב: גם לגבי אמצע השבוע, יש פתרונות מאוד פשוטים לזה.

יונתן בר יואב: גם אתה אמרת ש-392 יש כל עשר דקות, זה לא המצב, אני יודע שזה קו אזרחי וזה הרבה יותר קשה אבל אין אותו כל עשר דקות.

יונתן בר יואב: אם זה היה כל עשר דקות אני לא חושב שהייתי יושב כאן ומדבר על זה.

יונתן בר יואב: אין בעיה לחכות 10 דקות בשמש, הבעיה זה לחכות - - -

פיני בן מויאל: הוא התכוון לקו עירוני בבאר שבע, המספר הוא אחר.

פיני בן מויאל: אבל אני מבין מה אתה אומר, זה בסדר.

יונתן בר יואב: אני אומר שהתדירות שם מאוד נמוכה.

יונתן בר יואב: רק רציתי להבהיר את העניין הזה.

פיני בן מויאל: יש לי שאלה אבל שמאוד מעניינת אותי.

פיני בן מויאל: אם קו 392 הוא קו של הזמנה, כמו שאנחנו עושים.

פיני בן מויאל: איך אתם מצפים לבוא לעלות על אוטובוס, אני מדבר בשיא הרצינות, כשלא הזמנתם לו מקום.

פיני בן מויאל: אם לא הזמנת לו מקום איך אתה מצפה - - -

יונתן בר יואב: אני אגיד לך סתם לצורך העניין, אני נשארתי בשיזפון, האוטובוס מתחיל באילת, עובר בכל מיני מוצבים על הדרך ואז הוא נכנס לסיירים בסיס גדול, בהל"צ בסיס גדול, עובדה, אתה יכול להזמין מקום אבל מה שקורה כשהוא מגיע לשיזפון הוא מפוצץ כבר.

יונתן בר יואב: גם אם הזמנתי מקום, מה הנהג יעשה?

יונתן בר יואב: מותר לו להעלות עשרה בעמידה.

יעל סבן: יש לי גם תשובה על זה.

יעל סבן: באגד לפחות באתר, האופציה להזמין את האוטובוס מיום חמישי ליום חמישי הבא, זה נפתח שבוע מראש, אתה יכול ממש לראות את לוח השנה, אתה רואה ב-5 לחודש אתה יכול להזמין את האוטובוס, יש לך מספר תאריכים, הרבה פעמים אם לא הזמנת מספיק מראש נחסמת האופציה.

פיני בן מויאל: ברור.

רם בן ברק: טוב.

רם בן ברק: 10 דקות נענה, ואז אני אסכם ונסיים את הדיון.

איציק תורג'מן: אני אענה, אני רוצה רגע כמובן גם מה שיעל אמרה.

איציק תורג'מן: קודם כל, יש לנו אחריות כמפקדים על החיילים שלנו.

איציק תורג'מן: אני לא גדלתי בלוגיסטיקה, אני כל חיי הייתי לוחם ממפקד עד מפקד אוגדה.

איציק תורג'מן: יש לנו אחריות ונכון, יש מקרים, עדיין ירדו בשדרות בלילה מאוחר ולמפקד יש אחריות.

איציק תורג'מן: אנחנו מפעילים מערך היסעים מרחבי עם טיוליות שנוסעות ברמת הגולן, בעוטף עזה, זה מרחב, אני נתתי את זה למפקד האוגדה, לקצין הלוגיסטיקה של האוגדה להפעיל את מערך ההיסעים שלו, כן, גם אם יהיה שם חייל אחד על טיולית זה שווה לי, אני עוד פעם אומר, זה לא עניין של כסף, אני מחזיק את זה גלובלית, כדי שתהיה לנו גמישות.

איציק תורג'מן: מהתחנות וגם בין המוצבים.

איציק תורג'מן: זה מערך ההיסעים שיש לי היום.

איציק תורג'מן: לכן המפקדים אחראים, אני אומר את זה בצורה מוחלטת, כשאני רואה את התמונות אני בא בטענות למפקדים.

איציק תורג'מן: מח"ט 460 שומע ממני כל שבועיים 'למה, תסביר לי'.

איציק תורג'מן: כי זה לא עניין של כסף, זה עניין של מודעות וזה עניין של אחריות המרחבית שלך וההחלטה שלך כשאתה המפקד ואתה צריך לדאוג לאנשים.

רם בן ברק: גם יותר מזה.

רם בן ברק: אני חושב, אתה יודע, גם אני הייתי בצבא וגם יש לי שלושה ילדים בצבא, ואתה נתקל בדברים שמישהו צריך לצאת להפנייה - - -

איציק תורג'מן: אני אדבר על זה.

איציק תורג'מן: דבר שני, אני אומר מצד שני, חבר'ה, אין לנו שליטה על אגד.

