ועדת הכלכלה, כנסת 23, פרוטוקול מספר 199, 2021-03-15 10:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-15 למרץ, 2021, ב' בניסן תשפ"א.

יעקב מרגי: מחזה נדיר - שבוע לפני בחירות שוועדות כנסת עובדות.

יעקב מרגי: בכלל, כל החודש הזה ועדת הכלכלה עבדה, גם הוועדה לענייני הקורונה, וגם הדחיפות של הדברים, זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: עוד נושא שעולה לסדר-היום, בגלל מעורבות של חברי הכנסת וטוב שכך.

יעקב מרגי: הציבור צריך לדעת מכך שחברי הכנסת ביום-יום עוקבים, מפקחים ומבקרים, ולפעמים גם תובעים את עלבונו של האזרח הקטן או של הלקוח בקצה.

יעקב מרגי: פורסמה כתבה בעקבות תחקיר, כביכול – אני אומר כביכול.

יעקב מרגי: נמצאת אתנו הממונה על התחרות, עו"ד מיכל הלפרין, אני חושב שזה מכבד את הוועדה בדיון כזה גם לשמוע את הממונה.

יעקב מרגי: כמובן, בנק ישראל, נציגי הבנקים ואורחים נוספים בזום.

יעקב מרגי: במשבר הקורונה, נעשו מאמצים רבים בוועדות הכנסת השונות, אכן, לרפד, אם אפשר לומר, כדי שתהיה נחיתה רכה, משבר כלכלי קל בכלל על המשק, ובפרט על האזרח הישראלי.

יעקב מרגי: הממשלה נקטה בצעדים רבים, בתוכניות כלכליות, בתקנות כאלה ואחרות, וחברי כנסת תבעו זאת.

יעקב מרגי: היו דיונים בוועדת כספים שדרשו.

יעקב מרגי: לי, בכל אופן מלא, אין לי מה לומר.

יעקב מרגי: אני חושב שאני מלא הערכה על תפקודה של הממשלה וכל הסוגיה הכלכלית בתקופת הקורונה כדי לסייע.

יעקב מרגי: תמיד אפשר לבוא ולומר – היה צריך לעשות אחרת ויותר טוב, אבל בסוף היא עשתה.

יעקב מרגי: כולם מסתכלים על היום של המחר, וגם הממשלה יכלה לחשוש מה יהיה מחר - כמו גופים אחרים שאמרו, רגע, בוא נשמור על עצמנו ונהיה זהירים יותר – טוב שכך, אבל גם שמירת יתר לא הייתה בהכרח נכונה בתקופה של הקורונה, ולכן זה הקפיץ אותנו.

יעקב מרגי: זה הקפיץ את חבר הכנסת קרעי, שגם הגיש פנייה בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת את רשות הדיבור להציג, כי הוא הגיש לנו בקשה לקיום דיון ואנחנו אישרנו זאת, גם ועדת ההסכמות הסכימה.

יעקב מרגי: בבקשה.

שלמה קרעי: תודה, אדוני היושב-ראש, על קיום הדיון בתקופה שאני בטוח שיש לך עיסוקים רבים ונכבדים.

שלמה קרעי: חשוב מאוד ששמעת את המצוקה, ואת הזעקה הזאת, והדיון הזה מתקיים היום.

שלמה קרעי: תודה לממונה על התחרות שהגיעה להשתתף, לנציגי בנק ישראל.

שלמה קרעי: אני יכול לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהמהלך הזה של פתיחת השוק לתחרות, והסרת חלק ממגבלת שליש הפריים, נעשה לאחר ישיבות ארוכות עם המפקח החדש על הבנקים, באמת, מתוך הבנה שהייתה כאן איזושהי פטרוניות כלפי הציבור, ואפשר להוריד חלק ממנה, גם אם רוצים לשמור על יציבות, וגם אם הסיבות היו נכונות כשיצרו את אותה מגבלת שליש הפריים.

שלמה קרעי: זה התברר למפרע כמגבלה שפגעה בתחרות, וגרמה לאזרחי ישראל לשלם עשרות מיליארדים בעשור האחרון של ריבית עודפת בהשוואה, כמובן, למאה אחוז פריים.

שלמה קרעי: הייתה כוונה טובה, ובאמת, לא היה צל של ספק בישיבות שהסרת המגבלה היא תועיל ותבוא לרווחת הציבור.

שלמה קרעי: תבוא לכיוון כזה שכל משק בית בישראל יוכל להשתמש בריביות תחרותיות יותר, טובות יותר, ולהקטין את התשלום החודשי על תשלומי הדיור – זוגות צעירים, משקי בית.

שלמה קרעי: הכוונה הייתה להחזיר את הגלגל לאחור.

שלמה קרעי: הרי, מה היה כאן לפני עשור, לפני 2011?

שלמה קרעי: לא הייתה מגבלה בכלל.

שלמה קרעי: היה אפשר לקחת במאה אחוז פריים, ואנשים לקחו פריים מינוס אחד מאה אחוז מהמשכנתא, לא הייתה שום בעיה, הייתה תחרות הכול היה בסדר.

שלמה קרעי: אלא מהי?

שלמה קרעי: הבנקים נהנו, הבינו, ראו כי טוב.

שלמה קרעי: יש מגבלה שמכריחה אותם לתת ריביות מאוד גבוהות, ריביות עתק לציבור, ואמרו, רגע, אם אנחנו מצליחים, יכולים לגבות כל כך הרבה כסף, למה שלא נמשיך?

שלמה קרעי: אז בנק ישראל יכול לעשות מה שהוא רוצה – לבוא עם כוונות מאוד טובות.

שלמה קרעי: וחברי הכנסת יכולים לקשקש עד מחר, אבל אנחנו את התשלום החודשי רוצים.

שלמה קרעי: ולא רק זה.

שלמה קרעי: את התשלום החודשי, את הסיכון בעצם, כשהסרנו את מגבלת שליש הפריים, העברנו אותו ללקוחות.

שלמה קרעי: מה קורה כשזה ריבית פריים?

שלמה קרעי: אם הריבית עולה, אם יש שינויים במשק – הריבית עולה, ואנחנו משלמים יותר.

שלמה קרעי: אז הסיכון שלפני כן חלק לא מבוטל ממנו אצל הבנק, כשזה היה ריבית קבועה, או ריבית משתנה כל חמש, או ריבית קבועה צמודה ולא צמודה, הסיכון היה אצל הבנק, ולכן, הלקוח כביכול שילם על הסיכון שהבנק נוטל על עצמו, האחריות שהבנק לוקח שילם קצת יותר, היא הרבה יותר.

שלמה קרעי: אבל עכשיו את הסיכון העביר ללקוחות.

שלמה קרעי: הפריים, כל הסיכון הוא אצל הלקוחות.

שלמה קרעי: המשכנתא, היא אחת ההלוואות הכי פחות מסוכנות, הכי בטוחות לבנק.

שלמה קרעי: יש נכס משועבד.

שלמה קרעי: כמעט אין מקרים שבהם הבנק נאלץ בסוף גם למכור את הדירה, כשמגיעים למצב כזה – יש מעט מאוד.

שלמה קרעי: בכל מקרה, הנכס משועבד לטובת ההלוואה.

שלמה קרעי: ולכן, הסיכון שהיה זה הסיכון בגין עליות ריבית, וזה שהבנק מבטח את הריבית הזו.

שלמה קרעי: כשהסיכון עבר ללקוח, היה מצופה שהלקוח ישלם פחות תשלום חודשי, אבל הבנקים התעלמו מזה לחלוטין.

שלמה קרעי: הם השתמשו כאן באופן ציני בכוח המונופוליסטי הזה שיש להם ביד.

שלמה קרעי: במחלקת המחקר של בנק ישראל, פרסמו בעבר, בשנת 2003, ששיעור הריבית צריך להיות בגלל רמת הסיכון, זה מה שצריך לשקף הריבית, ולא את הכוח המונופוליסטי שיש בידי הבנקים.

שלמה קרעי: כשאנחנו רואים כאן שכל הבנקים עושים יד אחת, ולמעשה, משאירים את התשלום החודשי, מתעלמים מזה שהסיכון ירד מהם, בעצם, כאילו פתחנו את השוק לתחרות, אבל הבנקים נעלו, הפכו את התחרות הזאת כחרב כנגד הציבור לרעת הציבור.

שלמה קרעי: הדבר הזה הוא לא מתקבל על הדעת.

שלמה קרעי: אני קראתי במכתב שכתבתי גם לממונה על התחרות להכריז על העניין הזה כמונופול.

שלמה קרעי: לא ייתכן שכל הבנקים כולם לא באים לטובת הציבור.

שלמה קרעי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, זה להוסיף חטא על פשע.

שלמה קרעי: הזכרת את התקופה של הקורונה.

יעקב מרגי: כשאתה אומר כל הבנקים, כולם?

שלמה קרעי: כל הבנקים – לאומי, פועלים, מזרחי.

שלמה קרעי: אבל כולם מיישרים קו.

שלמה קרעי: אני אומר זה להוסיף חטא על פשע, כי בתקופה הזאת של הקורונה, כשאנחנו בוועדת הכספים, והמפקח על הבנקים שאיפשר לכל אלה שיש להם תשלומי משכנתא לדחות את תשלומי ההלוואות לתקופה של שלושה חודשים, ואז שישה חודשים, ואז קצת יותר - הבנקים לא באו לקראת הציבור.

שלמה קרעי: הרי הבנקים קיבלו מבנק ישראל ריבית אפס, הלוואות של מיליארדים בלי ריבית בכלל, ללקוחות הם דחו את תשלומי ההלוואות על המשכנתא בתקופת המשבר, שאנשים מאוד מתקשים - הם לא הורידו את הריבית, לא נתנו להם את זה בריבית, כמו שנותנים לטווח קצר, כי זו דחייה לכמה חודשים.

שלמה קרעי: אותה ריבית על המשכנתא ל-30 שנה, דחו איתה את החצי השנה של תשלומי ההלוואות.

שלמה קרעי: אבל בסדר, זאת זכותם.

שלמה קרעי: אנחנו לא רוצים להתערב בשוק הזה עד כדי כך.

שלמה קרעי: אבל כשאנחנו פותחים את השוק לתחרות, זה משהו שהיה, זה לא משהו ששכחנו אותו.

שלמה קרעי: לפני עשור, כולם יכלו לקבל בפריים, פריים מינוס אחד.

שלמה קרעי: נגיד שאתה לוקח הלוואה על חשבון קרן השתלמות, אתה מקבל מאה אחוז ממנה בפריים מינוס חצי.

שלמה קרעי: פה היום, הבנקים מה עשו?

שלמה קרעי: אני אתן דוגמה מספרית כדי שנבין.

שלמה קרעי: היה לנו שליש פריים, נגיד בפריים מינוס 0.6% ואת השליש הנוסף היה ב-3%, נגיד משתנה כל חמש לא צמודה ב-3%.

שלמה קרעי: אתה בא לבנק, אתה אומר לו: אני רוצה את המשתנה הזאת להפוך אותה עכשיו לפריים, מותר לי שני שליש פריים.

שלמה קרעי: אומרים לך, רגע, אנחנו רוצים אבל שהתשלום החודשי לא יפחת, לכן, ניתן לך, אם פה היה לך 3%, פה היה לך אחוז, את שניהם נהפוך לשני אחוזים.

שלמה קרעי: התשלום החודשי שלך יישאר אותו דבר.

שלמה קרעי: הסיכון כולו על הלקוח, ואנחנו נצחק כל הדרך לבנק.

שלמה קרעי: זה בדיוק מה שהבנקים עושים כאן.

שלמה קרעי: בבנק ולבנק, גם להם יש חשבונות בנק – תסמוך עליהם.

שלמה קרעי: יחד עם הכעס, הזעם הציבורי על העניין הזה שרואים בתקופת משבר, כשבאים נבחרי ציבור, בא הרגולטור, מנסים להקל על הציבור לפתוח את השוק לתחרות, באים הבנקים ואומרים – זה לא מעניין אותנו, אנחנו נמשיך לגבות את אותו תשלום חודשי ולא משנה.

שלמה קרעי: אתה שומע בכתבות איך הם אומרים לאנשים - בנק ישראל, יכלו להגיד חברי כנסת לחצו עליו לעשות את זה, הוא לא מאמין בזה, המסלול הזה לא מומלץ, אנחנו לא נפסיד את הכסף שאנחנו מרוויחים.

שלמה קרעי: הדבר הזה לא מתקבל, אדוני היושב-ראש, ואנחנו, אם נצטרך כאן, אני בטוח שאתה תשתף פעולה יחד איתי גם בעניין הזה כשתקום הממשלה הבאה - אנחנו נכניס להם את התחרות בין העיניים.

שלמה קרעי: יש הרבה מהלכים שאפשר לקדם את התחרות.

שלמה קרעי: אפשר להכריח אותם לגלות לנו כמה הם מרוויחים על כל לקוח.

שלמה קרעי: היום, אין את המידע הזה מה עלויות הגיוס שלהם.

שלמה קרעי: אפשר לבטל את עמלת הפירעון המוקדם לחלוטין.

שלמה קרעי: אפשר לפתוח את השוק לתחרות כזאת שתאמין לי, הם לא רוצים אותה.

שלמה קרעי: להכניס שחקנים חדשים לשוק.

שלמה קרעי: לעדכן את הביורוקרטיה, ולגרום להם להבין שהם לא יכולים להתנהג כמונופול בכלכלת שוק חופשי שאנחנו רוצים לקדם.

שלמה קרעי: השורה התחתונה היא – שהציבור, אם לא עכשיו, אם לא בעוד חודש, אם לא בעוד חודשיים, בזמן הקרוב, התחרות הזאת תיכנס ותשלומי הדיור יוזלו באופן משמעותי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו מחויבים לתחרות.

יעקב מרגי: ועדת הכלכלה התקדמה עם המעבר בקליק, מה שנקרא.

יעקב מרגי: נכון, אלו צעדים איטיים אבל מדודים.

יעקב מרגי: נכון, יהיה קשה לעשות תחרות אמיתית עם הבנקים, אם הבנקים הגדולים, ובנק ישראל, לא ייקחו את זה בקצב הנכון, בשיא האחריות, בלי לערער, אנחנו לא רוצים לערער ולסכן מעמדו של אף בנק, אבל אם מישהו רוצה להישאר גדול, שיוכיח לנו שזה לא פוגע בלקוח, שזה מבחינת נותן התשלום הכי טוב והכי זול ללקוח.

שלמה קרעי: בנושא של משכנתאות יש לך לפחות שלושה.

יעקב מרגי: בבקשה, הממונה על התחרות, עו"ד מיכל הלפרין.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אתן את רשות הדיבור לכתב של ערוץ 12, שחשף את התחקיר.

יעקב מרגי: לאחר מכן בנק ישראל יציג, ולאחר מכן, הבנקים.

יעקב מרגי: אם יהיו אורחים נוספים שירצו להתייחס, בשמחה רבה.

מיכל הלפרין: תודה רבה שהזמנתם אותי.

מיכל הלפרין: תודה רבה לך, חבר הכנסת קרעי, שאתה העלית את הנושא החשוב הזה.

מיכל הלפרין: אני לגמרי מסכימה שאתה הפנית זרקור למקום שאליו צריך להפנות זרקור.

מיכל הלפרין: עסקת משכנתא, היא עסקת ההלוואה הגדולה ביותר שרוב משקי הבית במדינת ישראל לוקחים.

מיכל הלפרין: זו עסקה דרמטית מבחינתם, היא מחייבת אותם לעשרות שנים קדימה, ולכן, הנושא הזה חשוב בעינינו.

מיכל הלפרין: אנחנו השקענו בו משאבים רבים מאוד.

מיכל הלפרין: אנחנו פרסמנו ב-26 בינואר מחקר מאוד מקיף על שוק המשכנתאות, ממש בסמוך למועד שבו נגיד בנק ישראל פרסם את ההקלה הרגולטורית שלו.

מיכל הלפרין: אנחנו פרסמנו מחקר מאוד מקיף על עולם המשכנתאות, התמונה שהתגלתה בו, הייתה תמונה מאוד מאכזבת.

מיכל הלפרין: קודם כל, יש לשוק המשכנתאות, לעולם המשכנתאות, איזה תדמית כאילו שם מתקיימת תחרות בין הבנקים.

מיכל הלפרין: בפועל, התמונה היא הרבה יותר מורכבת.

מיכל הלפרין: יש שלושה בנקים שמחזיקים 75% מהשוק.

מיכל הלפרין: אז נכון שלקוחות לפעמים מוכנים לא לקחת משכנתא מבנק הבית שלהם.

מיכל הלפרין: זה נכון.

מיכל הלפרין: הם לפעמים סוטים מהבנק שנותן להם את העו"ש והולכים לבנק אחר.

מיכל הלפרין: אבל עדיין 75% מהשוק, נמצא אצל שלושה בנקים בלבד.

מיכל הלפרין: השוק הזה הוא שוק בהחלט ריכוזי.

מיכל הלפרין: מה שעוד גילינו, זה שהיכולת של לקוחות להשוות בין הצעות של בנקים, היא קשה, היא מכבידה, אני לא רוצה לומר בלתי אפשרית לחלוטין, אבל היא לא ריאלית.

מיכל הלפרין: כשזוג צעיר צריך לסגור עסקה לרכישת דירה במהירות תחת לחץ זמן, אנחנו יודעים בדיוק איך זה עובד, צריך שיהיה לו מנגנון קל להשוות הצעות בין הבנקים, אחרת, אנחנו לא נשיג שום תחרות ביניהם, לא משנה אם יהיו שלושה, ארבעה או חמישה.

מיכל הלפרין: והבנקים לא עושים את החיים קלים במובן הזה.

מיכל הלפרין: הם מקשים על הלקוחות לקבל הצעות מתחרות.

מיכל הלפרין: אצל חלק מהבנקים, כדי לקבל איזושהי הצעה מחייבת מצד הבנק, אתה בכלל צריך להגיע פיזית להיפגש עם הפקיד.

מיכל הלפרין: אצל חלק מהבנקים אפשר לעשות את זה היום חידוש באתר האינטרנט, אבל זה לוקח כמה ימים עד שאתה מקבל הצעה באתר האינטרנט.

מיכל הלפרין: והכי גרוע – שכל בנק מציע משהו אחר.

מיכל הלפרין: קשה מאוד להשיג מהבנקים שהם יציעו הצעה על מה שהלקוח, על מה שהצרכן מבקש.

מיכל הלפרין: אז מוצא עצמו הצרכן משווה תפוחים לתפוזים, פעם אחת זו הלוואה במסלול כזה, ופעם שנייה, בנק אחר הציע הלוואה במסלול אחר.

מיכל הלפרין: קשה מאוד להשוות ביניהם.

מיכל הלפרין: מה שמקומם במיוחד, שלקוח בסוף מצליח להשיג הצעה, הוא יכול לחסוך לעצמו עשרות אלפי שקלים לאורך חיי המשכנתא.

מיכל הלפרין: כלומר, זה לא דבר זניח.

מיכל הלפרין: היכולת להשוות בין הבנקים מביאה להוזלת מחיר.

מיכל הלפרין: הבעיה היא ש-55% מהלקוחות מסתפקים בהצעה אחת בלבד כי קשה להם.

מיכל הלפרין: קשה להם מול המערכת.

מיכל הלפרין: הבנקים לא עושים מספיק כדי להפוך את החיים ליותר קלים עבור הצרכן, צריך לדעתי להאיץ בהם לעשות את זה.

מיכל הלפרין: ולכן, מה שאנחנו חושבים שצריך בעניין הזה, זה לייצר מערכת שמנגישה את הבנקים להצעות נבחרות.

מיכל הלפרין: אני חושבת שצריך לדרוש מהבנקים לפתוח אתרי אינטרנט שבהם אתה תוכל להקליד את הנתונים האישיים שלך, ולקבל הצעה שבנויה לפי הפרמטרים שאני רוצה.

מיכל הלפרין: אני רוצה שני שליש פריים, אני רוצה 20 שנה – אני קובע.

מיכל הלפרין: אתה הבנק, תציע לי הצעת מחיר לפי מה שאני רוצה, ואז אני אוכל להשוות תפוחים לתפוחים.

מיכל הלפרין: זה הכרחי, זה חיוני בעינינו.

מיכל הלפרין: הדבר השני, אנחנו חושבים שצריך לעשות.

מיכל הלפרין: אנחנו חושבים שצריך לייצר מוצרי סל פשוטים שהלקוח יוכל להבין מה חלופות ברירות המחדל הרגילות, הסטנדרטיות, ושוב, זה יקל עליו להשוות מוצר למוצר.

מיכל הלפרין: זה צעד חיוני כדי לייצר תחרות בין הבנקים היום.

מיכל הלפרין: אני חושבת שזו נקודה מאוד חשובה.

מיכל הלפרין: אנחנו פועלים במלוא המרץ קדימה כדי לנסות לקדם את המסקנות של המחקר הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש תכנית רדיו שנקראת "היום לפני 30 שנה".

יעקב מרגי: תרשו לי, אני לקחתי משכנתא ב-1983, אתם יודעים מה הייתה האינפלציה החודשית?

יעקב מרגי: 17% בחודש.

יעקב מרגי: קניתי דירה, מתוכה עוד שליש מהסכום משכנתא משלימה – הריביות של השוק השחור, ההצמדה הייתה יותר גדולה מהריביות של השוק השחור היום.

יעקב מרגי: .. תשמע, אם לא תושייה שלי לנסות לייצר חלופות כדי לצאת מהמצב הזה – אנחנו אמנם במצב יותר טוב היום.

יעקב מרגי: כשאמרת שהבנקים מגלגלים את רמת הסיכון, אני מסתכל על הצד השני.

יעקב מרגי: הם כל כך בטוחים בכלכלה הישראלית שהם מעדיפים להעלות את הריבית.

יעקב מרגי: אין סיכון, בטווח הקרוב, אין סיכון בכלל.

שלמה קרעי: להיפך.

שלמה קרעי: הם מגלגלים את הסיכון ללקוח ונשארים עם אותו תשלום.

שלמה קרעי: אני אשמח, גברתי, אם תוכלי להתייחס לנקודה הזאת עצמה.