איציק תורג'מן: אני רק אומר, אני פה מערך, אין לי שליטה, אם אני אשלח אוטובוס על כל חייל שצריך לצאת להפנייה, והוא צריך לנסוע, כי אני רוצה שהוא יגיע להפנייה, יש לי גם את האחריות הרפואית עליו, אז אני אומר לכם, אני אפעיל 1,500 אוטובוסים ביום, אני מקריס את המשק.

איציק תורג'מן: אני אקריס את המשק.

איציק תורג'מן: השרה לא תאפשר את זה.

איציק תורג'מן: לכן אני אומר, יש פה גם נציג של אגד אני מציע ש- - - תדירות ההסעות, זה לא בשליטה באמת שלנו.

איציק תורג'מן: גם אם אני אבוא ואגיד שאני רוצה שאגד ייצא כל עשר דקות, זה לא אחריות שלי.

איציק תורג'מן: אנחנו עם מערך בקרה פיזי.

איציק תורג'מן: אני לא אוהב את התלונות, זה לא בגלל התקשורת, עוד פעם.

איציק תורג'מן: לי יש אחריות עליהם, על החיילים.

איציק תורג'מן: לא מעניין אותי באמת התקשורת.

איציק תורג'מן: אני אומר את זה באחריות מלאה ואני שלוש וחצי שנים ראש אט"ל.

איציק תורג'מן: אכפת לי שהם יגיעו באופן מכבד לבסיסים שלהם והביתה.

איציק תורג'מן: שאנחנו אמרנו עד 300 מטר הביתה בקורונה, זו הייתה החלטה שלי כי סביר ללכת 300 מטר ברגל.

איציק תורג'מן: כי אנחנו בסוף צריכים לראות שצה"ל ממשיך את הרציפות התפקודית שלו ואנחנו מציבים היום קצינים ונגדים בתחנות המרכזיות ובתחנות הבעייתיות, כל יום ראשון וחמישי כדי ללמוד ולהשתפר.

איציק תורג'מן: דרך אגב, אלה לא שוטרים.

איציק תורג'מן: אני לא רוצה שיהיו שוטרים, כדי לראות רגע שמה שהתכוונו נעשה כמו שצריך.

איציק תורג'מן: התחבורה הציבורית ממשיכה לעבוד.

איציק תורג'מן: חוץ ממערך ההיסעים שראיתם פה אנחנו מתבססים, אנחנו גם משלמים על זה.

איציק תורג'מן: ולכן אני אומר, המקרה הבודד שהוא מפריע לי גם, החיילת או החייל להפנייה, או לחתונה, או לאירוע, או לצאת הביתה באמצע השבוע.

איציק תורג'מן: יש גם כאלה.

איציק תורג'מן: בסוף זה מתבסס על תחבורה ציבורית.

איציק תורג'מן: אנחנו לא יכולים לתקן את הכל.

איציק תורג'מן: לכן אני חושב שהיכולת שלנו והגישה שאנחנו הולכים עם משרד התחבורה זה להוריד את העומס מהתחבורה הציבורית כגישה שחייל לא יתמודד עם איש/אישה אזרח/אזרחית.

איציק תורג'מן: שלא יתמודד איתם.

איציק תורג'מן: והיכולת הזאת היא דרך אגב מאוד פשוטה וכשיש שת"פ אז בכלל זה גם עובד בצורה טובה, ואמרתי, זה לא עניין של כסף, זה טכנולוגיה, דאטה, ובסוף לראות שאנחנו מסוגלים.

איציק תורג'מן: עדיין, יהיו מקרים בודדים, הם מורכבים יותר.

רם בן ברק: נציג חברת אגד רוצה לומר מילה.

עמיחי לוי: אני ברשותך אתייחס קודם.

עמיחי לוי: אני מהרשות לתחבורה ציבורית, מנהל אגף הפעלה.

עמיחי לוי: אני אתן גם לנציג אגד להתייחס.

עמיחי לוי: חשוב להסביר, בחלוקה הלא כתובה בין משרד התחבורה למשרד הבטחון, ברור לנו שימי אמצע השבוע אנחנו לא מצפים מצה"ל להפעיל שאטל, להפעיל היסעים מיוחדים כי החיילים אמורים להיות בבסיסים.

עמיחי לוי: הנסיעות שיש בהיקפים, זה לא היקפים גדולים, אנחנו יודעים לתת מענה באמצעות התחבורה הציבורית, זה לא רק חברת אגד, זה עוד חברות שנותנות את שירותי התחבורה הציבורית, ובסך הכל בימי אמצע השבוע גם היקף הבעיות פעוט, מאוד נדיר.

עמיחי לוי: אנחנו כן רואים פה ושם בעיות כי צריך להגיד שצה"ל הוא לא לקוח רגיל של תחבורה ציבורית.

עמיחי לוי: השונות מאוד גדולה.