שלמה קרעי: לנקודה הספציפית – פתחו שוק לתחרות והתחרות נבלמה.

שלמה קרעי: זה הדבר המשמעותי.

שלמה קרעי: לגבי מה שאמרת שאי אפשר להשוות.

שלמה קרעי: אני יודע שהמפקח על הבנקים עובד על מנגנון שיאמר ללקוח מה הריבית הגלומה בכל סל שלא יהיה, שזה באמת כן יאפשר להשוות תפוחים לתפוזים כפי שנאמר.

שלמה קרעי: אבל הדבר המשמעותי כאן, ולכן, נזעקנו לדיון הזה – שנפתח כאן שוק לתחרות והבנקים שמו מנעול על התחרות, הם סגרו את זה.

איתמר מינמר: אני מ"חדשות 12".

איתמר מינמר: התחקיר שאנחנו פרסמנו בתכנית הציג איך הבנקים הגדולים בישראל לא מגלגלים למעשה את ההטבה אל הלקוחות.

איתמר מינמר: בקצרה, אני אספר, למי שלא צפה בתחקיר.

איתמר מינמר: אנחנו שלחנו תחקירן לארבעת הבנקים הגדולים בישראל.

איתמר מינמר: ביקשנו לקבל משכנתא על סך 900 אלף שקלים בפריסה ל-30 שנה.

איתמר מינמר: בכל בנק ביקשנו שני מסלולים, הראשון, הוא המסלול שלפני ההקלה בשליש פריים, והמסלול השני הוא ללא מגבלת הפריים, ההטבה של בנק ישראל שני שליש פריים.

איתמר מינמר: בבנקים לא ידעו, אנחנו חיברנו לתחקירן, הלקוח הסמוי שאנחנו שלחנו יועץ משכנתאות מטעמנו.

איתמר מינמר: הוא היה איתו על הקו הטלפון, הוא תדרך והזין את הנתונים תוך כדי הפגישות.

איתמר מינמר: כמובן, הציפייה שלנו הייתה שנראה הוזלה של אלפי שקלים בהחזר החודשי, כאשר רכיב הפריים, הרכיב הזול ביותר במשכנתא הורחב.

איתמר מינמר: בפועל, לא רק שלא הייתה הוזלה, אלא דווקא הייתה התייקרות בהחזר החודשי של עשרות ומאות שקלים.

איתמר מינמר: ובהחזר על כל התקופה, הייתה התייקרות של עשרות אלפי שקלים.

איתמר מינמר: הנתונים כאן מולי.

איתמר מינמר: יש לנו פערים של 10 אלפים שקלים, 34 אלף שקלים, 60 אלף שקלים שהמסלול של ההקלה הוא יקר יותר.

איתמר מינמר: אנחנו עשינו את הבדיקה שלנו חודש וחצי לאחר שנכנסה ההקלה לתוקף, וחודש לאחר שנגיד בנק ישראל התריע בפני הבנקים שהם לא עושים מספיק כדי לגלגל את ההטבה ללקוחות, והוא ינקוט צעדים כנגדם.

איתמר מינמר: אני רוצה בקצרה לצטט דברים שאמרו לנו הנציגים בבנקים והתחקירן שלנו במהלך הפגישה בבנק, הבנקים הגדולים בישראל.

איתמר מינמר: בבנק אחד אמרו לו: "הבנקים לא יורידו ריביות בבת אחת.

איתמר מינמר: לא יעשו בשני שליש פריים מינוס חצי תנאים טובים - אין מצב כזה".

איתמר מינמר: הבנק לא פרייר.

איתמר מינמר: כל הבנקים התאגדו ולא עשו את זה, כך אמר לנו הנציג בבנק.

איתמר מינמר: בבנק אחר נאמר לתחקירן שלנו – "בנק ישראל הוריד הנחייה, אבל בנק ישראל לא אחראי על גיוס הכסף מהבנק, זה לא אומר שהבנק צריך לתת כסף בחינם".

איתמר מינמר: ובעוד דף נאמר – "זה בכלל לא הקלה של בנק ישראל.

איתמר מינמר: זה צעד של ממשלת ישראל, שהעבירה את החוק בכנסת והנחיתה את זה, דחפה את זה לגרון של בנק ישראל" - כך אומר לנו נציג יועץ משכנתאות בבנק.

איתמר מינמר: אנחנו רואים פה גם נציגי בנקים, איך לומר, לא ממהרים לכבד את החלטת הרגולטור, בלשון המעטה.

איתמר מינמר: וחשוב מכך, הטבה שנועדה להקל על רוכשי הדירות להוזיל את הריביות.

איתמר מינמר: לנו מסבירים כשאנחנו באים לרכוש דירה יקרה יותר ולא משתלמת.

יעקב מרגי: איתמר, תודה.

יעקב מרגי: תעביר לממונים, תשמע, אתם עושים לפעמים דברים טובים.

יעקב מרגי: פחות חדשות, יותר תכניות כאלה - יחזק לנו את החוסן החברתי במדינת ישראל.

יעקב מרגי: בנק ישראל, בבקשה.

ריקי אליאס: אני סגנית המפקח על הבנקים.

ריקי אליאס: תודה על ההזדמנות להציג את העמדה של בנק ישראל.

ריקי אליאס: אני רוצה לומר שהמוטיבציה של כל המהלך הזה, הלכנו יד ביד גם עם חבר הכנסת קרעי וחבר הכנסת מיקי לוי, כי חשבנו שהמהלך נכון, ומוצדק ונכון להפעיל אותו, כי להבין שבסופו של יום העלות משכנתא עבור הלקוח תהיה מצומצמת יותר.

ריקי אליאס: יתרה מזאת, הוא יוכל לגוון את הרכב המשכנתא.

ריקי אליאס: יוכל לשחק יותר, והסעיף של המשכנתא זו התכלית של כל המהלך הזה, ואין בלתו.

ריקי אליאס: אנחנו עומדים על כך שההטבה הזאת תגולגל על הלקוח.

ריקי אליאס: אני שמחה על התסקיר שהציג פה איתמר.

ריקי אליאס: אני רוצה להציג משהו מאוד חשוב.

ריקי אליאס: אנחנו נמצאים פחות מחודשיים מאז שההוראה נכנסה לתוקף.

ריקי אליאס: משכנתא היא העסקה הפיננסית הכי מורכבת שהלקוח עושה בחייו.

ריקי אליאס: כשהוא נכנס לבנק, הוא לא עושה את זה ביום אחד.

ריקי אליאס: בממוצע לוקח ללקוח חודש, חודשיים עד שהוא מחליט על המשכנתא שהוא לוקח.

יעקב מרגי: חודש לוקח לקרוא את הטפסים ולהבין אותם, במקרה שקוראים אותם.

ריקי אליאס: זה נכון.

ריקי אליאס: אתה לוקח.

ריקי אליאס: אתה עושה שיעורי בית בבית.

ריקי אליאס: יש אנשים שמתייעצים עם חברים.

ריקי אליאס: הולכים לבנקים נוספים.

ריקי אליאס: התהליך הזה עד שהוא מבשיל, לוקח לו זמן.

ריקי אליאס: כמו שאמרתי, אנחנו נמצאים פחות מחודשיים מהשלמת התהליך, מאז שההוראה נכנסה לתוקף, וזה עדיין לא מספיק כדי לומר – הגענו למצב של שיווי משקל על בסיס הנתונים שקיימים היום, אנחנו יכולים להגיד האם המצב יותר טוב או פחות טוב.

ריקי אליאס: צריך לתת לזה להערכתנו, משהו כמו שלושה, ארבעה חודשים, כדי שנראה את התמונה בשלמותה.

ריקי אליאס: מה הציפייה שלנו?

ריקי אליאס: הציפיה שלנו היא שעלות המשכנתא תרד, זו לא שאלה.

ריקי אליאס: אנחנו נחושים להשיג את המטרה הזאת.

ריקי אליאס: הדוגמאות שאיתמר הציג, זה לא דוגמאות שצריכות לקרות.

ריקי אליאס: תמיד יכול להיות שבממוצע, יכול להיות שהלקוח לקח הרכב משכנתא שהוא היה באופן מובהק זול יותר ועכשיו התייקר, ולהיפך.

ריקי אליאס: אבל המאסה הקריטית של המשכנתאות צריכה להיות בהם בהוזלה - וזה אנחנו פותרים.

ריקי אליאס: מה עשינו בינתיים?

ריקי אליאס: בינתיים, התחלנו לקבל מידע ברמת ההלוואה הבודדת.

ריקי אליאס: על כל אישור עקרוני שבנק נותן ללקוח, אישור עקרוני זה אותו מסמך שאומר – הבנק מתחייב לתת לך עבור סכום מסוים, במסלול מסוים את הריביות האלה והאלה.

ריקי אליאס: אנחנו אוספים את כל האישורים העקרוניים ברמת ההלוואה.

ריקי אליאס: יש לנו כבר עשרות אלפים של אישורים עקרוניים.

ריקי אליאס: מעבר לזה, אנחנו אוספים כל הלוואה שמבוצעת בפועל, אישור עקרוני הוא לא בהכרח מתגלגל עם ביצוע המשכנתא, ואנחנו עושים השוואות.

ריקי אליאס: בינתיים, אני אומרת בזהירות, על בסיס הנתונים של הריביות שנתנו, והאישורים העקרוניים, הריבית ירדה באופן מתון ולא מספק.

ריקי אליאס: גם על בסיס הריבית בפועל על הביצועים, אנחנו רואים שהריבית ירדה באופן מתון ולא מספק.

ריקי אליאס: אנחנו נחושים שהתהליך הזה התקדם, שהריבית תרד בצורה יותר משמעותית.

ריקי אליאס: יש לנו בהמתנה כלים לוודא שזה יקרה.

ריקי אליאס: אני מניחה שתוך שלושה, ארבעה חודשים, נבוא עם תמונה הרבה יותר שלמה.

ריקי אליאס: מקרים מהסוג של איתמר זה נכון, אבל יכול להיות שזה יוצא מן הכלל.

יעקב מרגי: כמה בנקים.

יעקב מרגי: הוא לא הלך לבנק אחד.

יעקב מרגי: בהלכה יש משיח לפי תומו, שזה המבחן הכי אובייקטיבי.

יעקב מרגי: כשהולך תחקירן לשטח, בנק ראשון, בנק שני, בנק שלישי - - -

ריקי אליאס: אתה בהחלט צודק.

ריקי אליאס: אבל לפעמים דווקא דגמת את הדוגמה הלא מייצגת.

ריקי אליאס: ולכן, אנחנו בעד לראות את כל הנתונים.

ריקי אליאס: כמו שאני אומרת, אנחנו אוספים הלוואה, הלוואה בכל בנק, אי אפשר להגיד אחר כך זה מייצג או לא מייצג.

ריקי אליאס: כל ההלוואות נמצאות על שולחננו, ואנחנו מתכוונים לנתב אותם.

יעקב מרגי: זו דרך אחת לפיקוח ולרגולציה, אבל אולי הדרך הזו ארוכה וארוכה.

יעקב מרגי: אני לא יכול לומר עליי שהיא ארוכה וקצרה.