עמיחי לוי: בסיס כמו צאלים שהוזכר כאן קודם, אם יש אימון של מילואימניקים שהסתיים ביום רביעי וזה קורה, זה עוד 1,000 איש שפתאום לא ציפינו להם, ואנחנו ארגון לומד, אנחנו יודעים להתאים את סל הביקוש אבל אל מול הפתעות קשה לנו יותר וגם במקרים האלה ההנחיות לחברות התחבורה הציבורית זה לתגבר במיידית, לפעמים זה ייקח להם עוד 20 דקות או חצי שעה להביא את הנהג ולהביא את האוטובוס.

רם בן ברק: כשהוא יודע שהם משתחררים - - - שגם הוא נותן מענה לאותם 1,000 איש.

עמיחי לוי: נכון.

עמיחי לוי: ועדיין התמונות שראינו בקו 392 היו דווקא ביום רביעי אחרי הצהריים שכנראה היה איזה שהוא שחרור יותר מסיבי מהרגיל, וגם הוזכר פה קודם, גם בקו 392 יש מזה שלוש שנים הזמנת מקומות מראש ואם יש מקרים שחיילים, קודם כל במקרה שעלה לתקשורת אנחנו בדקנו וכל החיילים נאספו בסופו של דבר, זה לקח את הזמן כי היו שלושה אוטובוסים בדרך אז החילים באים לאוטובוס הראשון וכולם רוצים לעלות עליו והשניים הבאים כבר היו בהם מקומות פנויים.

עמיחי לוי: ואולי אני אתן לארז מאגד טיפה יותר להרחיב על הנושא הזה כי הם מרגישים את זה ממש בשטח.

ארז לבחר: שלום לכולם קודם כל.

ארז לבחר: אני מנהל התנועה של אגד.

ארז לבחר: אני רוצה באמת לומר שאנחנו לפני כ-3 שנים התחלנו להפעיל את הנושא של הזמנת מקומות מראש בקווי 392 לבסיסי שזפון, עובדה וכל הבסיסים בציר הזה.

ארז לבחר: אני יכול לומר באמת שאני אישית לוויתי את התהליך הזה והגעתי מספר פעמים לתחנה מרכזית באר שבע ומספר רב של חיילים אמרו לי שיש להם חיים חדשים.

ארז לבחר: לא ראיתי באמת עומסים מיוחדים על האוטובוסים, כל החיילים הזמינו מקומות, הגיעו, כל אחד ידע את המושב שלו ובאמת זה עבד בצורה טובה.

ארז לבחר: אני לא מכיר בעיות בימי א' ו-ה', כמובן שאנחנו מתגברים, יש לנו חדר מצב שיושב ממש ובודק את כמות הנוסעים באוטובוסים ויש נוהל מסודר שנקבע על ידי משרד התחבורה שאנחנו יודעים שאוטובוס שהזמינו עליו מעל 35 איש, אנחנו מיד פותחים כבר את האוטובוס הבא.

ארז לבחר: אני לא מכיר בעיות בימי ראשון וחמישי.

ארז לבחר: מה שפה קרה שזה ביום רביעי, כנראה כמו שעמיחי הסביר, שיצאו כמות גדולה של חיילים וכתוצאה מכך נגרמו עומסים.

ארז לבחר: אבל בסך הכל אני חושב שזה עובד בצורה טובה, בצורה תקינה ועובד על פי נוהל מסודר ואני לא רואה בעיות מיוחדות.

ארז לבחר: תודה.

רם בן ברק: ברשות

רם בן ברק: כם אני אסכם את הדיון.

רם בן ברק: קודם כל אני רוצה להגיד שעצם זה שראש אט"ל האלוף תורג'מן ועצם זה ששרת התחבורה מרב מיכאלי מצאו לנכון להגיע לדיון הזה אני חושב שזה מראה שהדיון הזה אכן חשוב ונותנים לו את תשומת הלב המתאימה ואני מאוד שמח על כך.

רם בן ברק: יש בעיה, הייתה בעיה, אחרת לא היינו יושבים כאן.

רם בן ברק: אני מתרשם שיש מאמץ אמיתי ורציני ופתרונות יצירתיים לפתור את הבעיה הזאת.

רם בן ברק: יש דברים שאני חושב שעדיין צריכים לראות שאנחנו פותרים אותם כמו האחריות של צה"ל שאנשים יגיעו להפניה ולא יחכו שעות בתחנות מרוחקות.

רם בן ברק: צריך לחשוב על איזה שהוא פתרון גם בסוגיה הזאת.

רם בן ברק: אני בכל אופן מברך גם על הדיון וגם על הגישה הרצינית שהוצגו כאן והפתרונות הרציניים שהוצגו כאן.

רם בן ברק: אנחנו נעשה בקרה על הסיפור הזה.

רם בן ברק: בעוד מספר חודשים נעשה בדיקה נוספת לראות אם באמת חל שיפור.

רם בן ברק: אני רוצה להודות לכל מי שהיה.

רם בן ברק: תודה רבה.