יעקב מרגי: דרך שנייה – יש הנחייה, אני חושב שפיקוח יורד.

יעקב מרגי: לא הכתב צריך לעשות את זה.

יעקב מרגי: כל רגולטור, כל משרד יש לו את האגף פיקוח ובקרה שלו.

יעקב מרגי: צריך לראות אם ההנחיה הזאת יורדת לשטח באון ליין.

יעקב מרגי: אם הבנקים יודעים שעד שבנק ישראל יאסוף את הנתונים, ויבנה על זה חודשיים שלושה, ואחר-כך יפורסמו, הוא בחודשיים, שלושה האלה הוא כבר קבע עובדות.

יעקב מרגי: אני יכול לקבל את הגישה הזאת, אבל בואי נסכים שהיא לא יעילה.

יעקב מרגי: היא לא יעילה בפיקוח.

יעקב מרגי: למה זה הקפיץ את כולם?

יעקב מרגי: בתקופת הקורונה אין מי שלא בא והתחשב.

יעקב מרגי: אני, כיו"ר ועדת כלכלה, חוקקנו פה חוק שהוא פגיעה צרכנית בלקוחות, בגלל שהבנו את הצורך של חברות התעופה.

יעקב מרגי: באנו ונתנו 90 יום, שינינו את החוק, כלומר, 21 יום – 90 יום להשבת הכספים.

יעקב מרגי: הארכנו אפנו עם חברות התעופה, כי הבנו שאם נמשוך עכשיו את השלטר כל חברות התעופה קורסות.

יעקב מרגי: הלקוח הפך להיות חברת האשראי של הגופים הגדולים.

יעקב מרגי: הצרכנים.

יעקב מרגי: הבנו, הצרכנים נתנו כתף.

יעקב מרגי: לא ייתכן שהבנקים - שבאה ויוצאת הנחייה כזו בתקופה כזו.

יעקב מרגי: אני חושב שהם היו צריכים להוביל, מה גם זה לא מערער.

יעקב מרגי: הייתה אמירה מאוד קשה בתחקיר שכביכול כל חברי הכנסת לחצו.

יעקב מרגי: כפי שידוע לי, בכניסה מפקידים את האקדחים, אנחנו לא מסתובבים פה עם נשק..

יעקב מרגי: מה זה לחצו?

יעקב מרגי: היו עמדות חיוביות, הסכמות של כל הגורמים.

יעקב מרגי: לכן, זה גם הקפיץ את כולם.

יעקב מרגי: לכן הרגישות היא גבוהה יותר בתקופה הזאת.

יעקב מרגי: מזלנו, בכוונה הבאתי את הדוגמה של לקיחת המשכנתא בתקופה שאני לקחתי ב-83', זה לא התקופה.

יעקב מרגי: הכלכלה יציבה עם כל הקופסא המכובדת והראויה שנתנה למשק, זרקה למשק לטובת החייאה והעמדתו על הרגליים.

יעקב מרגי: הבנקים לא יתנו כתף?

שלמה קרעי: אם הבאת את הדוגמה של שנות השמונים, אז יש עוד עוולה בנקאית בסיפור הזה של המשכנתאות שנקראת עמלת פירעון מוקדם, שהיא גם כן עוולה שתוקנה בשנות השמונים כשבאמת היה בצורת.

שלמה קרעי: כשהיו ריביות מאוד גדולות, וירדו באופן דרמטי מ-15% ל-5%, ואז אמרו, יש לנו פיקדונות כנגד ההלוואות חייבים את זה.

שלמה קרעי: הסיבה הזאת כבר פגת תוקף מזמן.

שלמה קרעי: כבר ניסו לבטל אותה כמה פעמים בכנסת, ותמיד באו הבנקים ובכו, והם בעצם הגוף היחיד שיכול לגבות ממך, אם אתה מבטל את העיסקה, את הרווחים עשרים שנה קדימה.

שלמה קרעי: מה שהם ציפו להרוויח ממך 20 שנה, תשלם עכשיו במזומן.

שלמה קרעי: אלה דברים – שטח כבוש הם לא משחררים – שמת מגבלה את שליש פריים, מרוויחים עוד מיליארדים, זה יישאר אצלנו, לא יירד, ואת זה צריך לעצור.

יעקב מרגי: בבקשה, לובי 99.

לינור דויטש: תודה רבה.

לינור דויטש: אני שמחה מאוד על הדיון.

לינור דויטש: אני בעיקר רוצה להתייחס למה שאמרה מיכל הלפרין, הממונה על התחרות בהקשר של מה צריך לעשות כדי שתהיה תחרות.

לינור דויטש: אני רוצה להזכיר לוועדה הנחמדה, שבינואר 2017, חוקקה הכנסת את החוק, אחד מעקרונות היסוד שלו היה חקיקת חוק שהמטרה שלו תהיה אפשרות להשוות בין מוצרים בנקאיים.

לינור דויטש: מה שהממונה על התחרות מדברת עכשיו ב-20', 21', הכנסת כבר חוקקה ב-2017, בטרם קרה.

לינור דויטש: אפשר להאשים עד מחר – בחירות, מצב פוליטי.

לינור דויטש: שורה תחתונה עובדה שחוקים אחרים כן הגיעו להסכמות והחוק הזה איכשהו עדיין לא עבר.

לינור דויטש: זה בעיניי לא במקרה.

לינור דויטש: כל מה שקורה פה גם עם המשכנתאות, גם אם אנחנו רואים את זה בהלוואת, בעמלות – כל הדברים האלה היו אמורים להיות מטופלים על ידי החוק.

לינור דויטש: אני מזכירה ליו"ר, שרק לפני חצי שנה, אם אתה זוכר, היה אצלך בוועדה דחייה של חוק ניוד חשבונות בנק מספטמבר.

לינור דויטש: אנחנו ראינו היום את הכותרות.

לינור דויטש: אתמול הושק הבנק הדיגיטלי החדש.

לינור דויטש: כולנו מקווים שהוא יעשה לשוק הבנקאות מה שגולן טלפון עשה לשוק הסלולר.

יעקב מרגי: אני מקווה שלא יהרגו אותו.

לינור דויטש: בדיוק.

לינור דויטש: זה שאנשים לא יוכלו בסוף להשוות עלויות של מחירים, שזה בדיוק הדברים שיכולים לקרות, אנשים לא יעברו אליו בסוף והבנק ימות, כפי שהבנקים הגדולים רוצים שיקרה, והשוק יישאר בסטגנציה ללא תחרות.

לינור דויטש: מה שאנחנו רואים פה – תראה, אני מרגישה כמו תקליט שבור, כי אני אומרת לך את זה שוב ושוב, אבל אתה רואה שאני צודקת.

לינור דויטש: שפעם אחרי פעם הבנקים משתמשים בכוחם ודוחים את הרפורמה ודוחים את היישום שלה.

לינור דויטש: גם מה שאנחנו רואים פה היה יכול להימנע על ידי חוק שהיה אמור להיות כבר מחוקק עשר פעמים.

לינור דויטש: עברו ארבע שנים, החוק עוד לא עבר.

לינור דויטש: אנחנו בתקופת בחירות ואומרים לי שכרגע הוועדה לא יכולה לטפל בזה ישירות.

לינור דויטש: אבל עוד שנייה זה יעבור והעיקרון המרכזי שחייב לקרות עם תחילתה של הכנסת הבאה – היא להעביר את - - - הבנקאי.

לינור דויטש: כל זה היה יכול להימנע.

לינור דויטש: כל זה היה יכול לא לקרות כבר.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רק להזכיר, בפגרת בחירות הוועדה חוקקה את המעבר בקליק, מעבר חשבונות בנק, נכון, בדחיות המתבקשות, אבל בסוף חוקקנו אותו כדי לא לעכב.

יעקב מרגי: אני חושב שזה עוד נדבך בתהליך של הרפורמה.

יעקב מרגי: איתן מדמון, מנכ"ל איגוד הבנקים.

יעקב מרגי: גילוי נאות, איגוד הבנקים לא מכיל את כל הבנקים.

יעקב מרגי: אדוני, אני מבין שאתה במילואים.

איתן מדמון: כן, אני במילואים.

איתן מדמון: זהו דיון מאוד חשוב.

איתן מדמון: אני חייב לברך.

איתן מדמון: חשוב לי להציג את עמדתנו ולהסביר את הסיטואציה שבה פועלים.

איתן מדמון: אני להדגיש בפניכם ולציין עובדות עקרוניות בדבר פעילויות ספציפיות – גובה ריבית נקבעות על-ידי כל בנק בנפרד בהתאם לסיכום.

איתן מדמון: אני רוצה להתייחס כמעט לפחות לכל הדברים שנאמרו פה גם לגבי התחרות, וגם על-ידי בנק ישראל - - - בלתי אפשרי לקבוע באופן נחרץ שבועיים, שלושה ביישום החלק השני במסגרת הפריים -- - תחת איזשהו מסלול מסוים, או מתווה מסוים, כבר להסיק מסקנות לגבי אופן היזמות.

איתן מדמון: חייבים לתת איזשהו זמן כאן גם למערכת, ובמובן מסוים גם לפיקוח, אני לא יודע אם זה חודשים או פחות, אפילו שבועות, כדי להסתגל ולבדוק את כל הנתונים הרלבנטיים - - - ומהם צריך להסיק מסקנות כאלה ואחרות.

איתן מדמון: הפרסום המקדים יצר שוק בלי הבנה במקום השלכות העומק – אני אסביר אותן, הוא יצר איזשהו דיס-אינפורמציה מסוימת.

איתן מדמון: והכי חמור, יצר איזשהו פער ציפיות כזה שלא לוקח בחשבון את כל הנקודות הרלבנטיות שמתייחסות לאירוע של ביטול מסגרת הפריים.

איתן מדמון: אני רוצה להדגיש, גם לרשות התחרות.

איתן מדמון: גם יועצי המשכנתאות, שלדעתי, היו הראשונים שהציפו את הבעיה הזאת ברמה כזו או אחרת - - - בחלק מהבנקים.

איתן מדמון: קודם כל, לא הייתה פה איזושהי מערכת היא מערכת כוללת, הייתה פה מערכת שונה עם תפיסת עולם כזו או אחרת שונה בין בנק לבנק.

איתן מדמון: ולא נכון שלכל הבנקים היה אותו אירוע בצורה כזו או אחרת.

איתן מדמון: אסביר למה זה קורה.

איתן מדמון: יש כמה היבטים לכל אירוע - - - ביטול מגבלת הפריים.

איתן מדמון: בנוסף, אני אזכיר, אותו דוח רשות התחרות שדיברו עליה קודם, הוא מתייחס לנתונים של 2015-2017, לא לנתונים של היום.

איתן מדמון: אבל בשנת 2016, התפרסם דוח שדיבר על המערכת הבנקאית, על המשכנתאות בתוך המערכת הבנקאית.

איתן מדמון: ואני רוצה לצטט לכם מאותו דוח - - - בעניין המשכנתאות - - - "70% במשקי הבית ניכרת תחרות למרות שמערכת הבנקאות מספקת 95% מהמשכנתאות למשקי הבית".

איתן מדמון: זה אותו דוח של 2016.

איתן מדמון: באותו דוח נבדקו גם נתונים של 2015-2017.

יעקב מרגי: זה בדיוק שתאמר לי, שיבוא מנכ"ל הביטוח הלאומי, ויאמר שאנחנו נותנים מאה אחוז מהקצבאות שקיימות במשק, זה בדיוק אותו דבר.

יעקב מרגי: אתה מציין עובדה שהיא חסרת משמעות.

יעקב מרגי: זה כמו שתבוא, תאמר לי, שמנכ"ל הביטוח הלאומי מתהדר בזה, שבדוחות שלו שהוא נותן את מאה אחוז מהקצבאות הקיימות במשק, הוא הגוף.

יעקב מרגי: ברגע שאתה אומר 95%, ודאי, לאן הם יילכו?

יעקב מרגי: לאן הם יילכו לקחת משכנתאות?

יעקב מרגי: זה כמו שבנק ישראל מצד אחד - מעודד תחרות, אבל את האשראי הזול בעקבות משבר קורונה בהתחלה הוא נתן רק לבנקים.

יעקב מרגי: הם תיקנו את זה.

איתן מדמון: בענף המשכנתאות ניכרת תחרות למרות – זו לא נקודת זכות עבורנו, למרות שמערכת הבנקאות מתעסקת ב-95% מהמשכנתאות, עדיין ניכרת התחרות.

יעקב מרגי: תרשה לי, אם הייתם במצב של 50%, הדיון הזה לא היה קיים.

איתן מדמון: או.

איתן מדמון: קיי.

איתן מדמון: בוא ניכנס לתוך הדיון עצמו.

איתן מדמון: ביטול מסגרת הפריים יוצרת כמה תהליכים שהם יוצרים וקטורים שהם מנוגדים, לצערנו.

איתן מדמון: תיקשרו את הווקטורים בהחלט לכיוון של הוזלת המחיר או הוזלת - - - ללקוח, ועוד פחות תיקשרו גם את הווקטורים - - - אמר חבר הכנסת קרעי, ואמר נכון, במסלול ריבית משתנה, הסיכון עובר ללקוח, וזה נכון.

איתן מדמון: אבל במקביל לזה שהסיכון עובר ללקוח, ועצם העובדה שהסיכון גדל, כאשר ריבית לריבית קבועה, התשלום הוא תשלום ידוע וברור ונבדק, לאורך שנים הוא קבוע, אולי מרכיב הצמדה כזה או אחר ביחס להכנסתו של אותו לקוח.

איתן מדמון: כאשר הנתון משתנה, אתה לוקח בחשבון שהריבית היום - נכון שהיא נמוכה, ואגב, הסיכון פה הוא מאוד גדל, כיוון כפי שציין חבר הכנסת קרעי, לפני עשר שנים, הריבית בפריים מינוס אחד, אבל הוא שכח לציין שהריבית במשק הייתה 4%, דהיינו, רמת הסיכון של הריבית המשתנה, הוא היה הרבה יותר נמוך מאשר היום, כשהריבית היא 0.1%, כי מפה הריבית רק תעלה.

שלמה קרעי: סליחה, מ-4% לא היה אפשר להעלות ל-7%.

איתן מדמון: כמה היא תעלה ומתי היא תעלה?

איתן מדמון: לא אני, וכנראה לא אף אחד אחר יודע.

איתן מדמון: אבל בוודאות, היא כנראה כבר לא תרד מזה.

יעקב מרגי: הבנקים השתתפו בדיונים?

יעקב מרגי: הבנקים הביעו את עמדתם על ביטול מגבלת הפריים.

איתן מדמון: כמעט ולא.

איתן מדמון: בגדול, זו הייתה של הרגולטור.

איתן מדמון: אנחנו לא היינו שותפים לאותה החלטה.

יעקב מרגי: לא הבעתם את דעתכם אחרי זה?

איתן מדמון: לאחר מכן, ודאי, הסברתי את זה בכל מקום.

איתן מדמון: אבל, שוב, צריך להבין פה - - -

יעקב מרגי: ואת תשובתו של המפקח, תשובתו של בנק ישראל לא הניחה את דעתכם?

שלמה קרעי: כשאיתן מדבר על הסיכון שכביכול גדל, הוא שוכח שאתם הרי יודעים לגדר את הסיכון הזה, הרי מגבילים את גובה ההלוואה בהתאם לריבית העתידית שאתם צופים – כמו שאתם עושים על השליש פריים.

שלמה קרעי: מעבר לכך, כבר אמרנו שהמשכנתא היא ההלוואה הכי בטוחה שקיימת כמעט, חוץ מהלוואה שהיא על בסיס מזומן.

שלמה קרעי: אז אם אתה יודע לגדר, ולהגביל את גובה ההלוואה בהתאם לריבית עתידית, לא גדל לך שום סיכון כאן, בפרט, שיש לך נכס שמשועבד להלוואה.

שלמה קרעי: הדבר הוא מאוד פשוט.

שלמה קרעי: אתה דיברת על זה שבעשור האחרון התרגלתם למסגרת של שליש פריים.

שלמה קרעי: נכון, והתרגלתם גם לתת את השליש הפריים הזה, בפריים מינוס חצי, ופריים מינוס אפס שמונה.

שלמה קרעי: איך פתאום כל הבנקים קפצו לפריים פלוס אפס ארבע, איך פתאום המסגרת השתנתה?

שלמה קרעי: אתם השארתם את התשלום החודשי בדיוק כמו שהוא, כדי להמשיך להרוויח את אותו כסף למרות שהתחרות נפתחה כאן בשוק, אתם חסמתם את התחרות.

שלמה קרעי: מצופה מכם להפסיק עם חסימת התחרות הזו.

שלמה קרעי: אנחנו לא יכולים לאפשר שאתם מתנהגים כמו מונופול – כאילו אתם בנק אחד, וכולם מיישרים קו מאחורי חסימת התחרות הזאת.

איתן מדמון: אני אחזור ואגיד, כל בנק פעל פה לפי שיקוליו האישיים, ולא כולם פעלו - - - אין ספק שרמת הסיכון של הלקוח עולה, עם זה מסכים גם חבר הכנסת קרעי.

איתן מדמון: הוא מסכים איתי, כך הוא פתח ואמר, רמת הסיכון עולה.

איתן מדמון: כאשר רמת הסיכון של הלקוח עולה, גם רמת הסיכון הזאת כשהיא עולה, עשויה להגיע לכדי רמת סיכון של החזר האשראי זו השאלה.

איתן מדמון: יכול להיות שפה אנחנו חלוקים, חבר הכנסת קרעי.

איתן מדמון: אתה טוען שמאחר והלקוח לוקח את הסיכון עליו, אז אין לבנק שום סיכון.

איתן מדמון: אלא מהי?

איתן מדמון: לא כך עובד שוק האשראי.

איתן מדמון: שוק האשראי נכון, הוא בודק גם את רמת הביטחונות.

איתן מדמון: אבל תאמין לי, שאף אחד מאיתנו, לא אתה כחבר כנסת, ולא - - -

יעקב מרגי: תרשה לי.

יעקב מרגי: אתה יודע מה יקרה בעמדה הזאת שאתה מציג עכשיו?

יעקב מרגי: אני מזהה לאן הרוח נושבת.

יעקב מרגי: תקשיב, ניסיון של פרלמנטר לא הרבה שנים, רק 18 שנה.

יעקב מרגי: כשבאה לפה חקיקה אגרסיבית, פתאום יושבים פה נציגים – אם זה נציגי הממשלה שכל הזמן לא רצו לשנות על דעת עצמם או מרצונם.

יעקב מרגי: תגיע לפה חקיקה אגרסיבית, ואז תגידו?

יעקב מרגי: למה בחקיקה, ואחר כך תתלוננו למה גופים אחרים?

יעקב מרגי: אני אמרתי בשיחות מקדימות, אני בכלכלה שמרן.

יעקב מרגי: אני חושב שעדיין הבנקים יש להם תפקיד חשוב, חשוב משמעותי - אל תנצלו את זה, כי יש עוד שחקנים שמחכים.

יעקב מרגי: תהיה פה חקיקה שתאפשר לשחקנים אחרים כמו שידענו לעשות את זה בחוק הריכוזיות, אנחנו גם יודעים לקחת צעדים אחורה.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים גם לקחת צעדים אחורה כדי לפתור לאקונות.

יעקב מרגי: אתה יושב פה כבר כמה דקות, מנסה להסביר למה הרגולטור או קובעי המדיניות לא צודקים.

איתן מדמון: אני לא סיימתי.

יעקב מרגי: אבל זו הגישה.

יעקב מרגי: הזמן שלי מוגבל.

יעקב מרגי: תתכנס לעמדה שלכם.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר נתפסתם בקלקלתכם.

יעקב מרגי: לא רוצה לגבש עמדה לגבי הדיון.

יעקב מרגי: אבל בשלב הזה אני אומר לך, תתכנס לך שאתה אומר לי אני רוצה לדעת מה עמדת הבנקים עכשיו, איך זה הולך להיות מהיום והלאה.

יעקב מרגי: קדימה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה פה הרצאה בכלכלה.

יעקב מרגי: בבקשה.

איתן מדמון: יש פה רמת סיכון שעולה באופן משמעותי ביחס לקודמת, מה שיותר יחס מסוים כלפי העלאת הריבית.

יעקב מרגי: למה רמת הסיכון כשזה מדובר בגופים עסקיים גדולים וענקיים, השיקול הזה אצלכם זז הצידה?

יעקב מרגי: למה כשמדובר בלקוח, במשק הבית שהוא הכי יציב, והכי אחראי, אתם מושיטים שם את כל החששות שלכם, את כל התסכולים שלכם על הלקוח הקטן.

יעקב מרגי: למה זה לא הולך על כל הגופים העסקיים, הטייקונים – למה שם זה לא הולך?

יעקב מרגי: למה שם זה יותר קל?

יעקב מרגי: למה שם לוקח חודשיים לקחת הלוואה?

שלמה קרעי: איתן, אתה אמרת שאני מסכים איתך, ואני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

שלמה קרעי: אני לא מסכים איתך שרמת הסיכון עולה.

שלמה קרעי: רמת הסיכון שעולה ללקוח, הכוונה שלי היא הסיכון שהוא ישלם יותר כסף, לא שהוא לא יוכל לשלם את הכסף הזה.

איתן מדמון: אמרתי, פה אנחנו חלוקים.

איתן מדמון: אמרתי את זה בעדינות.

שלמה קרעי: ולכן, אם הבנק יידע לגדר את הסיכון הזה, ולהגביל את גובה ההלוואה בהתאם לריבית עתידית - -

יעקב מרגי: אנחנו עשינו את כל הריסונים וההגבלות כדי לא להיות באותו משבר כפי שהיו - - -

שלמה קרעי: זה מה שהיה גם במאה אחוז פריים.

שלמה קרעי: גם כשהיה 4% במשק, זה לא יכול היה לקפוץ ל-7%?

שלמה קרעי: לא היו ריביות פריים של 7%, של ובכל זאת נתנו 100% פריים מינוס אחד.

איתן מדמון: רמת הסיכון שריבית תעלה היא הרבה יותר גבוהה כשהיא 0.1%, מאשר כשהיא 4%, זו מתמטיקה מאוד פשוטה.

איתן מדמון: אין מה לעשות.

איתן מדמון: רמת הסיכון פה היא הרבה יותר גבוהה.

איתן מדמון: נקודה שנייה.

איתן מדמון: אני רוצה להזכיר לאדוני היושב-ראש, שרק לפני כמה חודשים, ישבנו בדיונים בכנסת, אני לא בטוח אם זה היה אצלך כיושב-ראש, והיינו צריכים להסביר האם אנחנו, וכמה אנחנו מעלים ריביות במגזר העסקי בעקבות המשבר.

איתן מדמון: אז זה לא כזה הוגן לבוא ולהגיד שאנחנו עושים את הפעולות של ניהול הסיכונים שלנו - - -

יעקב מרגי: אין ספק שהקורונה הכניסה את הבנקים לחששות יתר.

איתן מדמון: היו גם טעויות בעבר.

איתן מדמון: אבל החובה והתפקיד של כולנו לנסות ללמוד מהם, ולייצר פעילות שהיא הרבה יותר נכונה והרבה יותר מתאימה בכל מגזר באשר הוא.

איתן מדמון: גם דוח רשות התחרות החדש, הרציני מהיום, קובע ואומר באופן מפורש – שימו לב מה הוא אומר.

איתן מדמון: הוא אומר - - - בריבית פריים נמוך יחסית להלוואות משנה אחרות.

איתן מדמון: כלומר, קיים סבסוד צולב – יתר על כן, זה דוח של רשות התחרות החדש.

איתן מדמון: בחלק מהמקרים - - - על הלוואות משנה בפרט במסלולי הפריים הוא שלילי.

איתן מדמון: אני רוצה שתבינו את הדבר הזה, זה מתוך דוח של רשות התחרות.

איתן מדמון: אני רוצה שתבינו מה הכוונה.

איתן מדמון: הכוונה היא שיש פה - - -

יעקב מרגי: שאלה.

יעקב מרגי: מה מקורות הכסף של המשכנתא בחלקים?

יעקב מרגי: כשאתה בא ואומר רווחי, לא רווחי, תאמר מה מקורות - - -

איתן מדמון: צריך להבין שמסלול הפריים – אני בכוונה לוקח את זה לקיצון, ואל תתפסו אותי במילה, הוא כמו הסכום של העוף בשקל.

איתן מדמון: כמו המסלול היותר הפסדי שקיים, את זה לא אני אומר, זה קובעת רשות התחרות, לא אני.

שלמה קרעי: איתן, זה קשקוש.

שלמה קרעי: אז איך נתתם במאה אחוז פריים מינוס אחד?

שלמה קרעי: את כל נתתם עוף בשקל, כל סל הקניות?

איתן מדמון: כשאתה מגדיל את מגדיל את מרכיב הפריים, אתה מגדיל את המרכיב ההפסדי לתוך המשכנתא.

שלמה קרעי: ואיך זה כשהיה מאה אחוז פריים?

שלמה קרעי: ואיך זה כשהיה מאה אחוז פריים ופריים מינוס אחד?

איתן מדמון: אני לא אומר שהתגובה שלנו כמערכת בנקאית היא לא לקחת את כל האירוע הזה ולנסות להביא אותו ככל שניתן לטובת ולרווחת הלקוח על מנת שזה יקל עליו.

איתן מדמון: אני לא אומר שהתוצאות שראינו - - -

שלמה קרעי: צריכה לקום כאן ועדת הפיקוח של הטייקונים – לדרוש מהם לקבל מה עלויות הגיוס שלהם, מה הרווחים האמיתיים שהם מרוויחים על כל לקוח.

שלמה קרעי: כשהוא מדבר על עוף שקל, עובדה שיש הלוואות במאה אחוז בפריים מינוס חצי על חשבון קרן השתלמות.

שלמה קרעי: לווים שהם חסרי סיכון, עם סיכון מינימלי מקבלים גם הלוואות.

שלמה קרעי: אי אפשר להמציא עכשיו כאילו שאתם מפסידים על החלק של הפריים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, יועצי משכנתאות.

ברוך פיירשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש, עצם העובדה שגם בנק ישראל, וגם איגוד הבנקים טוענים שזה קצת מדיי להבין עם הפריים מתגלגל על הלקוח, או לא מתגלגל על הלקוח, זה קצת מפליא אותי, כי לפחות אנחנו באיגוד יועצי המשכנתאות - - - הוזלה לא תהיה כאן, כי אנחנו מכירים את השוק.

ברוך פיירשטיין: אנחנו יודעים איך השוק הזה עובד.

ברוך פיירשטיין: ואנחנו יודעים גם לצפות, זאת אומרת, אנחנו רואים בעיקר את חוסר השקיפות שיש פה.

ברוך פיירשטיין: כמו שאמרה מנהלת רשות התחרות, אין לנו שקיפות בשוק הזה.

ברוך פיירשטיין: כשאין שקיפות, בעצם, כל הזמן המשחק הזה חוזר על עצמו.

ברוך פיירשטיין: אם זה קורה בזכאות שהיו כבר כמה דיונים בכנסת, אם זה קורה עכשיו בשליש פריים - - - אנחנו גם בעד השקיפות, אבל לא רק שאנחנו לא רואים את זה קורה, להיפך, אנחנו רואים את המצב רק הולך ומחמיר, כי אנחנו בעצם רואים מצב שבנק ישראל לא רק שהוא לא בא ומגדיר שקיפות, לא מגדיר אופן השוואת עלויות, אפילו הולך צעד קדימה, ואומר - אנחנו עכשיו הולכים למקום של להכניס את רשתות האשראי.

ברוך פיירשטיין: זה משהו שהעלינו עכשיו לוועדה, למרות שזה לא חלק מהדיון הרשמי, אבל זה משקף את ההלך רוח.

ברוך פיירשטיין: כי אם בנק ישראל לא יודע להגיד מהי השוואת עלויות, וזו גם הייתה התגובה שלו אתמול בכתבה ב-"דה-מרקר" שמי שיקפח על השוואת עלויות, הצטרך להגדיר מהי השוואת עלויות.

ברוך פיירשטיין: אני באמת שואל איפה המרוצה פה, לאן רצים?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זו גם סוגיה שצריך לדבר עליה לשכות האשראי.

יעקב מרגי: יש לנו נציגי בנקים?

שירלי אבנר: אשמח להתייחס.

שירלי אבנר: אני מהמחלקה המשפטית בבנק ישראל.

שירלי אבנר: אני מודה שקצת תמוהה לי הטענה שלפיה אנחנו פוגעים בתחרות.

שירלי אבנר: בעצם, הוצאת ההוראה הזאת המטרה הייתה בדיוק הפוכה.

שירלי אבנר: יש היום לשכות אשראי שמפוקחות על ידי הממונה על שיתוף ונתוני אשראי שפועלות ונותנות שירותים שונים בין אם זה שירותי ייעוץ ללקוח ובין אם זה שירות - - -

יעקב מרגי: איך הם יכולים להיות יעילים אם אין שקיפות?

יעקב מרגי: גם אם נקרא להם בשם הכי בומבסטי, והכי מפוצץ, אם לא ניתן להם כלים, והכלי המרכזי – זה שקיפות?

שירלי אבנר: אני מבינה את הטענה.

יעקב מרגי: יש טענה שהבנקים לא חושפים ולא נותנים את הנתונים.

יעקב מרגי: יועצי המשכנתאות מגששים באפלה.

שירלי אבנר: אני שנייה לא מתייחסת ליועצי המשכנתאות, למרות שאני כן אולי אתייחס לנקודה שיש גם הוראת ניהול בנקאי תקין כמו שקיימת לעניין, מה שנקרא נותני שירותי השוואת עלויות, למרות שאולי הכותרת מתאימה יותר, המשווים או יועצים ללקוחות.

שירלי אבנר: בעיקרון, יש הוראת ניהול בנקאי תקין שמחייבת את התאגידים הבנקאיים לעבוד גם מול יועצי משכנתאות.

שירלי אבנר: אני מודה שאני לא מבינה את הטענה של יועצי המשכנתאות, אם לגביהם יש הוראת ניהול בנקאי תקין שמחייבת את המערכת הבנקאית לראות אותם כשלוחים של הלקוחות, ולפעול מולם כאילו הם היו הלקוח – אני לא מבינה מדוע הם באים וטוענים שבנק ישראל פוגע בתחרות אם כל המטרה של הוראת הניהול הבנקאי התקין היא לאשר גם ללשכות לתת את אותו שירות שהן אמורות לתת ללקוח – שירותי ייעוץ - - -

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להיות יותר פרקטיים בדיון הזה.

יעקב מרגי: אם נציג הבנקים אומר שעם כל הכבוד לרגולטור שקבע מה שקבע, אני יש לי את ההתנהלות שלי, את תהליך ההטמעה שלי, ואת שיקולי הרווח והפסד שלי, ובנק ישראל חי עם זה טוב - תסיקי את את המסקנה.

יעקב מרגי: מה את מצפה מהם שהם יאמרו?

יעקב מרגי: נכון, יכול להיות שיש את כל הכלים המשפטיים, והענקנו לבנק ישראל את כל הסמכויות.

יעקב מרגי: בפועל, אנחנו רואים מה קורה.

יעקב מרגי: על מה הטענה?

נורית פלתר איתן: בהקשר למה שאמרת, ואתה צודק.

נורית פלתר איתן: וגם בשיחות שהיו לנו קודם לכן גם איתכם וגם עם רשות התחרות.

נורית פלתר איתן: הבדיקות שאנחנו עושים, והדרישה שלנו לקבל כל משכנתא, וכל הצעה לידינו היא לא בכדי.

נורית פלתר איתן: בהקשר למה שאתה אמרת קודם, מה שחשוב לנו להבהיר, וגם לאנשים שנמצאים כאן – שאף אחד לא התבלבל.

נורית פלתר איתן: אנחנו לא מתכוונים לחכות כאן לא שלושה חודשים, אדוני, ולא ארבעה חודשים.

נורית פלתר איתן: ב-28 לחודש, התחיל שלב המיחזורים.

נורית פלתר איתן: אנחנו קיבלנו לידינו אתמול והיום את שאר הנתונים.

נורית פלתר איתן: אני חוזרת ואומרת – לא שלושה חודשים, ולא ארבעה חודשים, הרבה פחות.

נורית פלתר איתן: זו עבודה של מספר שבועות שאנחנו נשקול.

נורית פלתר איתן: מעבר לזה, אנחנו גם נודיע מה הצעדים שאנחנו נעשה, ככל שלא נראה את מה שאתה אמרת שקורה כאן.

נורית פלתר איתן: הדבר היחיד שאני רוצה להגיד בהקשר הזה, שהייתה טענה בתחילת הדברים, אני לא זוכרת של מי, חשש להקפאת שוק המשכנתאות עד ששלב המיחזורים, או שלב המשכנתאות החדשות בעקבות - - - הפריים שייכנס לתוקף, ונתונים חדשים שאנחנו מפרסמים היום, מראים כי בחודש פברואר עצמו, אנחנו ראינו שבעה מיליארד שקלים בשוק המשכנתאות, קרי, כמו שאתה אמרת, אתה לקחת אמנם לפני עשרות שנים, אבל השוק הזה חי, והשוק הזה קיים, והשוק הזה ממשיך ופועל, ואנחנו מחוייבים לתת לו להמשיך ולפעול.

יעקב מרגי: כמה מתוך זה כסף מדינה, כסף של בנק ישראל, או הכול של הבנקים, או הכול עסקי של הבנקים?

ריקי אליאס: מקורות המימון של הבנקים למתן משכנתא, הם מקורות כספיים של הבנקים - מאה אחוז.

יעקב מרגי: מאה אחוז?

ריקי אליאס: מאה אחוז מהמשכנתא מקורות כספיים של הבנקים.

ריקי אליאס: הפיקוח יש לו הרבה מטרות.

ריקי אליאס: יציבות הבנקים, זה אומר שמירה על כספי המפקידים כדי שאפשר יהיה לתת משכנתא, צריך לגייס מהציבור גם כסף כדי לקחת ממי שיש, ולתת למי שאין.

יעקב מרגי: במשאבים של הבנק, מה, זה כסף פנוי?

ריקי אליאס: חסכונות שלי ושלך אתה מפקיד בבנק?

יעקב מרגי: השאלה זה כסף שיש לו יתרה מסוימת שהיא מוגדרת לאשראי, או איך הוא מחלק את זה?

יעקב מרגי: מי קובע את החלוקה – מה למשכנתאות?

יעקב מרגי: מה לאשראי רגיל?

ריקי אליאס: זו המדיניות העסקית של כל בנק ובנק, הוא מחליט איפה הוא רוצה לשים את הכסף השולי שלו.

ריקי אליאס: אם הוא נותן למשכנתא, לעסק קטן, לעסק בינוני, משקיע בניירות ערך - זו מדיניות עסקית של הבנק.

יעקב מרגי: אין העמדת אשראי של בנק ישראל טובת המשכנתאות?

ריקי אליאס: אין מחסור במשכנתאות במשק הישראלי.

יעקב מרגי: תקשיבי, לפעמים לא יודעים מה תפקידו של היושב-ראש.

יעקב מרגי: יש צופים שלא מכירים.

יעקב מרגי: להתעסק עם הבנקים, זה כמו מדעי המוח.

יעקב מרגי: אפילו מדעי המוח כבר השתכללו, פעם זה היה לשוט בתוך ענן.

יעקב מרגי: בבנקים עוד לא הגענו לזה, לכן אני שואל את השאלה.

נורית פלתר איתן: זה מתקשר גם לנושא השקיפות, והשוואת תפוחים לתפוחים שאמרת קודם.

יעקב מרגי: הבנקים מנצלים את זה טוב טוב.

יעקב מרגי: תקשיבו, דיברה על זה הממונה.

יעקב מרגי: זה נכון לכל תהליך.

יעקב מרגי: אני אומר את זה לעצמנו כפוליטיקאים.

יעקב מרגי: תנהלו את התהליך, כי אם לא תנהלו את התהליך – יבוא הטיל, ייפול, תאספו את השברים ותקבלו החלטות בנסיבות של השברים שאספתם.

יעקב מרגי: לכן, יש פה דרישה לגיטימית באיחור של עשור מהבנקים.

יעקב מרגי: אם המוסד זה ביטוח מנהלי, כבר מנהל חשבון שזה כולו תביעתי, שהאינטרס שלו להעמיס ולהקשות.

יעקב מרגי: יש כבר מחשבונים, אין שום סיבה שלא יהיה מחשבון של הבנקים.

יעקב מרגי: אין שום סיבה.

יעקב מרגי: אנחנו בעידן הכי טכנולוגי שיכול להיות, אני לא מבין.

יעקב מרגי: ואם קשה לבנקים לייצר פתרון טכנולוגי – לא ראיתי שקשה להם לייצר את ה"ביט", למרות שהוא היה כולו הפסדי.

יעקב מרגי: ואם קשה, אז המדינה תממן את הפתרון הטכנולוגי לטובת האזרח.

יעקב מרגי: למה עצרתי את התהליך?

יעקב מרגי: כי זה לא מהציפיות שלי לשמוע ממנו.

יעקב מרגי: הוא לא צריך לתת לי הרצאה בכלכלה איך מנהלים, ומה רמת הסיכון – אני לא הייתי צריך את זה בדיון הזה.

יעקב מרגי: יש פה כתבת תחקיר.

יעקב מרגי: היה צריך לומר, נכון, היה כך וכה, לגיטימית, אנחנו לא מתכוננים לשנות את המצב, כן מתכוננים לשנות את המצב, למה, כן, זו הגישה שלי כיושב-ראש ממי שבא להביע עמדה פה.

יעקב מרגי: אני לא צריך לשמוע פה הרצאות.

יעקב מרגי: זה טוב לימי עיון, זה טוב לכנסים.

יעקב מרגי: אבל שוב, יש פה לקוחות שבויים שחיים בערפל.

יעקב מרגי: קשה להם עם עמלות בנקים, כל שכן עם המשכנתאות.

יעקב מרגי: אין שקיפות.

יעקב מרגי: תאמיני לי, יש שיפור, אבל זה עדיין לא שם.

יעקב מרגי: אנחנו במקומות אחרים ידענו לייצר תהליכים קלים יותר וידידותיים.

יעקב מרגי: משום מה, פה, אנחנו משחררים את זה במידה ובמשורה.

יעקב מרגי: היה אפשר לשקלל.

יעקב מרגי: מהדיון הזה אנחנו נצא עם מספר מסקנות.

יעקב מרגי: אני לא שומע פה שאנחנו נתחייב לכך שתהיה שקיפות שהלקוח לא יתמודד.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בלי לעשות מחקר.

יעקב מרגי: אם היינו חוקרים 80% מלוקחי המשכנתאות, הם היו מודים שלקחנו את זה בלי מידע איכותי שהיה משפיע על תהליך קבלת ההחלטה.

יעקב מרגי: 80% הולכים לבנקים או למזרחי טפחות או לאומי, או בנק פועלים משכנתאות שהם מגובשים, אני יודע שמשם הם לוקחים את המשכנתא.

יעקב מרגי: וכל לשכות האשראי למשווה העלויות, אני לא תולה בהם תקוות.

יעקב מרגי: אני לא צריך מאכערים.

יעקב מרגי: למה במדינת ישראל צריכים מתווכים?

יעקב מרגי: למה לסמוך על בינתי?

יעקב מרגי: תן את הנתונים, שים אותם באתר.

יעקב מרגי: אנחנו פה יושבים על משרדי הממשלה בתחומים רבים.

יעקב מרגי: לא נותנים לה את מה שמבקשים עד שהם לא מעלים את זה לאתר שלהם בצורה הכי שקופה.

יעקב מרגי: עשינו זאת במשרד החינוך בתשלומי הורים, אין שום סיבה שלא נעשה את זה עם הבנקים.

שלמה קרעי: אדוני, אשמח לשמוע מהממונה על התחרות, מה אתם עושים בעניין הזה הספציפי כששומעים דבר כל כך חמור בעיניי?

שלמה קרעי: חשוב להבין, לא מדובר כאן על מילקי או על קוטג' עם כל החשיבות להוזלה בכל דבר אחר.

שלמה קרעי: מדובר כאן, כמו שאמרת, על העיסקה הגדולה ביותר שכל משק בית וכל זוג צעיר עושה.

שלמה קרעי: מדובר כאן באלפי שקלים בשנה.

שלמה קרעי: מאות שקלים בחודש שהאנשים ציפו וחיכו לראות את זה, והבנקים פשוט שחטו את התחרות הזו – מה אנחנו עושים עם זה כרשות לתחרות, חוץ ממה שהרגולטור, ובאמת, יש רצון טוב, ובנק ישראל – המפקח על הבנקים החדש באמת עם כוונה טובה, והולך עם מהלכים שיקדמו את התחרות.

שלמה קרעי: אבל לדעתי, להרגשתי, גם הוא עומד עם ידיים כבולות כרגע.

שלמה קרעי: הוא מקווה שבאמת נהיה מרוצים עוד חודש, עוד חודשיים כשזה יוטמע.

שלמה קרעי: אבל כרגע, לפי הנתונים, ולפי מה שהבנקים לפחות מנסים להרתיע את הציבור מהמסלול התחרותי הזה, זה משהו שהוא חמור מאוד.

מיכל הלפרין: תודה.

מיכל הלפרין: אני אתייחס לזה.

מיכל הלפרין: אגב, האמירה של איגוד הבנקים, שאם כתבתי נכון - לא נכון שבכל הבנקים היה אותו אירוע, כך טען איתן מדמון.

מיכל הלפרין: אני רוצה בהקשר הזה לומר בצורה מאוד ברורה וחד-משמעית.

מיכל הלפרין: אפילו אם נניח שלא בכל הבנקים היה אותו אירוע, זה לא אומר שאין מקום להתערבות רשות התחרות.

מיכל הלפרין: בדבר הזה, אנחנו בהחלט עם עיניים פקוחות.

מיכל הלפרין: אנחנו עם שתי העיניים שלנו על האירוע הזה.

מיכל הלפרין: זה אירוע חשוב בעינינו.

מיכל הלפרין: אני רוצה לציין שבנק ישראל עשה פה בעיניי צעד חשוב, צעד פרו-צרכני.

מיכל הלפרין: גם שמחתי מאוד לשמוע על רמת המעקב והנחישות שהם מגלים בעניין הזה.

מיכל הלפרין: זה נראה לי חשוב ומבורך מאוד.

מיכל הלפרין: אבל בלי כל קשר, העיניים שלנו על האירוע הזה.

מיכל הלפרין: ואפילו אם איתן מדמון צודק, והיה פה אירוע שלם בכל בנק, זה לא אומר שלא נחוצה ההתערבות שלנו.

מיכל הלפרין: וכל הצעדים האפשריים מונחים על השולחן בהקשר הזה.

מיכל הלפרין: עוד מוקדם להגיד מה אנחנו מתכוונים לעשות.

מיכל הלפרין: אנחנו נשקול את העניין הזה.

מיכל הלפרין: וכמובן, כאשר תתקבל החלטה, אנחנו נעדכן.

מיכל הלפרין: אבל כל הצעדים האפשריים מונחים בהחלט על השולחן.

זיו נאור: אני מסכימה ומקבלת שצריך להגביר את השקיפות, ושזה יעזור מאוד ללקוחות.

זיו נאור: בינתיים, אני מבקשת מהלקוחות ששומעים אותנו, לא להסיר אחריות ולעשות תיחור – ללכת לבנקים השונים, לקבל הצעות, ולנסות להשיג את ההצעה הזולה ביותר.

זיו נאור: מצאתם במחקר שלכם, שזה באמת מוריד ללקוחות את העלויות, ואין שום סיבה שלקוחות לא עשו את זה.

מיכל הלפרין: זה שווה את עשרות אלפי שקלים.

שלמה קרעי: הערה חשובה.

אורי יוניסי: אני מבנק לאומי, בשם בנק לאומי.

אורי יוניסי: אני רוצה לשים דברים על דיוקם, בלי לנסות להיכנס לפרשנויות, יש פה פרשנים טובים ממני.

אורי יוניסי: דבר ראשון, חשוב לציין, שבבנק לאומי, הריבית על משכנתאות ירדה בכמעט 15% בחודשיים האחרונים, לא רק במסלול הפריים כמו שמישהו ציין פה – עוף בשקל, אלא הנתונים מועברים, כמו שריקי ציינה.

שלמה קרעי: עוף בשקל, או עוף בשתי מיליארד שקל?

אורי יוניסי: דבר שני, חשוב לציין שהציבור הגיע – התמהיל, רכיב הפריים בתוך תמהיל המשכנתא עלה ממשהו כמו 29% למשהו כמו 38%, זאת אומרת, אנחנו לא רואים שהציבור וגם היועצים שמייעצים לו, לוקחים אותו ישירות לנקודת הקיצון של 66%, זאת אומרת, זה פנוי לו, הוא יכול, אבל הוא נוהג כנראה בצורה קצת יותר זהירה ואחראית נוכח הדברים הנכונים של איתן שאני בהחלט מסכים איתם, והם נמצאים ב-38%.

אורי יוניסי: מיותר לציין, שמי שנמצא בטווחים האלה, זוכה לקבל ריביות מאוד נוחות.

אורי יוניסי: דבר שלישי.

אורי יוניסי: חבר הכנסת קרעי צודק, שבעבר, לפני עשור, היו ציטוטים של פריים מינוס אחד.

אורי יוניסי: אבל היו ציטוטים זאת לא הייתה הריבית הממוצעת.

אורי יוניסי: חשוב לציין שבמשך העשור הזה, כתוצאה מכל מיני הגבלות פיקוחיות של בנק ישראל שהן מוצדקות, במטרה לצנן את המחירים בשוק הדיור, אנחנו יודעים שהוטלו עשר - - - פיקוחיות, שבעצם גרמו לבנקים לייצר מצב שהם צריכים להניח יותר נכסי סיכון בעצם על כל 100 אלף שקלים של משכנתא שאנחנו היום מציעים.

אורי יוניסי: אם פעם היינו צריכים להחזיק נכסי סיכון של 35 אלף, היום אנחנו צריכים להחזיק 60 אלף.

אורי יוניסי: זאת אומרת, אנחנו כמעט ב-60% נכסי סיכון, וכולם מכירים את הנתונים.

אורי יוניסי: זה בעצם פגע בתשואות של הבנקים.

אורי יוניסי: ברור לכולנו, וחבר הכנסת קרעי יודע את זה, הוא רואה חשבון כמוני.

אורי יוניסי: אני גם ישבתי איתו.

אורי יוניסי: אם הדברים האלה יחזרו למה שהם היו לפני עשור, אני חושב שאנחנו נשמח לבוא ולגלגל אותם חזרה לציבור.

אורי יוניסי: בנק ישראל ראה שיש סיכון בשוק הזה, ביקש לצנן אותו, והטיל הגבלות שבסופו של דבר, גרמו לבנקים לשאול את עצמם, האם כדאי להמשיך להעניק כסף בשוק המשכנתאות.

יעקב מרגי: באת ואמרת פה האשמה חמורה, שאם הבורסה הייתה מקשיבה לך, יכול להיות שהייתה מגיבה בירידת שערים.

יעקב מרגי: ...

יעקב מרגי: אתה בא ואומר ההתנהלות במלים אחרות, היא מסוכנת, מופקרת, יש הרבה שלוקחים משכנתאות.

יעקב מרגי: אדוני, אני אומר לך, אם אתה חושב שיש יותר מדי אישורי משכנתאות והשוק הזה הוא רוויי, תעצור, אל תיתן הלוואות.

אורי יוניסי: אדוני היושב-ראש, לא אמרתי את זה.

יעקב מרגי: זה מה שאמרת.

יעקב מרגי: אמרת – הוא רוויי סיכון.

אורי יוניסי: זו ממש לא הייתה כוונתי.

אורי יוניסי: להיפך, אני חושב שהשוק הזה נמצא במקום מאוד נוח בזכות הפיקוח של בנק ישראל.

אורי יוניסי: אבל חשוב לי שתדעו מבחינה כלכלית, מה גרם למעבר הזה של מה שהיה לפני עשור, כי חבר הכנסת קרעי ציטט את זה מספר פעמים והוא צודק.

אורי יוניסי: אבל חשוב להבין מה קרה כאן.

שלמה קרעי: אבל את הסיכון הזה אפשר לגדר, ואתם יודעים טוב מאוד לגדר אותו עם הגבלת גובה ההלוואה.

שלמה קרעי: במקום לתת ללקוחות לשלם ריביות מאוד גבוהות, תגבילו את גובה ההלוואה.

אורי יוניסי: היו פה הרבה מאוד דברים על הבנקים, ואפילו היו פה כתבות.

אורי יוניסי: אני חייב גם לציין שהכתבה שהזו שצוטטה, או שהוקרנה, היא בכלל לא עסקה בפער בין המחירים בין הבנקים.

אורי יוניסי: אם הייתם מסתכלים שם על הפערים בין הבנקים, הייתם רואים שבמקרה הזה, בנק לאומי היה במקום שבו הריביות שלו היו זולות בעשרות אלפי שקלים ביחס לכל היתר, אבל זה לא עניין אותם, כי רצינו רק את אותה פינה.

אורי יוניסי: זה מה שהיה, אני מוכן לפתוח את זה.

אורי יוניסי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר גם לרשות התחרות.

אורי יוניסי: אין שוק תחרותי יותר משוק המשכנתאות.

אורי יוניסי: משחקים בו שבעה שחקנים שכל אחד מחפש נתח שוק, ונתח השוק שלהם הוא 40%.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש 500 מאכערים, סליחה, אל תפגעו יועצי משכנתאות.

יעקב מרגי: מתווכים, אני לא צריך אותם, בגלל מסך העשן שאתה והבנקים מפזר אני צריך את המתווך הזה.

יעקב מרגי: אני לא צריך מתווך כדי לקחת משכנתא.

יעקב מרגי: אתה תפרסם את הנתונים – תן לי אפשרות לבדוק אותך, תן לי אפשרות להתחרות, להפעיל תחרות.

יעקב מרגי: תן לי את הכלים לשחק.

יעקב מרגי: כל עוד אתה תשמור על הנתונים ותתעתע בלקוח, אז אנחנו גם נלך ליועצי משכנתאות, גם נשלם להם עמלה ולא נקבל את התמורה.

יעקב מרגי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני, לגבי התחרות שאומרים שכל יש בשוק המשכנתאות, בנק ישראל אמר כבר בעבר בדיונים קודמים בוועדת הכלכלה, שהתחרות קיימת בעיקר בלקיחת המשכנתא.

שלמה קרעי: לאורך חיי המשכנתא, אגב, אין כמעט תחרות בגלל אותה עמלת פירעון מוקדם.

שלמה קרעי: וגם ביום לקיחת המשכנתא היום, חוסמים את התחרות כשאנחנו מנסים לפתוח אותה יותר.

סימון אדזיאשוילי: רציתי להתייחס לגבי המאכערים, אנחנו לא מאכערים.

סימון אדזיאשוילי: אנחנו אנשים, אנשי מקצוע שיודעים להשוות בין המסלולים.

סימון אדזיאשוילי: יודעים לבנות ללקוח את החליפה שמתאימה לו.

סימון אדזיאשוילי: היום במשכנתאות יש מעל 35 מסלולים בין הבנקים.

סימון אדזיאשוילי: אנחנו צריכים להתאים ללקוח את המוצר שמתאים לו.

סימון אדזיאשוילי: אם נעשה סל כמו שדיברה רשות התחרות, הסל הזה יכשיל לקוחות ולא ייטיב עם הלקוחות.

סימון אדזיאשוילי: הסל הזה בסוף יבוא מהציבור ישלם יותר כסף בטווח הרחוק, בעלות הכוללת שלו של המשכנתא.

סימון אדזיאשוילי: כשאנחנו מסתכלים על משכנתא, אנחנו מסתכלים על מוצר שהוא לאורך טווח של 30 שנה, 20 שנה.

סימון אדזיאשוילי: אי אפשר להסתכל רק היום, טוב, מסתכלים רק על הריבית על ה-2%.

סימון אדזיאשוילי: ריבית של 2% שתקבל במסלול קבוע צמוד, מול מסלול 2% בקבוע לא צמוד, זה ייראה לך אותה ריבית, אבל כאן היא צריכה את המדד, וכאן אין לך את המדד.

סימון אדזיאשוילי: לקוח שאוהב סיכון, אני אקח אותו - - -

יעקב מרגי: מכובדי, אני אבקש ממך להתייחס לסוגיה שהתכנסנו.

יעקב מרגי: אל תכניס אותי לנבכי המקצוע שלך.

יעקב מרגי: ככל שאתם מתרבים, אני יודע שיהיה לי יותר קשה להתמודד מול הבנק.

יעקב מרגי: תסביר לי, אני רוצה לשמוע ממך עמדת יועצי המשכנתאות בסוגיה הזו של ביטול מסגרת הפריים, לא מעבר לזה.

סימון אדזיאשוילי: בסוגיית שני שליש הפריים, אנחנו ראינו ועוד לפני שבכלל הטיוטה יצאה לפעול, הערנו לבנק ישראל, ואמרנו – בנק ישראל, זה יעלה את המרווחים בשוק, כי בסוף תיק המשכנתא נספר לפי מרווח תיק כולל ולא פר מסלול.

סימון אדזיאשוילי: הבנקים מתחרים את המסלולים כסל, כמרווח אחד.

סימון אדזיאשוילי: לא לפי פר מסלול מה שהיה נהוג לפני עשר שנים.

יעקב מרגי: בקיצור, לא משנה מה תחליטו, אני בסוף אשלם אותו דבר ואולי אפילו יותר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כשאתה יעיל, לא צריך הרצאה.

יעקב מרגי: נגעת בדיוק בנקודה.

ריקי אליאס: אנחנו עומדים על זה שהתשלום ללקוח הצטמצם.

ריקי אליאס: יש לנו מספר צעדים שבכוונתנו לקדם.

יעקב מרגי: אני מודה לך.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת קרעי על העלאת הנושא לסדר-היום.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לממונה על רשות התחרות על הליווי של הנושא של התחרות בענף המשכנתאות.

יעקב מרגי: מודה לבנק ישראל על הנוכחות, ועל העמדה החד-משמעית לגבש את הדוח המסכם שאני אתייחס אליו בהמשך, עמדה חד-משמעית שבסוף הדרך המשכנתאות יוזלו.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לדווח מבנק ישראל תוך חודש מהיום על הממצאים מבדיקת

יעקב מרגי: כם בנושא ביטול מגבלת הפריים.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת להציג מסמך עבודה ונייר עמדה של בנק ישראל, מה הצעדים שהם מתכוננים לנקוט, או להציע כדי לעודד תחרות בענף המשכנתאות.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מרשות התחרות נייר עמדה בנושא התחרות והשקיפות בעניין התחרות בענף המשכנתאות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לבנק ישראל ולבנקים לפתח מנגנוני השוואת מחירי האשראי בכלל ומשכנתאות בפרט.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נמשיך לעקוב אחר הנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.